[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 27.4.2010 COM(2010) 185 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību 1. Ievads Iestāžu nolīgums par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību ( IIA ) ir politiska vienošanās starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju. Nolīgums ietver daudzus noteikumus un principus, kas izrādījušies noderīgi vai nepieciešami, lai nodrošinātu budžeta disciplīnu un budžeta procedūru sekmīgu darbību. IIA ietekmē vairākus budžeta plānošanas, sagatavošanas, izpildes un kontroles aspektus. Spēkā esošais IIA tika apstiprināts 2006. gada 17. maijā[1], pamatojoties uz vienošanos, ko Eiropadome panāca 2005. gada 15 un 16. decembrī Briselē, kā arī uz turpmākām izmaiņām, ko apstiprināja Eiropas Parlaments. Nolīguma apstiprināšana ir īpaši zīmīgs notikums vairāk nekā 50 gadu garā posmā, kura laikā Eiropas iestāžu starpā norisinājās debates par budžetu. Kopš 1988. gada ir parakstīti četri secīgi IIA nolīgumi: Delors I (1988.–1992. gads) un Delors II (1993.–1999. gads) pakete, Agenda 2000 (2000.–2006. gads) pakete un spēkā esošā 2007.–2013. gada pakete. Šo pakešu piemērošana nodrošināja sekmīgu un savlaicīgu ES budžeta pieņemšanu iepriekšējo 20 gadu laikā. Šajā ziņojumā ir rūpīgi izskatīta spēkā esošā IIA nolīguma darbība atbilstoši IIA 1. deklarācijai, kurā noteikts, ka saistībā ar Iestāžu nolīguma 7. punktu Komisija sagatavos ziņojumu par Iestāžu līguma darbību, “vajadzības gadījumā pievienojot attiecīgus priekšlikumus”. Turpmākā analīze kopumā atbilst IIA struktūrai. Analīzē galvenokārt pievērš uzmanību daudzgadu finanšu shēmas (DFS) īstenošanas procedūrām, jo īpaši korekcijām vai pārskatīšanām, kā arī elastībai (elastības iespējām un fondiem). Pēc tam analīzē novērtē noteikumus, kas saistīti ar iestāžu sadarbību budžeta procedūras gaitā. Analīzes beigās iztirzā problēmas, kas saistītas ar ES fondu (ticamības apliecinājumu, finanšu plānošanas un jauno finanšu instrumentu) finanšu pareizu pārvaldību. Ziņojumā ietvertā informācija nav izsmeļoša. Tajā nav apskatītas vairākas svarīgas problēmas attiecībā uz iestāžu sadarbību. Daudzi svarīgi budžeta reformas aspekti tiks izskatīti, veicot ES budžeta “pilnīgu, plaša spektra pārskatīšanu” saskaņā ar IIA 3. deklarāciju. Tāpat ar Lisabonas līgumu ievieš vairākas politikas jomas, kurām ilgtermiņā var būt vajadzīgas atbilstīgas izmaiņas budžetā, vai arī pievērš lielāku uzmanību šīm jomām. Tomēr sākotnēji būs jāizstrādā jauni tiesību akti un rūpīgi jānovērtē to iespējamā finansiālā ietekme. Visbeidzot, jāņem vērā, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 312. panta 2. punktu[2] Komisija ir iesniegusi priekšlikumus attiecībā uz Regulu, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu. IIA tiks aizstāts ar Regulu, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu, kā arī ar ierosināto jauno Iestāžu nolīgumu par sadarbību budžeta jautājumos[3] un ar dažiem finanšu regulas noteikumiem[4]. 2. Ar DFS īstenošanu saistītu procedūru analīze DFS un citu IIA noteikumu piemērošana ir nodrošinājusi: - budžeta disciplīnu: gada budžeta procedūrai jāievēro DFS maksimālie apjomi; - budžeta procedūras sekmīgu darbību un iestāžu efektīvu sadarbību, pateicoties dažādiem procedūras noteikumiem, kas apstiprināti Iestāžu nolīgumā. Jāpievērš uzmanība, ka kopš 1988. gada visi budžeti tika pieņemti savlaicīgi; - lielāku paredzamību attiecībā uz ES izdevumu izmaiņām. DFS lietderība ir apliecināta, Līguma par Eiropas Savienības darbību 312. pantā iekļaujot 1. punktu, kas nosaka, ka “Savienības gada budžets atbilst daudzgadu finanšu shēmai”. 2.1. Daudzgadu finanšu shēmas korekcijas procedūras 2.1.1. Ikgadēja tehniska korekcija IIA 16. punkts paredz katru gadu pirms budžeta procedūras n+1 gadam veikt tehnisku korekciju. Tas jo īpaši ietver maksimālo apjomu un saistību apropriāciju un maksājumu apropriāciju kopsummu pārvērtēšanu n+1 gada cenās[5]. Šim nolūkam piemēro fiksētu deflatoru 2 % gadā, nevis IKP cenu deflatoru, kas daļēji tika piemērots iepriekšējās daudzgadu finanšu shēmās. Pārredzamības ziņā šī pieeja nodrošina nepārprotamas priekšrocības, jo visas finanšu shēmas izpildes ilgumā maksimālie apjomi ir zināmi gan reālā, gan nominālā izteiksmē. Tas savukārt veicina ilgtermiņa finanšu plānošanu un nodrošina lielāku skaidrību visām ieinteresētajām personām, kuras ir iesaistītas budžeta procedūrā. Esošās sistēmas priekšrocības kompensē nenovēršami pozitīvo vai negatīvo starpību starp maksimālajiem apjomiem un apropriāciju kopsummām, kas iegūtas, piemērojot fiksēto deflatoru, un kopsummām, kas tiktu iegūtas, piemērojot novēroto IKP cenu deflatoru. Piemērojot novēroto cenu deflatoru, 2007. gadā maksimālie apjomi palielinātos par 1,7 %. 2008. gadā šī starpība pazuda. Ekonomiskās lejupslīdes dēļ 2009. gadā radās novirze: deflatora rādītājs, kas aprēķināts, piemērojot fiksēto deflatoru, bija 110,4 (2004. bāzes gadā = 100), savukārt deflatora rādītājs, kas aprēķināts, piemērojot novēroto IKP cenu deflatoru, bija 106,7. 2007. gads | 2008. gads | 2009. gads | (a) Fiksēts deflators, ko piemēro tehniskai korekcijai | 2,0 % | 2,0 % | 2,0 % | (b) Kopējais rādītājs, ko aprēķina, piemērojot 2 % deflatoru (2004. gadā = 100) | 106,1 | 108,2 | 110,4 | (c) IKP cenu deflators (ECFIN 2009. gada rudens prognozes) | 2,9 % | 0,4 % | -1,3 % | (d) Kopējais rādītājs, ko aprēķina, piemērojot efektīvu deflatoru (2004. gadā = 100) | 107,8 | 108,2 | 106,7 | (e) Kopējā novirze (d)-(b) | 1,7 | 0,0 | -3,7 | 2.1.2. Kohēzijas politikas piešķīrumu korekcija IIA 17. punkts paredz veikt tehnisku korekciju 2011. gadam, ja tiek konstatēts, ka jebkuras dalībvalsts kopējais IKP 2007.–2009. gadam ir novirzījies vairāk par +/- 5 % no kopējā IKP, ko aprēķināja IIA projekta izstrādes laikā. Šajā gadījumā Komisija koriģēs summas, kuras minētajam laika posmam attiecīgajai dalībvalstij piešķirtas no kohēzijas atbalsta līdzekļiem. Komisija veica IKP novirzes novērtējumu un atbilstošu korekciju kā daļu no 2010. gada aprīlī iesniegtās tehniskās korekcijas 2011. gadam[6]. 