Priekslikums Eiropas Parlamenta un Padomes regula par savstarpēju administratīvo palīdzību Kopienas finansu interesu aizsardzībai pret krāpsanu vai citādu nelikumīgu rīcību /* COM/2004/0509 galīgā redakcija - ACC 2004/0172 */





Priekslikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par savstarpēju administratīvo palīdzību Kopienas finansu interesu aizsardzībai pret krāpsanu vai citādu nelikumīgu rīcību (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA MEMORANDS 1. Iemesls Eiropas Kopienas finansu intereses, kas ir ciesi saistītas ar dalībvalstu finansu interesēm, ir pakļautas dazādiem krāpsanas un nelikumīgu darbību veidiem, kas rada zaudējumus Kopienas budzeta ieņēmumiem un izdevumiem. [1] Cīņa pret krāpsanu ir kopīga problēma un kopīgs izaicinājums gan dalībvalstīm, gan arī Komisijai. Tas ir vairāk nekā nozīmīgs elements Komisijas politikas dienas kārtībā. [1] Krāpsana un pārkāpumi, kas rada zaudējumus Eiropas Kopienas finansu interesēm, turpmāk tekstā saukti kā "EK krāpsana". EK krāpsanas parasti pamatojas uz organizētām un transnacionālām struktūrām, kas padara prasmīgu finansiālās sistēmas izmantosanu, lai legalizētu un noslēptu EK izkrāptos līdzekļus. Organizētā noziedzība, pamatojoties uz Eiropas integrācijas nodrosināto tirgus brīvību, parasti veic darbības vairākās dalībvalstīs. Tie ir īpasi gadījumi starptautiskās PVN krāpsanas, EK izkrāpto līdzekļu legalizēsanas un strukturālo fondu krāpsanas jomās. Ja dalībvalstu varas iestādes ir sastapusās ar sarezģītas krāpsanas shēmu, kas aizved uz divām vai vairāk dalībvalstīm, ir būtiska ātra un daudzpusēja sadarbība jebkādā nepieciesamā izmeklēsanas jomā. Ir jāveic informācijas apmaiņa starp dazu dalībvalstu varas iestādēm, kā arī ir jādibina sakari starp visiem iesaistītajiem EK krāpsanā un nelikumīgo līdzekļu atmazgāsanā, lai nodrosinātu ātru un koordinētu darbību. Daudzpusīgas operatīvas sadarbības efektivitāte ir ļoti lietā mērā atkarīga no koordinēsanas un atbalsta. Sadarbība krāpsanas lietās vienotā tirgū, ko tagad veido 25 dalībvalstis, ir ārkārtīgi sarezģīta bez atbalsta un koordinācijas Eiropas līmenī. Tādējādi, Komisijai ieņemot atbalstītājas un koordinatores lomu, ir paredzami ievērojami rezultāti, jo Komisijai ir vislabvēlīgākie apstākļi iegūt vispārēju informāciju par EK krāpsanas darbību un rūpīgi un uzmanīgi iztirzāt visu dalībvalstu intereses. Tādējādi, savukārt, tiktu panākta mērķtiecīgāka un saskaņotāka dalībvalstu darbība. Pasreizējais administratīvās sadarbības likumīgais satvars nav pilnīgs, lai nodrosinātu Komisijai aktīvu lomu dalībvalstu to darbību atbalstā un koordinēsanā, jo īpasi PVN EK krāpsanas un informācijas par naudas atmazgāsanu jomās. 2. Galvenās iezīmes Ierosinātā regula nodrosinātu pievienoto vērtību dalībvalstu kompetentām iestādēm, ļaujot Komisijai labāk veikt savu darbu kā dalībvalstu darbības lauka darbību koordinatorei. Tā uzlabo daudzpusēju sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju, piemēram, Komisijas koordinējot tiksanās Eiropas līmenī. No vienas puses iniciatīva balstās uz esoso likumdosanu. No otras puses tās mērķi ir pilnīgot jau esosos sadarbības instrumentus Kopienas, kā arī Eiropas Savienības līmenī, izmantojot savas iezīmes un attīstot jaunus instrumentus sadarbības jomā, tādējādi sasniedzot līdzvērtīgu un efektīvu Kopienas finansu interesu aizsardzību. Visbeidzot tā izmanto standartus, kas ir izstrādāti citos instrumentos , jo īpasi Padomes Regulās (EK) Nr. 515/97 [2] un Nr. 1798/2003 [3]. [2] OV L 82, 22.3.1997,. 1. lpp. [3] OV L 264, 15.10.2003., 1. lpp. Ņemot vērā nepieciesamību koncentrēt savus atbalsta centienus uz īpasi svarīgām lietām Kopienas līmenī, Komisija ierosina saistīt so regulas pieteikumu ar īpasiem termiņiem, tādējādi precīzāk virzot sarezģītas krāpsanas lietas, kurām paslaik ir nepieciesama krimināla izmeklēsana. Šis regulas projekts ir ierobezots līdz savstarpējai administratīvai palīdzībai. Tas Komisijai nepiesķir nekādas papildu izmeklēsanas pilnvaras, tai skaitā Eiropas Birojam krāpsanas apkarosanai (OLAF). Tas nosaka sadarbības un informācijas apmaiņas mehānismus. Tāpēc tas nodrosina daudzdisciplīnas sadarbības pamatu un instrumentus starp atbilstosām dazādām dalībvalstīm, to kompetentām iestādēm un Komisiju. Lai sadarbība krāpsanas apkarosanas jomā būtu efektīva, jāapvieno visu partneru īstenotās saistītās darbības. Ciesa un pastāvīga sadarbības, kas pamatojas uz ES līguma 280. panta 3. punktu, tiek piemērota daudzdisciplinārā veidā visām varas iestādēm, kas nozīmētas kā dalībvalstu kompetentās iestādes Kopienas finansu interesu aizsardzības jomā. Saskaņā ar koordinējoso lomu, ko paredz ES līguma 280. pants, Komisija un Eiropas Birojs krāpsanas apkarosanai (OLAF) var atbalstīt dalībvalstis to darbībās pret EK krāpsanas faktiem. Tas ir panākams, apmainoties ar informāciju un izmantojot Komisijas ierīces un infrastruktūru (tīmekli, datubāzes, administratīvās sadarbības rīkus utt.), kā arī turpmāk atbalstot saskaņotās izmeklēsanas darbības. Pēdējais nostiprināms kā Komisijas apkopota vai nodota informācija, ko var izmantot kā pierādījumu administratīvajās vai tiesas sēdēs. Ierosinātā regula ļautu Komisijai piedāvāt dalībvalstīm izmeklēsanā gūtu drosu informāciju, tai skaitā detalizētus ziņojumus un jo īpasi jaunu krāpsanas virzienu un vājo/neaizsargāto jomu skaidrāku redzējumu kā to analītiskā darba rezultātu. Tādējādi būtu nodrosināts ieguldījums pieejamās informācijas saistīsanā ar personām, kas vada organizēto krāpsanu. Visbeidzot Kopienu finansu interesu aizsardzībai nepieciesama efektīva papildu darbība pēc izmeklēsanas. 3. Īpasā saistība ar lauksaimniecības politikas jomām, izņemot muitu Lauksaimniecības jomā, izņemot muitu, (Padomes Regula (EK) Nr.515/97) Kopienas likumi/tiesiskie akti pagaidām nenodrosina īpasus nosacījumus savstarpējai administratīvajai sadarbībai ar Komisiju. 