[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 10.1.2006

COM(2006) 3 galīgā redakcija

KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI

par vīzu režīma atcelšanas savstarpību ar atsevišķām trešām valstīm

saskaņā ar 2. pantu Padomes 2005. gada 2. jūnija Regulā (EK) Nr. 851/2005, ar kuru attiecībā uz savstarpības mehānismu groza Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas

SATURS

I. Ievads 3

II. Jaunā savstarpības mehānisma ieviešana: 3

III. Jaunā savstarpības mehānisma rezultāti 5

1. Ar atsevišķām trešām valstīm jau ir sasniegts pozitīvs iznākums: 5

1.1. Kostarika 5

1.2. Nikaragva 5

1.3. Panama 6

1.4. Venecuēla 6

1.5. Brazīlija 6

2. Ar daudzām citām trešām valstīm nesavstarpības problēmu risinājums jau ir paziņots, bet ir nepieciešama turpmāka īstenošana un/vai pārbaude 7

2.1. Bruneja Darusalama 7

2.2. Malaizija 8

2.3. Singapūra 8

2.4. Urugvaja 8

3. Ar trijām trešām valstīm mēs esam ievērojami tālāk no nesavstarpības jautājuma risinājuma. 9

3.1. Austrālija 9

3.2. Amerikas Savienotās Valstis 11

3.3. Kanāda 13

Annex 1A 16

Annex 1B 17

Annex 2 19

I. IEVADS

Padomes 2001. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 539/2001 ir kopējās ES vīzu politikas centrā, izveidojot to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām (regulas I pielikums), kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas[1] (regulas II pielikums).

Apvienotajai Karalistei un Īrijai nav saistoša Padomes Regula (EK) Nr. 539/2001. Savstarpības mehānisms un tādējādi šis ziņojums attiecas uz visām pārējām dalībvalstīm, ieskaitot tās, kuras pievienojās 2004. gadā, kā arī Islandi un Norvēģiju, kurām ir saistoša Regula (EK) Nr. 539/2001 sakarā ar to saistību ar Šengenas acquis .

Padomes 2005. gada 2. jūnija Regula (EK) Nr. 851/2005, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 539/2001, ietver jaunu savstarpības mehānismu[2], kā mērķis ir izveidot savstarpību ar atbilstošiem pasākumiem trešām valstīm, kuras joprojām pieprasa vīzu no dalībvalstu pilsoņiem par uzturēšanos līdz 90 dienām, lai gan attiecīgās ES dalībvalstis nepiemēro šādus vīzu režīmus šo trešo valstu pilsoņiem. Šo jauno savstarpības mehānismu īsteno šādi:

- dalībvalstīm līdz 2005. gada 24. jūlijam bija jāpaziņo par visām esošajām nesavstarpības situācijām, un šie paziņojumi 11. oktobrī tika publicēti Oficiālajā Vēstnesī ;

- pēc šīs publikācijas Komisijai, apspriežoties ar dalībvalstīm, bija nekavējoties jāveic nepieciešamie pasākumi ar to trešo valstu iestādēm, kuras nepiemēro savstarpību, lai atjaunotu bezvīzu ceļošanu;

- trīs mēnešu laikā no paziņojumu publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī Komisijai ir jāsniedz ziņojums Padomei, kuram, iespējams, pievienots priekšlikums, kas paredz vīzu režīma īslaicīgu atjaunošanu attiecīgo trešo valstu pilsoņiem. Šis ziņojums ir šī paziņojuma priekšmets.

Turklāt Padomes un Komisijas kopīgā deklarācija (OV C 172, 12.7.2005., 1. lpp.) attiecas uz iespēju veikt citus pagaidu pasākumus pret attiecīgajām valstīm, īpaši politiskā, ekonomiskā un komerciālā jomā.

II. JAUNā SAVSTARPīBAS MEHāNISMA IEVIEšANA:

Paziņojumus par jaunās regulas spēkā stāšanās brīdī (2005. gada 24. jūnijā) esošajām nesavstarpības situācijām sniedza 18 dalībvalstis, proti Austrija, Kipra, Čehijas Republika, Dānija, Igaunija, Somija, Vācija, Grieķija, Ungārija, Itālija, Latvija, Lietuva, Malta, Polija, Portugāle, Slovākija, Slovēnija un Zviedrija. Islande un Norvēģija arī iesniedza paziņojumus[3].