2.1.3. Globālo maksimālo apjomu korekcija Saskaņā ar IIA 18. punktu Komisija katru gadu pārbauda maksājumu apropriāciju vispārējos maksimālos apjomus, kuri tika noteikti finanšu shēmas projekta izstrādes laikā, lai, ņemot vērā īstenošanu, nodrošinātu sistemātisku attīstību attiecībā uz saistību apropriācijām[7]. Plānošanas perioda pirmajos gados maksājumu apropriācijas faktiskais līmenis bija ievērojami zemāks par maksimālajiem apjomiem, kā rezultātā turpmākajos gados, iespējams, varētu rasties pieaugums ar augstākiem maksājumu līmeņiem nekā paredzēts. Tomēr, pamatojoties uz esošo novērtējumu attiecībā uz maksājumu apropriāciju līmeņiem līdz 2013. gadam, ir pāragri koriģēt maksājumu pašreizējo maksimālo apjomu. Komisija turpinās rūpīgi uzraudzīt situācijas attīstību un precizēt uz strukturālām darbībām un citām pozīcijām attiecinātu maksājumu aplēses. Saskaņā ar IIA 19. punkta noteikumiem, izmantojot jaunu dokumentu Fiche 11 , kas iesniegts 2004. gada 28. aprīlī, Komisija 2010. gadā atjauninās prognozes attiecībā uz maksājumu apropriācijām pēc 2013. gada. 2.1.4. Struktūrfondu, Kohēzijas fonda, Lauku attīstības fonda un Eiropas Zivsaimniecības fonda (EZF) ieviešanas korekcija IIA 48. punktā ir teikts, ka, ja pēc 2007. gada 1. janvāra tiek pieņemti jauni noteikumi vai programmas, kas reglamentē struktūrfondus, Kohēzijas fondu, Lauku attīstības fondu un Eiropas Zivsaimniecības fondu (EZF), abas budžeta lēmējinstitūcijas iestādes apņemas pēc Komisijas priekšlikuma apstiprināt 2007. gadā neizmantoto piešķīrumu pārcelšanu uz turpmākiem gadiem papildus attiecīgajiem izdevumu maksimālajiem apjomiem. Saistību apropriācijas, kuru kopējā summa ir 2034 miljoni euro, netika īstenotas 2007. gadā un netika pārceltas uz 2008. gadu. Tas atbilst 2007. gada piešķīrumiem 45 darbības programmām, ko 2007. gadā nevarēja pieņemt galvenokārt to novēlotās iesniegšanas dēļ Komisijā. Budžeta 1.b pozīcijas un 2. pozīcijas pārplānošana tika īstenota šādi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 29. aprīļa Lēmumu 2008/371[8]: (pašreizējās cenās, milj. euro) 2008. gads | 2009. gads | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 1.b pozīcija | 378 | 0 | 0 | 24 | 24 | 0 | 2. pozīcija | 394 | 387 | 387 | 147 | 147 | 147 | Komisijas labāka sagatavošanās nozīmē, ka šī summa bija ievērojami mazāka par summu, kas saskaņā ar 2001. gadā veikto pārplānošanu bija 6152,3 miljoni euro[9]. DFS korekcijas procedūru kopsavilkums DFS korekcijas procedūras darbojas. Fiksēta deflatora piemērošanas priekšrocības (16. punkts) kompensē ierobežoto vidējo starpību, kas rodas, piemērojot novēroto IKP cenu deflatoru. Līdz šim brīdim globālo maksimālo apjomu korekcija (18. punkts) nav bijusi nepieciešama, taču ir lietderīgi arī turpmāk veikt rūpīgu uzraudzību. Īstenošanas korekcija (48. punkts) tika veikta sekmīgi, un attiecīgās summas bija mazākas par 2001. gadā paredzētajām. 2.2. Daudzgadu finanšu shēmas elastība 2.2.1. Rezervju analīze 1.a pozīcija ietver prioritātes, kas ir īpaši svarīgas attiecībā uz atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai. Šajā pozīcijā ir apkopota lielākā daļa dažādu ES politikas jomu, un pozīcijas izpilde ir regulāri apgrūtināta mainīgo pasaules problēmu dēļ. GALILEO programmas, Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūta darbības finansēšanai un to ar elektroenerģiju saistīto projektu finansēšanai, kas veikti saskaņā ar Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu, bija nepieciešama maksimālo apjomu atkārtota pārskatīšana (sk. 2.3.1. nodaļu). Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, atjauninātajā finanšu plānā jau ir iekļautas apropriācijas jaunākiem lēmumiem vai priekšlikumiem, piemēram, finansējuma turpmāka piešķiršana kodolelektrostacijas izjaukšanai Kozlodujā (Bulgārijā), jaunu finanšu uzraudzības iestāžu dibināšana, Eiropas mikrofinansēšanas instrumenta izveide un Eiropas Zemes novērošanas programmas ( GMES ) darbības fāzes uzsākšana. Rezerves un resursi, kas pieejami turpmākām iespējām, ir samazināti atbilstoši, 2011. gadam iedalot rezervi 50,1 miljonu euro apjomā, 2012. gadam — 34,6 miljonu euro apjomā, un 2013. gadam — 47,8 miljonu euro apjomā. Turpmāko triju gadu laikā ir paredzētas jaunas papildu vajadzības saistībā, piemēram, ar ITER . Aprēķinātais papildu saistību apropriāciju apjoms, kas attiecas uz ITER un kas jānodrošina no ES budžeta līdzekļiem saskaņā ar pašreizējo DFS, var ievērojami pārsniegt vienu miljardu euro. Maksājumu apropriāciju vajadzība tiks novērtēta atbilstoši grafikam, kas šobrīd tiek apspriests, taču lielākā daļa maksājumu ir paredzēta tikai 2013. gadā. Rezervju iedales problēma neattiecas uz 1.b pozīciju , jo saskaņā ar IIA 13. punktu iestādēm nav obligāti jānodrošina rezerve attiecībā uz šo pozīciju, t. i., šis maksimālais apjoms ir izdevumu mērķis. Attiecībā uz 2. pozīciju situācija būtiski atšķiras. Piedaloties Eiropadomes sanāksmē, kas 2002. gada oktobrī norisinājās Briselē, ES valstu vadītāji vienojās par KLP pirmā pīlāra izdevumu maksimālo apjomu 2006. gada līmenī ar ikgadējo palielinājumu 1 % apmērā pašreizējās cenās laikā no 2007. līdz 2013. gadam. Ar turpmāko 2003. gada KLP reformu ieviesa finanšu disciplīnas mehānismu, lai nevienā gadā netiktu pārsniegtas KLP finansējuma summas. Praksē šāda situācija nebija radusies, un, izpildot budžetu 2007.–2009. budžeta gadā, tā izpildes rezultātā 2. pozīcijā tika uzkrātas ievērojamas rezerves. Tādēļ šīs rezerves deva zināmu elastību: ņemot vērā, ka izdevumu samazinājumi 2. pozīcijā ir kompensējuši izdevumu palielinājumus citās pozīcijās, kopējā DFS palika nemainīga. Tomēr turpmākos gados šīs rezerves samazināsies, jo īpaši ņemot vērā tiešā atbalsta turpmāku pakāpenisku piešķiršanu jaunās dalībvalstīs. Pašlaik 2010. gada budžetā ir rezerve 456 miljonu euro apjomā, kura var kļūt pieejama, tuvojoties gada beigām. Ja vien tirgus apstākļi nebūs ļoti labvēlīgi, ir maz ticams, ka 2011.