Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam atbilstoši EK līguma 251. panta 2. punkta otrajai daļai par kopējo nostāju, kuru pieņēmusi Padome, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu, ar ko nosaka pamatprincipus negadījumu izmeklēšanai jūras transporta nozarē un groza Direktīvas 1999/35/EK un 2002/59/EK /* COM/2008/0206 galīgā redakcija - COD 2005/0240 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 11.6.2008 COM(2008) 206 galīgā redakcija 2005/0240 (COD) KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM atbilstoši EK līguma 251. panta 2. punkta otrajai daļai par kopējo nostāju, kuru pieņēmusi Padome, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu, ar ko nosaka pamatprincipus negadījumu izmeklēšanai jūras transporta nozarē un groza Direktīvas 1999/35/EK un 2002/59/EK 2005/0240 (COD) KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM atbilstoši EK līguma 251. panta 2. punkta otrajai daļai par kopējo nostāju, kuru pieņēmusi Padome, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu, ar ko nosaka pamatprincipus negadījumu izmeklēšanai jūras transporta nozarē un groza Direktīvas 1999/35/EK un 2002/59/EK 1. PRIEKŠVĒSTURE Datums, kad priekšlikumu nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei (dokuments COM(2005)590 galīgā redakcija — 2005/0240 (COD)): | 13.2.2006. | Reģionu komitejas atzinuma datums: | 15.6.2006. | Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinuma datums: | 13.9.2006. | Eiropas Parlamenta atzinuma datums (pirmais lasījums): | 25.4.2007. | Kopējās nostājas pieņemšanas datums: | 6.6.2008 | 2. KOMISIJAS PRIEKŠLIKUMA MĒRĶIS Ņemot vērā SJO standartu nepilnības šajā jomā un to, ka iespējamu negadījumu novēršanai ir būtiski zināt, kas ir par iemeslu kuģu katastrofām jūrā, priekšlikuma mērķis ir veicināt obligātas prasības ieviešanu par lielāko kuģošanas negadījumu sistemātiskas un kvalitatīvas izmeklēšanas veikšanu atbilstīgi saskaņotiem standartiem. 3. KOMENTĀRI PAR KOPĒJO NOSTĀJU Līdztekus izmaiņām, kas pēc būtības ir redakcionālas un negroza teksta nozīmi, bet gan precizē tajā izteikto vai padara to skaidrāku (skatīt jo īpaši 1., 3., 6., 10., 11., 12., 14., 16. un 19. pantu), starp kopējo nostāju un sākotnējo priekšlikumu jāizdala šādas atšķirības: - 2. pantā — tā līmeņa samazinājums no 24 metriem uz 15 metriem, kuru nepārsniedzot, zvejas kuģi neietilpst šīs direktīvas darbības jomā; - 4. pantā — jaunā redakcijā formulēti noteikumi par izmeklēšanas neatkarību, lai saglabātu tiesas iestāžu iespējamās prerogatīvas, taču neskarot pamatprincipu par izmeklēšanas neatkarību; - 5. pantā — svītrota prasība obligāti veikt smagu jūras negadījumu izmeklēšanu; sistemātiski jāizmeklē tikai ļoti smagi negadījumi, kā tas noteikts jaunajā kodeksā par jūras negadījumu izmeklēšanu, kuru SJO izskata pieņemšanai. Attiecībā uz pārējiem jūras negadījumiem jāveic pārbaudes procedūra, lai noskaidrotu, cik lietderīgi ir veikt vai neveikt izmeklēšanu; attiecībā uz briesmu signāliem šo procedūru vairs nepiemēro, jo, ņemot vērā šo signālu lielo skaitu, tas būtu ļoti smags slogs valstu jūras administrācijai un kuģošanas drošības ziņā nesniegtu nekādu pievienoto vērtību. Padome arī saīsināja 4. punktā paredzētās izmeklēšanas metodikas aprakstu, atstājot tikai izmeklēšanas veikšanas obligāto principu izklāstu un pievienojot atsauci uz pamatnostādnēm, kas Komisijai un dalībvalstīm jāizstrādā, lai īstenotu metodikā ietvertos principus; - 7. pantā — sniegti precizējumi attiecībā uz to dalībvalstu tiesībām, kuras piedalās izmeklēšanā kā valstis, kam attiecīgā lieta saistīta ar svarīgām interesēm; - 8. panta 1. punktā — pārformulēti noteikumi, kas paredzēti izmeklēšanas iestādes neatkarības nodrošināšanai, taču neskarot šo neatkarību, no vienas puses, un ieviesti īpaši noteikumi to valstu labā, kurām nav izejas uz jūru un savas flotes un kuras var līdzdarboties izmeklēšanas norisē tikai ar to, ka izveido kādu vietēju kontaktpunktu, no otras puses; - pārformulēti 9. panta noteikumi, lai atbilstu kompetenču sadalei starp atsevišķu dalībvalstu iestādēm, taču neskarot ar šiem noteikumiem nodrošinātās garantijas; - 14. panta 1. punktā — izmeklēšanas iestādēm piešķirta iespēja sniegt tikai vienkāršotu ziņojumu par tādas izmeklēšanas rezultātiem, kura neattiecas uz ļoti smagiem negadījumiem un par kuru izdarītie secinājumi neietekmēs turpmāko negadījumu novēršanu. 