ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Neraugoties uz progresu, kas panākts kaitīgo emisiju samazināšanā, 2017. gadā ieviešot reālos braukšanas apstākļos radīto emisiju (RDE) testēšanu, izvērtējumā par “Euro 6/VI” emisiju standartiem attiecīgi vieglajiem automobiļiem / furgoniem un kravas automobiļiem / autobusiem tika konstatētas trīs galvenās problēmas, kas liecina, ka spēkā esošie standarti nesniedz pietiekamu ieguldījumu autotransporta radīto piesārņotāju emisiju samazināšanā ES: 1) transportlīdzekļu emisiju standarti ir pārāk sarežģīti; 2) pašreizējās piesārņotāju emisiju robežvērtības ir novecojušas, jo daudzi kaitīgi piesārņotāji joprojām nav reglamentēti un ar pašreizējām tehnoloģijām ir iespējams vēl vairāk samazināt emisijas; 3) reālos braukšanas apstākļos radītās transportlīdzekļu emisijas netiek pietiekami kontrolētas visā transportlīdzekļa ekspluatācijas laikā (piemēram, Euro 6 standarts paredz tikai 5 gadu ilgizturību, bet vidējais to automobiļu vecums, kas piedalās ES ceļu satiksmē, ir 10,8 gadi). Neraugoties uz ierosinātajiem 100 % CO2 mērķrādītājiem vieglajiem automobiļiem un furgoniem līdz 2035. gadam, arvien lielāko bezemisiju un mazemisiju lielas noslodzes transportlīdzekļu īpatsvaru un jauno “Euro 6d/VI-E” transportlīdzekļu ienākšanu tirgū, nav iespējams sasniegt autotransporta radīto piesārņotāju zemu emisiju līmeni — ne attiecībā uz tradicionālajiem piesārņotājiem, piemēram, NOx, izplūdes daļiņām vai metānu, ne arī jauniem piesārņotājiem, piemēram, dislāpekļa oksīdu vai daļiņām, kas nav saistītas ar izplūdes gāzēm un rodas no bremzēm un riepām, un kas radīsies neatkarīgi no uzstādītā motora veida.
Problēma ir tāda, ka nepietiekamā mērā tiek izmantoti euro zibmaksājumi, t. i., kredīta pārvedumi, kuri sniedz iespēju maksājuma saņēmējam saņemt līdzekļus augstākais desmit sekunžu laikā pēc maksātāja dotā rīkojuma. Neraugoties uz to, ka attiecībā uz euro zibmaksājumiem kopš 2017. gada pastāv vienots noteikumu kopums (shēma) un infrastruktūra, tos piedāvā tikai aptuveni divas trešdaļas ES maksājumu pakalpojumu sniedzēju (MPS) un tie veido tikai aptuveni 11 % no visiem ES veiktajiem euro kredīta pārvedumiem. Šis zemais izmantošanas līmenis ir problemātisks, jo tā rezultātā netiek realizēti efektivitātes ieguvumi un mijiedarbības punktā ar tirgotājiem ir ierobežota maksāšanas līdzekļu izvēle. Problēmas cēloņi ir šādi: nepietiekami stimuli maksājumu pakalpojumu sniedzējiem nodrošināt euro zibmaksājumus un ar tiem saistīto tīkla efektu; atturošas maksas par zibmaksājumu darījumiem, kuras jāmaksā maksātājiem; augsts noraidīto zibmaksājumu īpatsvars saistībā ar viltus atbilsmēm sankciju sarakstu pārbaudēs; un maksātāju bažas par risku, ka zibmaksājumi varētu krāpšanas un kļūdas rezultātā nonākt pie nepareiza saņēmēja.

