Priekšlikums atspoguļo 2015. gada 28. aprīlī pieņemtajā Eiropas Drošības programmā izklāstītās prioritātes. Eiropas Drošības programmā ir uzsvērts, ka nelegālo narkotiku tirgus joprojām ir viens no dinamiskākajiem noziedzīgajiem tirgiem un nesenākā tendence ir jaunu psihoaktīvu vielu izplatības pieaugums. Tajā arī norādīts, ka šo vielu ražošana aizvien lielākā mērā notiek Savienībā, kas ir pamats steidzamai jauna tiesiskā regulējuma pieņemšanai.

Ņemot vērā to, ka ar Pastāvīgo pārstāvju komitejas lēmumu ir paredzēts sasniegt tos pašus mērķus, kuri tika ierosināti ar 2013. gada tiesību aktu paketi, Komisija ierosina mērķtiecīgus grozījumus Regulā 1920/2006, integrējot Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centra dibināšanas regulā noteikumu projektu par agrīnās brīdināšanas sistēmu un riska novērtēšanas procedūru, kas bija daļa no Komisijas 2013. gada priekšlikuma regulai par jaunām psihoaktīvām vielām. Komisija apsvērs priekšlikuma atsaukšanu attiecībā uz regulu par jaunām psihoaktīvām vielām, kamēr tiek sagatavota Komisijas darba programma 2017. gadam.

Lai sasniegtu minēto mērķi, proti, ātrāku un efektīvāku ES rīcību attiecībā uz JPV, Pastāvīgo pārstāvju komiteja (COREPER) 2016. gada 6. aprīlī vienojās par pieeju, kuru savā diskusiju dokumentā ierosināja prezidentvalsts Nīderlande, tostarp par direktīvas projekta grozījumiem, pamatojoties uz LESD 83. pantu, kuros jo īpaši ietvers jaunu psihoaktīvu vielu definīciju un noteikumus par ātru lēmumu pieņemšanu Savienības līmenī, lai visās dalībvalstīs noteiktu kriminālatbildību par kaitīgām jaunām psihoaktīvām vielām. Turklāt COREPER aicināja Komisiju iesniegt priekšlikumu, lai grozītu Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centra dibināšanas Regulu 1920/2006. Saskaņā ar COREPER 2580. sanāksmes kopsavilkuma ziņojumu šā lēmuma rezultātā sākas 3 mēnešu termiņš to dalībvalstu dalības apstiprināšanai, uz kurām attiecas ES līgumam pievienotais 21. protokols; turklāt tam ir sekas saskaņā ar ES līgumam pievienoto 22. protokolu. Eiropas Parlaments par šīm izmaiņām ir informēts ar Padomes vēstuli.

Pēdējā desmitgadē pasaules mērogā un Eiropā jaunu psihoaktīvu vielu (JPV) izplatība ir būtiski pieaugusi, un nav vērojama šīs tendences samazināšanās. 2015. gadā ES agrīnās brīdināšanas sistēmai (ABS) pirmo reizi tika ziņots par 100 jaunām vielām, un uzraudzītu jaunu vielu kopējais skaits tādējādi pārsniedza 560 — no tām vairāk nekā 380 (70 %) tika atklātas tikai pēdējo piecu gadu laikā.

3. EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

Priekšlikums attiecas uz regulas grozījumu. Nekas nenorāda uz to, ka būtu piemērotāks kāds cits instruments, nevis regula.

Priekšlikums ir samērīgs un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu tā mērķus, jo attiecas vienīgi uz tām jaunajām psihoaktīvajām vielām, kuras rada bažas ES līmenī.

Ir nepārprotami skaidrs, ka attiecībā uz jaunām psihoaktīvām vielām ir nepieciešama ES rīcība. Dalībvalstis vienas pašas nespēj atrisināt problēmas, ko rada kaitīgu jaunu psihoaktīvo vielu izplatība. Nekoordinēta valstu līmeņa rīcība šajā jomā var radīt nevēlamas sekas, piemēram, kaitīgu vielu pārvietošanu no vienas dalībvalsts uz citu. Noziedzīgas grupas var izmantot šo situāciju.