–2013. gada KLP pirmā pīlāra pakārtotajā maksimālajā apjomā būs pieejamas finansiālās iespējas un jo īpaši priekšapmaksai, ņemot vērā pienākumu nodrošināt rezervi vismaz 300 miljonu euro apjomā, lai izvairītos no finanšu disciplīnas mehānisma piemērošanas. Attiecībā uz 3. pozīciju izdevumu izmaiņu pārvaldība tika veikta bez pašreizējo maksimālo apjomu pārsniegšanas, un laika posmā no 2007. līdz 2009. gadam netika konstatētas būtiskas problēmas. Attiecībā uz 3.a pozīciju Brīvība, drošība un tiesiskums izdevumu izmaiņu pārvaldība tika veikta, ņemot vērā relatīvi strauju maksimālo apjomu izdevumu izklāstu, kas laika posmā no 2007. līdz 2013. gadam palielinājās 2,5 reizes. Savukārt uz 3.b pozīciju Pilsonība attiecinātā situācija ir sarežģītāka, ņemot vērā relatīvi stabilos maksimālos apjomus, kas nozīmē ļoti ierobežotas rezerves līdz perioda beigām. Kārtējas starptautiskās krīzes un ārkārtas situācijas regulāri norāda, ka 4. pozīcijā ir nepietiekamas rezerves un rodas elastības problēmas. Ārējo pasākumu neprognozējamības dēļ, piemēram, pēkšņu konfliktu un dabas katastrofu dēļ (tādu kā nesenās zemestrīces Haiti Republikā, Čīlē vai Turcijā) problēmas šajā jomā ir īpaši aktuālas. Kaut gan līdz šim papildu vajadzības bija izdevies apmierināt, gada budžeta procedūras izpildē piemērojot dažāda veida elastības fondus, tādas problēmas kā, piemēram, ilgas sarunas par pārtikas mehānismu, acīmredzami norāda IIA elastības mehānismu ierobežojumus. Turklāt iekšējo un ārējo izdevumu pašreizējais stingrais nodalījums, kuram tika pievērsta uzmanība, budžeta lēmējinstitūcijai noraidot Komisijas priekšlikumu piešķirt daļu finansējuma tā dēvētajam Pārtikas mehānismam no 2. pozīcijā pieejamās rezerves, ierobežo Savienības iespēju savlaicīgi rīkoties globālu problēmu gadījumā. Rezerves, kas pašreizējās DFS atlikušajos gados ir ieplānotas 4. pozīcijai, ir ļoti ierobežotas. Ņemot vērā finansējumu papildu pasākumiem banānu nozarē ĀKK valstīs, kas tika piešķirts pēc tirdzniecības nolīguma parakstīšanas PTO tirdzniecības sarunu rezultātā, 2011. gadā paredzēto rezervju summa ir 70,3 miljoni euro, 2012. gadā — 132,3 miljoni euro, un 2013. gadā — 134,6 miljoni euro. Klimata pārmaiņu jomā ir paredzēts, ka 2010.–2012. gadā no ES budžeta tiks piešķirti 150 miljoni euro tā starptautiskā atbalsta tūlītējai īstenošanai, kas noteikts kā daļa no Kopenhāgenas vienošanās. Papildus 50 miljoniem euro, kas jau iekļauti 2010. gada budžetā, 2011. un 2012. gadā ir paredzēts iekļaut budžetā pa 50 miljoniem euro. Tomēr jauna dimensija var tikt pavērta, ja no 2013. gada finansējums, kas paredzēts, lai īstenotu vērienīgu Kopenhāgenas vienošanos par klimatu, tiks nodrošināts no ES budžeta saskaņā ar Komisijas 2009. gada septembra priekšlikumu[10]. Laika posmā no 2007. līdz 2009. gadam izdevumi 5. pozīcijā nepārsniedza izdevumu maksimālos apjomus. Rīkojoties atbilstoši paketei, kas tika pieņemta, lai finansētu Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu (sk. iedaļu 2.3.1 turpmāk), 2010. gadā izdevumu maksimālie apjomi tika samazināti par 126,5 miljoniem euro (un 2009. gadā — par 173,5 miljoniem euro). 2010. gadā un jo īpaši tuvojoties gada beigām uz 5. pozīciju attiecinātā situācija kļūst sarežģītāka divu galveno iemeslu dēļ: Lisabonas līguma spēkā stāšanās un personāla algas ikgadējās korekcijas radītā ietekme, kas ir lielāka par sākotnēji aprēķināto. No vienas puses, vairākas iestādes ir pieprasījušas papildu apropriācijas saistībā ar Lisabonas līguma spēkā stāšanos, šādi samazinot pieejamo rezervi. Turklāt papildu izdevumi var rasties arī Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) izveidošanas dēļ. No otras puses, ja Padomes lēmums ierobežot personāla algas ikgadējo korekciju līdz pusei no ierosinātā palielinājuma tiktu anulēts ar Tiesas lēmumu (pēc Komisijas apelācijas sūdzības), varētu rasties papildu izdevumu vienreizējs palielinājums (ar atpakaļejošu iedarbību) un to kopējo izdevumu palielinājums, uz kuru attieksies arī turpmākās algu korekcijas. Kopumā 5. pozīcijas maksimālie apjomi kļūs par izdevumu būtiskāku ierobežojumu, nekā novērots līdz šim brīdim. Tomēr rezerve ir joprojām ierobežota, jo Komisija ievēro stingru politiku, kas aizrada jaunu cilvēkresursu piesaisti (izņemot paplašināšanās gadījumos), un pievēršas no Lisabonas līguma izrietošo jauno uzdevumu un citu jauno prioritāšu īstenošanai, pārdalot pieejamos cilvēkresursus. 2.2.2. Elastības fondi IIA ietver noteikumus attiecībā uz vairākiem elastības fondiem: Rezerve palīdzībai ārkārtas gadījumos ( EAR ), Eiropas Savienības Solidaritātes fonds (ESSF), Eiropas Globalizācijas pielāgošanas fonds ( EGF ) un elastības fonds. ES Solidaritātes fonda summas tiek iekļautas budžetā tikai fonda mobilizācijas gadījumā, savukārt summa, kas saistīta ar fondu „Rezerve palīdzībai ārkārtas gadījumos”, un Eiropas Globalizācijas pielāgošanas fonda summa no šā gada sākuma jau ir iekļautas budžetā rezervju veidā. Elastības fonda piemērošanas principi ir atšķirīgi: tas nekad netiek iekļauts budžetā, taču fonda piemērošanas rezultātā izdevumi var pārsniegt maksimālos apjomus, kas noteikti atbilstīgajai daudzgadu finanšu shēmas pozīcijai. Pastāv arī nelielas atšķirības starp šo fondu mobilizācijas procedūrām: - lai mobilizētu fondu Rezervi palīdzībai ārkārtas gadījumos , nepieciešams pārvedums un “vajadzības gadījumā paredzēta vienkāršota” trialoga sarunu procedūra. Nesen mobilizēto saistību apropriāciju apjoms bija 49 miljoni euro 2007. gadā, 479 miljoni euro 2008. gadā[11] un 188 miljoni euro 2009. gadā; - lai mobilizētu ES Solidaritātes fondu , nepieciešams priekšlikums par