LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 168/26

Grozījumu pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

2013/C 168/08

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret grozījumu pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

GROZĪJUMU PIETEIKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

GROZĪJUMU PIETEIKUMS SASKAŅĀ AR 9. PANTU

“CÍTRICOS VALENCIANOS”/“CÍTRICS VALENCIANS”

EK Nr.: ES-PGI-0105-0152-31.01.2011

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Produkta specifikācijas nodaļa, kurā izdarīti grozījumi

—  Produkta nosaukums — ☒ Produkta apraksts — ☒ Ģeogrāfiskais apgabals —  Izcelsmes apliecinājums —  Ražošanas metode —  Saikne —  Marķēšana —  Valsts prasības —  Cita (precizēt)

2. Grozījumu veids

— ☒ Grozījumi vienotajā dokumentā vai kopsavilkuma lapā —  Grozījumi reģistrēta ACVN vai AĢIN specifikācijā, ja nav publicēts ne vienots dokuments, ne kopsavilkums —  Grozījumi specifikācijā, ja publicētajā vienotajā dokumentā (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 3. punkts) nav jāizdara grozījumi —  Pagaidu grozījumi specifikācijā, kas saistīti ar valsts iestāžu noteikto obligāto sanitāro vai fitosanitāro pasākumu ievērošanu (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 4. punkts)

3. Grozījumi

3.1. Produkta apraksts

Jaunu atļauto šķirņu pievienošana

Apstāklis, ka aptuveni 60 % kopējā Valensijas citrusaugļu apjoma tiek saražoti laikposmā no novembra līdz februārim, ir iemesls stagnācijai un ienākumu negūšanai.

Sadarbojoties ar Valensijas Lauksaimniecības pētījumu institūtu (Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias, IVIA), kas pasaules citrusaugļu nozarē ieņem vadošas pozīcijas tehnoloģiju un pētniecības jomā un ir avangardā tādu jaunu šķirņu, potcelmu un kaitēkļu iznīcināšanas metožu izstrādē, kuras sekmē citrusaugļu ražošanu un uzlabo nozares komerciālo dinamiku, ir izdevies pielāgot ražošanu pieprasījumam, radot jaunas agrīnākas un vēlīnākas šķirnes ar labām organoleptiskajām īpašībām, neskarot saikni ar noturīgajām tradīcijām un nemainot audzēšanas veidu.

Jaunās šķirnes, kuras tiek lūgts iekļaut vienotajā dokumentā, ir pilnīgi pielāgojušās Vidusjūras klimatam, kam raksturīgas siltas ziemas, ne sevišķi karstas vasaras, izteikta dienas un nakts temperatūras atšķirība un vēji, kas nav ne pārmēru karsti, ne sausi; šī vide attiecīgo šķirņu augļiem piešķir diezgan izteiktas pazīmes, kas tos atšķir no citur audzētiem to pašu šķirņu augļiem.

Rezumējot: Valensijas citrusaugļu īpatnības rada apgabala klimats. Ar garšu, krāsu un smaržu saistītās organoleptiskās īpašības ietekmē Valensijas citrusaugļu audzēšanas apgabaliem raksturīgie klimatiskie apstākļi.

Turpmāk ir norādītas šķirnes, kuras lūdz iekļaut Regulatīvās padomes vienotajā dokumentā un kuras ir iekļautas Komerciālo šķirņu reģistrā, ko valsts oficiālajā vēstnesī (Boletin Oficial del Estado, BOE) publicē Vides, lauku un jūras lietu ministrija.

Mandarīni: sacumu grupa: “Iwasaki”; klementīnu grupa: “Beatriz”, “Capola” (“Mioro”), “Clemenpons”, “Clemenrubí”, “Loretina”, “Nour”; hibrīdu grupa: “Moncada”.

Apelsīni: nabaino apelsīnu (navels) grupa: “Barnfield Late”, “Caracara”, “Chislett Summer”, “Fukumoto”, “Powell Summer” un “Rohde Summer”; sulas/gludo apelsīnu (blancas) grupa: “Valencia Delta Seedless”, “Valencia Midknight” un “Barberina”; sarkano apelsīnu grupa: “Sanguinelli”.

Citroni: “Eureka”.