(1)Jaunas psihoaktīvas vielas var radīt nopietnu pārrobežu veselības apdraudējumu, kā rezultātā ir nepieciešams uzlabot šo apdraudējumu uzraudzību, agrīno brīdināšanu par tiem un to apkarošanu.

Jauns 5.d pants (Izslēgšana no riska novērtējuma) — šajā pantā precizēti apstākļi, kad nav jāveic riska novērtējums par jaunu psihoaktīvu vielu.

i) vāc, apkopo, analizē un novērtē no Reitox valstu koordinācijas centriem un Eiropola valstu vienībām pieejamo informāciju par jaunām psihoaktīvām vielām, kā definēts […] pantā Padomes Pamatlēmumā 2004/757/TI [kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu (ES).../...], un bez liekas kavēšanās paziņo šo informāciju Reitox koordinācijas centriem un Eiropola valstu vienībām, kā arī Komisijai;

e) informāciju par jaunās psihoaktīvās vielas pielietojumu medicīnā un veterinārijā, tostarp izmantojot to kā zāļu vai veterināro zāļu aktīvo vielu;

c) jaunās psihoaktīvās vielas farmakoloģisko un toksikoloģisko aprakstu;

Katra dalībvalsts nodrošina, ka tās Reitox valstu koordinācijas centri un Eiropola valsts vienība laikus un bez liekas kavēšanās sniedz Centram un Eiropolam pieejamo informāciju par jaunām psihoaktīvām vielām. Informācija attiecas uz šo vielu atklāšanu un identificēšanu, lietošanu un lietošanas paradumiem, iespējamajiem un apzinātajiem riskiem, šo vielu izgatavošanu, ieguvi, izplatīšanu, tirdzniecību, to komerciālo, kā arī medicīnisko un zinātnisko izmantošanu.

7. Centrs pieprasa Eiropas Ķimikāliju aģentūrai un Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei sniegt to rīcībā esošo informāciju un datus par jauno psihoaktīvo vielu.

d) aktīva viela nereģistrētu zāļu sastāvā atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK 5. pantam vai tādu veterināro zāļu sastāvā, ko konkrētam gadījumam pagatavojusi persona, kurai tas atļauts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/82/EK 10. panta 1. punkta c) apakšpunktam;

c) aktīva viela tādu zāļu vai veterināro zāļu sastāvā, kuras ir saņēmušas tirdzniecības atļauju, bet kompetentā iestāde to ir apturējusi;

5. Centrs pieprasa Eiropas Zāļu aģentūrai sniegt informāciju par to, vai Savienībā vai kādā dalībvalstī jaunā psihoaktīvā viela ir:

4. Ja Centrs uzskata to par nepieciešamu, tas pieprasa Reitox valstu koordinācijas centriem sniegt papildu informāciju par jaunām psihoaktīvām vielām. Reitox valstu koordinācijas centri sniedz šo informāciju divu nedēļu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas.

g) informāciju par to, vai jaunā psihoaktīvā viela pašlaik tiek vērtēta vai jau ir izvērtēta saskaņā ar sistēmu, kas izveidota ar 1961. gada Vienoto konvenciju par narkotiskajām vielām, kura grozīta ar 1972. gada protokolu, vai saskaņā ar 1971. gada Konvenciju par psihotropajām vielām (Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēma).

f) informāciju par to, vai uz jauno psihoaktīvo vielu attiecas jebkādi ierobežojoši pasākumi dalībvalstīs;

2. Divu nedēļu laikā pēc tam, kad saņemts 5.b panta 11. punktā minētais apvienotais sākotnējais ziņojums, Komisija var pieprasīt Centram novērtēt iespējamos vairāku jaunu psihoaktīvu vielu ar līdzīgu ķīmisko struktūru radītos riskus un sagatavot apvienotu riska novērtējuma ziņojumu. Apvienoto riska novērtējumu veic Centra Zinātniskā komiteja.