Pirmie paziņojumi tika publicēti Oficiālajā Vēstnesī 2005. gada 11. oktobrī[4]. Ar šo publikāciju sākās 90 dienu laikposms, kurā Komisijai bija jāveic pasākumi ar attiecīgo trešo valstu iestādēm, lai pārliecinātu tās atcelt vīzu režīmu, ko tās joprojām nosaka atsevišķu dalībvalstu pilsoņiem, un jāziņo Padomei. Tomēr vairākas dalībvalstis līdz termiņa beigām nebija iesniegušas paziņojumus; rezultātā to paziņojumi tika publicēti vēlāk (2005. gada 10. novembrī Austrijas, Dānijas un Zviedrijas paziņojumi[5] un 2005. gada 8. decembrī[6] Norvēģijas un Islandes paziņojumi[7]).

Ņemot vērā paziņoto gadījumu skaitu, jāatzīst, ka situācija attiecībā uz savstarpību ir ļoti uzlabojusies kopš laikposma, kas tieši sekoja pēdējai ES paplašināšanai. Pamatojoties uz Komisijas ievākto neformālo informāciju, no 33 trešām valstīm, kuras iekļautas Padomes Regulas 539/2001 II pielikumā, 22 valstis pieprasīja vīzas no vienas vai vairākām jaunajām dalībvalstīm. Kopā bija 112 nesavstarpības gadījumi attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm 2004. gada 1. maijā (sk. 1. A pielikumu).

Jaunā savstarpības mehānisma ietvaros ieviestā paziņošanas sistēma liecina, ka nesavstarpības gadījumu skaits kopš paplašināšanās ir būtiski samazinājies (sk. 1. B pielikumu). Tika paziņots tikai par 13 trešām valstīm, un par 5 no 13 tika paziņots tādu iemeslu dēļ, kas nav vīzu režīma noteikšana. Atsaucoties uz šīm 13 trešām valstīm, tika paziņots par 75 gadījumiem, un no tiem 18 gadījumi attiecās uz uzturēšanās perioda ierobežojumu vīzu režīma atcelšanas ietvaros (līdz 90 dienām) un 4 attiecās uz speciālām robežas šķērsošanas formalitātēm vai īslaicīgu uzturēšanos.

Situācijas uzlabošanās ir Komisijas un dalībvalstu diplomātisko centienu rezultāts kopš 2004. gada 1. maija un apliecina metodes efektivitāti, uz kuru ir balstīts jaunais savstarpības mehānisms, ieskaitot dialogu un diplomātiskās attiecības ar attiecīgajām trešām valstīm.

Atbildot uz paziņojumiem, Komisija nosūtīja vēstules dalībvalstīm, Islandei un Norvēģijai, uzaicinot tās sniegt papildu informāciju par nesavstarpības gadījumiem, pievēršot īpašu uzmanību vīzu režīma piemērošanas iespējamajiem iemesliem un divpusējiem pasākumiem, kas veikti situācijas uzlabošanai. Pamatojoties uz saņemto informāciju, Komisija attiecīgā gadījumā papildus apspriedās ar dalībvalstīm, lai noskaidrotu neatbilstības. Komisija regulāri informēja Padomi par situāciju.

Pēc šiem paziņojumiem un, pamatojoties uz dalībvalstu, Islandes un Norvēģijas saņemto informāciju, Komisija sniedza verbālnotas attiecīgajām trešām valstīm un noorganizēja vairākas divpusējas tikšanās ar to iestādēm.

III. JAUNā SAVSTARPīBAS MEHāNISMA REZULTāTI

Iepriekšminēto attiecību ar trešo valstu iestādēm rezultātā Komisija nosaka trīs trešo valstu kategorijas atbilstoši sasniegumu līmenim[8]:

AR ATSEVIšķāM TREšāM VALSTīM JAU IR SASNIEGTS POZITīVS IZNāKUMS :

Kostarika

Paziņojumi : Slovākija un Igaunija (vīzu režīma atcelšana aprobežojas ar 30 dienu ilgiem apmeklējumiem).

