LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 249/26

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

(2007/C 249/13)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

KOPSAVILKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“SLOVENSKÁ PARENICA”

EK Nr.: SK/PGI/005/0485/19.07.2005

ACVN ( ) AĢIN ( X )

Šis kopsavilkums nosaka galvenos produkta specifikācijas elementus informācijas nolūkā.

1. Atbildīgais departaments dalībvalstī:

Nosaukums: Úrad priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky Adrese: Jána Švermu 43 SK-974 04 Banská Bystrica Tālr.: (421) 48 430 02 53 Fakss: (421) 48 430 04 03 E-pasts: joravcova@indprop.gov.sk

2. Grupa:

Nosaukums: Cech bryndziarov Adrese: Kostolná č. 5 SK-900 01 Modra Tālr.: (421) 33 647 29 74 Fakss: (421) 33 647 29 74 E-pasts: peter.lajda@pobox.sk, biocentrum@vup.sk Sastāvs: ražotāji/pārstrādātāji ( X ) citi ( )

3. Produkta veids:

Grupa 1.3. — Siers

4. Specifikācija:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 4. panta 2. punkta prasību kopsavilkums)

4.1. Nosaukums: “Slovenská parenica”

4.2. Apraksts: “Slovenská parenica” ir tvaicēts, viegli kūpināts siers, kas satīts divos veltnīšos, kuru diametrs ir 6-8 cm, bet augstums — 5-8 cm. Veltnīši ir savienoti “S” formā ar siera strēmeli vai aukliņu. Pirms sarullēšanas siera strēmele ir 2-3 mm bieza, 5-8 cm plata un 4-6 m gara. “Slovenská parenica” ir maiga garša, aitas piena aromāts un dūmu smarža. Siers pazīstams ar siera masas izteikti šķiedraino struktūru, un satur ne mazāk par 53 % sausnas ar 50 % tauku sausnā.

Izmantotās sastāvdaļas ir svaigs, neapstrādāts aitas svaigpiens no Valaška, Zošľachtená valaška, Cigája un Východofrízska šķirnes ganību aitām vai svaiga, neapstrādāta aitas piena un svaiga, neapstrādāta govs piena maisījums, kas satur vismaz 50 % aitas piena.

Sieru tirgo atsevišķos 450-500 g iepakojumos. Tas ir ietīts caurspīdīgā plastmasas pārtikas plēvē vai celofānā starp diviem ovāliem, diezgan bieziem koka dēlīšiem.

Raksturojums

Forma: “Slovenská parenica” ir divu savienotu siera veltnīšu formā, kuru augstums ir 5–8 cm, bet diametrs — 6–8 cm. Tradicionāli šos veltnīšus savieno ar siera strēmeli.

Aromāts: “Slovenská parenica” ir raksturīga aitas piena un dūmu smarža, jo tas tiek kūpināts cietkoksnes dūmos.

Garša: maiga, patīkami sāļa aitas siera garša.

Konsistence: elastīga, ar šķiedrainu struktūru; pēc sadalīšanas veidojas pavedieni.

Krāsa: pēc kūpināšanas — no dzeltena līdz brūnam ārpusē; no balta līdz sviesta dzeltenam iekšpusē.

Sastāvs: minimālais sausnas saturs — 53 %; minimālais tauku saturs sausnā — 50 %; maksimālais sāls saturs — 3 %.

Mikrobioloģiskās prasības: satur dabiskos mikroorganismus, kas sastopami pienā, piemēram, Lactobacillus, Enterococcus, Lactococcus un Streptococcus. Siers nedrīkst saturēt patoģenētiskos mikroorganismus (Listeria monocytogenes un salmonellu). Tvaicējot sieru 60-70 °C temperatūrā, notiek daļēja pasterizācija, kuras laikā dabiskās mikrofloras saturs pazeminās aptuveni no 105 līdz 102.

4.3. Ģeogrāfiskais apgabals: Saskaņā ar vēstures liecībām tvaicēta siera ražošana aizsākās Zvolen un Brezno apgabalos 19. gadsimtā sākumā. Tā pakāpeniski izplatījās gandrīz visā Slovākijā. Kopš II Pasaules kara beigām “Slovenská parenica” ražo tikai noteiktā Slovākijas kalnu apgabalā vismaz 200 m virs jūras līmeņa. Aitas laiž ganībās agrā pavasarī (marts/aprīlis) noteiktā apgabala zemākajās vietās. Maijā un vasaras mēnešos tās pārdzen uz ganībām, kas atrodas augstāk.

Noteiktā apgabala rietumu robežu veido Biele Karpaty grēdas rietumu nogāzes, Považský Inovec, Tríbeč, Vtáčnik, Štiavnické vrchy un Krupinská vrchovina kalni un augstienes.