3. Riska novērtējuma ziņojums vai apvienotais riska novērtējuma ziņojums ietver:

a) informāciju par jaunās psihoaktīvās vielas ķīmiskajām un fizikālajām īpašībām, tās izgatavošanai vai ieguvei izmantotajām metodēm un prekursoriem;

b) informāciju par jaunās psihoaktīvās vielas farmakoloģiskajām un toksikoloģiskajām īpašībām;

c) analīzi par veselības riskiem, kas saistīti ar jauno psihoaktīvo vielu, jo īpaši attiecībā uz tās akūtu un hronisku toksiskumu, pārdozēšanas risku, spēju izraisīt atkarību, tās lietošanas fizisko ietekmi un tās ietekmi uz psihi un uzvedību;

d) analīzi par sociālajiem riskiem, kas saistīti ar jauno psihoaktīvo vielu, jo īpaši par tās ietekmi uz lietotāja sociālās funkcionēšanas spējām, sabiedrisko kārtību un noziedzīgām darbībām, noziedzīgu grupu iesaistīšanos jaunu psihoaktīvu vielu ražošanā un izplatīšanā;

e) informāciju par jaunās psihoaktīvās vielas izplatību un tās lietošanas paradumiem, tās pieejamību un izplatīšanās potenciālu Savienībā;

f) informāciju par jaunās psihoaktīvās vielas izmantošanu komerciāliem un rūpniecības mērķiem, par šāda(-u) lietojuma(-u) apmēru, kā arī tās izmantošanu zinātniskās pētniecības un attīstības nolūkos.

4. Zinātniskā komiteja izvērtē riskus, ko rada jaunā psihoaktīvā viela vai jaunu psihoaktīvu vielu grupa. Komitejas sastāvu var paplašināt, ja to uzskata par nepieciešamu direktors, kurš rīkojas, konsultējoties ar Zinātniskās komitejas priekšsēdētāju, iekļaujot ekspertus no saistītām zinātnes jomām, lai nodrošinātu objektīvu novērtējumu par jaunās psihoaktīvās vielas radītajiem riskiem. Direktors izraugās ekspertus no ekspertu saraksta. Valde apstiprina ekspertu sarakstu reizi trijos gados.

Komisijai, Centram, Eiropolam un Eiropas Zāļu aģentūrai ir tiesības katram izvirzīt divus novērotājus.

5. Zinātniskā komiteja veic riska novērtējumu, pamatojoties uz pieejamo informāciju un jebkuriem citiem relevantajiem zinātniskajiem pierādījumiem. Tiek ņemti vērā visu tās locekļu viedokļi. Centrs organizē riska novērtēšanas procesu, tostarp apzinot nākotnes vajadzības attiecībā uz informāciju un attiecīgiem pētījumiem.

6. Centrs iesniedz Komisijai riska novērtējuma ziņojumu sešu nedēļu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas no Komisijas.

7. Pamatojoties uz pienācīgi pamatotu pieprasījumu, Komisija var pagarināt riska novērtējuma vai apvienotā riska novērtējuma sagatavošanas periodu, sniedzot iespēju veikt papildu pētījumus un savākt datus. Centra pieprasījumā iekļauj informāciju par laiku, kas vajadzīgs, lai pabeigtu riska novērtējumu vai apvienoto riska novērtējumu.

5.d pants

Izslēgšana no riska novērtējuma

1. Riska novērtējumu neveic, ja jaunā psihoaktīvā viela ir Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmas izvērtēšanas beigu stadijā, proti, ja Pasaules Veselības organizācijas ekspertu komiteja par narkotiku atkarību ir publicējusi kritisku analīzi kopā ar rakstisku rekomendāciju, izņemot gadījumus, ja ir būtiska informācija, kas ir jauna vai īpaši nozīmīga Savienībai un kas nav ņemta vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmā.

2. Riska novērtējumu neveic, ja jaunā psihoaktīvā viela ir izvērtēta Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmā, bet ir pieņemts lēmums to neuzskaitīt atbilstīgi 1961. gada Vienotajai konvencijai par narkotiskajām vielām, kas grozīta ar 1972. gada protokolu, vai 1971. gada Konvencijai par psihotropajām vielām, izņemot gadījumus, ja ir būtiska informācija, kas ir jauna vai īpaši nozīmīga Savienībai.

3. Riska novērtējumu neveic, ja jaunā psihoaktīvā viela ir:

a) aktīva viela tādu zāļu vai veterināro zāļu sastāvā, kuras ir saņēmušas tirdzniecības atļauju;