fonda izmantošanu, “atbilstošā budžeta instrumenta” piemērošana, kā rezultātā budžets de facto tiek grozīts, un jāuzsāk “vajadzības gadījumā vienkāršota” trialoga sarunu procedūra. Kaut konkrētā gadā ESSF var mobilizēt apjomā līdz vienam miljardam euro, vislielākais mobilizācijas apjoms — 728 miljoni euro — bija sasniegts pirmajā gadā, t. i., 2002. gadā. Pārējos gados ikgadējās mobilizācijas līmeņi svārstījās starp 22 un 615 miljoniem euro. Turklāt noteikums par to, ka 25 % no kopējās summas nedrīkst izmantot līdz 1. oktobrim, vienmēr tika ievērots; - Eiropas Globalizācijas pielāgošanas fonds tiek mobilizēts, izmantojot fonda izmantošanas priekšlikumu un pārvedumu. Mobilizēto summu kopējais apjoms 2007. gadā bija 18,6 miljoni euro, 2008. gadā — 49 miljoni euro, un 2009. gadā — 54 miljoni euro. Veicot EGF paredzētu pārvedumu, process tiek paātrināts. Tomēr nepieciešamība vienlaikus ar pārveduma veikšanu pieņemt mobilizācijas lēmumu palēnina procedūru. Grāmatvedības sistēmā pārvedumu drīkst veikt tikai pēc mobilizācijas lēmuma pieņemšanas, kaut budžeta lēmējinstitūcija jau ir atbalstījusi to. Ņemot vērā iepriekšējos trijos gados iegūto pieredzi, procedūras praktiskās piemērošanas noteikumi tika koriģēti[12], taču ir iespējama arī turpmāka noteikumu vienkāršošana; - elastības fonda mobilizācija tiek veikta, iesniedzot priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam. Praksē priekšlikums var tikt pievienots Komisijas [provizoriskā] budžeta projektam vai Komisijas priekšlikumam par [provizoriskā] budžeta grozījuma projektu, vai grozījumu vēstulei. Turklāt priekšlikums var tikt izstrādāts, ņemot vērā politisku vienošanos par saskaņošanu attiecībā uz fonda mobilizāciju. Saskaņā ar IIA noteikumiem vispirms tiek mobilizētas summas no visvecākā atklātā piešķīruma. Galvenā atšķirība starp spēkā esošo tekstu un 1999. gada 6. maija IIA iekļauto tekstu ir šāda teksta svītrošana: “[p]arasti elastības fondu nedrīkst izmantot, lai divus gadus pēc kārtas finansētu vienu un to pašu vajadzību”. Šo noteikumu vairs nepiemēro, un tas ir ievērojams sasniegums, jo, pamatojoties uz pieredzi, krīžu novēršanai atsevišķās vietās, piemēram, Kosovā vai Palestīnā, var būt nepieciešama elastības fonda atkārtota piemērošana. Tai pašā laikā pastāv iekšējas pretrunas un nenovēršami kompromisi, kad finanšu instruments, kas paredzēts piemērošanai īstermiņa krīžu situācijās, ir jāizmanto krīžu novēršanai arī ilgākā laika posmā vai atkārtotās krīžu situācijās. Kopīgais aspekts pirmajiem trijiem fondiem ir “vajadzības gadījumā vienkāršota” trialoga sarunu procedūra. Jēdziena “vajadzības gadījumā vienkāršota” nozīme nekad iepriekš netika precizēta. Bieži piemēro pragmātisko risinājumu, ka trialogs nenotiek, ja vien nav paredzētas regulāras budžeta trialoga sarunas. Projekts Iestāžu nolīgumam par sadarbību budžeta jautājumos ietver līdzšinējo praksi un nosaka, ka trialoga sarunas notiek tikai tad, ja iestādes nespēj panākt vienošanos attiecībā uz fondu mobilizāciju. Galvenais iemesls elastības fonda mobilizācijai laika posmā no 2000. līdz 2009. gadam bija nepieciešamība apmierināt vajadzības 4. pozīcijā, kur rezerves izrādījās nepietiekamas izmantošanai neparedzētos gadījumos. Kad politiskais lēmums par mobilizāciju ir pieņemts, procedūra norisinās samērā sekmīgi. Tādēļ, ņemot vērā vairākas vajadzības svarīgu Eiropas prioritāšu jomā, galvenā problēma ir nevis procedūras, bet gan līdzekļu pieejamība. Lai gan IIA paredz, ka neizmantotas summas var pārcelt uz n+2 gadiem, elastības fonda atkārtotas piemērošanas dēļ 2010. gadā pašlaik pieejamā summa nedrīkst pārsniegt 115 miljonus euro. 2.2.3. Iespēja novirzīties no tiesību aktā noteiktās summas 5 % apjomā IIA 37. punktā ir noteikti apstākļi, kuru gadījumā [provizoriskā] budžeta projektā norādītās summas var atšķirties vairāk par 5 % no tiesību aktā noteiktās atskaites summas, šādi nodrošinot Komisijai un budžeta lēmējinstitūcijai zināmu rīcības brīvību attiecībā uz novirzēm, kas nepārsniedz 5 %[13]. Rezultātā tika pieņemti vispārēji noteikumi, kurus Komisija piemēro budžeta izstrādes un plānošanas jomā: lai arī turpmāk ievērotu atbilstošajā tiesību aktā paredzētos kopējos finanšu piešķīrumus, parasti izmaiņas tiek sistemātiski kompensētas plānošanas perioda turpmākajos gados. Izņēmumus no šiem vispārējiem noteikumiem var apsvērt, ja Komisijai ir būtiski argumenti par labu novirzei no finanšu piešķīruma, kas tiks izskaidroti budžeta lēmējinstitūcijai iesniegtajos finanšu plānošanas dokumentos. Tā kā vispārējie kompensācijas noteikumi tiek piemēroti Komisijas priekšlikumiem, tos nepiemēro, ja Padome vai Eiropas Parlaments groza [provizoriskā] budžeta projekta priekšlikumu ar papildu apropriācijām. Kopsavilkums par DFS elastību Visām DFS pozīcijām paredzētās rezerves kļūst ļoti ierobežotas. Paredzams, ka turpmākos gados 2. pozīcijas rezerves ievērojami samazināsies. Tajā pašā laikā atlikušās rezerves un resursi, kas pieejami turpmākām vajadzībām, pārdalot 1.a pozīcijas, 3.b pozīcijas un 4. pozīcijas līdzekļus, ir ierobežoti. Kopējās atlikušās rezerves, kas nodrošina manevrēšanas iespējas DFS ietvaros, ir ļoti ierobežotas . Dažādie fondi (sk. 25.–28. punktu), kas nodrošina elastības iespējas ārpus DFS, tika izmantoti ar dažādu intensitātes pakāpi . Galvenā problēma attiecībā uz elastības fondu ir saistīta ar līdzekļu pieejamību pretstatā plašam vajadzību spektram svarīgu Eiropas prioritāšu jomā. Turklāt noteikumi, kas regulē iespēju [provizoriskā] budžeta projektā norādītām summām novirzīties no atskaites summām (37. punkts), ir skaidri izklāstīti un tiek sekmīgi piemēroti. 2.3. Daudzgadu finanšu shēmas pārskatīšana 2.3.1. Jaunākās DFS pārskatīšanas un IIA grozījumu analīze Izņemot pirmās finanšu perspektīvas (1988.–1992. gads), līdz 2007. Gadam iespēja pārskatīt daudzgadu finanšu shēmu (DFS) tika izmantota maz. 1993.