Kostarikas iestādes sniedza Komisijai 2005. gada 22. novembra „Vispārējos noteikumus par vīzām nerezidentiem”, atbilstoši kuriem Slovākijai un Igaunijai piemēro vīzu režīma atcelšanu par uzturēšanos Kostarikā līdz 90 dienām. Pārbaudot šos vispārējos noteikumus, Komisija ievēroja, ka Islande bija vienīgā Šengenas valsts, kas nav iekļauta to valstu sarakstā, kurām piemēro vīzu režīma atcelšanu par uzturēšanos līdz 90 dienām. Komisija pievērsa tam Kostarikas iestāžu uzmanību, un tai teica, ka Islandei drīz būs tāds pats statuss. Šai nolūkā tika izsludināts iepriekšminēto „Vispārējo noteikumu” grozījums.

Novērtējums

Komisija uzskata, ka saskaņā ar Kostarikas iestāžu sniegto informāciju pilsoņi no visām dalībvalstīm un asociētajām valstīm, ieskaitot tuvākajā laikā Islandi, tagad ir atbrīvoti no vīzu režīma.

Nikaragva

Paziņojumi : Latvija (prasība ierodoties iegādāties tūristu karti), Austrija (vīzu režīma atcelšana par uzturēšanos līdz vienam mēnesim) un Islande (vīzu režīms).

Nikaragvas iestādes Komisijai sniedza informāciju par savas valsts tiesību aktiem (“ Decreto Presidencial n°57-2005” ), kas stājās spēkā 2005. gada 5. septembrī, atbrīvojot no vīzu režīma, cita starpā, visu dalībvalstu un asociēto valstu pilsoņus par uzturēšanos līdz 90 dienām. Visu valstu pilsoņiem, uz kuriem neattiecas vīzu režīms, jāmaksā nodoklis un, iebraucot valstī, izsniedz tūristu karti.

Novērtējums

Saskaņā ar Nikaragvas iestāžu sniegto informāciju visu dalībvalstu un asociēto valstu pilsoņi tagad ir atbrīvoti no vīzu režīma.

Panama

Paziņojumi : Igaunija, Malta, Slovākijas Republika, Islande un Norvēģija (vīzu režīms). Igaunija, Slovākijas Republika un Malta pēc tam informēja Komisiju, ka Panama ir atbrīvojusi to pilsoņus no vīzu režīma.

Panamas iestādes apstiprināja, ka Igaunijas, Maltas un Slovākijas pilsoņiem nav nepieciešama vīza, lai iebrauktu Panamas teritorijā. Komisijai tika nosūtīta papildu informācija par 2005. gada 10. jūnija valstu sarakstu (“ clasificación migratoria” ), norādot, ka visu dalībvalstu, kā arī Islandes un Norvēģijas pilsoņi ir atbrīvoti no vīzu režīma.

Novērtējums

Komisija uzskata, ka saskaņā ar Panamas iestāžu sniegto informāciju visu dalībvalstu un asociēto valstu pilsoņi tagad ir atbrīvoti no vīzu režīma.

Venecuēla

Paziņojumi : Austrija (vīzu režīma atcelšana tikai par uzturēšanos līdz 60 dienām), Vācija (vīzu režīms, iebraucot Venecuēlā pa sauszemi vai jūru), Latvija un Zviedrija (nepieciešama tūristu karte).

Venecuēlas iestādes sniedza Komisijai dokumentu, kuru sagatavojusi valsts Ārlietu ministrija (Konsulāro attiecību ģenerāldirektorāts) un kurš ir publiski pieejams ministrijas tīmekļa vietnē, kurā iekļauts to valstu saraksts, kuru pilsoņiem nav nepieciešama vīza par periodu līdz 90 dienām. Sarakstā iekļautas visas dalībvalstis, kā arī Islande un Norvēģija.

Visu sarakstā iekļauto valstu pilsoņiem ir jāaizpilda tūristu karte DEX-2 pirms iebraukšanas kontroles vai tās laikā. Karte sastāv no diviem elementiem: viens paliek imigrācijas dienesta darbiniekam un otru atdod personai. Venecuēlas iestādes saglabā šo pasākumu statistikas nolūkā. Komisijai tika apstiprināts, ka saskaņā ar pašreizējo vīzu un robežkontroles sistēmu vairs nepastāv atšķirība starp iebraukšanu valstī pa gaisu, sauszemi un jūru.