3.2. Ģeogrāfiskais apgabals

Audzēšanas apgabalā noritošo klimata pārmaiņu iespaidā ir izveidojušās ekosistēmas, kas nodrošina labvēlīgus apstākļus citrusaugļu audzēšanai ar tādām pašām audzēšanas metodēm un organoleptisko kvalitāti. Tā ietekmē atsevišķas pašvaldības ir iesaistījušās tādu atzītas kvalitātes citrusaugļu audzēšanā, kurus aizsargā AĢIN “Cítricos Valencianos”, savukārt citās sācies audzēšanas apsīkums.

Jaunais apgabals, kurā audzē AĢIN “Cítricos Valencianos” aizsargātos citrusaugļus, ir to sateces baseinu aluviālās augsnes, kuru ūdensteces apūdeņo Vidusjūras piekrastes līdzenumus starp krastu un kalnu sistēmām; šis apgabals, kuram ir raksturīgas mēreni karstas vasaras un kurā dominē mitri vēji, turklāt vēl papildus pozitīvi ietekmē augļu īpašības, galvenokārt to izskatu.

Aizvien sīkākais dalījums komarkās ļauj precīzi nošķirt šo ģeogrāfisko teritoriju Eiropas Savienības kontekstā.

KASTELJONA (CASTELLÓ/CASTELLÓN): El Baix Maestrat. – Pievieno: Cervera del Maestre un Traiguera; La Plana Alta. – Pievieno: Les Coves de Vinromà un Vilanova d’Alcolea; La Plana Baixa. – Pievieno: Alfondeguilla un Eslida; L’Alt Millars. – Pievieno: Espadilla, Toga, Torrechiva un Vallat; L’Alt Palància. – Pievieno: Navajas.

VALENSIJA (VALÈNCIA/VALENCIA): L’Horta Oest. – Svītro: Mislata; L’Horta Sud. – Pievieno: Llocnou de la Corona. – Svītro: Benetússer; El Camp de Túria. – Pievieno: l’Eliana, Loriguilla un San Antonio de Benagéber; Els Serrans. – Pievieno: Chulilla, Losa del Obispo, Sot de Chera un Villar del Arzobispo; La Foia de Bunyol. – Pievieno: Dos Aguas y Yátova; La Ribera Baixa. – Pievieno: Benicull de Xúquer; La Vall d’Albaida. – Pievieno: Agullent, Aielo de Malferit, Aielo de Rugat, Albaida, Alfarrasí, Atzeneta d’Albaida, Beniatjar, Benissoda, Carrícola, Castelló de Rugat, Montaverner, Montichelvo/Montitxelvo, l’Olleria, Ontinyent, Otos, el Palomar, la Pobla del Duc un Rugat. – Svītro: Bellús.

ALIKANTE (ALACANT/ALICANTE): La Marina Alta. – Pievieno: Els Poblets; La Marina Baixa. – Svītro: Relleu; L’Alacantí. – Svītro: Busot, Xixona; El Vinalopó Mitjà. – Svītro: Aspe un attiecīgi arī komarka; El Baix Segura. – Pievieno: Los Montesinos un San Isidro.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (3)

“CÍTRICOS VALENCIANOS”/“CÍTRICS VALENCIANS”

EK Nr.: ES-PGI-0105-0152-31.01.2011

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums

“Cítricos Valencianos”/“Cítrics Valencians”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Spānija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1)

Apelsīnkoku (Citrus sinensis, L.), mandarīnkoku (Citrus reticulata Blanco) un citronkonu (Citrus limon, L.) augļi.

AĢIN “Cítricos Valencianos” aizsargātie citrusaugļi ir:

— no apelsīniem: tabulā norādīto nabaino apelsīnu (navels), sulas apelsīnu (blancas) un sarkano apelsīnu grupas šķirņu augļi ar turpat norādītajām īpašībām,

— no mandarīniem: tabulā norādīto sacumu, klementīnu un hibrīdu grupas šķirņu augļi ar turpat norādītajām īpašībām,

— no citroniem: tabulā norādīto šķirņu augļi ar turpat norādītajām īpašībām.