–1999. gada shēma tika pārskatīta tikai vienu reizi, un 2000.–2006. gada shēma netika pārskatīta vispār, izņemot ar paplašināšanos saistītās korekcijas. Salīdzinājumam, neparedzētu notikumu dēļ 2007.–2013. gada finanšu shēma tika pārskatīta jau divas reizes, turklāt IIA tika ieviests tālāk norādītais grozījums. - 2007. gada pirmajā pusgadā sarunu rezultātā neizdevās panākt vienošanos ar partneriem no privātā sektora par Eiropas Globālas navigācijas satelītu sistēmas ( GNSS ) programmu EGNOS un GALILEO finansējumu. Lai nodrošinātu šā stratēģiski nozīmīgā projekta īstenošanu un Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūta ( EIT ) darbības finansējumu, 2007. gada 18. decembrī budžeta lēmējinstitūcija pieņēma lēmumu pārskatīt finanšu shēmu. 2008.–2013. gada maksimālo apjomu palielinājums 1.a pozīcijā par kopējo summu 1,6 miljards euro pašreizējās cenās tika kompensēts, līdzvērtīgi samazinot 2007. gada maksimālos apjomus 2. pozīcijā[14]. Turklāt papildu 600 miljoni euro tika piešķirti, novirzot līdzekļus no citām 1.a pozīcijas programmām un budžeta pozīcijām, un papildu 200 miljoni euro — mobilizējot elastības fondu. Kopēja summa, kas tika piešķirta 2006. gada maijā, vienojoties par finanšu shēmu, tika papildināta ar ES finansējumu 2,4 miljardu euro apjomā. - Lai ātri reaģētu uz pārtikas cenu strauju kāpumu jaunattīstības valstīs, 2008. gada beigās tika izveidots Pārtikas mehānisms , kuram tika piešķirti līdzekļi viena miljarda euro apjomā. Lai īstenotu triju iestāžu saskaņoto risinājumu, kas paredzēts šī mehānisma finansējumam, IIA bija jāveic grozījums ar mērķi ievērojami palielināt fonda „Rezerve palīdzībai ārkārtas gadījumos” ( EAR ) līdzekļus, kuru apjoms 2008. gadam saskaņā ar IIA 25. punktu bija noteikts 240 miljoni euro[15]. Rezultātā fondā EAR tika darīti pieejami 340 miljoni euro, kas paredzēti Pārtikas mehānismam. Atlikušo summu nodrošināja, izmantojot elastības fondu (420 miljoni euro 2009. gadam) un pārdalot citu 4. pozīcijas programmu līdzekļus (240 miljoni euro 2009. un 2010. gadā). - 2009. gada 2. aprīlī tika panākta vienošanās par 5 miljardu euro finansējuma piešķiršanu enerģētikai un lauku attīstībai saskaņā ar Komisijas ierosinājumu, kas izklāstīts 2008. gada 26. novembra Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānā ( EERP ). Vienošanās paredzēja tūlītēju finanšu shēmas pārskatīšanu[16], kā rezultātā 2009. gada saistību apropriāciju maksimālie apjomi 1.a pozīcijā tika palielināti par 2 miljardiem euro, pilnībā kompensējot 2009. gada saistību apropriāciju maksimālo apjomu samazinājumu 2. pozīcijā. Turklāt 2009. gadā, izmantojot rezervi 2. pozīcijā, lauku attīstībai tika piešķirti papildu 600 miljoni euro, nodrošinot platjoslas infrastruktūru un īstenojot pasākumus saistībā ar “jauniem uzdevumiem”, kas tika noteikti, veicot kopējās lauksaimniecības politikas “veselības pārbaudi”. Pēc tam 2009. gada novembrī saskaņošanas sanāksmē tika pieņemts lēmums par papildu 1980 miljonu euro piešķiršanu ar elektroenerģiju saistīto projektu finansējumam saskaņā ar 1.a pozīciju. Lēmums paredzēja finanšu shēmas turpmāku pārskatīšanu[17], kompensējot 2010. gada saistību apropriāciju maksimālo apjomu palielinājumu 1.a pozīcijā ar 2009. un 2010. gada maksimālo apjomu samazinājumu citās pozīcijās (galvenokārt 2. pozīcijā). Turklāt, izmantojot 2010. gada rezervi 2. pozīcijā, platjoslas infrastruktūras nodrošināšanai un ar “jauniem uzdevumiem” saistītu pasākumu īstenošanai tika piešķirti papildu 420 miljoni euro. Iepriekš minētās 2007.–2013. gada DFS pārskatīšanas mērķis bija palielināt saistību apropriāciju maksimālos apjomus 1.a pozīcijā. Saskaņošanai nepieciešamais laiks (sākot no Komisijas sākotnējā priekšlikuma iesniegšanas brīža) palielinājās: 2007.–2013. gada DFS pirmajai pārskatīšanai ( GALILEO un EIT ) bija nepieciešami trīs mēneši. EERP programmas saskaņošanai bija vajadzīgi pieci mēneši, neieskaitot laiku, kas nepieciešams, lai efektīvi īstenotu programmā paredzēto budžeta “kompensācijas mehānismu”. Padome apstiprināja pārskatīšanas principu ar nosacījumu, ka 1.a pozīcijas maksimālo apjomu palielinājums pilnībā jākompensē, samazinot citas pozīcijas maksimālo apjomu, lai 2007.–2013. gada DFS “kopējie maksimālie apjomi” (t. i., kopsummas, kas izteiktas saistību apropriāciju un visu maksājumu apropriāciju pašreizējās cenās attiecībā uz visām pozīcijām un visiem gadiem) netiktu mainīti. 5 miljardu euro vērtās EERP programmas finansējumam tika piemērots kompensācijas mehānisms ar divām vai trijām potenciālām budžeta procedūrām, nevis vienreizēja pārskatīšana, kā to ierosināja Komisija. Praksē tas ierobežoja IIA nodrošināto elastību. 1.a pozīcijas maksimālo apjomu palielinājumu izdevās pilnībā kompensēt, samazinot 2. pozīcijas maksimālos apjomus, tikai tādēļ, ka 2007.–2009. gadā šajā pozīcijā tika uzkrātas ievērojami lielas rezerves. Rezervju uzkrāšanu veicināja ļoti labvēlīgi tirgus apstākļi lauksaimniecības nozarē, piešķirto ieņēmumu augstie līmeņi un tieša atbalsta pakāpeniskā piešķiršana jaunajām dalībvalstīm. Kopumā pieredze rāda, ka, lai panāktu vienošanos par pārskatīšanu, ir nepieciešams laiks un pašreizējās rezerves būtiski veicināja neseno pārskatīšanu. Tomēr ir maz ticams, ka tuvākā nākotnē veidosies šādi pārskatīšanai labvēlīgi apstākļi, kas savukārt rada bažas par Savienības spēju ātri un efektīvi reaģēt uz turpmākām izmaiņām. 