VKI instrumentu un garantiju trūkumi un ierobežojumi nozīmē, ka uzņēmumiem, kas piekopj konkurenci ierobežojošu praksi, attiecīgajās procedūrās var būt ļoti dažādi iznākumi atkarībā no dalībvalsts, kurā tie darbojas: iespējams, ka izpilde saskaņā ar LESD 101. vai 102. pantu vispār nenotiek vai notiek neefektīvi, piemēram, tāpēc, ka nav iespējams ievākt šādas prakses pierādījumus vai uzņēmumi var izvairīties no naudas soda piemērošanas. ES konkurences noteikumu nevienmērīga izpilde izkropļo konkurenci iekšējā tirgū un iedragā decentralizētās izpildes sistēmu, kas tika ieviesta ar Regulu (EK) Nr. 1/2003.

5. VKI instrumentu un garantiju trūkumi un ierobežojumi negatīvi ietekmē arī LESD 101. un 102. panta izpildes paralēlo pilnvaru sistēmu, kas balstās uz ciešu sadarbību EKT ietvaros. Šīs sistēmas pienācīga darbība ir atkarīga no iestāžu spējas paļauties uz vienas iestādes veiktajiem izmeklēšanas pasākumiem citas iestādes vārdā. Tā kā joprojām ir tādas VKI, kurām nav pienācīgu izmeklēšanas instrumentu, sistēma nevar darboties, kā nākas. Trūkumi attiecībā uz VKI spēju sniegt savstarpējo palīdzību arī negatīvi ietekmē Eiropas konkurences noteikumu izpildes sistēmu, kurai būtu jādarbojas kā vienotam veselumam. Piemēram, administratīvās VKI nevar pieprasīt uzlikto naudas sodu pārrobežu izpildi, ja pārkāpuma izdarītājam nav juridiskā statusa attiecīgajā teritorijā. Digitālajā laikmetā daudzi uzņēmumi pārdod preces internetā potenciāli daudzās valstīs, kaut arī juridiskais statuss tiem ir, piemēram, tikai vienā dalībvalstī. Šādi uzņēmumi pašlaik var viegli izvairīties no naudas soda maksāšanas.

4. Iecietības programmas ir svarīgs instruments, kas palīdz atklāt karteļus. Tās motivē uzņēmumus sniegt vērtīgu informāciju par karteļiem, kuros tie piedalījušies, apmaiņā pret pilnīgu vai daļēju atbrīvojumu no naudas soda. Lai uzņēmumi, kas apsver iespēju pieteikties uz iecietības programmas piemērošanu, būtu motivēti sadarboties ar iestādēm, ir nepieciešama pietiekama juridiskā noteiktība. Tas jo īpaši attiecas uz gadījumiem, kad uzņēmumi iesniedz iecietības pieteikumus vairākās dalībvalstīs, jo kartelis skar vairākas valstis. Tomēr iecietības programmas Eiropā atšķiras, un tas attur uzņēmumus no ziņošanas par karteļiem un no pierādījumu sniegšanas par šo konkurenci ierobežojošo praksi.

3. Ne visas VKI var uzlikt efektīvus naudas sodus. Dažās dalībvalstīs valsts tiesību akti liedz VKI uzlikt efektīvus naudas sodus par ES konkurences tiesību pārkāpumiem, piemēram, dažās dalībvalstīs uzņēmumi var pārstrukturēties un tādējādi izvairīties no naudas soda. Atsevišķās dalībvalstīs par LESD 101. un 102. panta pārkāpumiem paredzētie naudas sodi ir mazi vai vispār nav paredzēti. Naudas sodu apmērs ievērojami atšķiras: par vienu un to pašu pārkāpumu vienā dalībvalstī var nākties maksāt daudz vairāk nekā citā dalībvalstī, kaut arī šādai atšķirībai nav nekāda objektīva pamatojuma.

1. Dažām VKI nav reālu garantiju, ka tās varēs piemērot ES konkurences noteikumus neatkarīgi, nepieņemot publisko vai privāto subjektu norādījumus. Vairākas iestādes cieš no cilvēkresursu un finanšu resursu trūkuma. Tas var ietekmēt to spēju efektīvi izpildīt noteikumus. Piemēram, dažām VKI nav iespējas vienlaicīgi veikt inspekcijas attiecībā uz visiem iespējamā karteļa dalībniekiem, un tādējādi tie iegūst laiku pierādījumu iznīcināšanai un var izvairīties no pārkāpuma atklāšanas. Citām nav pienācīgu kriminālistikas IT rīku, kas ļautu atrast pārkāpumu pierādījumus.

ES konkurences noteikumi ir viena no iekšējā tirgus pamatiezīmēm: ja konkurence ir izkropļota, iekšējais tirgus nespēj sasniegt pilnu potenciālu un radīt pareizos apstākļus noturīgai ekonomikas izaugsmei. Būtisks aspekts, kā panākt, lai iekšējais tirgus kļūtu dziļāks un taisnīgāks, ir nodrošināt iekšējā tirgus noteikumu efektīvu izpildi, un tādējādi iedzīvotāji izjustu attiecīgos ieguvumus. Tagad ES konkurences noteikumu izpilde notiek tādos apjomos, kādus Komisija nekad nebūtu spējusi panākt viena pati. Kopš 2004. gada Komisija un VKI ir pieņēmušas vairāk nekā 1000 izpildes lēmumus, no kuriem 85 % pieņēma VKI. Tas, ka par izpildi gādā daudz iestāžu, uzņēmumus ievērojami spēcīgāk, efektīvāk un labāk attur no kārdinājuma pārkāpt ES konkurences noteikumus. Komisija parasti izmeklē tādu konkurenci ierobežojošu praksi vai nolīgumus, kas ietekmē konkurenci trijās vai vairāk dalībvalstīs, vai ja šķiet lietderīgi radīt Eiropas mēroga precedentu. Izmeklēšanu parasti labāk uzņemties VKI, ja konkurence pārsvarā ietekmēta attiecīgās valsts teritorijā. VKI zina, kā darbojas tirgi to dalībvalstī. Šīm zināšanām ir liela vērtība konkurences noteikumu izpildē. Turklāt valsts līmeņa rīcība sekmē sabiedrības atbalstu konkurences noteikumu izpildei.