3.1. Naudas atmazgāsanas likumi un Kopienas finansu interesu aizsardzība ES līguma 280. panta koncepcija attiecas uz "krāpsanu un jebkādām citām pretlikumīgām darbībām, kas ietekmē Kopienas finansu intereses", tai skaitā naudas atmazgāsanu, kas ir saistīta ar nelikumīgu darbību līdzekļiem, kas kaitē Kopienas finansu interesēm. Kopumā naudas atmazgāsanas gadījumā tiek pieprasīta informācija par apsaubāmiem finansu darījumiem, lai uzsāktu izmeklēsanu un noteiktu sākotnējo nelikumīgo darbību. Tajā pasā laikā tā ir krāpsanas fakta atklāsana, kas naudas līdzekļu atgūsanas meklējumu pakāpē pieļauj noteikt atmazgāsanas darbības un shēmas, tādējādi administratīvās informācijas apmaiņa Eiropas līmenī, kas centrējas uz nelegālām darbībām un kas rada zaudējumus Kopienas finansu interesēm, dotu ievērojamu ieguldījumu. 3.2. Savstarpējā administratīvā palīdzība PVN krāpsanas jomā un Padomes regula (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvo sadarbību starp dalībvalstīm PVN krāpsanas jomā. Pasreizējā PVN sistēma, kas pamatojas uz Sestās Padomes direktīvu [4], nav nodrosināta pret krāpsanu [5]. PVN krāpsanas nelabvēlīgo ietekmi uz dalībvalstu un Kopienas budzetu dazas dalībvalstis novērtējusas līdz pat 10% un vairāk no to neto PVN saņēmumiem. [4] Sestās Padomes direktīva 77/388/EEK, 17.5.1977 par dalībvalstu likumu harmonizēsanu par apgrozījuma nodokļiem - Vispārējā pievienotās vērtības nodokļa sistēma: vienots novērtēsanas pamats, OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar direktīvu 2004/15/EK (OV L 52, 21.2.2004., 61. lpp.). [5] Cf. Komisijas ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par administratīvās sadarbības pasākumiem ciņā pret PVN krāpsanas faktiem, KOM(2004) 260 galīgā red. Tā kā PVN neto saņēmumi sekmē PVN pasu resursu aprēķinu, kas ir maksājams Kopienas budzetam, kurs ir noteikts no nacionālo darījumu apjomiem, pakļaujas PVN, piemērojot vienotu likmi 0,5% apmērā, liela apjoma PVN krāpsanas faktiem var būt negatīva ietekme uz dalībvalstu PVN ieņēmumiem un tādējādi uz to devumu Kopienas budzetam. Tā kā sis aspekts ietekmē Kopienas finansu intereses, Komisijai ir nozīmīgas un tās pienākums ir atbalstīt dalībvalstu operatīvās darbības, kas vērstas cīņai ar nopietniem PVN krāpsanas faktiem. Administratīvā sadarbība starp dalībvalstu kompetentām iestādēm, kā to nodrosina Padomes Regulas (EK) Nr. 1798/2003 pamats par administratīvo sadarbību PVN [6] jomā, - kurai sis ierosinājums ir papildinoss, - ir patiesām atbilstoss un patiekams informācijas apmaiņas veids, lai kontrolētu Iekskopienas darījumu pareizu piemērosanu un radītu piemērotu instrumentu, lai apkarotu visbiezāk sastopamos PVN pārkāpumus [7]. Tomēr ir arī ārkārtas nepieciesamības situācijas pēc papildu palīdzības un koordinēsanas Eiropas līmenī, lai atklātu vissarezģītākos un nopietnākos PVN krāpsanas gadījumus, kas aptver vairākas dalībvalstis. [6] OV L 264, 15.10.2003, 1. lpp. [7] Cf. Cf. Komisijas ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par administratīvās sadarbības pasākumiem cīņā pret PVN krāpsanas faktiem, KOM(2004) 260 gālīgā red., 1., 4.4., 5.2. punkts. 3.3. Savstarpējās palīdzības instrumenti pret krāpsanu ar Kopienas izdevumiem dazādās jomās, izņemot lauksaimniecību Kopienas izdevumos var iekļaut maksājumus, apaksuzņēmējus un papildu izmaksas dazādās dalībvalstīs tādējādi, lai pārkāpumu gadījumā tiktu īstenotas investīcijas vairāk nekā vienā dalībvalstī. Pasreiz nav atbilstosu instrumentu, kas būtu nodrosināti horizontāliem un vertikāliem administratīvās savstarpējās palīdzības likumiem, kuri ļautu atklāt sāda veida krāpsanas faktus. Tas pats arī attiecas uz krāpsanu EK tieso izdevumu jomās. 4. Attiecības ar pasreizējiem krāpsanas novērsanas instrumentiem Šī likumdosanas iniciatīva ir saistīta ar ļoti specifisku administratīvās sadarbības mērķi attiecībā uz EK krāpsanas faktu apkarosanu un novērsanu un saistīto naudas atmazgāsanu; kalpojot kā reglamentējoss satvars, kas sastāv gan no administratīvā, gan krimināllikuma instrumentiem, kuri ir vērsti, lai stiprinātu cīņu pret krāpsanu, bet netraucētu pasreizējiem instrumentiem. Tā pilnveido pasreizējos krāpsanas novērsanas instrumentus - jo īpasi Eiropas Parlamenta un Padomes [8] Regulu (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulu [9] (EK, Euratom) Nr. 2185/96. [8] OV L 136, 31.5.1999, 1. lpp. [9] Padomes Regula (Euratom, EK) 11.11.1996. Nr. 2185/96 attiecībā uz tūlītējām Komisijas pārbaudēm un inspekcijām, lai aizsargātu Eiropas Kopienas finansu intereses pret krāpsanas faktiem un citiem pārkāpumiem, OV L 292, 15.11.1996., 2. lpp. Informācijas apmaiņa starp kompetentām iestādēm jau agrīnajā stadijā ievērojami veicinātu pārkāpumu profilaksi īpasi naudas atmazgāsanas [10] jomā. Likumus par savstarpēju palīdzību, kas norādīti sajā ierosinātajā regulā, Padome ir pieņēmusi saskaņā ar treso pīlāru un tie ir krimināllikuma instrumentus papildinosi. [10] Skat. izskaidrojuma ziņojumu (OV C 91, 31.3.1999., 8. lpp.) un jo īpasi Otrā protokola 7. panta iedaļu. Skat. arī 6. atsauci. 5. Regulas projekta pamatprincipi I sadaļa - Vispārējie nosacījumi 1.-4. pants 1. pants konkretizē regulu par savstarpējo administratīvo atbalstu starp dalībvalstu tām varas iestādēm, kas nodrosina likumu iemeslus un saturu un kas ir atbildīgas par Kopienas finansu interesu aizsardzību tām Kopienas sadarbības jomām, kurām līdz sim brīdim sādu nosacījumu nebija. 2. pants raksturo sīs regulas piemērosanas darbības jomu un izskaidro attiecības ar Kopienas spēkā esosajiem likumiem, uzsverot sī ierosinājuma papildinoso raksturu. Subsidiaritātes princips ir ņemts vērā, ierobezojot līdz īpasas nozīmes gadījumiem Kopienas līmenī. 3. pants nodrosina specifiskas definīcijas attiecībā uz sīs regulas piemērosanu. Attiecībā uz sīs regulas "horizontālo" apmēru tās koncepcijas piemērojamas dazādām EK budzeta jomām. Šajā regulā izmantotais uzskats par "pārkāpumiem" sedz nozīmīgu kaitniecisku rīcību Kopienas finansu interesēm [11], tai skaitā nelegālu rīcību 1995. gada 18. decembra Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienas finansu interesu aizsardzību 1. panta 2. punkta nozīmē, bet nav ierobezots ar so jēdzienu, lai arī attiecas uz naudas atmazgāsanu un PVN krāpsanu. [11] OV L 312, 23.12.1995., 1. lpp. "Īpasas nozīmes Kopienas līmenī" lietu ierobezosana liek Komisijai vērst uzmanību uz gadījumiem, kur dalībvalstīm var tikt nodrosināta ievērojama pievienotā vērtība. Tas arī palīdz novērst Komisijas dienestus no informācijas pārdaudzuma un pieprasījumiem saistībā ar mazāk svarīgām lietām. Nozīmīgām lietām ir nepieciesama sasaiste vai saites ar citām dalībvalstīm. Dalībvalstīs PVN slieksnim ir jābūt 500 000 eiro kā pieņemtajam fiskālajam zaudējumam. Citās sīs regulas darbības zonās paredzētā zaudējuma robeza ir 100 000 eiro. Robezas var paaugstināt ar īstenojoso likumu palīdzību. 