GRUPA ŠĶIRNE DIAMETRS (mm) % SULAS (4) GATAVĪBAS INDEKSS (5) SACUMAS “CLAUSELLINA” 54–78 40 7 “OKITSU” 54–78 40 7 “OWARI” 54–78 40 7 “IWASAKI” 54–78 40 7 HIBRĪDI “ELLENDALE” 54–78 40 7,5 “FORTUNE” 54–78 40 8 “KARA” 54–78 40 7,5 “NOVA” 54–78 40 7,5 “ORTANIQUE” 54–78 40 8 “MONCADA” 54–78 40 7,5 KLEMENTĪNI “ARRUFATINA” 46–78 40 7,5 “CLEMENTARD” 46–78 40 7,5 “CLEMENTINA FINA” 46–78 40 7,5 “CLEMENULES” 46–78 40 7,5 “ESBAL” 46–78 40 7,5 “HERNANDINA” 46–78 40 7,5 “MARISOL” 46–78 40 7,5 “OROGRANDE” 46–78 40 7,5 “ORONULES” 46–78 40 7,5 “OROVAL” 46–78 40 7,5 “TOMATERA” 46–78 40 7,5 “LORETINA” 46–78 40 7,5 “BEATRIZ” 46–78 40 7,5 “CLEMENPONS” 46–78 40 7,5 “NOUR” 46–78 40 7,5 “CAPOLA (MIORO)” 46–78 40 7,5 “CLEMENRUBÍ” 46–78 40 7,5 NABAINIE APELSĪNI “LANE LATE” 70–100 35 7 “NAVELATE” 70–100 35 7 “NAVELINA” 70–100 35 7 “NEWHALL” 70–100 35 7 “WASHINGTON NAVEL” 70–100 35 7 “CARACARA” 70–100 35 7 “POWELL SUMMER” 70–100 35 7 “BARNFIELD LATE” 70–100 35 7 “CHISLETT SUMMER” 70–100 35 7 “FUKUMOTO” 70–100 35 7 “ROHDE SUMMER” 70–100 35 7 SULAS APELSĪNI “SALUSTIANA” 67–96 35 7 “VALENCIA LATE” 67–96 35 7 “V. DELTA SEEDLESS” 67–96 35 7 “V. MIDKNIGHT” 67–96 35 7 “BARBERINA” 67–96 35 7 SARKANIE APELSĪNI “SANGUINELLI” 60–96 35 7 CITRONI “FINO (MESERO)” 48–67 25 — “VERNA” 48–67 30 — “EUREKA” 48–67 25 —

Atbilstoši piemērojamajam kvalitātes standartam AĢIN aizsargātie citrusaugļi ir augstākās šķiras (Extra) un I šķiras citrusaugļi.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

—

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.

Produktus piedāvā pārtikas produktiem paredzētā iepakojumā.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai

Aizsargātos citrusaugļus pārdod tikai iepakojumos, kas marķēti ar numurētām kontretiķetēm. Uz etiķetēm un kontretiķetēm obligāti norāda aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norādi “Cítricos Valencianos” vai “Citrics Valencians”.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

AĢIN “Cítricos Valencianos” aizsargāto citrusaugļu audzēšanas apgabalu veido Kasteljonas, Valensijas un Alikantes provinču komarkas, kam piešķirta atļauja audzēt AĢIN “Cítricos Valencianos” aizsargātos citrusaugļus; tās ir uzskaitītas turpmāk.

KASTELJONA El Baix Maestrat. Alcalà de Xivert, Benicarló, Càlig, Cervera del Maestre, Peníscola/Peñíscola, Sant Jordi/San Jorge, San Rafael del Río, Santa Magdalena de Pulpis, Traiguera un Vinaròs. La Plana Alta. Almassora/Almazora, Benicàssim/Benicasim, Borriol, Cabanes, Castelló de la Plana/Castellón de la Plana, les Coves de Vinromà, Orpesa/Oropesa del Mar, Sant Joan de Moró, Torreblanca un Vilanova d’Alcolea. La Plana Baixa. Alfondeguilla, Almenara. Alquerias del Niño Perdido, Artana, Betxí, Borriana/Burriana, Xilxes/Chilches, Eslida, la Llosa, Moncofa, Nules, Onda, Ribesalbes, Tales, la Vall d’Uixó, Vilareal un la Vilavella. L’Alcalatén. l’Alcora. L’Alt Millars. Argelita, Espadilla, Fanzara, Toga, Torrechiva un Vallat. L’Alt Palància. Castellnovo, Geldo, Navajas, Segorbe, Soneja un Sot de Ferrer.