Novērtējums

Komisija uzskata, ka saskaņā ar Venecuēlas iestāžu sniegto informāciju visu dalībvalstu, kā arī Islandes un Norvēģijas pilsoņi tagad ir atbrīvoti no vīzu režīma. Tūristu karte DEX-2, kura ir nepieciešama, ierodoties Venecuēlā, neatbilst vīzu režīmam. To vienādi piemēro visiem to valstu pilsoņiem, uz kuriem neattiecas vīzu režīms, ieceļojot Venecuēlā; tā atbilst izkāpšanas kartei vai ierašanās deklarācijai un tā ir bezmaksas.

Brazīlija

Paziņojums : Austrija, Kipra, Čehijas Republika, Igaunija, Latvija, Lietuva un Malta (vīzu režīms).

Brazīlijas iestādes jau ir paudušas un oficiāli apliecinājušas savu politisko gatavību atbrīvot no vīzu režīma to dalībvalstu pilsoņus, kurām šis režīms joprojām pastāv. Šajā kontekstā Brazīlija 2005. gada jūlijā nosūtīja Komisijai nolīguma projektu ar Eiropas Kopienu atbrīvot to dalībvalstu pilsoņus, kuriem joprojām ir nepieciešama vīza iebraukšanai Brazīlijā, no šī režīma, atstājot neskartus esošos divpusējos nolīgumus ar citām dalībvalstīm.

Brazīlijas iestādes informēja Komisiju, ka saskaņā ar Brazīlijas konstitūciju sakarā ar to, ka atbrīvojums no vīzām rada fiskālo ieņēmumu zudumu, tam ir nepieciešams Brazīlijas Parlamenta apstiprinājums. Tādēļ jāpārrunā starptautisks nolīgums. Brazīlija informēja Komisiju arī par problēmām no politiskā viedokļa aizstāt vai grozīt esošos divpusējos nolīgumus ar citām dalībvalstīm.

Novērtējums

Ņemot vērā Kopienas ekskluzīvo ārējo kompetenci šajā jomā, nav iespējama nolīguma noslēgšana par vīzu režīma atcelšanu starp EK un Brazīliju, kas būtu piemērojams tikai ierobežotam skaitam dalībvalstu. Ja Kopiena izmanto savu ārējo kompetenci, tā izmanto šo kompetenci attiecībā uz visu Kopienu saskaņā vienīgi ar izņēmuma noteikumiem par Īriju un Apvienoto Karalisti.

Tādēļ, ņemot vērā Brazīlijas iestāžu politisko apņemšanos nodrošināt pilnīgu savstarpību ar visām dalībvalstīm attiecībā uz atbrīvojumu no vīzu režīma, turpmāk jāskatās, kā varētu pārvarēt šos juridiskos un politiskos šķēršļus. Komisijas nodoms ir sniegt ieteikumu Padomei, kura mērķis ir panākt direktīvu pārrunāšanu par nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu starp Eiropas Kopienu un Brazīliju, kas attiecas uz visām dalībvalstīm un kas aizstās esošos divpusējos nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu ar dalībvalstīm.

AR DAUDZāM CITāM TREšāM VALSTīM NESAVSTARPīBAS PROBLēMU RISINāJUMS JAU IR PAZIņOTS, BET IR NEPIECIEšAMA TURPMāKA īSTENOšANA UN/VAI PāRBAUDE

Bruneja Darusalama

Paziņojums : Čehijas Republika, Igaunija, Latvija, Lietuva, Malta, Portugāle, Slovēnija, Somija un Islande (vīzu režīms); Itālija, Kipra, Ungārija, Slovākija, Zviedrija un Norvēģija (bezvīzu uzturēšanās ierobežota līdz 14 dienām); Vācija, Grieķija un Austrija (bezvīzu uzturēšanās ierobežota līdz 30 dienām).

Tehniskā līmenī Brunejas iestādes atzina atšķirības attieksmē pret dalībvalstīm un paziņoja, ka kompetentajām iestādēm jāpārdomā iespējamie risinājumi, kas paredzētu vienlīdzīgu attieksmi pret visām dalībvalstīm. Atzīmējot, ka Brunejas pilsoņiem piemēro 90 dienu ilgu bezvīzu uzturēšanos dalībvalstu teritorijā, tika uzsvērts, ka Bruneja ir neliela valsts, kas nepiemēro bezvīzu uzturēšanos ilgāk par 30 dienām pat saviem Āzijas kaimiņiem (saskaņā ar Komisijas rīcībā esošo informāciju ir tikai viena trešā valsts – ASV, kurai Bruneja piemēro atbrīvojumu no vīzām uz 90 dienām).