Tikai ar ES līmeņa rīcību ir iespējams nodrošināt, ka ar Regulu (EK) Nr. 1/2003 izveidotā sadarbības sistēma darbojas, kā nākas. Viens no Regulas (EK) Nr. 1/2003 galvenajiem elementiem ir tajā paredzētais sadarbības mehānisms, kas dod VKI iespēju izmeklēt iespējamos pārkāpumus ārpus attiecīgās dalībvalsts. Viena VKI var lūgt citai VKI veikt izmeklēšanas pasākumus tās vārdā, lai savāktu citā valstī atrodošos pierādījumus. Kā minēts iepriekš, šis mehānisms nedarbojas, kā nākas, ja ne visām VKI ir efektīvas pilnvaras attiecībā uz inspekciju veikšanu vai informācijas pieprasīšanu. Arī šo problēmu ir sarežģīti risināt valsts līmenī. Piemēram, ja “A” dalībvalsts VKI vajag, lai “B” dalībvalsts VKI savāktu pierādījumus no uzņēmumiem, kuri atrodas tās teritorijā, bet “B” dalībvalsts VKI nav reālu pilnvaru, kas dotu iespēju savākt šos pierādījumus, šajā situācijā “A” dalībvalsts īsti neko nevar iesākt.

Trūkumi un ierobežojumi attiecībā uz VKI spēju sniegt savstarpējo palīdzību arī negatīvi ietekmē Eiropas konkurences noteikumu izpildes sistēmu, kurai būtu jādarbojas kā vienotam veselumam. Piemēram, lielākā daļa VKI nevar pieprasīt svarīgāko izpildes pasākumu pārrobežu paziņošanu vai uzlikto naudas sodu pārrobežu izpildi, ja pārkāpuma izdarītājam nav juridiskā statusa attiecīgajā teritorijā. Šādi uzņēmumi pašlaik var viegli izvairīties no naudas soda maksāšanas. No tā izrietošā neefektīvā izpilde izkropļo konkurenci, kā rezultātā cieš likumpaklausīgie uzņēmumi, un grauj patērētāju uzticēšanos iekšējam tirgum, īpaši digitālajā vidē. Tādējādi būtisks aspekts vienlīdzīgu apstākļu nodrošināšanā Eiropā un konkurences kropļojumu novēršanā ir šo trūkumu izskaušana – jāparedz sistēma, saskaņā ar kuru pārrobežu mērogā paziņot sākotnējos iebildumus par LESD 101. un 102. panta iespējamiem pārkāpumiem un šo pantu piemērošanas lēmumus, kā arī panākt administratīvo VKI uzlikto naudas sodu pārrobežu izpildi. Savukārt, lai nodrošinātu paralēlo pilnvaru sistēmas pienācīgu darbību EKT ietvaros, būtu jāparedz, ka konkrētās valsts noilguma termiņa skaitīšana jāaptur uz laiku, kamēr ilgst procedūra citu dalībvalstu VKI vai Komisijā.

Šie VKI instrumentu un garantiju trūkumi un ierobežojumi nozīmē, ka attiecībā uz uzņēmumiem, kas piekopj konkurenci ierobežojošu praksi, izpilde saskaņā ar LESD 101. vai 102. pantu, iespējams, vispār nenotiek vai notiek neefektīvi, piemēram, tāpēc, ka nav iespējams ievākt šādas prakses pierādījumus vai uzņēmumi var izvairīties no naudas soda piemērošanas. Uzņēmumiem ir liegta iespēja konkurēt, balstoties uz to objektīvajām spējām, ja konkurenci ierobežojošā prakse paliek nesodīta. Tādējādi uzņēmumiem nav stimula ieiet šādos tirgos, izmantot tiesības veikt uzņēmējdarbību un piedāvāt savas preces un pakalpojumus. Savukārt patērētājiem tajās dalībvalstīs, kurās izpilde ir vājāka, tiek liegti ieguvumi, ko nodrošina konkurences noteikumu efektīva izpilde, ar ko tiek novērsta konkurenci ierobežojoša prakse, kuras rezultātā preču un pakalpojumu cenas tiek mākslīgi uzturētas augstā līmenī. Tādējādi LESD 101. un 102. panta nevienmērīga piemērošana Eiropā izkropļo konkurenci iekšējā tirgū un neļauj šim tirgum darboties pienācīgi.

Tāpat valstu tiesību aktu ierobežojumi un trūkumi var liegt VKI efektīvi ievākt pierādījumus. Ir skaidrs, ka pasākumi, ar kuriem tiek apdraudēta VKI neatkarība vai ierobežoti to resursi, nāk no pašām dalībvalstīm. Piemēram, neatkarības ierobežojumi var izrietēt no vēlmes panākt lielāku kontroli pār iestādes lēmumu pieņemšanas procesu. Ja valdība spēj ietekmēt VKI vai izdarīt uz to spiedienu, politiskie apsvērumi var gūt virsroku pār pienācīgu konkurences tiesību izpildi, kuras pamatā būtu juridiskie un ekonomiskie argumenti, un tādējādi nāktos ciest uzņēmumiem, kas darbojas iekšējā tirgū.