Krupinská vrchovina, Cerová vrchovina, Stolické vrchy, Slovenský kras, Volovské vrchy un Slanské vrchy kalnu nogāzes un augstienes veido dienvidu robežu.

Austrumu robežu veido Vihorlatská vrchovina, Popriečiny, Beskydské predhorie un Bukovské vrchy kalnu un augstieņu nogāzes, kā arī robeža ar Ukrainu.

Ziemeļu robežu veido robeža ar Poliju; Laborekká vrchovina, Ondavská vrchovina, Ľubovnianska vrchovina, Pieniny, Spišská Magura, Tatry, Skorušinské vrchy, Podbeskydská vrchovina, Oravské Beskydy un Kysucké Beskydy kalnu un augstieņu nogāzes; robeža ar Čehiju, Turzovská vrchovina, Javorníky un Biele Karpaty kalnu un augstieņu nogāzes un Skalica robežas šķērsošanas punkts.

Pieteikumā minēts valsts nosaukums, jo noteiktais ģeogrāfiskais apgabals aizņem vairāk nekā 80 % no Slovākijas teritorijas. Slovākijas Republikas platība ir 49 035 km2. Tā ir viena no mazākajām ES dalībvalstīm, un tās platība ir tikpat liela kā dažu dalībvalstu atsevišķiem reģioniem.

Slovākija kādreiz bija Čehoslovākijas sastāvdaļa, kas 1993. gada 1. janvārī sadalījās divās neatkarīgās valstīs — Čehijas Republikā un Slovākijas Republikā.

Tāpēc tiek izmantots nosaukums “Slovenská parenica”, jo “Slovenská” [Slovākija, slovāku-] savulaik nebija valsts, bet gan valsts teritorijas daļas nosaukums, kas kļuva par valsts nosaukumu pēc 1993. gada 1. janvāra vēsturiskajiem notikumiem. Tā kā nosaukums jau tika izmantots, bija starptautiski aizsargāts un plaši zināms patērētājiem, Slovākijas Republika prasa tam piemērot šādu aizsardzību arī turpmāk Eiropas Kopienā.

“Slovenská parenica” tiek ražots ar vienādiem paņēmieniem visā noteiktajā apgabalā. Noteiktajā apgabalā tās pašas aitu šķirnes — Valaška, Zošľachtená valaška, Cigája, Východofrízska — audzē ganībās ar tādu pašu augu valsti un klimatiskajiem apstākļiem, tādējādi nodrošinot vienotu kvalitāti galvenajai izejvielai — aitas pienam.

Rakstiskas liecības apstiprina “Slovenská parenica” ražošanas vēsturiskās saiknes ar šo apgabalu.

4.4. Izcelsmes apliecinājums: Govs un aitas piens un pats siers “Slovenská parenica” tiek ražots tikai noteiktajā Slovākijas Republikas kalnu apgabalā. Svaigpienu saraudzē; pēc tam tieši saimniecībās vai ganu būdās [salaš] uz vietas tiek izgatavota parenica, vai arī pienu nosver un nosūta pārstrādei brinzas [bryndza] ražotājiem un pienotavām. Visi brinzas ražotāji iepērk aitas un govs svaigpienu noteiktā apgabala kaimiņu reģionos.

Ražotājiem, kuri pērk pienu, piemēro divu posmu pārbaudes un dokumentācijas procedūru. Pirmais posms ietver aitas un/vai govs piena piegādātāju pārbaudes. Pārbaudes tiek veiktas, lai pārliecinātos, ka audzēšanas apgabals un ganības atrodas noteiktajā apgabalā, kā arī tiek pārbaudītas aitu šķirnes.

Saimniecības, audzētāji un piegādātāji, kuri atbilst specifikāciju nosacījumiem, tiek iekļauti piegādātāju sarakstā, ko ved un atjaunina brinzas ražotāju apvienība Cech bryndziarov.

Otrs posms ietver “Slovenská parenica” ražotāju pārbaudi. Pārbaudes tiek veiktas, lai:

pārliecinātos par izmantoto izejvielu izcelsmi, izpētot pirkuma dokumentus un salīdzinot tos ar atļauto piegādātāju sarakstu;

pārliecinātos, ka tiek ievērota prasība par minimālo aitas piena proporciju ražošanā, pamatojoties uz dokumentāciju par iepirkto izejvielu daudzumu un “Slovenská parenica” pārdošanas apjomiem;

nodrošinātu, ka nosacījumi, kas reglamentē produkta ražošanas un kvalitātes parametrus, atbilst specifikācijām, pamatojoties uz produktu uzskaites un analīzes rezultātiem.

Gadījumos, kad ražotāji “Slovenská parenica” ražošanā izmanto pašu ražoto pienu, tiek veikta viena posma pārbaudes procedūra.