4. panta 1. punkts konkretizē "atbildīgās iestādes". Tās aptver atbildīgās dalībvalstu iestādes pēc daudzpusīgas un daudzdisciplīnu pieejas, kā arī Komisiju, kas piedalās vai koordinē savstarpējo administratīvo palīdzību un informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm. 4. panta 2. punkts attiecas uz atbildīgās iestādes ieksējo statusu, ieviesot likumu, ka atbildīgo iestāzu atsķirīgais statuss nekavē sadarbību saskaņā ar ieksējiem dalībvalsts likumiem. II sadaļa - Sadarbības pienākumi: 5.-14. pants II sadaļa izklāsta nosacījumus par administratīvo sadarbību un informācijas apmaiņu starp atbildīgajām varas iestādēm, tai skaitā Komisiju. I nodaļa - Savstarpējā palīdzība un informācijas apmaiņa I iedaļa - Palīdzība pēc pieprasījuma 5. pants iedibina atbalsta iespējamību pēc pieprasījuma un saistības, lai izpildītu pieprasījumu. Šis pants tiecas sekmēt sadarbību starp atbildīgajām iestādēm. Tas izklāsta, kā informācija ir apkopojama un kā ar to jāapmainās. 6. pants seko Padomes Regulas (EK) Nr. 515/97 7. panta piemēram, nodrosinot īpasu novērosanu. 7. pants nosaka noteikumus par administratīvo pieprasījumu veiksanu pēc atbildīgo iestāzu pieprasījuma un par pieteicējiestādes pārstāvju dalību pasā pieprasījumā. 8. pants pilnvaro atbildīgās iestādes pārstāvja darbību citā dalībvalstī attiecībā uz piekļuvi pie dokumentiem tajā iestādes birojā, kurs pieprasa, - pēc līdzīgiem nosacījumiem Padomes Regulā (EK) Nr. 515/97 un Padomes Regulā (EK) Nr. 1798/2003. 11. panta 1. punkts Komisijai nodrosina piekļuvi dalībvalstu darījumu ierakstiem caur VIES (PVN informācijas apmaiņas sistēmu) [12]. Tas pievieno nozīmīgu informācijas elementu Komisijas koordinācijas spējai. [12] VIES = PVN informācijas apmaiņas sistēma, kas ir iedibināta ar Padomes Regulu 218/92 un turpināta ar Padomes Regulu 1798/2003. 2. iedaļa - Tūlītēja palīdzība 12. panta nodrosina informācijas piegādi Komisijai par darbībām, kuras rada vai sķiet, ka rada pārkāpumus, piem., tajos gadījumos, kad ir lielas aizdomas par pārkāpumiem. Komisija summē un analizē informāciju, lai nodrosinātu dalībvalstīm uzlabotu informācijas atbalstu un koordinēsanu. 13. pants nodrosina noteikumus par speciālu novērosanu bez īpasa pieprasījuma sakarā ar so regulu un paziņojuma par atbilstosu informāciju. 14. pants nosaka noteikumus par dalībvalsts vispārējās informācijas ziņojumu, lai izveidotu Kopienas likumus, kas būtu drosi pret krāpsanos un pieļautu vispārīgās Kopienas krāpsanas novērsanas politikas īstenosanu. II nodaļa - Informācijas lietosana 15. pants satur līdzīgu noteikumu, kāds ir Padomes Regulas (EK) 515/97 12. pantā, kā pierādījuma izmantosanai administratīvajos vai tiesas dokumentos un materiālam, kas ir iegūts saskaņā ar ierosināto regulu, kura stiprina dalībvalstu izmeklēsanas papildu pasākumus. 16. pants sekmē Komisijas apkopotās informācijas apmaiņu daudzdisciplīnu sadarbības kontekstā. 17. pants nodrosina, ka, ja reiz pārkāpums ir bijis savstarpējas palīdzības objekts saskaņā ar so regulu, dalībvalstis informē Komisiju par papildu pasākumiem. 18. pants nodrosina, ka apmainīties ar informāciju un to izmantot sīs ierosinātās regulas mērķiem var tikai uz ,jāzina" pamata. Informācijas apmaiņai ir jābūt organizētai saskaņā ar konfidencialitātes nosacījumiem, un tas ir profesionālais noslēpums. 19. pants satur saistības (saskaņā ar daziem nosacījumiem) par informācijas apmaiņu, kas ir iegūta saskaņā ar so ierosināto regulu no tresās valsts, lai sniegtu Kopienas finansu interesu efektīvu aizsardzību. 20. pants nodrosina, ka Komisijai ir iespēja izmantot savas riska analīzes iespējas, lai nodrosinātu dalībvalstu iestādes ar ziņojumiem un ar risku saistītu informāciju, lai, apkarojot krāpsanu, nodrosinātu to efektivitāti. 21. pants nodrosina īstenojosos noteikumus, lai īstenotu so regulu. Īstenojosos noteikumus pieņem Komisija pēc reglamentētās procedūras, kā tas ir izklāstīts Komitejas lēmumā 1999/468/EK [13]. [13] OV L 187, 17.7.1999., 23. lpp. 22. pants konkretizē, ka Komisijai palīdzēs Regulatīvā komiteja īstenojoso noteikumu pieņemsanā. Komiteja īsteno savas funkcijas ar Komiteju saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 515/97, nekaitējot citu komiteju pilnvarām jo īpasi vienai saskaņā ar Regulu Nr. 1798/2003. Komiteja koordinē ciesi kopā ar citām komitejām. 2004/0172 (COD) Priekslikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par savstarpēju administratīvo palīdzību Kopienas finansu interesu aizsardzībai pret krāpsanu vai citādu nelikumīgu rīcību EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināsanas līgumu un jo īpasi tā 280. panta 4. punktu, ņemot vērā Komisijas priekslikumu [14], [14] OV C [...], [...], [...]. lpp. ņemot vērā Revīzijas palātas atzinumu [15], [15] OV C [...], [...], [...]. lpp. rīkojoties saskaņā ar Līguma [16] 251. pantā paredzēto procedūru, [16] OV C [...], [...], [...]. lpp. tā kā: (1) Kopiena un dalībvalstis piesķir lielu nozīmi Kopienas finansu interesu aizsardzībai un cīņai pret krāpsanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Kopienas finansu intereses. (2) Kopienas savstarpējās palīdzības regulējumam jāpieļauj ciesa un pastāvīga sadarbība starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kā arī starp sīm iestādēm un Komisiju, lai aizsargātu Kopienas finansu intereses visās Kopienas finansu resursu un izdevumu jomās. (3) Regulas noteikumi nedrīkst ietekmēt Eiropas Biroja krāpsanas apkarosanai izmeklēsanu, izmantojot izmeklēsanas pilnvaras un saskaņā ar garantijām, kas paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Regulā (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēsanu, ko veic Eiropas Birojs krāpsanas apkarosanai (OLAF) [17]. Šīs regulas darbības joma ir jāierobezo līdz konkrētiem palīdzības veidiem, informācijas apmaiņai un koordinēsanai, kas var notikt pirms vai pēc OLAF izmeklēsanas vai paralēli tai. [17] OV L 136, 31.5.1999., 1. lpp. (4) Jauno Kopienas pasākumu ieviesana nedrīkst ietekmēt attiecīgās valsts krimināllikuma un noteikumu par savstarpēju palīdzību