VALENSIJA El Camp de Morvedre. Albalat dels Tarongers, Alfara de la Baronia, Algar de Palancia, Algimia de Alfara, Benavites, Benifairó de les Valls, Canet d’En Berenguer, Estivella, Faura, Gilet, Petrés, Quart de les Valls, Quartell, Sagunt/Sagunto, Segart un Torres Torres. L’Horta Nord. Albalat dels Sorells, Alboraya, Albuixech, Alfara del Patriarca, Almàssera, Bonrepòs i Mirambell, Burjassot, Foios, Godella, Massalfassar, Massamagrell, Meliana, Moncada, Museros, la Pobla de Farnals, Puçol, Puig, Rafelbunyol/Rafelbuñol, Rocafort, Tavernes Blanques un Vinalesa. L’Horta Oest. Alaquàs, Aldaia, Manises, Paterna, Picanya, Quart de Poblet, Torrent, Xirivella un València. L’Horta Sud. Albal, Alcàsser, Alfafar, Beniparrell, Catarroja, Llocnou de la Corona, Massanassa, Paiporta, Picassent, Sedaví un Silla. El Camp de Túria. Benaguasil, Benisanó, Bétera, Casinos, l’Eliana, Loriguilla, Llíria, Marines, Náquera, Olocau, la Pobla de Vallbona, Riba-roja de Túria, San Antonio de Benagéber, Serra un Vilamarxant. Els Serrans. Bugarra, Chulilla, Domeño, Gestalgar, Loriguilla, Losa del Obispo, Pedralba, Sot de Chera un Villar del Arzobispo. La Foia de Bunyol. Alborache, Buñol, Cheste, Chiva, Dos Aguas, Godelleta, Macastre un Yátova. La Ribera Alta. Alberic, Alcàntera de Xúquer, l’Alcúdia, Alfarp, Algemesí, Alginet, Alzira, Alzira (la Garrofera), Antella, Beneixida, Benifaió, Benimodo, Benimuslem, Carcaixent, Càrcer, Carlet, Catadau, Cotes, l’Ènova, Gavarda, Guadassuar, Llombai, Manuel, Massalavés, Montserrat, Montroy, la Pobla Llarga, Rafelguaraf, Real, Sant Joanet, Sellent, Senyera, Sumacàrcer, Tous, Turís un Villanueva de Castellón. La Ribera Baixa. Albalat de la Ribera, Almussafes, Benicull de Xúquer, Corbera, Cullera, Favara, Fortaleny, Llaurí, Polinyà de Xúquer, Riola, Sollana un Sueca. La Canal de Navarrés. Anna, Bicorp, Bolbaite, Chella, Enguera, Navarrés un Quesa. La Costera. l’Alcúdia de Crespins, Barxeta, Canals, Cerdà, Estubeny, Genovés, la Granja de la Costera, Llanera de Ranes, Llocnou d’En Fenollet, la Llosa de Ranes, Moixent/Mogente, Montesa, Novetlè/Novelé, Rotglà i Corberà, Torrella, Vallada, Vallés, Xàtiva un Xàtiva (el Realenc). La Safor. Ador, Alfauir, Almiserà, Almoines, l’Alqueria de la Comtessa, Barx, Bellreguard, Beniarjó, Benifairó de la Valldigna, Beniflá, Benirredrà, Castellonet de la Conquesta, Daimús, la Font d’En Carròs, Gandia, Guardamar de la Safor, Llocnou de Sant Jeroni, Miramar, Oliva, Palma de Gandía, Palmera, Piles, Potríes, Rafelcofer, Real de Gandía, Rótova, Simat de la Valldigna, Tavernes de la Valldigna, Villalonga, Xeraco un Xeresa. La Vall d’Albaida. Agullent, Aielo de Malferit, Aielo de Rugat, Albaida, Alfarrasí, Atzeneta d’Albaida, Bèlgida, Beniatjar, Benicolet, Benigánim, Benissoda, Carrícola, Castelló de Rugat, Llutxent, Montaverner, Montitxelvo/Montichelvo, l’Olleria, Ontinyent, Otos, el Palomar, Pinet, la Pobla del Duc, Quatretonda, Rugat un Terrateig.