Patērētāju organizācijas stingri atbalsta zibmaksājumu iniciatīvu, kas uzliek MPS par pienākumu piedāvāt zibmaksājumus par tādu pašu cenu kā parastos kredīta pārvedumus un dod priekšroku tālejošākām iespējām nekā tās, kas izvēlētas patērētāju aizsardzības jomā (tostarp tiesības uz kompensāciju saistībā ar zibmaksājumiem). Tirdzniecības un uzņēmējdarbības nozares, tostarp MVU, ļoti atbalsta zibmaksājumus, kas, pēc to domām, var nodrošināt lielāku izvēli un tādējādi samazināt izmaksas, kas saistītas ar maksājumu veikšanu un saņemšanu, jo īpaši mijiedarbības punktā. MPS pieeja ir atkarīga no to pašreizējās situācijas un jo īpaši no tā, vai tie jau maksātājiem piedāvā euro zibmaksājumus un par kādu cenu: tie, kuri jau piedāvā euro zibmaksājumus bez uzcenojuma, pauž atbalstu, savukārt tie, kuri nepiedāvā zibmaksājumus vai arī piedāvā tos tikai par augstāku cenu, dod priekšroku voluntāristiskai pieejai. Visi MPS ļoti atbalsta noteikumu par sankciju sarakstu pārbaudēm saskaņošanu. Dalībvalstis kopumā pauž atbalstu.
Pašreizējā procedūra ir sarežģīta un apgrūtinoša arī vīzas pieteikuma iesniedzējiem. Vīzas pieteikuma iesniedzējiem attiecībā uz katru pieteikumu ir jādodas uz tuvāko konsulātu vai vīzas pieteikuma centru un jāatstāj ceļošanas dokuments, kas apgrūtina ceļošanu uz ārvalstīm pieteikuma procesa laikā. Bieži ceļojošām personām attiecībā uz katru pieteikumu ir jāatkārto tā pati ilgā procedūra, kas atkarībā no galamērķa var atšķirties. Iesniedzot pieteikumu ar ārpakalpojumu sniedzēja starpniecību, pieteikuma iesniedzēji maksā arī papildu maksu.

Dalībvalstu iestādes, kas nodarbojas ar vīzas pieteikumiem un vīzu izsniegšanu, apgrūtina ilgi procesi un pieaugošās izmaksas par papīra dokumentu pārvaldīšanu, apstrādāšanu, arhivēšanu un galu galā iznīcināšanu saskaņā ar pašreizējo vīzas procedūru. Dalībvalstis arvien vairāk ir atkarīgas arī no ārpakalpojumu sniedzējiem. Pastāv arī drošības risks, kas saistīts ar vīzas uzlīmju viltošanu un viltošanas iespējamību, kā arī paaugstināts risks, ka saistībā ar dalībvalstīs piemērojamām atšķirīgām vīzas procedūrām tiek meklētas vīzu izdevīgākas ieguves iespējas. Visbeidzot, Covid-19 pandēmija ir parādījusi, ka pašreizējā prakse nav piemērota, lai reaģētu uz krīzēm.

Iniciatīvas vispārējais mērķis ir vienkāršot, saskaņot un samazināt administratīvo slogu saistībā ar pieteikumu Šengenas vīzas saņemšanai, lai padarītu ES par pievilcīgāku galamērķi ceļotājiem, kuriem vajadzīga vīza, un lai uzlabotu drošību un drošumu Šengenas zonā. Lai to panāktu, tās mērķis ir, izmantojot digitālus līdzekļus, racionalizēt un padarīt efektīvāku vīzas pieteikuma iesniegšanas procedūru pieteikuma iesniedzējiem un dalībvalstīm, un palielināt Šengenas zonas drošību, digitalizējot vīzas uzlīmi un ieviešot digitalizētas pieteikuma procedūras.