krimināllietās piemērosanu vai tiesvedību attiecīgajā valstī. (5) Cīņa pret starptautisko krāpsanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Kopienas finansu intereses, prasa pastiprinātu koordinēsanu Kopienas līmenī, kā arī daudzdisciplīnu sadarbību ar dalībvalstu iestādēm krāpsanas un citādas nelikumīgas rīcības jomā, kas daudzos gadījumos ir saistīta ar organizētās noziedzības struktūrām un kaitē Kopienas finansu interesēm. Šai regulai tālāk jāļauj sadarbība dalībvalstu visu kompetento iestāzu starpā, kā arī starp sīm iestādēm un Komisiju. (6) Šīs regulas noteikumi nedrīkst ietekmēt Kopienas tiesību aktus, kas paredz konkrētāku vai plasāku sadarbību starp dalībvalstīm un starp tām un Komisiju kā, piemēram, Padomes 1997. gada 13. marta Regulu (EK) Nr. 515/97 par dalībvalstu pārvaldes iestāzu savstarpēju palīdzību un so iestāzu un Komisijas sadarbību, lai nodrosinātu muitas un lauksaimniecības tiesību aktu pareizu piemērosanu [18], vai Padomes 2003. gada 7. oktobra Regulu (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā un Regulas (EEK) Nr. 218/92 atcelsanu [19]. [18] OV L 82, 22.3.1997., 1. lpp. Regula, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 807/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 36. lpp.). [19] OV L 264, 15.10.2003., 1. lpp. Regula, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 885/2004 (OV L 168, 1.5.2004., 1. lpp.). (7) Informācijas apmaiņa ir galvenais elements cīņā pret krāpsanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Kopienas finansu intereses. Komisijai ir jāizmanto dalībvalstu sniegtā informācija, lai veidotu visaptverosu visEiropas krāpsanas un citādas nelikumīgas rīcības pārskatu un darītu zināmu to dalībvalstīm. (8) Krāpsanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Kopienas finansu intereses, jo īpasi starptautiskajos gadījumos, kas biezi ietver organizētas starptautiskas krāpsanas shēmas divās vai vairākās dalībvalstīs, var visefektīvāk novērst un apkarot, ja operatīva, statistikas vai vispārēja rakstura informācija ir analizēta un pakļauta riska analīzei Kopienas līmenī, izmantojot Komisijas vispār, un jo īpasi OLAF ziņu vāksanas un riska analīzes veiksanas kapacitāti. (9) Cīņa pret krāpsanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Kopienas finansu intereses, arī rada nepieciesamību pēc saskaņotiem turpmākiem pasākumiem. Tāpēc Komisijas savāktajai vai nodotajai informācijai ir jābūt pieņemamai par pierādījumu administratīvos un tiesas procesos. (10) Dalībvalstu kompetento iestāzu un Komisijas veiksmīgas sadarbības interesēs, ja uz informāciju attiecas dienesta noslēpums, informācijas apmaiņu jāorganizē saskaņā ar konfidencialitātes noteikumiem, tai pasā laikā nodrosinot, ka saskaņā ar jauniem noteikumiem apstrādātie personas dati bauda pienācīgu datu aizsardzību. (11) Pienācīgi jāņem vērā datu aizsardzības noteikumi, kas ir piemērojami Kopienas iestādēm, kuri izklāstīti Līguma 286. pantā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par sādu datu brīvu apriti [20], kā arī tie, kas piemērojami dalībvalstīm, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un sādu datu brīvu apriti [21]. [20] OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp. [21] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp; Direktīva, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.). (12) Šīs regulas īstenosanai nepieciesamie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piesķirto ieviesanas pilnvaru īstenosanas kārtību [22]. [22] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. (13) tā kā dalībvalstis nespēj pilnībā sasniegt tādas darbības mērķus, kas ir, cīņa pret krāpsanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Kopienas finansu intereses, un ja darbības apjoma un rezultātu dēļ tos var vieglāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kā noteikts minētajā pantā, sī regula ir samērīga ar minētajiem mērķiem. (14) Šī regula respektē pamattiesības un ievēro principus, kas jo īpasi atzīti ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu. IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU: I sadaļa Vispārīgi noteikumi 1. pants Prieksmets Šajā regulā noteikts tiesiskais regulējums savstarpējai administratīvai sadarbībai un informācijas apmaiņai starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm, un starp sīm iestādēm un Komisiju, lai nodrosinātu līdzvērtīgu un efektīvu Kopienas finansu interesu aizsardzību pret krāpsanu un citādu nelikumīgu rīcību. 2. pants Joma 1. Šo regulu piemēro krāpsanas un citādas nelikumīgas rīcības gadījumos, kas apdraud Kopienas finansu intereses, un kas ir īpasi būtiskas Kopienas līmenī. Dalībvalstu kompetentās iestādes var apmainīties ar informāciju un sniegt palīdzību saskaņā ar so regulu arī citos gadījumos, ja tās uzskata sādu informācijas apmaiņu un palīdzību Kopienas līmenī par nepieciesamu apkarojot krāpsanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Kopienas finansu intereses. 2. Šīs regulas noteikumus nepiemēro tādā mērā, ka Kopienas tiesību akti paredz daudz konkrētāku sadarbību starp dalībvalstīm, kā arī starp dalībvalstīm un Komisiju, vai paredz Komisijas plasāku pieeju informācijai. Jo īpasi sī regula neietekmē Regulas (EK) Nr. 515/97 piemērosanu un sadarbību starp dalībvalstīm saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1798/2003. 3. Šī regula neietekmē Regulas (EK) Nr. 1073/1999 piemērosanu. 4. Šī regula neietekmē attiecīgās valsts krimināllikumu vai noteikumu par savstarpējo palīdzību krimināllietās piemērosanu vai tiesvedību attiecīgajā valstī. 5. Šajā regulā paredzētais pienākums palīdzēt neietver informācijas vai dokumentu sniegsanu, kurus ir ieguvusas kompetentās administratīvās iestādes, rīkojoties ar tiesu iestādes pilnvarojumu vai pēc tās pieprasījuma. Tomēr, ja ir pieprasīta palīdzība, sādu informāciju vai dokumentus jāsniedz, ja tiesu iestāde, ar kuru attiecīgajā jautājumā jākonsultējas, dod savu piekrisanu. 3. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro sādas definīcijas: 1. "pārkāpums" nozīmē krāpsanu vai citādu nelikumīgu rīcību, kas ir īpasi būtiska Kopienas līmenī un kas apdraud Kopienas finansu intereses, un jo īpasi: a) tādu Kopienas tiesību pārkāpumu, ko rada kāda uzņēmēja darbība vai bezdarbība, tai skaitā līgumu lausana, kas izriet no Kopienas tiesību normām, kurs kaitē vai varētu kaitēt Kopienas budzetam vai tās pārvaldītiem budzetiem, vai nu mazinot vai zaudējot ienākumus no Kopienas vārdā tiesi izveidotajiem pasu resursiem vai veicot nepamatotus izdevumus; b) tādu tiesību aktu pārkāpumu, kuri attiecas uz pievienotās vērtības nodokli (PVN), kā tas minēts Padomes Direktīvā 77/388/EEK [23] kas mazina vai varētu mazināt Kopienu pasu resursus, kā minēts Padomes Regulā Nr. 1553/89 (EEK, Euratom) [24]; [23] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. [24] OV L 155, 7.6.1989., 9. lpp. c) naudas mazgāsanu Padomes Direktīvas 91/308/EEK [25] 1. panta c) apakspunkta nozīmē attiecībā uz ienākumiem, kas gūti pārkāpuma rezultātā, kā tas minēts sī punkta a) un b) apakspunktā; [25] OV L 166, 28.6.1991., 77. lpp. 2. "pārkāpumi, kas ir īpasi būtiski Kopienas līmenī" ir pārkāpumi: a) kam ir vai varētu būt atzari citās dalībvalstīs vai, ja ir reālas saites ar citās dalībvalstīs veiktajām darbībām; un b) kuri, paredzams, radītu vispārējus fiskālus zaudējumus attiecīgajās dalībvalstīs vairāk nekā 500 000 EUR apmērā PVN jomā vai radītu zaudējumus Kopienas finansu interesēm 100 000 EUR vai lielākā apmērā citos gadījumos, ko aptver sī regula; naudas mazgāsanas gadījumā robeza attiecas uz predikatīvu noziegumu. 3. "tiesību akti, kas attiecas uz PVN" nozīmē visus Kopienas noteikumus par pievienotās vērtības nodokli un dalībvalstu pieņemtos likumus un noteikumus nolūkā panākt atbilsmi siem Kopienas noteikumiem. 4. "iesniedzēja iestāde" ir kompetentā iestāde, kas pieprasa palīdzību. 5. "pieprasījuma saņēmēja iestāde" ir kompetentā iestāde, kurai pieprasa palīdzību. 6. "administratīvā izziņa" nozīmē visas kontroles, pārbaudes un citas kompetento iestāzu veiktās darbības, pildot savus pienākumus nolūkā konstatēt pārkāpumu izdarīsanu, izņemot darbību, kas veikta pēc tiesas iestādes pieprasījuma vai saskaņā ar tās tiesu rīkojumu. 7. "finansu informācija" ir informācija par aizdomīgiem darījumiem, ko saņēmusi kompetentie attiecīgās valsts kontaktpunkti saskaņā ar Direktīvu 91/308/EEK, un cita informācija, kas ir atbilstosa to finansu darījumu izsekosanai, kuri ir saistīti ar pārkāpumiem, uz ko attiecas sī regula. 8. ,kompetentās iestādes" ir valsts vai Kopienas iestādes, kā minēts 4. panta 1. punktā. Šī panta 2. punkta b) apakspunktā noteiktās robezas var paaugstināt saskaņā ar 22. panta 2. punktā minēto procedūru. 4. pants Kompetentās iestādes 1. Sadarbība saskaņā ar so regulu ietver sādas kompetentās iestādes, kas darbojas savu attiecīgo pilnvaru ietvaros: a) dalībvalstu iestādes, kas ir: i) tiesi atbildīgas par Kopienas budzeta finansu līdzekļu pārvaldību, un kā tādas paredzētas attiecīgajās Kopienas tiesībās un valsts likumos; vai ii) saskaņā ar piemērojamām valsts administratīvo tiesību normām atbildīgas par krāpsanas un citādas nelikumīgas rīcības, kas apdraud Kopienas finansu intereses, novērsanu; vai iii) kompetentās iestādes, kas uzskaitītas Regulā (EK) Nr. 1798/2003, attiecīgie centrālie koordinācijas biroji un koordinācijas departamenti, kuri izraudzīti atbilstīgi minētajai regulai, citas nodokļu izmeklēsanas iestādes, kuru kompetencē ir izmeklēt krāpsanās ar PVN maksāsanu, vai kompetentās iestādes, kas minētas Padomes Direktīvā 92/12/EEK [26], ciktāl savāktā informācija var sniegt krāpsanās ar PVN maksāsanu pierādījumu; vai [26] OV L 76, 23.3.1992., 1. lpp. iv) dalībvalstu izveidotas kā "finansu ziņu vāksanas vienības", atbilstīgi Padomes Lēmumam 2000/642/TI [27], lai savāktu un analizētu informāciju, kas ir saņemta saskaņā ar Direktīvu 91/308/EEK; [27] OV L 271, 24.10.2000., 4. lpp. b) Komisija, tai skaitā Eiropas Birojs krāpsanas apkarosanai (OLAF). 2. Dalībvalstis veic nepieciesamos pasākumus, lai nodrosinātu informācijas apmaiņu starp savām kompetentajām iestādēm, neatkarīgi no to kompetences un ieksējā statusa, kā arī starp sīm iestādēm un Komisiju. II sadaļa Sadarbības pienākumi 1. nodaļa Savstarpēja administratīvā palīdzība un informācijas apmaiņa I iedaļa - Palīdzība pēc pieprasījuma 5. pants Palīdzība pēc pieprasījuma 1. Kompetentās iestādes palīdz viena otrai pēc pieprasījuma, lai novērstu un atklātu pārkāpumus. Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma saņēmēja iestāde, ciktāl tas ir vajadzīgs, lai izpildītu pieprasījumu un saskaņā ar sīs regulas mērķiem, nodod iesniedzējai iestādei visu informāciju, kas ir būtiska pārkāpumu novērsanai un atklāsanai. Nododamā informācija ietver informāciju par darbībām, kas veido pārkāpumu, kā arī finansu informāciju gan par pamatā esosajām darbībām, gan par iesaistītajām fiziskajām vai juridiskajām personām. 2. Lai iegūtu meklēto informāciju, pieprasījuma saņēmēja iestāde vai administratīvā iestāde, pie kuras tā vērsas, darbojas tā, it kā tā rīkotos pati uz savu atbildību vai pēc citas iestādes pieprasījuma savā dalībvalstī. 3. Pieprasījuma saņēmēja iestāde dara pieejamu visu tās rīcībā esosu vai iegūtu informāciju par atklātām vai plānotām darbībām vai darījumiem, kuri veido vai kuri iesniedzējai iestādei sķiet, ka veido pārkāpumus vai, vajadzības gadījumā, par īpasās uzraudzības rezultātiem, kas veikta saskaņā ar 6. pantu. Tā nodod iesniedzējai iestādei tās rīcībā esosu vai iegūtu jebkāda veida apliecinājumu, dokumentu vai apstiprinātu dokumenta kopiju. Tomēr oriģināldokumentus un prieksmetus sniedz tikai tajos gadījumos, kur tas nav pretrunā spēkā esosajiem tiesību aktiem dalībvalstī, kurā atrodas pieprasījuma saņēmēja iestāde. 4. Pieprasījumiem pēc palīdzības un informācijas apmaiņai jāpievieno iesniedzējai iestādei zināmo faktu īss izklāsts. 5. Ja iesniedzēja iestāde adresē savu pieprasījumu iestādei, kas nav kompetenta sniegt pieprasīto palīdzību, minētā iestāde tūlīt pārsūta pieprasījumu kompetentajai iestādei. 6. pants Īpasa uzraudzība Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma saņēmēja iestāde, cik vien tas ir iespējams, veic īpasu uzraudzību vai organizē īpasas uzraudzības veiksanu savā darbības zonā: a) pār personām un, konkrētāk, to pārvietosanos, ja ir pamats uzskatam, ka tās izdara pārkāpumus; b) pār vietām, kur preces uzglabā tādā veidā, kas rada pamatu aizdomām, ka tās paredzētas darbībām, kas veido pārkāpumus; c) pār tādu preču apriti, kuras norādītas kā iespējamo pārkāpumu prieksmets; d) pār transportlīdzekļiem un finansu darījumiem, ja ir pamats uzskatīt, ka tos izmanto, lai veiktu pārkāpumus. 