ALIKANTE La Marina Alta. Adsubia, Alcalalí, Beniarbeig, Benidoleig, Benigembla, Benimeli, Benissa, el Poble Nou de Benitatxell/Benitachell, Calp, Dénia, Gata de Gorgos, Xaló, Llíber, Murla, Ondara, Orba, Parcent, Pedreguer, Pego, els Poblets, el Ràfol d’Almúnia, Sagra, Sanet y Negrals, Senija, la Setla/Mira-rosa/Miraflor, Teulada, Tormos, Vall de Gallinera, la Vall de Laguar, el Verger un Xàbia/Jávea. La Marina Baixa. l’Alfàs del Pi, Altea, Beniardá, Benidorm, Benimantell, Bolulla, Callosa d’En Sarrià, Confrides, Finestrat, el Castell de Guadalest, la Nucia, Orxeta, Polop, Sella, Tàrbena un la Vila Joiosa/Villajoyosa. L’Alacantí. Aigües, Alacant/Alicante, el Campello, Mutxamel, Sant Vicent del Raspeig/San Vicente del Raspeig un Sant Joan d’Alacant. El Baix Vinalopó. Crevillent, Elx/Elche un Santa Pola. El Baix Segura. Albatera, Algorfa, Almoradí, Benejúzar, Benferri, Benijófar, Bigastro, Callosa de Segura, Catral, Cox, Daya Nueva, Daya Vieja, Dolores, Formentera del Segura, Granja de Rocamora, Guardamar del Segura, Jacarilla, Los Montesinos, Orihuela, Pilar de la Horadada, Rafal, Redován, Rojales, San Fulgencio, San Isidro, San Miguel de Salinas un Torrevieja.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Vēsturiskā specifika

No visiem pasaules apgabaliem, kuros audzē citrusaugļus, to audzēšanas tradīcijas ir visdziļāk iesakņojušās Valensijas apgabalā. Ir sastopamas ļoti senas vēsturiskas atsauces uz citrusaugļu esību un to audzēšanu Valensijas apgabalā. Jau Fransesks Ešimeniss (Francesc Eiximenis) (1340–1409) savā darbā Regiment de la Cosa Pública, aprakstot Valensijas skaistumu, piemin apelsīnkoku un citronkoku dārzus. Mincers (Münzer) savā darbā “Ceļojums pa Spāniju un Portugāli” (1494) Valensiju apraksta kā “bagātu ar apelsīnkokiem, citronkokiem, biezmizas citronu kokiem un neskaitāmiem citiem augļukokiem” un piebilst: “Mūs ved aplūkot pilsētas dārzu, kas ir brīnišķi apstādīts ar citronkokiem, apelsīnkokiem, biezmizas citronu kokiem un palmām.” Dioskorīda darba “Par medicīnu” (De Materia Medica) tulkojumā (1570) Laguna sniedz ziņas par apelsīniem un citroniem un norāda, ka “valensieši dēvē apelsīnu par toronja”. Botāniķis Kavaniljess (Cavanilles) jau XVIII gs. beigās pieminēja “4 000tahúllas (sena laukuma mērvienība) liela Ķīnas apelsīnu koku lauka ražu, kas ir lielāka nekā citu kultūru raža”.

Pirmās komerciālās plantācijas svaigu apelsīnu patēriņam parādījās XVIII gs. beigās; to platība pastāvīgi palielinās, un pašlaik tā sasniedz aptuveni 85 000 ha apelsīnkoku, aptuveni 83 000 ha mandarīnkoku un aptuveni 15 000 ha citronkoku, ļaujot izstrādāt īpašas metodes un pieeju, kam pamatā ir šīs kultūras optimāla pielāgošana lauksaimnieciski klimatiskajiem apstākļiem un augstas kvalitātes augļu ražošana.

Apelsīnu audzēšanas svarīgumu Valensijas apgabalā apliecina Burrianā (Burriana) (Kasteljonā) izveidotais “Apelsīnu muzejs”.

Dabas specifika

Valensijas apgabalā nokrišņu daudzums sarūk virzienā no ziemeļiem uz dienvidiem: no aptuveni 450 mm Kasteljonas ziemeļos tas sarūk līdz mazāk nekā 300 mm Alikantes dienvidos.

Citronaugļu audzēšana Valensijas apgabalā aptver visas trīs apgabala provinces – Alikanti, Valensiju un Kasteljonu –, un, lai gan tradicionāli audzēšana noritēja piekrastē un upju ielejās, jo iekšzemes teritorijās to apdraudēja sals, pašlaik klimatisko apstākļu pārmaiņu dēļ arī iekšzemes teritorijas ir kļuvušas lieliski piemērotas citrusaugļu audzēšanai, galvenokārt tāpēc, ka tām raksturīgas siltas ziemas, ne sevišķi karstas vasaras, izteikta dienas un nakts temperatūras atšķirība un vēji, kas nav ne pārmēru karsti, ne sausi.