Dažās dalībvalstīs valsts tiesību akti liedz VKI uzlikt uzņēmumiem efektīvus naudas sodus par ES konkurences noteikumu pārkāpumiem. Pārkāpumu izdarījušie uzņēmumi, kas darbojas dalībvalstīs, kurās VKI nav efektīvu naudas sodu uzlikšanas pilnvaru, tādējādi ir pasargāti no sankcijām, un tiem īsti nav motivācijas darboties saskaņā ar ES konkurences noteikumiem. Tas visā Eiropā saasina tirgus kropļojumus un kaitē iekšējam tirgum. Turklāt dalībvalstu vidū vērojamās atšķirības attiecībā uz iecietības programmu pamatprincipiem nozīmē, ka atkarībā no tā, kura iestāde rīkojas, attieksme pret uzņēmumiem var atšķirties. Tikai ES līmeņa rīcība var nodrošināt kopējus iecietības pamatprincipus, kas uzņēmumiem nodrošinātu vienlīdzīgākus konkurences apstākļus.

Tikai attiecībā uz nosacījumiem, ar kādiem slepeno karteļu jomā var piemērot iecietības programmas, ir jānosaka sīkāk izstrādāti noteikumi, lai panāktu pievienoto vērtību konkurences tiesību izpildes ziņā. Uzņēmumi ziņos par savu dalību slepenos karteļos tikai tad, ja juridiskā noteiktība attiecībā uz to, vai tie tiks atbrīvoti no naudas soda, būs pietiekama. Dalībvalstīs piemērojamo iecietības programmu izteiktās atšķirības rada juridisko nenoteiktību potenciālajiem iecietības pieteikuma iesniedzējiem un tādējādi var vājināt to stimulus pieteikties iecietības programmas piemērošanai. Ja dalībvalstīm būtu iespēja ieviest vai piemērot attiecīgi vairāk vai mazāk ierobežojošus iecietības noteikumus šīs direktīvas piemērošanas jomā, tas ne tikai būtu pretrunā mērķim nodrošināt potenciālajiem pieteikuma iesniedzējiem stimulus un tādējādi padarīt konkurences noteikumu izpildi Savienībā iespējami efektīvu, bet arī varētu apdraudēt vienlīdzīgos konkurences apstākļus uzņēmumiem, kas darbojas iekšējā tirgū.

Iniciatīva būtiski ietekmēs arī uzņēmumus. Pirmkārt, tāpat kā patērētāji, uzņēmumi cieš no nepietiekamas konkurences noteikumu izpildes sekām – tiem jāmaksā augstākas cenas piegādātājiem un ir pieejams mazāk inovāciju un mazāka izvēle, turklāt konkurenti, kas pārkāpj konkurences noteikumus, var censties izstumt tos no tirgus. Ierosinātais akts sekmēs VKI nodrošināto konkurences noteikumu izpildi Eiropā un radīs vienlīdzīgākus konkurences apstākļus, veidojot konkurences vidi, kurā ieguvēji būs gan lielie, gan mazie uzņēmumi, jo tie varēs taisnīgāk konkurēt savā starpā un attīstīties vienotajā tirgū. Turklāt tas motivēs uzņēmumus pievērsties inovācijai un piedāvāt optimālāku klāstu ar kvalitatīvākām precēm un pakalpojumiem, kas atbilst patērētāju vēlmēm.

VKI būs primārās ieguvējas no šīs iniciatīvas un – kopā ar uzņēmumiem – vistiešāk ietekmētās. Kad šis tiesību akts būs īstenots, visu VKI rīcībā būs efektīvi līdzekļi un instrumenti, kas tām dos iespēju atrast pārkāpumu pierādījumus, uzlikt naudas sodus likumpārkāpējiem uzņēmumiem un neatkarīgi panākt ES konkurences noteikumu izpildi, un tām būs uzdevumu izpildei nepieciešamie resursi un efektīvākas iecietības programmas. Tas dos VKI iespēju veikt efektīvus izpildes pasākumus un labāk sadarboties ar citām ES konkurences iestādēm, kā rezultātā konkurence tirgos pieaugs. Cita starpā tiks nodrošināts, ka ar Regulu (EK) Nr. 1/2003 ieviestā informācijas pārrobežu vākšanas un apmaiņas sistēma darbojas efektīvi. Tā rezultātā dažām publiskajām iestādēm var rasties noteiktas papildu izmaksas, piemēram, jaunu IT rīku sagādei, taču paredzams, ka šīs izmaksas būs nebūtiskas. Ietekme uz VKI būs dažāda, jo nepieciešamās izmaiņas būs atkarīgas no katras valsts tiesiskā regulējuma izejas punkta.

Komisijas Regulējuma kontroles padome savas piezīmes par ietekmes novērtējuma projektu sniedza 2016. gada septembrī un savā 2016. gada decembra pozitīvajā atzinumā. Tās ir pienācīgi ņemtas vērā. Ņemot vērā šīs piezīmes, galīgajā ietekmes novērtējumā ir sniegti visi pieejamie empīriskie pierādījumi, kas ilustrē problēmu cēloņus, ir sniegta sīkāka informācija par apsvērtajiem politikas variantiem un detalizēta analīze par izvēlētā varianta izmaksām un ieguvumiem, kas liecina, ka ieguvumi no šā priekšlikuma ievērojami pārsniegtu ar to saistītās izmaksas. Turklāt galīgajā ietekmes novērtējumā ir precizēti ierobežojumi un nenoteiktība saistībā ar kvantitatīvajām aplēsēm, sniegts skaidrāks pārskats par sabiedriskajā apspriešanā paustajiem ieinteresēto personu viedokļiem un labāk pierādīta apsvērto variantu saderība ar subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem.