7. pants Administratīvā izziņa pēc pieprasījuma 1. Pēc iesniedzējas iestādes pieprasījuma saņēmēja iestāde veic administratīvu izziņu attiecībā uz darbībām, kas veido vai kuras iesniedzējai iestādei sķiet, ka veido pārkāpumu, vai arī pieprasījuma saņēmēja iestāde organizē sādas izziņas veiksanu. Pieprasījuma saņēmēja iestāde vai administratīvā iestāde, pie kuras tā vērsas, veic so administratīvo izziņu tā, it kā rīkotos pati uz savu atbildību vai pēc citas iestādes pieprasījuma savā dalībvalstī. Izziņas rezultātus tā dara zināmus iesniedzējai iestādei. 2. Uz vienosanās pamata starp iesniedzēju iestādi un pieprasījuma saņēmēju iestādi, iesniedzējas iestādes ieceltas amatpersonas var būt klāt 1. punktā minētajā administratīvajā izziņā. Izziņu vienmēr veic pieprasījuma saņēmējas iestādes amatpersonas. Iesniedzējas iestādes amatpersonas pēc savas iniciatīvas nevar uzņemties pieprasījuma saņēmējas iestādes amatpersonām piesķirtās pārbaudes pilnvaras; tomēr tām ar pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts amatpersonu starpniecību un vienīgi administratīvās izziņas norises nolūkā, ir piekļuve tām pasām telpām, un tiem pasiem dokumentiem, kuriem ir piekļuve pieprasījuma saņēmējas iestādes amatpersonām. 3. Ja attiecīgās valsts kriminālprocesuālās normas rezervē atsevisķas darbības tām amatpersonām, kas īpasi noteiktas ar valsts likumu, iesniedzējas iestādes amatpersonas nepiedalās sādās darbībās. Ne pie kādiem apstākļiem tās nepiedalās telpu kratīsanā vai personu oficiālajā nopratināsanā saskaņā ar krimināllikumu. 8. pants Amatpersonu darbība citā dalībvalstī vai komandējumā kādā dalībvalstī Uz vienosanās pamata starp iesniedzēju iestādi un pieprasījuma saņēmēju iestādi un saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas iestādes noteikto kārtību, iesniedzējas iestādes pienācīgi pilnvarotām amatpersonām var atļaut iegūt informāciju par pārkāpumiem no birojiem, kur savas funkcijas veic tās dalībvalsts administratīvās iestādes, kur atrodas pieprasījuma saņēmēja iestāde. Attiecīgajai informācijai jābūt vajadzīgai iesniedzējai iestādei un jāizriet no dokumentācijas, kurai minēto biroju amatpersonām ir piekļuve. Iesniedzējas iestādes amatpersonām ir atļauts iegūt minētās dokumentācijas kopijas. 9. pants Amatpersonu rakstisks pilnvarojums Iesniedzējas iestādes amatpersonām, kas atrodas citā dalībvalstī vai ir komandējumā kādā dalībvalstī saskaņā ar 7. un 8. pantu, vienmēr jābūt spējai uzrādīt rakstisku pilnvarojumu, kas apliecina to personību un oficiālos pienākumus. 10. pants Termiņs palīdzības un informācijas sniegsanai 1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde sniedz 5. un 7. pantā minēto palīdzību un informāciju tik ātri, cik vien tas ir iespējams un ne vēlāk kā sesas nedēļas pēc pieprasījuma saņemsanas. Tomēr, ja pieprasījuma saņēmējas iestādes rīcībā jau ir minētā informācija, termiņs ir četras nedēļas. 2. Īpasos gadījumos pieprasījuma saņēmēja un iesniedzēja iestāde var vienoties par citādiem termiņiem nekā paredzēts 1. punktā. 3. Gadījumos, kad pieprasījuma saņēmēja iestāde nespēj atbildēt uz pieprasījumu noteiktajā termiņā, tā nekavējoties informē iesniedzēju iestādi par neizpildes iemesliem un paziņo, kad tā varēs atbildēt. 11. pants Dati par pievienotās vērtības nodokli 1. Lai sniegtu operatīvo un tehnisko palīdzību un nepieciesamības gadījumā palīdzētu dalībvalstu kompetentajām iestādēm atklāt un izmeklēt pārkāpumus sīs regulas 3. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakspunkta nozīmē, Komisijai piesķir piekļuvi dalībvalstu reģistriem, kas glabājas valsts datubāzēs, kā tas minēts Regulas (EK) Nr. 1798/2003 22. pantā. Sīki izstrādāti noteikumi attiecībā uz so piekļuvi, tai skaitā noteikumi par konfidencialitāti un datu aizsardzību, kā arī par tās informācijas izmantosanu, kas iegūta no dalībvalstu reģistriem, ir jānosaka saskaņā ar 22. panta 2. punktā minēto procedūru. 2. Ciktāl tas var sniegt pierādījumu par pārkāpumiem 3. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakspunkta nozīmē, dalībvalstu iestādes dara zināmu Komisijai informāciju, kas ir savākta, pamatojoties uz Direktīvu 92/12/EEK. II iedaļa - Spontāna palīdzība 12. pants Informācijas sniegsana par darbībām vai darījumiem 1. Dalībvalstu kompetentajām iestādēm bez ieprieksēja pieprasījuma ir jāsniedz Komisijai visa būtiskā informācija attiecībā uz darbībām vai darījumiem, kas veido vai sķiet, ka veido pārkāpumus. 2. Darbojoties ar atbilstosa tehnoloģiskā atbalsta palīdzību, Komisija analizē sniegto informāciju un sniedz dalībvalstīm attiecīgos analītiskos rezultātus, lai tehniski un operatīvi palīdzētu pārkāpumu atklāsanā un izmeklēsanā. Ja Komisija uzskata, ka pārkāpumi ir notikusi vienā vai vairākās dalībvalstīs, tā par so faktu informē attiecīgās dalībvalstis. 3. Pienākums spontāni apmainīties ar finansu informāciju starp dalībvalstīm un Komisiju pastāv neatkarīgi no tā, vai darījums ir veikts ar vienu vai vairākām darbībām, kas, sķiet, ir saistītas. 4. Noteikumus par konfidencialitāti un datu aizsardzību jāpieņem saskaņā ar 22. panta 2. punktā minēto procedūru. 13. pants Īpasa uzraudzība bez pieprasījuma Ja dalībvalstu kompetentās iestādes uzskata, ka tas nāktu par labu Kopienas finansu interesu aizsardzībai pret pārkāpumiem, tās: a) veic vai organizē īpasu uzraudzību, kā minēts 6. pantā; b) dara zināmu Komisijai un, vajadzības gadījumā, attiecīgo dalībvalstu kompetentajām iestādēm visu to rīcībā esoso informāciju, un jo īpasi ziņojumus un citus dokumentus vai apliecinātas kopijas vai izrakstus no tiem par darbībām, kas veido vai kuras tām sķiet, ka veido tādas darbības, kuras apdraud Kopienas finansu intereses. 14. pants Vispārējas informācijas nodosana 1. Dalībvalstu kompetentās iestādes dara zināmu Komisijai vispārēju informāciju par jauniem pārkāpumu izdarīsanas veidiem, līdzekļiem, metodēm un praksi, kā arī par pārkāpumu atklāsanu un novērsanu tiklīdz sāda informācija ir tām pieejama, kas varētu veicināt attiecīgo tiesību aktu pretkrāpsanas nodrosinājumu. 