5.2. Produkta specifika

Apelsīni

Valensijas lauksaimnieku tehniskās prasmes, izcilās zināšanas par šo kultūru, kā arī klimatiskie un augsnes apstākļi palīdz iegūt augļus ar īpašām organoleptiskajām īpašībām – gan garšas ziņā (skābuma un salduma attiecība), gan krāsas (sevišķi intensīvs oranžs tonis), smaržas un sulīguma ziņā.

Valensijas apelsīniem ir plāna miza, maz ārēju plankumu un bojājumu.

Neviens cits ražošanas apgabals nespēj piedāvāt tik daudzveidīgas šķirnes ar īpašu krāsu un nezūdošu smaržu un aromātu.

Mandarīni

Valensijas lauksaimnieku tehniskās prasmes, izcilās zināšanas par šo kultūru, kā arī klimatiskie un augsnes apstākļi palīdz iegūt augļus ar īpašām organoleptiskajām īpašībām – gan garšas ziņā (skābuma un salduma attiecība), gan krāsas (sevišķi intensīvs oranžs tonis), smaržas un sulīguma ziņā.

Valensijas mandarīniem ir plāna miza, maz ārēju plankumu un bojājumu.

Neviens cits ražošanas apgabals nespēj piedāvāt tik daudzveidīgas šķirnes ar īpašu krāsu un nezūdošu smaržu un aromātu. Tāpēc Valensija ir pasaules vadošā mandarīnu eksportētāja.

Citroni

Valensijas lauksaimnieku tehniskās prasmes, izcilās zināšanas par šo kultūru, kā arī klimatiskie un augsnes apstākļi palīdz iegūt sevišķas īpašības — mīkstums satur daudz sulas ar augstu skābuma līmeni, un augļiem piemīt izteikta krāsa (sevišķi intensīvs dzeltens tonis) un apbrīnojama smarža.

Valensijas citroniem ir plāna miza, maz ārēju plankumu un bojājumu.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Apelsīni

Vide, kurā apelsīnus audzē kopš senajiem laikiem, kad tos uz Spāniju atveda arābi, piešķir Valensijas apelsīniem visai izteiktas pazīmes, kas tos atšķir no citur audzētiem apelsīniem. Tam ir vairāki iemesli.

Valensijas apelsīni attīstās bez traumām, ko citos reģionos rada raksturīgie karstie un sausie vēji, tāpēc tiem ir plāna miza, maz ārēju plankumu un bojājumu.

Valensijas citrusaugļu audzēšanas apgabali salīdzinājumā ar citiem audzēšanas apgabaliem temperatūras ziņā ir apelsīnu audzēšanas robežzonā, un tas vairāku iemeslu dēļ uzlabo kvalitāti.

1. Silto ziemu un ne sevišķi karsto vasaru dēļ apelsīni sasniedz savu optimālo gatavību lēni, tādējādi saglabājot vēlamāku skābuma un salduma attiecību nekā apelsīni no karstākiem reģioniem (kam lielākoties raksturīgs pārmērīgs saldums un mazāk izteikta garša). Tāpēc Valensijas apelsīniem ir patīkamāka garša.

2. Izteiktā dienas un nakts temperatūras atšķirība padara intensīvāku gan apelsīna mizas, gan mīkstuma krāsu. Valensijas apelsīniem ir raksturīgs īpašs oranžs tonis, kas parasti ir intensīvāks nekā citur audzētiem apelsīniem.

3. Mērenā temperatūra arī pastiprina ēterisko eļļu veidošanos mizā, un tas savukārt ietekmē augļa aromātu.

Tātad ar garšu, krāsu un smaržu saistītās organoleptiskās īpašības ietekmē Valensijas citrusaugļu audzēšanas apgabaliem raksturīgie apstākļi.

Vidusjūras klimats, kuram raksturīgas ne sevišķi karstas vasaras un kurā dominē mitri vēji, turklāt vēl papildus pozitīvi ietekmē augļu īpašības, galvenokārt to izskatu.

Mandarīni

Vide, kurā mandarīnus audzē kopš senajiem laikiem, kad tos uz Spāniju atveda arābi, piešķir Valensijas mandarīniem visai izteiktas pazīmes, kas tos atšķir no citur audzētiem mandarīniem. Tam ir vairāki iemesli.