Ierosinātajā direktīvā ir paredzēti konkrēti pasākumi ar mērķi nodrošināt, ka: 1) VKI ir efektīvas neatkarības garantijas, resursi un izpildes un naudas sodu uzlikšanas pilnvaras; 2) gadījumos, kad VKI piemēro valsts konkurences tiesības paralēli LESD 101. un 102. pantam, pastāv tādas pašas garantijas un instrumenti; 3) VKI var efektīvi viena otrai sniegt savstarpējo palīdzību, lai tiktu nodrošināta EKT ciešās sadarbības sistēmas pienācīga darbība. No ierosinātās direktīvas izriet vairākas juridiskās saistības. Tāpēc tās efektīva transponēšana prasīs veikt konkrētus mērķtiecīgus grozījumus attiecīgajos valsts noteikumos. Līdz ar to, lai Komisija varētu uzraudzīt, vai transponēšana notiek pareizi, nepietiek ar to, ka dalībvalstis tai iesniedz īstenošanas noteikumu tekstu, jo var būt nepieciešams kopējs novērtējums par režīmu, kas izveidojies saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Šo iemeslu dēļ dalībvalstīm būtu Komisijai jāiesniedz arī skaidrojošie dokumenti, kuros norādīts, ar kuriem esošajiem vai jauniem noteikumiem valsts tiesību aktos ir paredzēts īstenot ierosinātajā direktīvā noteiktos konkrētos pasākumus.

Direktīvas ex post izvērtējums tiks veikts, kad būs pagājuši 5 gadi no transponēšanas datuma.

No otras puses, likumpārkāpējiem uzņēmumiem dažās valstīs kļūs grūtāk slēpt pierādījumus, izvairīties no naudas sodiem vai maksāt zemus naudas sodus.

Visbeidzot, ar šīs nodaļas noteikumiem tiek nodrošināts, ka uzņēmumos, kas piesakās uz atbrīvojumu no naudas soda, darbinieki un direktori ir aizsargāti pret individuālām sankcijām (kur tādas pastāv), ja viņi sadarbojas ar iestādēm. Tas ir svarīgi tādēļ, lai uzņēmumiem būtu motivācija pieteikties iecietības programmas piemērošanai, jo to iecietības pieteikumi bieži ir atkarīgi no darbinieku pilnīgas sadarbošanās, nebaidoties no sankcijām.

Uzņēmumi ziņos par savu dalību slepenos karteļos tikai tad, ja juridiskā noteiktība attiecībā uz to, vai tie tiks atbrīvoti no naudas soda, būs pietiekama. Šīs nodaļas mērķis ir palielināt juridisko noteiktību uzņēmumiem, kuri vēlas pieteikties iecietības programmas piemērošanai. Samazinot dalībvalstīs piemērojamo iecietības programmu atšķirības, tiktu veicināta šādu uzņēmumu motivācija sadarboties ar Komisiju un VKI. Lai to panāktu, ar šo priekšlikumu EKT iecietības paraugprogrammas galvenie principi tiek padarīti juridiski saistoši, tādējādi nodrošinot, ka visas VKI ar vienādiem nosacījumiem var piešķirt atbrīvojumu no naudas soda, samazināt naudas sodu un pieņemt kopsavilkuma pieteikumus. Sabiedriskajā apspriešanā 61 % ieinteresēto personu pauda viedokli, ka EKT iecietības paraugprogrammas vājā īstenošana dalībvalstīs rada problēmas.

Trešais aspekts attiecas uz ierobežojumiem saistībā ar to, kam var tikt noteikta atbildība par naudas soda samaksu. ES konkurences tiesību jomā izmantotais jēdziens “uzņēmums” ir iedibināts Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā. Tas nozīmē, ka vienam “uzņēmumam” piederīgie tiesību subjekti var būt solidāri atbildīgi par attiecīgajam “uzņēmumam” uzliktajiem naudas sodiem. Tas dod skaidru signālu visai uzņēmumu grupai, ka slikta korporatīvā pārvaldība un konkurences tiesību normu neievērošana nepaliks nesodīta. Turklāt tādējādi ir iespējams noteikt naudas sodu, kas atbilst ne tikai meitasuzņēmuma, bet visas uzņēmumu grupas stāvoklim tirgū, un līdz ar to ir efektīvāks un atturošāks. Tomēr vairākas VKI pašlaik nevar mātesuzņēmumus saukt pie atbildības par to kontrolē esošo meitasuzņēmumu izdarītajiem pārkāpumiem. Bez tam vairākas VKI nevar saukt pie atbildības par naudas sodiem pārkāpuma izdarītāja juridisko vai ekonomisko tiesību un saistību pārņēmējus vai arī šajā jautājumā ir neskaidrība, neraugoties uz jau sen iedibināto Eiropas Savienības Tiesas judikatūru. Tas nozīmē, ka uzņēmumi var izvairīties no naudas soda, vienkārši apvienojoties ar citiem uzņēmumiem vai pārstrukturējoties. Lai novērstu šo problēmu, priekšlikumā paredzēts, ka, lai uzliktu naudas sodus mātesuzņēmumiem un uzņēmumu juridisko un ekonomisko tiesību un saistību pārņēmējiem, tiek piemērots uzņēmuma jēdziens.