2.3.2. Pārskatīšanai piemērojamās procedūras IIA 22. punktā, kas paredz balsošanas noteikumus attiecībā uz DFS pārskatīšanu, ir noteikts slieksnis 0,03 % apmērā no NKI, kuru pārsniedzot, jāizmanto vienprātīgs lēmums, nevis kvalificēts balsu vairākums Padomē. Šie noteikumi attiecas uz katru gadu, kurā veikta pārskatīšana, piemēram, 2009. gadā slieksnis tika noteikts kā 0,03 % 2009. gada ES NKI jeb 3,6 miljardi euro[18]. Lai gan parasti priekšroka tiek dota vienprātīgai lēmumu pieņemšanai, iespējai izmantot Padomē kvalificētu balsu vairākumu bija izšķiroša nozīme, lai savlaicīgi panāktu vienošanos par pārskatīšanu. IIA 22. punkts paredz, ka “parasti” jebkurš DFS pārskatīšanas priekšlikums ir jāiesniedz un jāapstiprina, pirms tiek sākta attiecīgā gada vai pirmā attiecīgā gada budžeta procedūra. Vārda “parasti” skaidrojums nodrošināja zināmu elastību saistībā ar Komisijas atbilstīgā priekšlikuma iesniegšanas laiku attiecīgajā budžeta gadā. Tomēr iestādēm neizdevās panākt vienošanos par to, vai pašreizējā vai nākamā gada maksimālo apjomu palielinājumu var “kompensēt” ( IIA otrās daļas 23. punkta nozīmē), samazinot maksimālos apjomus gadā ar noslēgtu budžetu. Rezultātā šā risinājuma apspriešana tika pārtraukta[19]. Kopsavilkums par DFS pārskatīšanām 2007.–2013. gada DFS pirmajos trijos gados finanšu shēma un IIA jau tika grozīti trīs reizes, lai iekļautu jaunas iniciatīvas ar ievērojamām finanšu vajadzībām: GALILEO un EIT darbības finansējumu; līdzekļu apjoma palielinājumu fondā „Rezerve palīdzībai ārkārtas gadījumos”, lai daļēji finansētu Pārtikas mehānismu; Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu. Spēkā esošās finanšu shēmas un IIA saistīto korekciju kopsumma bija 8,4 miljardi euro. Lai gan iestādes vienojās par procedūrām un fondiem, kas piemērojami neparedzētos gadījumos, lai novērstu to radīto finanšu ietekmi (21. un 23. punkts), katrā piemērošanas gadījumā norisinājās ilgstošas un sarežģītas politiskas sarunas. Veiksmīga izpilde bija iespējama, jo maksimālo apjomu palielinājums 1.a pozīcijā tika kompensēts, samazinot maksimālos apjomus citās pozīcijās un jo īpaši 2. pozīcijā, kur bija pieejamas lielas rezerves. Šīs iespējas izmantošana būs sarežģītāka finanšu shēmas izpildes perioda otrajā daļā, ja radīsies nepieciešamība veikt turpmākas korekcijas. 3. Iestāžu sadarbība IIA II pielikuma 31., 32 un 33. punkts paredz noteikumus attiecībā uz iestāžu sadarbību, izpildot budžeta procedūru. Šie noteikumi izrādījušies ļoti noderīgi, piemērojot tos kā ikgadējās budžeta procedūras shēmu. 3.1. Iestāžu sadarbība un budžeta procedūra Ņemot vērā, ka Lisabonas līgumā ir paredzētas ievērojamas budžeta procedūras izmaiņas, noteikumi par jaunajai procedūrai piemēroto iestāžu sadarbību ir ietverti pielikumā jaunajam Iestāžu nolīgumam par sadarbību budžeta jautājumos. Jaunajā pielikumā ir saglabātas iepriekšējā nolīgumā ietvertas dažas vispāratzītās prakses, taču lielākā daļa noteikumu bija jākoriģē. Attiecībā uz noteikumiem, kas ietverti jaunajā shēmā pēc to koriģēšanas, īpaša uzmanība jāpievērš šādiem: - 33. punktā ir atsauce uz tā dēvēto “vēstuli par izpildes iespējām”, kurā ir ietvertas Komisijas piezīmes par grozījumiem, ko Eiropas Parlaments pieņēmis pirmajā lasījumā. IIA paredz, ka “abas budžeta lēmējinstitūcijas iestādes šos apsvērumus ņems vērā saistībā ar saskaņošanas procedūru”. Budžeta lēmējinstitūcijai būtu efektīvāk jāpiemēro šie noteikumi, kas savukārt palīdzētu uzlabot budžeta izpildi. Saskaņā ar jauno procedūru Komisijas piezīmju formāta un satura pielāgošana būs jāveic, ņemot vērā gan Padomes nostāju, gan Eiropas Parlamenta grozījumus; - saskaņā ar II pielikuma D daļas noteikumiem abas budžeta lēmējinstitūcijas iestādes līdz jūnija vidum informē Komisiju par saviem nodomiem izmēģinājuma projektu/ sagatavošanās pasākumu jomā, lai pirmā apspriede varētu notikt jau Padomes pirmā lasījuma saskaņošanas sanāksmē. Būtiski panākumi šajā jomā tika sasniegti 2009. gada procedūrā, Eiropas Parlamentam savlaicīgi iesniedzot sākotnējos priekšlikumus. Visas puses piekrita, ka tas ievērojami veicināja procesu, un pauda cerību, ka šāda pieeja varētu tikt praktizēta arī turpmāk. 3.2. Izdevumu klasifikācija Ņemot vērā, ka Padome pieņēma galīgo lēmumu par obligātajiem izdevumiem un Eiropas Parlaments — par neobligātajiem izdevumiem, pastāvēja būtisks iekšējo nesaskaņu risks. Tomēr, ieviešot iestāžu nolīgumus un šo divu kategoriju saskaņotu sadalījumu, šīs nesaskaņas lielākoties tika atrisinātas. Problēmas turpmāku atrisināšanu veicināja Lisabonas līgums, kas paredzēja sadalījuma pilnīgu atcelšanu. 3.3. Palielinājuma maksimālā likme Līguma 272. panta 9. punkts, kas atcelts saskaņā ar Lisabonas līgumu, paredzēja, ka Komisijai katru gadu bija jānosaka neobligāto izdevumu “palielinājuma maksimālā likme” attiecībā uz nākamā gada budžetu un līdz 1. maijam jāpaziņo šī likme visām Kopienas iestādēm. Šī maksimālā likme tika aprēķināta, pamatojoties uz IKP vidējo pieaugumu, centrālās valdības izdevumiem un dzīves dārdzību dalībvalstīs, un 2010. gada budžetam likme tika noteikta kā 4,6 % [20], 2009. gada budžetam — kā 5,0 %, un 2008. gada budžetam — kā 4,7 %. Ņemot vērā, ka Eiropas Parlaments, Padome un Komisija vienojās par DFS maksimālo apjomu ievērošanu, šī maksimālā likme de facto bija sniegta tikai orientējošos nolūkos. 3.4. Zvejas nolīgumi un KĀDP Noteikumi attiecībā uz zvejas nolīgumiem ir sniegti IIA 41. punktā un IV pielikumā. Komisija apņemas regulāri ziņot Eiropas Parlamentam par attīstību šajā jomā, un katru ceturksni Komisija sniedz sīku informāciju par spēkā esošo nolīgumu ieviešanu un atlikušā gada finanšu prognozēm[21]. Izskatās, ka praksē šis process sekmīgi darbojas. Nav nepieciešamības mainīt to. Noteikumi, kas attiecas uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP), ir paredzēti 42. un 43. punktā. Padomes un Eiropas Parlamenta ( AFET un COBU komiteju) kopīgas sanāksmes, kas saskaņā ar 43. punktu norisinās vismaz piecas reizes gadā, izrādījušas noderīgas ne tikai, lai veicinātu dialogu ar KĀDP saistītu politisku problēmu risināšanai, bet arī, lai sniegtu jaunāko informāciju par budžeta jautājumiem[22]. Kopsavilkums par iestāžu sadarbības noteikumiem IIA ir bijis noderīgs iestāžu sadarbības veicināšanai. IIA II pielikumā noteikto sadarbības principu un procedūru piemērošana ir veicinājusi sekmīgākas sarunu