Novērtējums

Lai gan bezvīzu uzturēšanos līdz 90 dienām dalībvalstu pilsoņiem (un ar tādu pašu uzturēšanās periodu visu dalībvalstu pilsoņiem) nevar uzskatīt par pilnīgas savstarpības piešķišanu, Bruneja piedāvāja piemērot tikpat labvēlīgus nosacījumus visiem ES pilsoņiem, kā tā piemēro saviem tuvākajiem Āzijas partneriem. Tādējādi tiktu garantēta vienlīdzīga attieksme starp dalībvalstīm. Ņemot vērā Brunejas Darusalamas platību, attiecīgo ES pilsoņu nelielo skaitu un tās attieksmi pret kaimiņvalstu pilsoņiem, jāpārrunā ar dalībvalstīm, vai ES pilsoņu profesionālajām un privātajām vajadzībām nebūtu pietiekams ierobežots bezvīzu uzturēšanās periods – līdz 30 dienām. Jebkurā gadījumā bezvīzu uzturēšanās visām dalībvalstīm un asociētajām valstīm, lai gan ierobežota laikā līdz 90 dienām, joprojām jāapstiprina Brunejas Darusalamas iestādēm.

Malaizija

Paziņojumi : Grieķija, Latvija un Igaunija (vīzu režīma atcelšana aprobežojas ar apmeklējumiem līdz 30 dienām).

Komisija saņēma apliecinājumus no Malaizijas puses, ka viņi nesaskata lielas problēmas pagarināt vīzu režīma atcelšanu apmeklējumiem līdz 90 dienām šīm trijām dalībvalstīm un Portugālei, kura acīmredzot ir tādā pašā situācijā. Malaizijas iestādes informēja, ka tās izskata šo jautājumu un ka tās atsūtīs oficiālu atbildi, kas vēl nav saņemta.

Novērtējums

Pēc sekmējošas saziņas ar Malaizijas iestādēm Komisija uzskata, ka šis jautājums jāpārbauda, lai nodrošinātu pilnīgu savstarpību attiecībā uz vīzu režīma atcelšanu visu dalībvalstu un asociēto valstu pilsoņiem.

Singapūra

Paziņojums : Igaunija (vīzu režīms apmeklējumiem ilgāk par 30 dienām).

Singapūras iestādes informēja Komisiju, ka iebraukšanas brīdī tās teritorijā Singapūra izdara atzīmi dalībvalstu pilsoņu pasē, kurā noteiktas viņu uzturēšanās tiesības uz 30 dienām. Dalībvalstu pilsonis tad var pieteikties uz diviem pagarinājumiem – katru 30 dienas ilgu. Šī pieteikšanās ir vienkārša un bezmaksas. Šī procedūra attiecas uz pilsoņiem no visām valstīm, kurām piemēro vīzu režīma atcelšanu. Singapūras puse pamatoja šo procedūru ar Singapūras likumīgajām interesēm zināt tās personas iemeslus, kura vēlas uzturēties Singapūrā ilgāk par vienu mēnesi, ņemot vērā valsts samērā nelielo platību.

Novērtējums

Komisija uzskata, ka, ņemot vērā apstākļus, kuros sākotnējā uzturēšanās ar vīzu režīma atcelšanu aprobežojas ar 30 dienām (jo īpaši vienlīdzīga attieksme pret visiem pilsoņiem, kuri ir atbrīvoti no vīzu režīma; vienkārša procedūra, lai pagarinātu bezvīzu uzturēšanos; valsts platība), un proporcionalitātes principu, nav iemesla turpināt šo lietu.

Urugvaja

Paziņojums : Igaunija (vīzu režīms).

Urugvajas iestādes mutiski ir informējušas Komisiju, ka nav likumīga iebilduma pret vīzu režīma atcelšanu Igaunijas pilsoņiem un ka rezultātā ir sagatavots un drīz jāapstiprina dekrēts par savstarpības noteikšanu.