Otrkārt, atšķiras naudas sodu aprēķināšanas metodika, kas var būtiski ietekmēt VKI uzlikto naudas sodu apmēru. Šīs atšķirības galvenokārt ir: 1) uzliekamā naudas soda maksimālais apmērs (juridiski noteiktais maksimums) un 2) naudas soda aprēķināšanas parametri. Šīs atšķirības daļēji izskaidro, kāpēc pašlaik naudas soda apmērs vienā iestādē var būt pat 25 reizes lielāks nekā citā. Par vienu un to pašu pārkāpumu var tikt uzlikti ļoti mazi naudas sodi, kas nozīmē, ka šo sodu atturošā iedarbība Eiropas valstīs ievērojami atšķiras, kā tika uzsvērts sabiedriskajā apspriešanā. Ir iespējams, ka uzliktie naudas sodi neatspoguļo kaitējumu, ko konkurencei nodarījusi konkrētā konkurenci ierobežojošā rīcība. Lai nodrošinātu, ka VKI var uzlikt atturošus naudas sodus, kas balstās uz kopīgiem pamatparametriem, pirmkārt, būtu jāparedz kopīgs juridiski noteikts maksimums mazākais 10 % apmērā no attiecīgā uzņēmuma vispasaules apgrozījuma un, otrkārt, naudas soda noteikšanā VKI būtu jāņem vērā pamatfaktori – pārkāpuma smaguma pakāpe un ilgums.

Konkurences iestāžu spēja uzlikt naudas sodus uzņēmumiem, kas pārkāpj konkurences noteikumus, ir būtisks izpildes panākšanas instruments. Naudas sodu mērķis ir sodīt uzņēmumus, kas ir pārkāpuši konkurences noteikumus, un atturēt šos un citus uzņēmumus no pretlikumīgas rīcības sākšanas vai turpināšanas. Eiropas Savienības Tiesa 2009. gadā atzina, ka “[VKI un Komisijas] noteikto sankciju efektivitāte tādējādi ir priekšnoteikums [ES konkurences noteikumu] saskaņotai piemērošanai”. Tomēr LESD 101. un 102. panta izpildes līmeni ietekmē vairāki faktori, kas nozīmē, ka uzņēmumiem var tikt uzlikti ļoti zemi naudas sodi vai tie vispār netiek uzlikti atkarībā no tā, kura iestāde pieņem lēmumu, un tas grauj atturošo iedarbību un mazina apstākļu vienlīdzību.

Ar šo nodaļu tiek nodrošināts, ka VKI ir nepieciešamās neatkarības garantijas. Konkrēti, tiek ieviestas garantijas ar mērķi aizsargāt VKI darbiniekus un vadību no ārējas ietekmes ES konkurences noteikumu izpildes nodrošināšanā, i) nodrošinot, ka tie var pildīt tiem uzticētos pienākumus un īstenot pilnvaras neatkarīgi no politiskās un cita veida ārējās ietekmes; ii) paredzot, ka tie nelūdz un nepieņem ne valstu valdību, ne citu publisko vai privāto subjektu norādījumus; iii) nodrošinot, ka tie atturas no rīcības, kas ir nesaderīga ar tiem uzticēto pienākumu pildīšanu un pilnvaru īstenošanu; iv) aizliedzot vadības atstādināšanu tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar lēmumpieņemšanu konkrētās lietās; v) nodrošinot, ka tiem ir pilnvaras noteikt prioritātes atsevišķos gadījumos, tostarp pilnvaras noraidīt sūdzības prioritātes apsvērumu dēļ. Attiecībā uz pēdējo minēto punktu priekšlikums neskar dalībvalstu prerogatīvas vispārīgo politikas mērķu noteikšanā. Lielākā daļa ieinteresēto personu sabiedriskajā apspriešanā atbalstīja rīcību attiecībā uz visiem minētajiem aspektiem. Piemēram, uzņēmumi atzina, ka konkurences iestāžu nespēja pilnībā noteikt savas prioritātes liedz tām iespēju koncentrēties uz tiem pārkāpumiem, kas konkurencei kaitē visvairāk.

Savstarpējā palīdzība ir fundamentāls šā priekšlikuma aspekts, jo tā ir absolūti nepieciešama ciešai sadarbībai EKT ietvaros un tādējādi arī decentralizētās sistēmas sekmīgai darbībai, no kuras ir atkarīga ES konkurences tiesību efektīva piemērošana. Bez efektīvas savstarpējās palīdzības nav iespējams nodrošināt vienlīdzīgus apstākļus uzņēmumiem, kuri darbojas vairāk nekā vienā dalībvalstī, un līdz ar to tiek kavēta iekšējā tirgus pienācīga darbība.

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,

saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,

tā kā:

1)Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 101. un 102. pants ir sabiedriskās kārtības normas, un tās būtu efektīvi jāpiemēro visā Savienībā, lai nodrošinātu, ka iekšējā tirgū netiek kropļota konkurence. LESD 101. un 102. panta efektīva izpilde ir nepieciešama tam, lai panāktu, ka tirgi Eiropā kļūst atvērtāki un tajos valda konkurence un ka uzņēmumi šajos tirgos konkurē, balstoties uz to objektīvajām spējām, un nerada šķēršļus ieiešanai tirgū, un tādējādi tie var vairot labklājību un radīt darbvietas. Šāda izpilde aizsargā patērētājus pret tādu darījumdarbības praksi, kuras rezultātā preču un pakalpojumu cenas tiek mākslīgi uzturētas augstā līmenī, un palielina novatorisku preču un pakalpojumu izvēles iespējas.