2. Komisija dara zināmu kompetentajām iestādēm katrā dalībvalstī visu to informāciju, tiklīdz tā ir pieejama, kas ļautu tām novērst pārkāpumus un īstenot attiecīgus tiesību aktus. 2. nodaļa Informācijas izmantosana 15. pants Izmantosana par pierādījumu Pārbaudes rezultāti, apliecības, informācija, dokumenti, apliecinātas kopijas un visas ziņas, kuras ir darītas zināmas kompetentajai iestādei 5., 6., 7. un 12. pantā paredzētās palīdzības laikā, veido pieņemamu pierādījumu administratīvos un tiesas procesos jebkurā dalībvalstī tādā pasā veidā it kā tie būtu iegūti dalībvalstī, kur notiek process. 16. pants Informācijas apmaiņa Atbilstīgi sai regulai un tās mērķiem Komisija ar citām kompetentajām iestādēm var apmainīties ar informāciju, kas ir iegūta saskaņā ar so regulu, kā arī saskaņā ar citiem Kopienas noteikumiem tiktāl, ciktāl sāda apmaiņa ir saderīga ar Kopienas noteikumiem, saskaņā ar kuriem ir iegūta informācija. 17. pants Turpmāki pasākumi Dalībvalstu kompetentās iestādes informē Komisiju par jebkādu nodotās informācijas būtisku atjaunināsanu un administratīvo izziņu, kas veikta saskaņā ar so regulu, un jo īpasi uzsāktajiem administratīviem vai tiesas procesiem, ciktāl tas ir saderīgs ar attiecīgās valsts krimināllikumu.. 18. pants Konfidencialitātes noteikumi un datu aizsardzība 1. Uz informāciju, ko dara zināmu vai iegūst jebkādā veidā saskaņā ar so regulu, attiecas dienesta noslēpums un tā ir aizsargāta tāpat kā ir aizsargāta līdzīga informācija ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kura to saņēmusi, un attiecīgiem noteikumiem, kas attiecas uz Kopienas iestādēm un struktūrām. Šādu informāciju nedrīkst darīt zināmu citām personām vai iestādēm, kā tikai tām, kas pieder pie Kopienas iestādēm un struktūrām, vai dalībvalstīs, un kuru funkciju izpildei vajadzīgs to zināt, un to arī nedrīkst izmantot citiem nolūkiem kā tiem, kas paredzēti Kopienas finansu interesu efektīvas aizsardzības nodrosināsanai. 2. Komisija un dalībvalstis, apstrādājot personas datus atbilstīgi sai regulai, nodrosina, ka tiek ievēroti Kopienas un attiecīgās valsts noteikumi par datu aizsardzību, jo īpasi tie, kas paredzēti ar Direktīvu 95/46/EK, un, vajadzības gadījumā, ar Regulu (EK) Nr. 45/2001. Pirms 11. panta 1. punkta otrā daļā, 12. panta 4. punktā un 21. pantā paredzēto īstenosanas noteikumu pieņemsanas jākonsultējas ar Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāju. 19. pants Attiecības ar tresajām valstīm 1. Dalībvalstu vai Komisijas iegūto informāciju no tresās valsts, un uz ko attiecas sī regula, dara zināmu dalībvalsts kompetentajām iestādēm vai Komisijai, ja tas ļauj tām novērst pārkāpumus vai tos apkarot. 2. Ar nosacījumu, ka attiecīgā tresā valsts ir uzņēmusies juridiskas saistības sniegt palīdzību, kas prasīta, lai savāktu pierādījumus par pārkāpuma raksturu tādām darbībām, kuras sķiet, ka veido pārkāpumu, to informāciju, kas ir iegūta saskaņā ar so regulu, kā saskaņotas rīcības daļu var darīt zināmu minētajai tresajai valstij, ja tam piekrīt kompetentās iestādes, kas nodod informāciju, saskaņā ar to valsts noteikumiem par personas datu aizsardzību, ar Direktīvas 95/46/EK 25. un 26. pantu un, vajadzības gadījumā, ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 9. pantu. 20. pants Komisijas veiktā riska analīze Komisija var izmantot jebkādu vispārēja vai operatīva rakstura informāciju, ko darījusas zināmu dalībvalstis saskaņā ar so regulu, lai, izmantojot atbilstosu informācijas tehnoloģijas atbalstu, veiktu gan stratēģisko, gan taktisko riska novērtējumu, kā rezultātā notiek uz savāktajām ziņām pamatotu ziņojumu un brīdinājumu izstrāde nolūkā palielināt noteikto draudu apzināsanos un tādējādi sekmētu atbilstosu kompetento valstu iestāzu un Komisijas operatīvo reakciju efektivitāti Komisijas kompetences ietvaros. III sadaļa Nobeiguma noteikumi 21. pants Īstenosanas noteikumi Sīki izstrādātus īstenosanas noteikumus attiecībā uz savstarpējo palīdzību un informācijas apmaiņu, kas paredzēta II Sadaļas 1. nodaļā, pieņem saskaņā ar 22. panta 2. punktā minēto procedūru. Papildus jautājumiem, kas minēti 11. panta 1. punkta otrā daļā un 12. panta 4. punktā, minētie noteikumi var ietvert jo īpasi: a) pārkāpumus 3. panta pirmās daļas 1. punkta b) apakspunkta nozīmē; b) pārkāpumus 3. panta pirmās daļas 1. punkta c) apakspunkta nozīmē; c) pārkāpumus struktūrfondu jomā. 22. pants Komiteja 1. Komisijai palīdz Komiteja (turpmāk tekstā ,Komiteja"), kas ir izveidota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 515/97 43. pantu. 2. Ja izdara atsauci uz so punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus. Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā minētais termiņs ir trīs mēnesi. 3. Komiteja pieņem savu reglamentu. 23. pants Novērtējuma ziņojums Ik pēc trim gadiem pēc sīs regulas spēkā stāsanās dienas Komisija ziņo Eiropas Parlamentam, Revīzijas palātai un Padomei par sīs regulas piemērosanu. 24. pants Stāsanās spēkā Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēsanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tiesi piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, [...] Eiropas Parlamenta vārdā - Padomes vārdā - priekssēdētājs priekssēdētājs [...] [...] LEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT Policy area(s): Anti-fraud Activities: Mutual administrative cooperation and exchange of information Title of action: Proposal for a REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on mutual administrative assistance for the protection of the financial interests of the Community against fraud and any other illegal activities 1. BUDGET LINE(S) + HEADING(S) 24.0106 (fight against fraud) 2. OVERALL FIGURES: 2.1. Total allocation for action (Part B): EUR million for commitment: - 2.2. Period of application: From entering into force on. 2.3. Overall multi-annual estimate of expenditure (a) Schedule of commitment appropriations/payment appropriations (financial intervention) (see point 6.1.1) - (not applicable see point 5.1.1) EUR million (to three decimal places) >TABELPOSITION> (b) Technical and administrative assistance and support expenditure(see point 6.1.2) >TABELPOSITION> >TABELPOSITION> (c) Overall financial impact of human resources and other administrative expenditure (see points 7.2 and 7.3) >TABELPOSITION> (The first two years include each an amount of EUR 100 000 for the development of information systems for internal use of the Commission, see point 7.3) >TABELPOSITION> 2.4. Compatibility with financial programming and financial perspective [X] Proposal is compatible with existing financial programming. 