Novērtējums

Komisija uzskata, ka saskaņā ar Urugvajas iestāžu sniegto informāciju drīz būs spēkā savstarpība visām dalībvalstīm. Komisija informēs Padomi par Urugvajas iestāžu izsludinātā dekrēta stāšanos spēkā.

AR TRIJāM TREšāM VALSTīM MēS ESAM IEVēROJAMI TāLāK NO NESAVSTARPīBAS JAUTāJUMA RISINāJUMA.

Austrālija, Kanāda un Amerikas Savienotās Valstis izskata visas dalībvalstis, kurām patlaban nepiemēro vīzu savstarpību, katrā atsevišķā gadījumā saskaņā ar to piemērojamiem tiesību aktiem un citiem brīvprātīgiem kritērijiem. Lai gan tiek atzīts, ka attiecīgajām dalībvalstīm jāveic pasākumi, lai izpildītu šos kritērijus, ir svarīgi, lai katrai valstij tiktu nodrošināts visaptverošu, speciālu un izmērāmu kritēriju kopums, kuri jāizpilda, tādējādi nodrošinot tām ceļu uz vīzu savstarpības sasniegšanu.

Austrālija

Visiem nepilsoņiem[9] pirms ieceļošanas Austrālijā jāsaņem vīza. Atkarībā no attiecīgās personas pilsonības vīzas pieteikums jāiesniedz elektroniski – elektroniska ceļošanas atļauja ( ETA ) vai e-vīza (informāciju sk. 2. pielikumā) – vai diplomātiskā pārstāvniecībā. Turklāt vairāku valstu pilsoņiem jābūt tranzītvīzai, tranzītā šķērsojot Austrāliju ceļā uz citu valsti.

Austrālija piemēro ETA tikai pilsoņiem no 14 dalībvalstīm (Beļģijas, Dānijas, Vācijas, Grieķijas, Spānijas, Francijas, Itālijas, Luksemburgas, Maltas, Nīderlandes, Austrijas, Portugāles, Somijas, Zviedrijas), kā arī asociētajām valstīm Islandes un Norvēģijas. Pilsoņiem no 9 dalībvalstīm (Čehijas Republikas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas) piemēro e-vīzu. Kopš 2005. gada 1. novembra ir atcelti visi tranzītvīzu režīmi, kas tika attiecināti uz pilsoņiem no šīm 9 dalībvalstīm, kam piemēro e-vīzu.

Tādējādi par Austrāliju paziņoja divu dažādu nesavstarpības iemeslu dēļ: septiņas dalībvalstis, kā arī asociētās valstis Norvēģija un Islande paziņoja par elektronisko ceļošanas atļauju ( ETA ) sistēmu, deviņas dalībvalstis paziņoja par vīzu režīma piemērošanu, kurš pārsniedz ETA režīmu.

E-vīza ir bijusi pieejama deviņām dalībvalstīm kopš 2004. gada 1. jūlija (par uzturēšanos līdz trijiem mēnešiem, un kopš 2005. gada 1. jūlija par uzturēšanos līdz divpadsmit mēnešiem visām dalībvalstīm), un no tām trijām dalībvalstīm (Igaunijai, Latvijai un Slovēnijai) piemēro automātiskas piešķiršanas mehānismu.

Austrālijas iestādes uzsver, ka salīdzinājumā ar Eiropas Savienību to vīzu politika nekoncentrējas uz īslaicīgu trīs mēnešu ilgu uzturēšanos, bet tā piedāvā labvēlīgāku pieeju attiecībā uz uzturēšanos līdz divpadsmit mēnešiem, ieskaitot labvēlīgus un atvieglotus iebraukšanas un uzturēšanās nosacījumus. Tie ietver tiešsaistes vīzu pieteikumus vīzām, kas ir derīgas līdz divpadsmit mēnešiem, no 2005. gada jūlija (visām dalībvalstīm), darba – brīvdienu programmas (11 dalībvalstis un Norvēģija), pamatojoties uz kurām ceļošanas līdzekļus var papildināt ar gadījuma darbu, atvieglojumu studentu vīzām un vienkāršošanu ar atļauju izdošanu, kuras attiecas gan uz uzturēšanos, gan darbu.