procedūras. Pamatojoties uz šo pozitīvo pieredzi, šie principi ir jāpārskata, ņemot vērā jauno procedūru un jaunās kompetences, kas izriet no Lisabonas līguma. Izskatās, ka noteikums, saskaņā ar kuru Komisijai katru ceturksni ir jāsniedz Parlamentam informācija par spēkā esošo zvejas nolīgumu īstenošanu, kā arī par atlikušā gada finanšu prognozēm (41. punkts), sekmīgi darbojas praksē. Regulāri rīkotas Padomes un Eiropas Parlamenta kopīgas sanāksmes ar KĀDP saistītu jautājumu risināšanai (43. punkts) arī izrādījušas noderīgas. Tajā pašā laikā budžeta īstenošanu varētu būtiski uzlabot, efektīvāk piemērojot noteikumus attiecībā uz tā dēvēto “vēstuli par izpildes iespējām” un izmantojot Komisijas piezīmes par jauno saskaņošanas procedūru (33. punkts). Būtiski panākumi tika sasniegti 2009. gada procedūrā attiecībā uz informāciju par izmēģinājuma projektiem/ sagatavošanās pasākumiem (II pielikums), un tika pausta cerība, ka šāda pieeja varētu tikt praktizēta arī turpmāk. 4. ES līdzekļu pareiza finanšu pārvaldība 4.1. Ticamības deklarācijas Lai īstenotu Iestāžu nolīguma 44. punktu, finanšu regula un īstenošanas kārtība tika papildinātas ar noteikumiem, kas veicina iekšējās kontroles stiprināšanu dalītās pārvaldības jomā un saskaņā ar kuriem attiecīgajām dalībvalstu revīzijas iestādēm bija katru gadu jānodrošina novērtējums attiecībā uz pārvaldības un kontroles sistēmu atbilstību Komisijas regulām attiecīgajā valsts līmenī saistībā ar pieejamajām revīzijām un deklarācijām[23]. Komisija izsniedza dalībvalstīm norādījumus attiecībā uz 2007. gada ticamības deklarāciju un gada kopsavilkumu sagatavošanu, un, ņemot vērā pieredzi, pārskatīja šos norādījumus attiecībā uz 2008. un 2009. gadu, lai nostiprinātu elementus ar pievienoto vērtību. Lai gan lauksaimniecības nozares tiesību akti paredz juridisku prasību attiecībā uz gada ticamības deklarāciju iesniegšanu, kohēzijas politikā šāda prasība nepastāv. Rezultātā pašreiz Komisija var vienīgi ieteikt, lai dalībvalstis iesniegtu kopsavilkumus attiecībā uz šo jomu kopā ar ticamības deklarāciju: līdz 2009. gada 15. februārim septiņas dalībvalstis iesniedza šīs deklarācijas kopā ar gada kopsavilkumiem. Visas dalībvalstis ievēroja kopsavilkumu iesniegšanas pienākumu, nodrošinot iesniegto kopsavilkumu atbilstību obligātajām prasībām. Pirmo reizi tika saņemti gada kopsavilkumi attiecībā uz brīvības, drošības un tiesiskuma jomu. Atbildīgās nodaļas veic gada kopsavilkumu kvalitātes novērtējumu un izskata iesniegtās informācijas izmantošanas iespējas, sastādot gada darbības pārskatus. Komisija turpinās sadarboties ar dalībvalstīm, lai maksimāli palielinātu gada kopsavilkumu pievienoto vērtību un nodrošinātu lielāku pārliecību par pārvaldības un kontroles sistēmām. Kā izklāstīts 2008. gada pārskatā, Revīzijas palāta noteica, ka dažas dalībvalstis iesniedza informāciju vai analīzi, kas pievienoja vērtību gada kopsavilkumiem, proti, dalībvalstis mēģināja apzināt sistēmiskas nepilnības vai pārnozaru jautājumus un komentēt tos. Ņemot vērā, ka budžeta izpildes apstiprinājuma rezolūcijas darbojas sekmīgi, Komisija iesniegusi priekšlikumu par finanšu regulas pārskatīšanu reizi trijos gados ar nolūku pastiprināt noteikumus par gada kopsavilkumiem, lai uzlabotu ticamību, jo īpaši ieviešot ticamības deklarāciju un revīzijas atzinumu iesniegšanas prasību. Līdztekus pasākumiem gada kopsavilkumu iesniegšanas jomā Komisija atbalsta dažu dalībvalstu brīvprātīgas iniciatīvas saistībā ar valsts pārvaldības deklarāciju iesniegšanu attiecībā uz ES līdzekļiem. 4.2. Finanšu plānojums Saskaņā ar IIA 46. punktu Komisija iesniedz budžeta lēmējinstitūcijai finanšu plānojumu divas reizes gadā: maijā vai jūnijā kā [provizoriskā] budžeta projekta daļu un decembrī vai janvārī pēc budžeta apstiprināšanas[24]. Finanšu plānojums, kas tiek iesniegts katru janvāri, ir budžeta procedūras rezultātu un dažādu likumdošanas procedūru izstrādes tehnisks atjauninājums. Izstrādājot finanšu plānojumu, tiek ņemti vērā IIA 37. punkta noteikumi (sk. iepriekš). Finanšu plānojumā tiek norādīti turpmāki attīstības virzieni; pēc būtības finanšu plānojums ir indikatīvs un neietekmē lēmumus, ko Komisija vai budžeta lēmējinstitūcija var pieņemt attiecībā uz turpmākām gada budžeta procedūrām. Saskaņā ar abu budžeta lēmējinstitūcijas iestāžu pieprasījumiem finanšu plānojuma dokumenta formāts 2009. gadā tika pārskatīts, lai uzsvērtu izmaiņas, kas ieviestas kopš pagājušā finanšu plānojuma izsniegšanas. Turklāt IIA 46. punkts paredz, ka, “pamatojoties uz Komisijas sniegtajām ziņām, visās trialoga sarunās […] būtu jānodrošina situācijas apzināšana”. Praksē šis noteikums netiek piemērots, ja vien kāda no iestādēm nepieprasa jautājuma iekļaušanu trialoga sarunās. Šīs elastīgās pieejas izmantošana ir vērtīga, un šis noteikums netiek pārskatīts jaunajā IIA . 4.3. Aģentūras un Eiropas skolas IIA 47. punkts attiecībā uz aģentūrām paredz procedūru, kuras gaitā abām budžeta lēmējinstitūcijas iestādēm savlaicīgi jāvienojas par jaunas aģentūras finansējumu, kā to ierosināja Komisija. Trīs iestādes ir vienojušās par 47. punkta praktisko piemērošanu 2009. gada novembrī parakstītajā kopīgajā deklarācijā, vienošanās panākšanai veicot trīs procesuālās darbības. Komisija attiecīgi ir iesniegusi priekšlikumu ietvert kopīgās deklarācijas tekstu Iestāžu nolīgumā par sadarbību budžeta jautājumos[25]. 