2.5. Financial impact on revenue: [X] Proposal has no financial implications (involves technical aspects regarding implementation of a measure) 3. BUDGET CHARACTERISTICS >TABELPOSITION> 4. LEGAL BASIS Article 280(4) of the EC Treaty. 5. DESCRIPTION AND GROUNDS 5.1. Need for Community intervention 5.1.1. Objectives pursued The initiative for a regulation on the basis of article 280 of the EC Treaty concerns a framework dedicated to administrative mutual assistance necessary to strengthen the protection of the financial interests of the Community. For the purpose of the protection of the financial interests of the Community the Member States and the Commission shall assist each other and exchange information in particular in the field of money laundering of the proceeds of EC fraud, of fraud on VAT and any other illegal activities detrimental to the Community's financial interests in particular those in the field of structural funds. Background Fraud and any other illegal activities affecting the financial interests of the Community warrant a more comprehensive framework for administrative cooperation between Member States authorities and with the Commission. This is reflected by the Commission's firm commitment to the fight against fraud in order to protect the Community's financial interests which is clearly demonstrated in its Communication, adopted on 28 June 2000, on an overall strategic approach for the protection of the Community's financial interests and the fight against fraud [28]. This approach underlines the importance of an overall anti-fraud legislative policy by following a horizontal and cross-pillar legislative approach. This legislative policy must be given concrete expression with the drawing up of specific rules, in particular for information exchanges, and close and regular cooperation between the Member States and between the latter and the Commission. [28] Communication from the Commission, Protection of the Communities' financial interests, The fight against fraud - For an overall strategic approach, COM(2000) 358 final. See especially paragraph 1 and 1.2.2 of this communication. The Council (ECOFIN) adopted this communication on 17 July 2000 and the European Parliament, which approved the guidelines. The Parliament approved the guidelines presented in its Resolution of 13 December 2000. On the basis of this legislative policy the Commission mentions in its working programme for 2003 the preparation of a proposal for a regulation of the European Parliament and of the Council establishing a cooperation mechanism between the competent authorities of the member States and the Commission in order to ensure the protection of the Community's financial interests against illegal activities including matters such as VAT fraud, money laundering and other financial transactions in relation to the proceeds of EC fraud as well as any other illegal activities detrimental to the Community's financial interests in particular concerning fraud concerning structural funds. The Commission has reiterated in its Communication containing an Action Plan for 2001-2003 [29], the importance of reinforcing cooperation to prevent money laundering of proceeds from fraud and any other illegal activities detrimental to the Community's financial interests and VAT fraud in order to be able to realise an effective action against organised crime, particularly economic and financial crime (including fraud and money laundering). To combat this type of crime, the European Union should take co-ordinated action and have a strategy of cooperation and mutual information between all public partners in addition to existing programmes as Fiscalis in the sector of VAT. [29] Adopted by the Commission on 23 May 2001, COM(2001) 254 final. See especially paragraph 2.2.1. 5.1.2. Measures taken in connection with ex ante evaluation NOT APPLICABLE 5.1.3. Measures taken following ex post evaluation NOT APPLICABLE 5.2. Action envisaged and budget intervention arrangements NOT APPLICABLE: see point 5.1.1. 5.3. Methods of implementation NOT APPLICABLE: see point 5.1.1. 6. FINANCIAL IMPACT NOT APPLICABLE: see point 5.1.1. 6.1. Total financial impact on Part B - (over the entire programming period) (The method of calculating the total amounts set out in the table below must be explained by the breakdown in Table 6.2.) 6.1.1. Financial intervention Commitments (in EUR million to three decimal places) >TABELPOSITION> 6.2. Calculation of costs by measure envisaged in Part B (over the entire programming period) 7. IMPACT ON STAFF AND ADMINISTRATIVE EXPENDITURE 7.1. Impact on human resources >TABELPOSITION> 7.2. Overall financial impact of human resources >TABELPOSITION> The amounts are total expenditure for twelve months. 7.3. Other administrative expenditure deriving from the action >TABELPOSITION> The amounts are total expenditure for twelve months. 1 Specify the type of committee and the group to which it belongs. I. Annual total (7.2 + 7.3) // EUR 1 851 340 (year 1 and 2) EUR 1 751 340 (from year 3) II. Duration of action // does not apply III. Total cost of action (I x II) // does not apply The needs for human and administrative resources shall be covered within the allocation granted to the managing DG in the framework of the annual allocation procedure. 8. FOLLOW-UP AND EVALUATION 8.1. Follow-up arrangements The Committee shall adopt an implementing regulation following the comitology procedure in order to determine the relevant implementing modalities of mutual assistance and exchange of information in specific areas covered by the proposed regulation. 8.2. Arrangements and schedule for the planned evaluation Every three years after the date of entry into force of the regulation, the Commission shall report to the European Parliament, the Court of Auditors and the Council on the application of the measures provided for in the regulation. 9. ANTI-FRAUD MEASURES NOT APPLICABLE.