Mērķi padarīt vīzas procedūras drošākas un piemērotākas digitālajam laikmetam nevar sasniegt, dalībvalstīm rīkojoties atsevišķi. Šo kopējo procedūru turpmākai uzlabošanai ir nepieciešama ES rīcība. Iepriekš apzinātās problēmas, visticamāk, tuvākajā laikā neizzudīs un ir tieši saistītas ar spēkā esošajām tiesību normām. Grozījumi saistītajos tiesību aktos (galvenokārt Vīzu kodeksā un VIS regulā) ir iespējami tikai ES līmenī, jo šīs regulas mērķi balstās uz citām iniciatīvām, ar kurām cenšas racionalizēt un saskaņot procedūras kopējās vīzu politikas kontekstā, un arī tāpēc, ka īstermiņa vīzas ir daļa no Šengenas acquis. Paredzēto darbību mēroga, seku un ietekmes dēļ mērķus efektīvi un sistemātiski var sasniegt vienīgi ES līmenī.

C. Vēlamā risinājuma ietekme

Kādi būs galvenie ieguvumi no vēlamākā risinājuma?
Tika apsvērti risinājumi galvenokārt attiecībā uz uzņēmumu pienācīgas rūpības pienākumu un direktoru pienākumiem. Neregulatīvi risinājumi netika apsvērti, jo tie izrādījušies neefektīvi un neiedarbīgi. Attiecībā uz pienācīgu rūpību konkrēti regulatīvi risinājumi (pienākuma vai atbildības ierobežošana līdz vērtības ķēdes pirmajam līmenim) arī netika apsvērti to neefektivitātes dēļ. Paturētie risinājumi atšķiras vispārējās pieejas (sektorāla – horizontāla) un personu loka ziņā. Tiek ierosināts vēlamais risinājumu kopums, kurā risinājumi papildina cits citu. Attiecībā uz uzņēmumu pienācīgu rūpību tiktu ieviests horizontāls pienācīgas rūpības pienākums lielām sabiedrībām ar ierobežotu atbildību (SIA) (kuras noteiks, izmantojot divus alternatīvus kritēriju – darbinieku skaits un apgrozījums – kopumus), to apvienojot ar vienkāršotu režīmu, kurš vērsts uz visnozīmīgākajiem jautājumiem vidēja lieluma un vidējas kapitalizācijas SIA nozarēs, kurās ir lielāka varbūtība, ka varētu rasties nelabvēlīga ietekme uz vidi un cilvēktiesībām (nozīmīgas ietekmes nozares). To papildinātu ES noteikumi par saskaņotu civiltiesisko atbildību un administratīvo atbildību. Tiks iekļauti trešo valstu uzņēmumi ar ievērojamu apgrozījumu ES. Attiecībā uz direktoru pienākumiem vēlamais risinājums attiecībā uz visām SIA (ko reglamentē valsts uzņēmējdarbības tiesību akti) saskaņotā veidā precizētu ģenerāldirektoru pienākumu rīkoties uzņēmuma interesēs. Tā pamatā būtu daži konkrēti direktoru pienākumi (piemēram, saistībā ar riska pārvaldību vai ieinteresēto personu iesaisti) lieliem uzņēmumiem, šos pienākumus pakāpeniski ieviestu attiecībā uz nozīmīgas ietekmes vidēja lieluma SIA un biržas sarakstā iekļautiem MVU. Uzņēmumos, uz kuriem attiecas uzņēmumu pienācīgas rūpības pienākums, nosaka arī direktora pienākumu šo pienācīgo rūpību īstenot. Papildu īpaši direktoru pienākumi saistībā ar stratēģijas noteikšanu ar zinātniski pamatotiem mērķiem attiektos uz lieliem uzņēmumiem ar vairāk nekā 1000 darbinieku. To papildinātu vispārēja klauzula par to, ka atalgojumam būtu jāatvieglo vai vismaz nebūtu jākavē jauno noteikumu ievērošana.
Eiropas politiskās partijas, fondi, Eiropas politisko partiju un fondu iestāde un Eiropas Parlamenta kredītrīkotājs piekrita, ka Regula 1141/2014 nodrošina mērķim atbilstošu tiesisko regulējumu to darbībai un ka izveidotā sistēma nav jāpārveido. Tomēr neoficiālās apspriešanās laikā tās informēja Komisiju par vairākiem trūkumiem un nepilnībām. Šie apsvērumi tika apstiprināti Eiropas Parlamenta Konstitucionālo jautājumu komitejas (AFCO) ziņojuma projektā. Komisija no 2021. gada 30. marta līdz 2021. gada 22. jūnijam organizēja arī atklātu sabiedrisko apspriešanu. Respondenti bija ES pilsoņi, NVO, dalībvalstis, pētniecības organizācija, privāts uzņēmums un citas organizācijas. Lai gan lielākā daļa respondentu uzskatīja, ka Regula (ES) Nr. 1141/2014 ir noderīga vai ļoti noderīga, tie uzskatīja, ka Eiropas politiskajām partijām trūkst pamanāmības un ka tās nevar pildīt savu konstitucionālo uzdevumu. Turklāt Komisija izmantoja arī atsauksmes, kas saņemtas no atklātās sabiedriskās apspriešanas par Eiropas demokrātijas rīcības plānu (no 2020. gada 15. jūlija līdz 2020. gada 15. septembrim), kas apliecināja plašu atbalstu Regulas (ES) Nr. 1141/2014 pārskatīšanas tvērumam, īpašu uzmanību pievēršot lielākai finansējuma pārredzamībai un saiknei starp valsts un Eiropas līmeni. Komisija arī iesaistījās plaša mēroga informatīvos pasākumos ar likumdevējiem, jo īpaši ar dalībvalstu pārstāvju starpniecību Padomes Vispārējo lietu darba grupā un AFCO komitejas locekļiem un politisko grupu koordinatoriem Parlamentā. Šajās neoficiālajās un oficiālajās apspriedēs ieinteresētās personas pauda atbalstu tiesību aktu pārskatīšanai, veicot mērķtiecīgus grozījumus, lai risinātu visas konstatētās problēmas.
Komisijas 2019. gada pārskata ziņojumā tika konstatētas problēmas, un šī iniciatīva paredzēta to risināšanai. Analīzes pamatā ir plašs datu un atsauksmju klāsts no ieinteresētajām personām, kas izmantots, lai novērtētu, kā ir darbojusies šī regula un kā saskaņā ar spēkā esošajiem ES noteikumiem par viesabonēšanu darbojas viesabonēšanas tirgus. Turpinājumā ir sniegts kopsavilkums par galvenajām problēmām.