2)Saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1/2003 LESD 101. un 102. panta publiski tiesisko izpildi paralēli Komisijai nodrošina dalībvalstu valsts konkurences iestādes (VKI). VKI un Komisija kopā veido tīklu, kurā publiskās iestādes cieši sadarbojas ES konkurences noteikumu piemērošanā (Eiropas Konkurences tīkls).

3)Regulas (EK) Nr. 1/2003 3. panta 1. punktā VKI un valstu tiesām ir noteikts pienākums piemērot LESD 101. un 102. pantu nolīgumiem vai praksei, kas var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Praksē vairākums VKI valsts konkurences tiesību normas piemēro paralēli LESD 101. un 102. pantam. Tāpēc šī direktīva, kuras mērķis ir nodrošināt, ka VKI ir nepieciešamās neatkarības garantijas un izpildes un naudas sodu uzlikšanas pilnvaras, kas dod iespēju efektīvi piemērot LESD 101. un 102. pantu, neizbēgami ietekmēs VKI paralēli piemērotās valstu konkurences tiesību normas.

4)Turklāt, paredzot VKI pilnvaras visu informāciju attiecībā uz uzņēmumu, par kuru tiek veikta izmeklēšana, iegūt digitālā formātā neatkarīgi no attiecīgā datu nesēja, arī tiktu ietekmēts VKI pilnvaru apjoms gadījumos, kad tās procedūras agrīnā stadijā veic attiecīgo izmeklēšanas pasākumu, pamatojoties arī uz valsts konkurences tiesību normām, kuras tiek piemērotas paralēli LESD 101. un 102. pantam. Dažāda apjoma inspekciju veikšanas pilnvaru paredzēšana VKI atkarībā no tā, vai tās galu galā piemēros vienīgi valsts konkurences tiesību normas vai paralēli arī LESD 101. un 102. pantu, mazinātu konkurences tiesību izpildes efektivitāti iekšējā tirgū. Tāpēc direktīvas darbības jomai būtu jāietver gan tikai LESD 101. un 102. panta piemērošana, gan valsts konkurences tiesību paralēla piemērošana tajā pašā lietā. Vienīgais izņēmums ir aizsardzība attiecībā uz iecietības programmas ietvaros sniegtajām liecībām un izlīguma iesniegumiem, kas attiecas arī uz valsts konkurences tiesību ekskluzīvu piemērošanu.

5)Valsts tiesību akti daudzām VKI liedz nepieciešamās neatkarības garantijas un izpildes un naudas sodu uzlikšanas pilnvaras, kas vajadzīgas šo noteikumu efektīvai izpildei. Tādējādi tiek iedragātas to iespējas efektīvi piemērot LESD 101. un 102. pantu un, attiecīgā gadījumā, valsts konkurences tiesību normas paralēli minētajiem pantiem. Piemēram, daudzām VKI saskaņā ar valsts tiesību aktiem nav pieejami efektīvi rīki, kas dotu iespēju atrast LESD 101. un 102. panta pārkāpumu pierādījumus, lai varētu uzlikt naudas sodu likumpārkāpējiem uzņēmumiem, vai nav resursu, kas nepieciešami LESD 101. un 102. panta efektīvai piemērošanai. Tāpēc var gadīties, ka tās vispār neko nevar iesākt vai ka to izpildes darbības ir ierobežotas. Tas, ka daudzām VKI nav LESD 101. un 102. panta efektīvai piemērošanai nepieciešamo rīku un garantiju, nozīmē, ka uzņēmumiem, kas piekopj konkurenci ierobežojošu praksi, attiecīgajās procedūrās var būt ļoti dažādi iznākumi atkarībā no dalībvalsts, kurā tie darbojas: iespējams, ka izpilde saskaņā ar LESD 101. un 102. pantu vispār nenotiek vai notiek neefektīvi. Piemēram, dažās dalībvalstīs uzņēmumi var izvairīties no naudas soda piemērošanas, vienkārši pārstrukturējot uzņēmumu. LESD 101. un 102. panta un valsts konkurences tiesību normu nevienmērīga piemērošana paralēli LESD 101. un 102. pantam nozīmē, ka tiek palaistas garām iespējas novērst šķēršļus ieiešanai tirgū un panākt, ka tirgi viscaur Eiropā kļūst atvērtāki un konkurence tajos ir asāka un ka uzņēmumi šajos tirgos konkurē, balstoties uz to objektīvajām spējām. Uzņēmumi un patērētāji īpaši cieš tajās dalībvalstīs, kurās VKI ir mazāk iespēju panākt efektīvu izpildi. Uzņēmumiem ir liegta iespēja konkurēt, balstoties uz to objektīvajām spējām, ja konkurenci ierobežojošā prakse paliek nesodīta, piemēram, tāpēc, ka nav iespējams ievākt šādas prakses pierādījumus vai uzņēmumi var izvairīties no naudas soda piemērošanas. Tādējādi uzņēmumiem nav stimula ieiet šādos tirgos, izmantot tiesības veikt uzņēmējdarbību un piedāvāt preces un pakalpojumus. Savukārt patērētājiem tajās dalībvalstīs, kurās izpilde ir vājāka, tiek liegti ieguvumi, ko nodrošina konkurences noteikumu efektīva izpilde. Tādējādi LESD 101. un 102. panta un valsts konkurences tiesību normu nevienmērīga piemērošana paralēli LESD 101. un 102. pantam Eiropā izkropļo konkurenci iekšējā tirgū un neļauj šim tirgum darboties pienācīgi.