4.4. Jauni finanšu instrumenti Saskaņā ar 49. punktu, iesniedzot provizorisko budžeta projektu, Komisijai jāziņo budžeta lēmējinstitūcijai par pasākumiem, ko finansē EIB, EIF un ERAB , lai atbalstītu ieguldījumus izpētē un attīstībā, Eiropas komunikāciju tīklos un mazos un vidējos uzņēmumos. Šajā jomā nav konkrētu problēmu, kurām būtu jāpievēršas, un izmaiņas nav nepieciešamas[26]. Kopsavilkums par noteikumiem par pareizu finanšu pārvaldību Pārskatot noteikumus attiecībā uz ES līdzekļu pareizu finanšu pārvaldību, vispārējs novērtējums ir pozitīvs. Finanšu plānojuma jaunā formāta piemērošana (46. punkts) izrādījusies noderīga, atbalstot politiskus lēmumus. Komisijas pārskatu iesniegšana budžeta lēmējinstitūcijai attiecībā uz pasākumiem, ko finansē EIB, EIF un ERAB, lai atbalstītu ieguldījumus izpētē un attīstībā, Eiropas komunikāciju tīklos un mazos un vidējos uzņēmumos (49. punkts), norisinājusies sekmīgi. Priekšlikumā par finanšu regulas pārskatīšanu reizi trijos gados tiks ierosināta gada kopsavilkumu veicināšana. Turklāt ir jācenšas pievienot vērtību gada kopsavilkumiem un atbalstīt dalībvalstis, kas brīvprātīgi iesniedz valsts pārvaldības deklarācijas. Visbeidzot, ir panākta vienošanās saistībā ar sistematizētāku 47. punkta īstenošanas procedūru attiecībā uz aģentūrām. 5. Secinājumi Iestāžu nolīgums izrādījies ļoti nozīmīgs budžeta disciplīnas veicināšanai un budžeta procedūras sekmīgas darbības nodrošināšanai. Kopumā šā instrumenta un jo īpaši daudzgadu finanšu shēmas (DFS) īstenošanas datus var uzskatīt par diezgan pozitīviem. Tajā pašā laikā šajā ziņojumā ir atklājies, ka spēkā esošās DFS un IIA korekcijas par kopējo summu 8,4 miljardi euro bija nepieciešamas jau DFS īstenošanas perioda pirmajā daļā un atlikušās rezerves, kas nodrošina manevrēšanas iespējas, pašlaik ir ļoti ierobežotas. Līdz ar to rodas jautājums, vai Savienības resursi būs pietiekami, lai reaģētu uz jauniem uzdevumiem un pastāvīgi mainīgiem apstākļiem DFS īstenošanas perioda otrajā daļā. Bažas attiecībā uz šiem jautājumiem jau tika paustas Eiropas Parlamenta ziņojumā par daudzgadu finanšu shēmas 2007.–2013. gadam vidusposma pārskatu[27]. Turklāt stratēģijā Europe 2020 ir skaidri parādīts, ka pastāv vairākas iespējas, kā nodrošināt gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi un radīt jaunas darbavietas, un šīs iespējas ir jāizmanto. 1.a pozīcijā rodas vairākas problēmas, kurām jāveic papildu finansējuma vajadzību precīzs novērtējums (piemēram, attiecībā uz ITER ). Ņemot vērā ļoti ierobežotās rezerves, potenciālās iesaistītās summas ievērojami pārsniedz resursus, kuriem, ievērojot 1.a pozīcijas maksimālos apjomus, saskaņā ar prognozēm būtu jāpaliek neiztērētiem/nepiešķirtiem, un, izmantojot esošās budžeta manevrēšanas iespējas, jaunas iniciatīvas nav iespējamas. Attiecībā uz 4. pozīciju pašreiz paredzamās rezerves ir ļoti ierobežotas un var būt nepietiekamas, lai apmierinātu turpmākas prasības. Īpaši rūpīgi ir jāizvērtē kārtējās starptautiskās krīzes sekas un potenciāli svarīgā ietekme, kas rodas 2013. gada klimata pārmaiņu finansējuma vajadzību dēļ. Atkarībā no papildu prasību apjoma 1.a pozīcijā un 4. pozīcijā, kā arī no papildu vajadzību veida (vienreizējas vai pastāvīgas), var paredzēt vairākas iespējas: - līdzekļu pārdalījums pozīcijā ar ierobežotām summām; - elastības fonda mobilizācijai var būt liela nozīme; - var būt vajadzīga attiecīgās pozīcijas maksimālo apjomu pārskatīšana, ja nepieciešamās summas ir būtiskas un pastāvīgas; tas attiecas, piemēram, uz ITER vai klimata pārmaiņu finansējumu 2013. gadam. Šādu pārskatīšanu var veikt, piemērojot kompensācijas mehānismu, ja izdevumu samazinājums vienā pozīcijā kompensē izdevumu palielinājumu citā pozīcijā, vai arī, ja nepieciešams, palielinot 2007.–2013. gada DFS kopējos maksimālos neto apjomus. Turklāt var izskatīt arī citas finansējuma iespējas ārpus IIA , piemēram, EIB aizdevumus vai starpvalstu finansējumu. Ņemot vērā ļoti ierobežotās rezerves, ir skaidrs, ka ir nepieciešama papildu elastība attiecībā uz jauno attīstības virzienu potenciālo ietekmi uz budžetu. Pamatojoties uz iepriekš minētajām iespējām, Komisija sniegs priekšlikumus, tiklīdz šajā ziņojumā izskatāmo neatrisināto jautājumu ietekme uz budžetu tiks pietiekami noskaidrota. [1] Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīgums ( IIA ) par budžeta disciplīnu un pareizu finanšu pārvaldību (OV C 139, 14.6.2006.). [2] COM(2010)72. [3] COM(2010)73. [4] COM(2010)71. [5] Tādi paši noteikumi ir paredzēti DFS regulas projektā (4. pants). [6] COM(2010)160. [7] Tādi paši noteikumi ir paredzēti DFS regulas projektā (6. pants). [8] OV L 128, 16.5.2008., 8. lpp. [9] Sk. Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. maija Lēmumu 2001/692/EK, kas pieņemts saskaņā ar 1999. gada 6. maijā parakstītā IIA 17. punktu. [10] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai “Palielināt starptautisko finansējumu klimata pārmaiņu jautājumiem: Eiropas apsvērumi saistībā ar Kopenhāgenas vienošanos”, COM (2009) 475 galīgā redakcija, 10.9.2009. [11] Ņemot vērā izdevumu vienreizējo palielinājumu 240 miljonu euro apjomā saskaņā ar vienošanos, kas tika panākta 2008. gada 21. novembrī attiecībā uz Pārtikas mehānisma finansējumu. [12] Saskaņā ar Eiropas Parlamenta ierosinājumu tagad Komisija iesniedz budžeta lēmējinstitūcijai atsevišķus EGF pieteikumus, nevis pieteikumu kopas. [13] Tādi paši noteikumi ir paredzēti jaunā IIA projektā (15. punkts). [14] OV L 6, 10.1.2008., 7. lpp. [15] OV C 326, 20.12.2008., 3. lpp. [16] OV L 132, 29.5.2009., 8. lpp. [17] OV L 347, 24.12.2009., 26. lpp. [18] NKI, kas izmantots sliekšņa noteikšanai, atbilst NKI, kas piemērots finanšu shēmas jaunākajai tehniskajai korekcijai un izmantots lēmumos par pašu resursiem. [19] Tādi paši noteikumi ir ietverti DFS regulas projektā (8. pants). [20] SEC(2009)583, 30.4.2009. [21] Tādi paši noteikumi ir ietverti jaunajā IIA projektā (17. punkts). [22] Noteikumi, kas ietverti gan DFS regulas projektā (12. pants), gan jaunajā IIA projektā (18. un 19. pants). [23] Finanšu regulas 53. panta b) punkta 3. apakšpunkts un īstenošanas kārtības 42. panta a) apakšpunkts. [24] Tādi paši noteikumi ir ietverti jaunajā IIA projektā (20. punkts). [25] Jaunā IIA projekta 21. punkts. [26] Tādi paši noteikumi ir ietverti jaunajā IIA projektā (22. punkts). [27] P6_TA(2009)0174, 25.3.2009.