4. KOMISIJAS SīKI IZSTRāDāTAS PIEZīMES 4.1. Grozījumi, kurus Komisija pieņēmusi un kuri pilnībā vai daļēji iekļauti kopējā nostājā Komisijai ir pieņemams 5. grozījums, jo ar to uzsvērts fakts, ka priekšlikumā paredzētās izmeklēšanas mērķis nav noteikt atbildību vai piedēvēt kļūdas. Tomēr Komisija uzskata, ka to vajadzētu pārformulēt, lai priekšlikumā saglabātos princips, saskaņā ar kuru iestādei, kam uzdots veikt izmeklēšanu, nevajadzētu atturēties no visu cēloņu atklāšanas ar ieganstu, ka, tos atklājot, kādai personai varētu iestāties atbildība. Tieši tāda ir Padomes pieņemtā jaunā formulējuma jēga. 4.2. Grozījumi, kurus Komisija ir pieņēmusi, bet kas nav ietverti kopējā nostājā No 3. un 22. grozījuma, ar kuriem noteikts, ka jāņem vērā juridiskās komitejas 2006. gada 27. aprīlī pieņemtās pamatnostādnes par vienādu attieksmi pret jūrniekiem, ir pieņemama tikai tā daļa, kas attiecas uz izmeklēšanu pēc negadījuma. 9. grozījuma mērķis ir, sadarbojoties ar pārējām valstīm, nodrošināt lielāku izmeklēšanas gaitā iegūto liecību konfidencialitātes aizsardzību. Šāda aizsardzība ir vēlama, taču ar nosacījumu, ka tā nav lielāka par to, ar kādu šīs liecības tiek aizsargātas valstī, kurā tās sniegtas un kurā saskaņā ar priekšlikuma 9. pantu tiesas iestādei ir iespēja prasīt atklāt to saturu. Komisija uzskata, ka 12. grozījums, kurā precizēts termiņš, kad jāuzsāk izmeklēšana, un 15. grozījums, kura mērķis ir nodrošināt izmeklēšanas iestāžu neatkarību attiecībā pret struktūrām, kas veic tiesas izmeklēšanu, ir lietderīgs Komisijas sākotnējā priekšlikuma precizējums. 4.3. Grozījumi, kurus Komisija noraida un kuri nav ietverti kopējā nostājā 1. un 14. grozījumā lielāks uzsvars likts uz izmeklēšanas struktūru resursiem, taču noliegts šo struktūru pastāvīgums un vājināti noteikumi par to neatkarību un objektivitāti. 2. un 19. grozījuma mērķis ir ieteikumus jaunu negadījumu novēršanai ietvert vienotajā metodikā, kura jāpieņem saskaņā ar komitoloģijas procedūru. Šī metodika nav piemērots instruments, lai ietvertu tajā šādus ieteikumus. Ar 7. un 20. grozījumu, izklāstot Komisijas ieteikumu izstrādes gaitu, Eiropas Jūras drošības aģentūrai ( EMSA ) piešķirts uzdevums sniegt Komisijai palīdzību šajā darbā; taču šai aģentūrai jaunu atbildības jomu var piešķirt tikai ar tās dibināšanas regulu. Ar 13. grozījumu ieviests nelietderīgs un grūti īstenojams mehānisms konfliktu risināšanai starp dalībvalstīm gadījumā, kad tās nevar vienoties par to, kura dalībvalsts uzņemsies galveno atbildību par izmeklēšanu. Ar 16. grozījumu atcelta dalībvalstu tiesas iestādēm sniegtā iespēja iegūt noteiktu informāciju (jo īpaši liecinieku sniegtās liecības), kas iegūta izmeklēšanas gaitā un kas principā ir stingri konfidenciāla. Tādējādi tiek noliegtas vairākās dalībvalstīs atzītās tiesnešu prerogatīvas. Ar 18. grozījumu, nosakot, ka Komisijai reizi 3 gados jāsniedz Parlamentam ziņojums par direktīvas īstenošanas apstākļiem, tai tiek uzlikts pārāk smags slogs. 5. SECINāJUMI Vienprātīgi pieņemtā kopējā nostāja nemaina sākotnējo priekšlikumu tā, ka Komisijai tas būtu nepieņemami. Komisija izteica nožēlu par 8. panta 1. punkta pievienošanu — noteikumi par labu dalībvalstīm, kurām nav izejas uz jūru un savas flotes —, taču jāievēro tas, ka kontaktpunktam, kas jāizveido šajās valstīs, jābūt neatkarīgam. Komisija atzīst, ka kopējā nostāja negroza nedz Komisijas priekšlikuma mērķus, nedz arī tā garu, un tādēļ šo kopējo nostāju var atbalstīt.