C) Veicināt inovāciju, nodrošināt vairumtirdzniecības viesabonēšanas piekļuvi pieprasītajām tīkla tehnoloģijām un palīdzēt operatoriem izvairīties no zaudējumiem, kas saistīti ar papildvērtības pakalpojumiem. Iniciatīvas mērķis ir arī vienkāršot lietas un mazināt slogu operatoriem un citām ieinteresētajām personām.

B) Nodrošināt viesabonentiem patiesi ērtu RLAH izmantošanu un iedrošināt galalietotājus saglabāt savienotību, ceļojot ES teritorijā. Patērētājiem un komerciālajiem galalietotājiem viesabonēšanas laikā vajadzētu būt pieejamiem tādas pašas kvalitātes pakalpojumiem kā mājās, būtu jāspēj izmantot inovatīvus pakalpojumus un gūt labumu no labākas pārredzamības, lai nesaņemtu šokējošus rēķinus tāpēc, ka izmantoti papildvērtības pakalpojumi. Bez tam it visiem būtu jānodrošina vienlīdzīga piekļuve neatliekamās palīdzības dienestiem tāpat kā savā valstī.

A) Nodrošināt, ka RLAH ir ilgtspējīga operatoriem un ka tie var atgūt viesabonēšanas pakalpojumu sniegšanas izmaksas vairumtirdzniecības līmenī – saglabāt stimulus ieguldīt apmeklētajos tīklos un izvairīties no iekšzemes konkurences izkropļojumiem apmeklētajos tirgos.