6)VKI rīku un garantiju trūkumi un ierobežojumi negatīvi ietekmē LESD 101. un 102. panta izpildes paralēlo pilnvaru sistēmu, kas ir iecerēta kā vienots veselums, kurš balstās uz ciešu sadarbību Eiropas Konkurences tīklā. Šīs sistēmas pienācīga darbība ir atkarīga no iestāžu spējas paļauties uz vienas iestādes veiktajiem izmeklēšanas pasākumiem citas iestādes vārdā. Tā kā joprojām ir tādas VKI, kurām nav pienācīgu izmeklēšanas rīku, sistēma nevar darboties, kā nākas. Arī citos būtiskos aspektos valsts konkurences iestādes nespēj nodrošināt savstarpēju palīdzību. Piemēram, lielākajā daļā dalībvalstu pārrobežu uzņēmums var izvairīties no naudas sodu samaksas, ja tam nav juridiskā statusa to dalībvalstu teritorijās, kurās tas darbojas. Tas mazina stimulus ievērot LESD 101. un 102. pantu. No tā izrietošā neefektīvā izpilde izkropļo konkurenci, kā rezultātā cieš likumpaklausīgie uzņēmumi, un grauj patērētāju uzticēšanos iekšējam tirgum, īpaši digitālajā vidē.

7)Lai Eiropā panāktu patiesi vienotu konkurences noteikumu izpildes telpu, kurā uzņēmumiem, kas darbojas iekšējā tirgū, ir vienlīdzīgāki konkurences apstākļi un patērētājiem ir mazināta apstākļu nevienlīdzība, attiecībā uz LESD 101. un 102. panta piemērošanu un valsts konkurences tiesību normu piemērošanu paralēli LESD 101. un 102. pantam ir nepieciešams ieviest neatkarības garantiju un resursu minimuma prasības un paredzēt galvenās izpildes un naudas sodu uzlikšanas pilnvaras, kas valstu konkurences iestādēm dotu iespēju nodrošināt pilnīgu efektivitāti.

8)Ir lietderīgi šo direktīvu balstīt uz diviem juridiskajiem pamatiem – LESD 103. un 114. pantu. Tas tāpēc, ka šī direktīva attiecas ne tikai uz LESD 101. un 102. panta piemērošanu, bet arī uz valstu konkurences tiesību normu piemērošanu paralēli minētajiem pantiem, un VKI rīku un garantiju trūkumi un ierobežojumi LESD 101. un 102. panta piemērošanas jomā negatīvi ietekmē gan konkurenci, gan iekšējā tirgus pienācīgu darbību.

9)Minētā garantiju minimuma ieviešana ar mērķi nodrošināt, ka VKI LESD 101. un 102. pantu piemēro efektīvi, neskar dalībvalstu iespējas paturēt vai ieviest plašākas prasības VKI neatkarības garantiju un resursu ziņā un sīkākus noteikumus par šo iestāžu izpildes un naudas sodu uzlikšanas pilnvarām. Piemēram, nolūkā uzlabot VKI efektivitāti dalībvalstis var tām piešķirt citas pilnvaras papildus šajā direktīvā paredzētajam galvenajam pilnvaru kopumam.

10)Turpretī attiecībā uz nosacījumiem, saskaņā ar kuriem slepeniem karteļiem tiek piemērota iecietības programma, ir nepieciešami sīki izstrādāti noteikumi. Uzņēmumi par savu dalību slepenos karteļos ziņos tikai tad, ja būs pietiekama juridiskā noteiktība attiecībā uz to, vai tie tiks atbrīvoti no naudas soda. Dalībvalstīs piemērojamo iecietības programmu izteiktās atšķirības rada juridisko nenoteiktību potenciālajiem iecietības pieteikuma iesniedzējiem un tādējādi var vājināt to stimulus pieteikties iecietības programmas piemērošanai. Ja dalībvalstīm būtu iespēja ieviest vai piemērot attiecīgi vairāk vai mazāk ierobežojošus iecietības noteikumus šīs direktīvas piemērošanas jomā, tas ne tikai būtu pretrunā mērķim nodrošināt pieteikuma iesniedzējiem stimulus un tādējādi padarīt konkurences noteikumu izpildi Savienībā iespējami efektīvu, bet arī varētu apdraudēt konkurences apstākļu vienlīdzību uzņēmumiem, kas darbojas iekšējā tirgū. Tomēr dalībvalstīm nav liegts piemērot iecietības programmas, kas attiecas ne tikai uz slepenajiem karteļiem, bet arī citiem LESD 101. un 102. panta un līdzvērtīgu valsts noteikumu pārkāpumiem.

11)Šī direktīva neattiecas uz valstu tiesību aktiem tiktāl, ciktāl tajos paredzēta kriminālsodu uzlikšana fiziskām personām, izņemot noteikumus, kas reglamentē mijiedarbību starp iecietības programmām un sankciju piemērošanu fiziskām personām.