Valensijas mandarīni attīstās bez traumām, ko citos reģionos rada raksturīgie karstie un sausie vēji, tāpēc tiem ir plāna miza, maz ārēju plankumu un bojājumu.

Valensijas citrusaugļu audzēšanas apgabali salīdzinājumā ar citiem audzēšanas apgabaliem temperatūras ziņā ir mandarīnu audzēšanas robežzonā, un tas vairāku iemeslu dēļ uzlabo kvalitāti.

1. Silto ziemu un ne sevišķi karsto vasaru dēļ mandarīni sasniedz savu optimālo gatavību lēni, tādējādi saglabājot vēlamāku skābuma un salduma attiecību nekā mandarīni no karstākiem reģioniem (kam lielākoties raksturīgs pārmērīgs saldums un mazāk izteikta garša). Tāpēc Valensijas mandarīniem ir patīkamāka garša.

2. Izteiktā dienas un nakts temperatūras atšķirība piešķir intensitāti gan mandarīna mizas, gan mīkstuma krāsai. Valensijas mandarīniem ir raksturīgs īpašs oranžs tonis, kas parasti ir intensīvāks nekā citur audzētiem mandarīniem.

3. Mērenā temperatūra arī pastiprina ēterisko eļļu veidošanos mizā, un tas savukārt ietekmē augļa aromātu.

Tātad ar garšu, krāsu un smaržu saistītās organoleptiskās īpašības ietekmē Valensijas citrusaugļu audzēšanas apgabaliem raksturīgie apstākļi.

Vidusjūras klimats, kuram raksturīgas ne sevišķi karstas vasaras un kurā dominē mitri vēji, turklāt vēl papildus pozitīvi ietekmē augļu īpašības, galvenokārt to izskatu.

Citroni

Vide, kurā citronus audzē kopš senajiem laikiem, kad tos uz Spāniju atveda arābi, piešķir Valensijas citroniem visai izteiktas pazīmes, kas tos atšķir no citur audzētiem citroniem. Tam ir vairāki iemesli.

Valensijas citroni attīstās bez traumām, ko citos reģionos rada raksturīgie karstie un sausie vēji, tāpēc tiem ir plāna miza, maz ārēju plankumu un bojājumu.

Valensijas citrusaugļu audzēšanas apgabali salīdzinājumā ar citiem audzēšanas apgabaliem temperatūras ziņā ir citronu audzēšanas robežzonā, un tas vairāku iemeslu dēļ uzlabo kvalitāti.

1. Silto ziemu un ne sevišķi karsto vasaru dēļ citroni sasniedz savu optimālo gatavību lēni, tādējādi saglabājot vēlamāku skābuma pakāpi nekā citroni no karstākiem reģioniem (kam lielākoties raksturīga mazāk izteikta garša).

2. Izteiktā dienas un nakts temperatūras atšķirība piešķir intensitāti gan citrona mizas, gan mīkstuma krāsai. Valensijas citroniem ir raksturīgs īpašs dzeltens tonis, kas parasti ir intensīvāks nekā citur audzētiem citroniem.

3. Mērenā temperatūra arī pastiprina ēterisko eļļu veidošanos mizā, un tas savukārt ietekmē augļa aromātu.

Tātad ar skābumu, krāsu un smaržu saistītās organoleptiskās īpašības ietekmē Valensijas citrusaugļu audzēšanas apgabaliem raksturīgie apstākļi.

Vidusjūras klimats, kuram raksturīgas ne sevišķi karstas vasaras un kurā dominē mitri vēji, turklāt vēl papildus pozitīvi ietekmē augļu īpašības, galvenokārt to izskatu.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 (6) 5. panta 7. punkts)

Saite uz reģionālās ministrijas tīmekļa vietnē ievietoto specifikāciju:

http://www.agricultura.gva.es/web/c/document_library/get_file?uuid=311b8844-1ac9-4ac2-9301-e81705c4452f&groupId=16.

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp. Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(4) Attiecībā pret augļa pilnu svaru. Manuāla izspiešana ar spiedni.

(5) Minimālā cukura/skābes attiecība, kā noteikts Komisijas 2011. gada 7. jūnija Īstenošanas regulā (ES) Nr. 543/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari.

(6) Skat. 3. atsauci.