Komisijas 2019. gada pārskata ziņojuma un Eiropas Elektronisko sakaru regulatoru iestādes (BEREC) konstatējumi apstiprina, ka viesabonēšanas mazumtirdzniecības maksu atcelšana EEZ ir būtiski palīdzējusi pabeigt vienotā tirgus izveidi. Galalietotāji ir arī varējuši gūt labumu no RLAH, kopš 2017. gada jūnija ievērojami palielinoties viesabonēšanas apjomiem. Ziņojumā secināts, ka, neraugoties uz dažām pazīmēm par konkurences dinamiku viesabonēšanas mazum- un vairumtirgos, pamatā esošie konkurences pamatnosacījumi nav mainījušies un tuvākajā nākotnē, visticamāk, nemainīsies tik lielā mērā, lai būtu iespējams atcelt viesabonēšanas mazum- vai vairumtirgus regulējumu. Papildvērtība galalietotājiem nodrošina ilgtspējīgu un īstenu RLAH, izmantojot ES mēroga vairumcenu griestus, ko var nodrošināt tikai ar ES instrumentu.

Kāds ir dažādu ieinteresēto personu viedoklis? Kuru no risinājumiem tās atbalsta?

Ieinteresētajām personām ir atšķirīgi viedokļi par cenu maksimumu līmeni, pakalpojumu kvalitātes prasībām un piekļuvi neatliekamās palīdzības dienestiem. Lieli ienākošo plūsmu tīklu operatori (un jo īpaši Viseiropas grupas) lielākoties atbalsta vairumcenu maksimumu saglabāšanu pašreizējā līmenī. No otras puses, mazi izejošo plūsmu tīklu operatori (kuru klientu bāze ārvalstīs patērē vairāk mobilo sakaru pakalpojumu nekā partneroperatoru klientu bāze savā tīklā) un virtuālie operatori, šķiet, atbalsta vairumcenu maksimumu ievērojamu pazemināšanu.