Pārbaudes tiek īstenotas, lai pārliecinātos:

ka audzēšanas apgabals un ganības atrodas noteiktajā apgabalā;

ka tiek audzētas šķirnes aitas;

ka tiek ievērota prasība par minimālo aitas piena proporciju ražošanā, pamatojoties uz dokumentāciju par piena ražošanu un “Slovenská parenica” pārdošanas apjomiem;

ka nosacījumi, kas reglamentē ražošanas un kvalitātes parametrus, atbilst specifikācijām, pamatojoties uz produktu uzskaites un analīzes rezultātiem.

Lai identificētu produktu, uz iepakojuma norāda nosaukumu “Slovenská parenica”, ražotāja nosaukumu un ražotnes adresei. To, ka produkta izcelsme ir aizsargātajā ģeogrāfiskajā apgabalā, garantē tas, ka ražotnes ģeogrāfiskā atrašanās vieta atrodas tieši noteiktajā apgabalā, kurā atļauta “Slovenská parenica” ražošana.

4.5. Ražošanas metode: Parenica sākumā gatavoja aitkopju virtuvēs, kur bija īpaša temperatūra un apstākļi, telpa kūpināšanai un uzglabāšanai. Kad aitkopji bija iemācījušies būvēt pret laikapstākļiem izturīgus un plašus mājokļus, parenica ražošana sākās arī augstienēs esošajās ganu būdās. Ražošanas pamatmetode augstieņu ganību būdās dažās saimniecībās saglabājusies līdz mūsdienām. Svaigs aitas piens vai aitas un govs piena maisījums, kas satur vismaz 50 % aitas piena, tiek sarecināts 29-32 °C temperatūrā. Faktiskā sarecēšana notiek pusstundu pēc siera fermenta pievienošanas. Sarecējusī siera masa tiek samaisīta, izmantojot siera griezni, un sagriezta ar siera nazi 0,5-1 cm biezās šķēlēs. Drupataino siera masu nostādina un pēc tam ar rokām no tās izveido rituli [hrudka]. Rituli, izmantojot siera drānu, izceļ no sūkalām un atstāj žāvēties. Sarecējušo masu gatavo koka presē [putera] vai nerūsējošā tvertnē ar dubultdibenu. Pēc izņemšanas no siera drānas aitas siera ritulis sver 3-5 kg.

Kad ritulis nožuvis un sacietējis (pēc 4-10 stundām), to novieto uz koka vai nerūsējoša plaukta fermentācijai. Fermentācija notiek aptuveni 24 stundas 20-23 °C temperatūrā, līdz siera pH līmenis sasniedz aptuveni 5,3.

Pienācīgi fermentētu siera rituli sagriež mazos gabalos un aptuveni kg nosver vienas parenica pagatavošanai. Šo siera daudzumu ievieto koka ķērnē ar karstu ūdeni (ūdens temperatūra ir 60-70 °C). Izmantojot koka lāpstiņu, noskrāpē rituļa augšējo daļu, līdz parādās mīksta siera masa. Siera masu izņem un no tās ar rokām izspiež lieko ūdeni; tad to izstiepj un vairākas reizes saloka. Stiepšanu un locīšanu atkārto vairākas reizes. No sagatavotās siera masas izvelk strēmeli, un to uz koka dēlīša apstrādā ar delnu, lai strēmeles garums būtu 4–6 m, platums aptuveni 6 cm un biezums 2-3 mm. Izveidoto strēmeli ievieto sagatavotā aukstā piesātinātā sāls šķīdumā. Tad strēmeli izņem, izspiež lieko sāls šķīdumu, novieto dēlīša centrā un satin “S” formā, ritinot strēmeli vienlaikus pretējos virzienos. Izveidoto sieru sasien ar strēmeli vai aukliņu un novieto uz koka dēlīša. Pēc nožūšanas uz koka dēlīša sieru novieto kūpināšanas kambarī un kūpina aptuveni divas stundas cietkoksnes dūmos.

4.6. Saikne: Parenica ražošana mājsaimniecību vajadzībām sākās aitkopju ģimenēs 18. gadsimtā. 19. gadsimtā to pārdeva ne tikai apgabalā, ko mūsdienās pazīstam kā Slovākiju, bet arī Vīnē un citās Eiropas pilsētās.

Rakstiskas liecības par “Slovenská parenica” datējamas ar 19. gadsimtu. Profesors Otakar Laxa, labi pazīstams piensaimnieks, kurš dzīvoja 20. gadsimta mijā, uzskatīja parenica par tvaicēta siera darināšanas meistarības virsotni. Grāmatā “Syrařství” (“Siera ražošana”, pirmais izdevums 1908. gadā) viņš min “Slovenská parenica” kā unikālu sieru un apraksta tā ražošanu un interesanto formu. Nobeigumā viņš par “Slovenská parenica” raksta:

“Nav citu tādu sieru kā parenica sieri, kas būtu raksturīgi slovākiem, un tie būtu jāuzskata par unikāliem siera ražošanas nozarē.”