12)Uz VKI piešķirto pilnvaru īstenošanu būtu jāattiecina pienācīgas garantijas, kas atbilst vismaz standartiem, kuri izriet no ES tiesību vispārīgajiem principiem un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas. Minētās garantijas ietver tiesības uz labu pārvaldību un uzņēmumu aizstāvības tiesību ievērošanu, kuru būtisks komponents ir tiesības tikt uzklausītam. Konkrētāk, VKI būtu izmeklēšanas procedūras puses jāinformē par sākotnējiem pret tām vērstajiem iebildumiem saskaņā ar LESD 101. vai 102. pantu, pirms tiek pieņemts to intereses negatīvi ietekmējošs lēmums, un minētajām pusēm būtu pirms šāda lēmuma pieņemšanas jādod iespēja efektīvi paust savu viedokli par šiem iebildumiem. Pusēm, kurām paziņoti sākotnējie iebildumi par LESD 101. vai 102. panta pārkāpumu, būtu jādod tiesības piekļūt attiecīgajiem VKI lietas materiāliem, lai būtu iespējams efektīvi izmantot tiesības uz aizstāvību. Minētais īstenojams, ievērojot uzņēmumu leģitīmās intereses attiecībā uz komercnoslēpumu aizsardzību, un neattiecas uz konfidenciālu informāciju un VKI un Komisijas iekšējiem dokumentiem un savstarpējo korespondenci. Turklāt tad, kad VKI ir pieņēmušas galīgo lēmumu, ar ko tiek piemērots LESD 101. vai 102. pants, šā lēmuma adresātam vajadzētu būt tiesībām uz efektīvu tiesībaizsardzību, kā paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā. VKI galīgajiem lēmumiem vajadzētu būt argumentētiem, lai šo lēmumu adresāti varētu uzzināt pieņemtā lēmuma pamatojumu un izmantot tiesības uz efektīvu tiesībaizsardzību. Šo garantiju izstrādē būtu jārod pareizais līdzsvars starp uzņēmumu pamattiesību ievērošanu un pienākumu nodrošināt LESD 101. un 102. panta efektīvu izpildi.

13)Nodrošināt, ka VKI spēj LESD 101. un 102. pantu piemērot objektīvi un Eiropas konkurences noteikumu efektīvas izpildes kopējās interesēs, ir būtisks šo noteikumu efektīvas un vienveidīgas piemērošanas komponents.

14)Lai nodrošinātu LESD 101. un 102. panta efektīvu un vienveidīgu piemērošanu, būtu jānostiprina VKI neatkarība. Tālab valstu tiesībās būtu nepārprotami jāparedz, ka, piemērojot LESD 101. un 102. pantu, VKI ir aizsargātas pret ārēju iejaukšanos vai politisko spiedienu, kas varētu apdraudēt to izskatīšanā esošo jautājumu neatkarīgu izvērtējumu. Tāpēc būtu jānodrošina, ka pastāv iepriekš pieņemti noteikumi par VKI lēmējstruktūras locekļu atstādināšanas iemesliem un tādējādi ir kliedētas visas pamatotās šaubas par minētās struktūras objektivitāti un spēju pretoties ārējiem faktoriem.

15)Lai nodrošinātu VKI neatkarību, to darbiniekiem un lēmējstruktūras locekļiem būtu jārīkojas godprātīgi un jāatturas veikt jebkādas darbības, kas nav savienojamas ar viņu pienākumiem. Nepieciešamība novērst, ka tiek apdraudēta VKI darbinieku vai lēmējstruktūras locekļu veiktā izvērtējuma neatkarība, nozīmē to, ka viņiem tikmēr, kamēr viņi ieņem attiecīgo amatu un pilda savas pilnvaras, un samērīgu periodu pēc tam būtu jāatturas no jebkāda nesavienojama algota vai nealgota darba uzņemšanās. Tas turklāt nozīmē, ka tikmēr, kamēr darbinieki ieņem attiecīgo amatu un locekļi pilda savas pilnvaras, nebūtu pieļaujams, ka viņiem ir līdzdalība kādā uzņēmumā vai organizācijā, kam ir saskare ar VKI, ja tas var apdraudēt viņu neatkarību. Darbiniekiem un lēmējstruktūras locekļiem būtu jādeklarē visas līdzdalības daļas un aktīvi, kas varētu radīt interešu konfliktu viņu pienākumu izpildē. Viņiem būtu jāizvirza prasība informēt lēmējstruktūru vai attiecīgi tās pārējos locekļus, vai – attiecībā uz VKI, kurās lēmumpieņemšanas pilnvaras ir tikai vienai personai, – iecēlējiestādi, ja, pildot savus pienākumus, viņiem ir jāpieņem lēmums jautājumā, kurā viņiem ir kādas intereses, kas varētu ietekmēt objektivitāti.

16)VKI neatkarība neizslēdz pārskatīšanu tiesā vai parlamentāro uzraudzību saskaņā ar dalībvalstu tiesībām. Pārskatatbildības prasības turklāt veicina to, ka tiek nodrošināta VKI rīcības ticamība un leģitimitāte. Samērīgas pārskatatbildības prasības ietver VKI pienākumu publicēt valdības vai parlamenta struktūrai adresētus periodiskus ziņojumus par to darbību. Ja tas neietekmē VKI neatkarību, var tikt veikta šo iestāžu izdevumu kontrole vai uzraudzība.

17)VKI būtu jāvar piešķirt prioritāti LESD 101. un 102. panta izpildes procedūrām, lai tās varētu efektīvi izmantot resursus un koncentrēties uz tādas konkurenci ierobežojošas rīcības novēršanu un izbeigšanu, kas kropļo konkurenci iekšējā tirgū. Tālab tām būtu jāvar noraidīt sūdzības, pamatojoties uz to, ka tās nav prioritāras. Minētajam nebūtu jāskar VKI pilnvaras noraidīt sūdzības citu iemeslu dēļ, piemēram, ja jautājums nav to kompetencē, vai lemt, ka rīcībai no to puses nav pamata. VKI pilnvaras piešķirt prioritāti izpildes procedūrām neskar dalībvalstu valdības tiesības izdot VKI adresētas vispārīgās politikas vai prioritāšu pamatnostādnes, kas neattiecas uz konkrētu LESD 101. un 102. panta izpildes procedūru.