C. Vēlamākā risinājuma ietekme
Pirmkārt, ietekmes novērtējumā (IN) tiek izvērtēts, kādas sekas radīsies, ja ER nebūs paredzētas regulatīvās pilnvaras, lai nodrošinātu vienmērīgu pāreju no kritiski svarīga etalona (šajā gadījumā — Londonas starpbanku tirgus likmes jeb LIBOR, kas, kā paredzams, tiks pārtraukta līdz 2021. gada beigām). Tiek lēsts, ka to vēsturisko līgumu vērtība, kuros būs atsauce uz USD LIBOR tās izbeigšanas datumā, visā pasaulē būs 8–12 triljoni USD (liela to daļa būs iekļauta banku bilancēs visās dalībvalstīs). Ja nebūs izraudzīta pēctecīga likme, pastāv liels minēto līgumu mērķu sabrukuma risks. Otrkārt, IN ir novērtētas ER radītās sekas attiecībā uz Eiropas tirgus dalībniekiem, kas izmanto ārvalstu valūtas tagadnes kursus, lai pasargātu sevi no (nodrošinātos pret) valūtas kursu izmaiņām. Ņemot vērā, ka ir sagaidāms, ka daudzi tagadnes kursi neatbildīs ER prasībām, lai tos varētu izmantot ES, Eiropas bankas vairs nepiedāvās ar tiem saistītus riska ierobežošanas līgumus Eiropas eksportētājiem un ieguldītājiem.
Līdz 2030. gadam PRV2 globālās saskaņošanas rezultāti būs šādi: - viszemāko aprites cikla izmaksu sasniegšana tipiskām mājsaimniecībām (pieņemot, ka tādā izmanto aptuveni 10 ārējos barošanas avotus); - enerģijas ietaupījums 4,26 TWh/gadā un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājums par 1,45 milj. tonnu CO2 ekvivalenta gadā; - galalietotāju izmaksu ietaupījums 787 miljoni EUR gadā un uzņēmējdarbības papildu ieņēmumi 73 miljoni EUR gadā, kas nozīmē aptuveni 255 papildu darba vietas ražotājiem un vairumtirgotājiem (tiek lēsts, ka 35 no tām – Eiropas Savienībā); - pienācīgi atjauninātas ekodizaina prasības, lai neatpaliktu no tehnoloģiju attīstības; - ciešāka saskaņošana ar citu tautsaimniecību (piemēram, ASV) prasībām un ar visstingrākajām prasībām, kas noteiktas Starptautiskajā efektivitātes marķēšanas protokolā (kuras regulatoriem ir viens no svarīgākajiem starptautiskajiem atsauces dokumentiem). Paredzams, ka šāda saskaņošana ļaus gūt maksimālu labumu no apjomradītiem ietaupījumiem, vienlaikus saglabājot vērienīgumu; - ierobežotas ietekmes saglabāšanās uz tiem MVU, kuri ražo tādus primāros ražojumus, kas izmanto ārējos barošanas avotus.
1. PR: Viegla iejaukšanās, kuras pamatā ir neleģislatīvi pasākumi, tostarp nesaistošas pamatnostādnes par pakalpojumu sadarbspēju 1. dienā, drošu saziņu, datu aizsardzību un atbilstības novērtēšanu; 2. PR: Mērena iejaukšanās, pamatojoties uz ITS direktīvas specifikācijām. Tas ietvertu elementus, kas ir līdzīgi 1. PR elementiem, bet padara tos juridiski saistošus, izmantojot deleģēto regulu. Tomēr dalībvalstis un nozare var brīvi izlemt, vai izmantot C-ITS; 3. PR: Stingra iejaukšanās, pamatojoties uz pilnvarojumu komunikācijai "transportlīdzeklis–transportlīdzeklis" (V2V) un vadības struktūru izveidi. Šis risinājums vēl vairāk balstās uz juridiski saistošām specifikācijām, izmantojot pakāpenisku pieeju, nodrošinot, ka visi jaunie transportlīdzekļi ir aprīkoti ar C-ITS stacijām, kas ievērojami palielina uzsākšanas tempu un līdz ar to daudz ātrāk sasniedz efektīvu pakalpojumu sniegšanas slieksni (saistībā ar tīkla ietekmi). 3. PR ietver papildu pasākumus, kas atbalsta C-ITS ieviešanu, un to nevar ieviest, izmantojot tikai deleģēto aktu: ·Tiesību akts var nodrošināt juridisku pamatu ar C-ITS saistītu personas datu likumīgai apstrādei. Tas samazinās nenoteiktību un, iespējams, nodrošinās vairāk C-ITS pakalpojumu sniegšanu; un ·Pārvaldības lomu piešķiršana juridiskajām struktūrām vēl vairāk nodrošinās koordināciju un uzraudzību attiecībā uz C-ITS ieviešanu, tādējādi nodrošinot, ka šķēršļi C-ITS uzsākšanai ir samazināti līdz minimumam. Pamatojoties uz novērtējumu, 2. PR nepārprotami dodama priekšroka salīdzinājumā ar 1. PR, jo tas nodrošina daudz lielāku ieguvumu un ir saskaņotāks. 3. PR ir vēl efektīvāks un saskaņotāks, jo nodrošina lielāku skaidrību attiecībā uz ieviešanu un efektīvāk risina datu aizsardzības un koordinācijas trūkuma problēmu; tomēr V2V pilnvarojums ietvertu arī būtiskas atbilstības nodrošināšanas izmaksas. Vēlamā pieeja ir 3. PR — pakāpeniska pieeja, kā paredzēts ITS direktīvā, tajā pēc specifikāciju pieņemšanas tiks apsvērta atsevišķa ieviešanas iniciatīva, vēl vairāk analizējot tāda pilnvarojuma efektivitāti un proporcionalitāti, kas balstīts uz C-ITS nozares nepārtrauktu attīstību.
Padome un Eiropas Parlaments ir pauduši vēlmi saglabāt vienotu ES PCD un to modernizēt, uzmanību koncentrējot uz tā drošības elementu uzlabošanu. Apspriešanās ar ES dalībvalstīm ir parādījusi, ka lielākā daļa dalībvalstu uzskata 3. variantu (biometriskā mikroshēma) par pārāk dārgu un dotu priekšroku 2. variantam (uzlaboti drošības elementi). Trešām valstīm visbiežāk sastopamo atgriešanās mājās ceļojumu gadījumā pietiktu ar 2. variantu. Arī Komisija ir paudusi vēlmi uzlabot dokumenta drošību un atbalstītu 2. variantu. Lai gan pilsoņiem netika uzdots jautājums par konkrētiem drošības elementiem, izteikts vairākums respondentu atbalstīja vienotu formu un dokumenta atzīšanas uzlabošanu.