Laxa nokristīja parenica par “sieru karalieni” un izteicās par tā neparasto formu, kas atgādina seno slāvu bieži lietotos dekoratīvos motīvus.

Codex Alimentarius Austricus (III sējums, Vīne, 1917) 180. lappusē, nodaļā “Sieri” atrodama šāda atsauce: “Parenica ir tvaicēts, stiepts siers, ko izvelk no karsta ūdens strēmeļu un pavedienu veidā, un kas tad tiek sarullēts un kūpināts”. Skaidri norādīts, ka tā izcelsme ir Augšungārijā (Oberungarn), tagadējā Slovākijā, un minēts siera nosaukums slovāku valodā — parenica.

Pieteikums reģistrēt “Slovenská parenica” kā ģeogrāfiskās izcelsmes norādi pamatots ar produkta reputāciju, kā arī uz tā sevišķajām īpatnībām, unikālo ražošanas metodi, neparasto formu, ražotāju meistarību un ražošanai raksturīgajām tradīcijām. “Slovenská parenica” īpatnības ir atkarīgas gan no piena kvalitātes, kas iegūts no ganību aitām (skatīt 4.2. punktu), gan no īpašajām ražošanas metodēm, tai skaitā vairākkārtējas siera masas stiepšanas un locīšanas. Kad siera masa ir sagatavota, no tās izvelk strēmeli, ko apstrādā uz koka dēlīša ar delnu. Strēmeli iegremdē sagatavotajā šķīdumā, izņem, novieto dēlīša centrā un veido “S” formā, ritinot strēmeli pretējos virzienos. Sieru sasien ar siera strēmeli vai aukliņu. Šo īpašo paņēmienu izmanto visā noteiktajā apgabalā. “Slovenská parenica” izceļas ne tikai ar īpašo ražošanas metodi, bet arī ar sieram neierasto “S” formu. Kvalitāti rada siera gatavotāju meistarība un pieredze.

Izcilo un nevainojamo “Slovenská parenica” kvalitāti apliecina fakts, ka šis nosaukums aizsargāts ar diviem divpusējiem nolīgumiem — 1987. gada 18. maija Nolīgumu starp Čehoslovākijas Sociālistiskās Republikas valdību un Portugāles Republikas valdību par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu, cilmes vietas nosaukumu un citu ģeogrāfisku un līdzīgu norāžu aizsardzību, kā arī 1981. gada 20. janvāra Nolīgums starp Čehoslovākijas Sociālistisko Republiku un Austrijas Republiku par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu, cilmes vietu nosaukumu un citu lauksaimniecības un rūpniecības produktu nosaukumu aizsardzību.

“Slovenská parenica” eksports ir arī ļoti svarīgs tūrisma attīstībā. Lauksaimniecības produkti, kas izgatavoti no aitas piena, ir vieni no tipiskākajiem Slovākijas produktiem. Pat visizvēlīgākais ārzemju apmeklētājs atsakās no standarta ceļojumu aģentūru piedāvājumiem par labu kaut kam neparastam un atšķirīgam.

Tūristi tradicionāli saista Slovākiju ar lauksaimniecības produktiem no aitas piena, kas vairojuši tās atpazīstamību, un daļēji“Slovenská parenica” un citiem lauksaimniecības produktiem no aitas piena jāpateicas par to, ka tūristi, apciemojot Slovākiju, bieži vien dodas apmeklēt ganu būdas un aitu audzēšanas saimniecības.

Katru gadu Slovākijas pilsētās rīko ikgadējo gadatirgu [jarmok], kurā vienmēr var iegādāties “Slovenská parenica”.

4.7. Pārbaudes struktūra: Kvalitātes kontroli regulāri veic un “Slovenská parenica” atbilstību specifikācijām pārbauda firma BEL/NOVAMANN International s. r. o., CERTEX sertifikācijas iestāde, kas ir akreditēta saskaņā ar standartu EN 45 011 un ko ir pilnvarojusi Slovākijas Lauksaimniecības ministrija.

4.8. Marķējums: Ražotāji, kas izgatavo “Slovenská parenica” saskaņā ar šo specifikāciju, ir tiesīgs produkta marķēšanā, reklamēšanā un tirgošanā izmantot nosaukumu “Slovenská parenica” un saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 8. panta 2. punktu un 20. panta 2. punktu drīkst izmantot to kā aizsargātu ģeogrāfisku norādi vai izmantot Kopienas simbolu.

Produkta marķējumā jābūt iekļautam izceltam nosaukumam “Slovenská parenica”.

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.