C. Vēlamā risinājuma ietekme
Laikā no 1990. līdz 2015. gadam lielas noslodzes transportlīdzekļu (HDV) CO2 emisijas palielinājās apmēram par 19 %. Atšķirībā no vieglo automobiļu un furgonu emisijām HDV CO2 emisijas ES pašlaik netiek reglamentētas. Tirgū nav plaši ieviests liels skaits viegli pieejamu rentablu tehnoloģiju degvielas patēriņa efektivitātes uzlabošanai, lai gan to izmaksas ir zemas un tās varētu nodrošināt lielus neto ietaupījumus. Tas galvenokārt ir saistīts ar nepilnīgu un asimetrisku informāciju jauno transportlīdzekļu tirgū, jo pārvadātājiem, kas galvenokārt ir MVU, ir sarežģīti piekļūt tehniskajai informācijai par šādām tehnoloģijām un to pilnībā izmantot. Rezultātā apzinātas šādas problēmas: 1)Bez turpmākas rīcības HDV CO2 emisijas laikā no 2015. līdz 2030. gadam palielināsies par līdz pat 6 %. 2)Pārvadātājiem un viņu klientiem ir liegtas iespējas ietaupīt uz degvielu. 3)Eiropas HDV ražotāji un sastāvdaļu piegādātāji var zaudēt savu tehnoloģiski novatorisko līderību, jo tādi nozīmīgi tirgi kā ASV, Kanāda, Japāna un Ķīna pēdējos gados ir ieviesuši emisijas standartus, kas veicina inovācijas un strauji uzlabo transportlīdzekļu efektivitāti. Skartās puses ir sabiedrība kopumā, kravu pārvadātāji un HDV ražotāji.
Ieguvums no vēlamā risinājuma (ja nav, no galvenajiem risinājumiem) Ne vairāk kā 12 rindas

Aplēst vēlamo risinājumu ietekmi mazāku regulatīvo šķēršļu ziņā ir sarežģīti, jo neviens no attiecīgajiem instrumentiem pašlaik nepastāv un regulatīvo šķēršļu apjoms status quo variantā (proti, bez intervences) ir atkarīgs no tā, cik daudz (un vai vispār) šādu instrumentu tiktu turēti, ja nebūtu minēto regulatīvo šķēršļu (tas, ka pašlaik šādi produkti netiek turēti, ir saistīts ar to, ka minētie regulatīvie šķēršļi ir atturoši). Tomēr ietekmes novērtējumā ir sniegti daži indikatīvi rādītāji. Piemēram, pašreizējā tiesiskajā regulējumā paredzēts, ka, ja bankas, kas ir iekļautas EBI 2015. gada pārredzamības nodrošināšanā, no valsts obligāciju turējuma pārietu uz augstākas prioritātes SBBS, tām tiktu piemērotas papildu kapitāla prasības aptuveni 70 miljardu EUR apmērā. Ar 1. un 2. modeli šis rādītājs tiktu samazināts līdz nullei. Paverot ceļu šiem jaunajiem produktiem, tiktu panākts ievērojams ieguvums. Proti, SBBS varētu palīdzēt bankām, apdrošināšanas sabiedrībām, pensiju fondiem un citiem ieguldītājiem labāk diversificēt to riska darījumus ar centrālo valdību, kas varētu vēl vairāk samazināt banku un valsts saikni. Tie varētu arī palīdzēt paplašināt euro denominētu zema riska aktīvu piedāvājumu, kas varētu rosināt globāla mēroga ieguldītāju interesi (tādējādi netieši paplašinot jo īpaši mazu dalībvalstu piekļuvi globāliem uzkrājumiem), un vispārīgākā ziņā paplašināt pieejamos instrumentus riska dalīšanai privātajā sektorā, tostarp pārrobežu līmenī. Ietekmes novērtējumā izdarīts mēģinājums dažos gadījumos kvantificēt šo ietekmi, apsverot divus scenārijus; vienu, kurā jaunie tirgi sasniedz ierobežotu izmēru (100 miljardi EUR), un otru stacionāra režīma scenāriju, kurā tie sasniedz makroekonomiski būtisku izmēru (1500 miljardi EUR). Analīze liecina, ka vēlamie risinājumi — jo īpaši tie, kas saistīti ar sadalīšanu laidienos — var sekmēt lielāku zema riska aktīvu piedāvājumu un lielāku bilances diversifikāciju. Nevienam no apsvērtajiem risinājumiem nav tiešas ietekmes uz vidi, sociālo vidi vai MVU, kaut gan netieša pozitīva ietekme varētu rasties tādā ziņā, ka jaunie tirgi, kuriem tiek pavērts ceļš, palielinātu finanšu stabilitāti.
Lielas izmaksas saistībā ar pārrobežu maksājumiem (kas veido 6 % no visiem ES maksājumiem) kavē vienotā tirgus izveides pabeigšanu. Šī problēma jau ir tikusi risināta eurozonas valstīs, kur pārrobežu darījumi un iekšzemes darījumi euro valūtā izmaksā vienādi. Turpretī pārrobežu maksājumiem valūtās, kas nav euro, vai maksājumiem euro valūtā no valstīm, kuru valūta nav euro, tiek piemērotas lielas maksas un tādējādi Eiropas Savienībā ir izveidojusies situācija, ka pastāv šādas divas maksājumu pakalpojumu lietotāju kategorijas: absolūtais vairākums, kas izmanto vienotās euro maksājumu telpas sniegtās priekšrocības, un mazākums, kurš dzīvo salīdzinoši mazās teritorijās ar atsevišķu valūtu, kur visi pārrobežu darījumi ir saistīti ar lielām izmaksām. Šīs lielās izmaksas atspoguļo ne vien mazu apjomu un modernas infrastruktūras trūkumu (valūtām, kas nav euro), bet arī nepietiekamu konkurenci un regulatoru nepietiekamu spiedienu uz maksājumu pakalpojumu sniedzējiem attiecībā uz to, lai euro darījumu mazās izmaksas tiktu nodotas tālāk lietotājiem valstīs, kuru valūta nav euro.
Pārredzamības trūkums atvieglo darbību konkrētiem starpniekiem, kuri ir iesaistīti agresīvu nodokļu plānošanas shēmu veicināšanā un pārdošanā. Šā iemesla dēļ dalībvalstis cieš zaudējumus un nereti piedzīvo nodokļu bāzes samazināšanos, jo peļņa, kas parasti tiktu gūta un būtu apliekama ar nodokli šo valstu teritorijā, tiek novirzīta uz zemu nodokļu valstīm. Konstatētā problēma ir tāda, ka starpnieki izstrādā un veicina konkrētas nodokļu plānošanas shēmas un nodokļu maksātāji tās izmanto, lai apietu nodokļus vai izvairītos no to maksāšanas.

Kad šī iniciatīva tiks īstenota, paredzams, ka valstu nodokļu iestādes saņems savlaicīgu informāciju par to, ka tiek izstrādātas un izmantotas iespējami agresīvas nodokļu plānošanas shēmas ar pārrobežu elementu. Sagaidāms, ka iestādes gūs labumu no šīs savlaicīgās izpaušanas un varēs nekavējoties rīkoties, lai aizkavētu shēmas, kas būtu uzskatāmas par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, piemēram, savlaicīgi grozīt valsts nodokļu tiesību aktus vai veikt kādu konkrētu nodokļu revīziju.