Vairākos neformālos un formālos kontaktos starp Komisijas dienestiem un Austrālijas iestādēm pēdējās uzsvēra, ka Austrālijas universālais vīzu režīms ir proporcionāla un rentabla reakcija uz tās ģeogrāfiskā stāvokļa un drošības problēmām. Austrālija uzskata par nepieciešamu pārbaudīt pasažierus pirms aizbraukšanas, vismaz izmantojot ETA , lai no vienas puses izvairītos no jebkuriem drošības riskiem (arī līdzceļotāju dēļ) un lai no otras puses izvairītos no lielas neērtības, ko varētu radīt ceļotājiem, ja viņiem atteiktu iebraukšanu pēc ilga ceļojuma.

Austrālija uzsvēra, ka tā pozitīvi reaģēja uz desmit jauno dalībvalstu pievienošanos 2004. gada maijā un kopš tā laika ir paredzējusi vīzu izsniegšanas atvieglojumu.

Kas attiecas uz atšķirībām attieksmē starp dalībvalstīm, Austrālija pamato nepieciešamību saglabāt savu pašreizējo e-vīzas sistēmu attiecībā uz īslaicīgu uzturēšanos deviņām dalībvalstīm šādi: trīs dalībvalstis ir uzrādījušas uzturēšanās laika pārsnieguma rādītāja pieaugumu kopš e-vīzas ieviešanas 2004. gada jūlijā; trīs jaunajām dalībvalstīm nav sistēmas, kas ļauj tiešsaistē atšķirt ES pilsoņiem izdotus ceļošanas dokumentus un nepilsoņiem ES dalībvalstu izdotus ceļošanas dokumentus; sešām dalībvalstīm ir augsts viltotu attaisnojošu dokumentu izmantošanas rādītājs; turklāt Austrālija minēja vīzu anulēšanas rādītājus un vīzu atteikšanas rādītājus vairākām dalībvalstīm.

Tomēr savā ļoti visaptverošajā atbildē uz Komisijas verbālnotu Austrālija arī uzsvēra savu apņemšanos 2006. gada pirmajā semestrī turpināt pārskatīt savas procedūras katrai valstij atsevišķi. „Austrālija turpina aktīvi izskatīt jautājumus, kurus ir uzdevusi Komisija, ieskaitot jautājumu par vīzas pieteikuma maksu ( VAC ), dokumentācijas prasību turpmāku samazināšanu un citus elektroniskās vīzas mehānisma uzlabojumus, kas turpinās stiprināt cilvēku pārvietošanos starp Austrāliju un ES. Mēs turpināsim veikt progresīvus pielāgojumus savās sistēmās šī mērķa sasniegšanai un nodrošināsim, lai Komisija un dalībvalstis tiktu regulāri informētas par notikumiem.” Tiekoties ar Komisijas dienestiem, Austrālijas iestādes ir norādījušas, ka tās paredzēs laika grafiku šo optimizējošo pasākumu ieviešanai.

„Austrālijas valdība ir uzņēmusies šo pastāvīgas uzlabošanas procesu, un šī procesa ietvaros būs jāapsver jebkura iespēja paplašināt ETA uz atlikušajām 9 ES dalībvalstīm, kurām ETA patlaban nav pieejama, ņemot vērā pašreizējo drošības vidi.”

Austrālijas iestādes ir norādījušas, ka vīzu savstarpības jautājumam būs nepieciešama plaša starpvaldību pieeja un ka jautājums tiks risināts 2006. gada pirmajā pusē.

Novērtējums

Jāatzīst, ka Austrālija, saglabājot savu pašreizējo vīzu sistēmu, izrāda gatavību un atvērtību atvieglot to dalībvalstu pilsoņu iebraukšanu Austrālijā, kurām vēl nepiemēro piekļuvi ETA sistēmai, un atvieglot iebraukšanas un uzturēšanās nosacījumus kopumā arī attiecībā uz uzturēšanos ilgāk par trijiem mēnešiem. Patiešām jau ir veikti daudzi sekmējoši pasākumi, piemēram, atlikušo tranzītvīzu režīmu atcelšana (deviņas dalībvalstis) un e-vīzas izmantošana pat ar automātiskas piešķiršanas mehānismu. Šajā kontekstā no Austrālijas iestādēm jāpieprasa lielāka skaidrība un pārredzamība attiecībā uz piemērojamajiem kritērijiem, optimizējošo pasākumu precīzas secības noteikšana un pasākumi, kas būtu jāveic attiecīgajām pusēm, lai panāktu progresu.

Komisijas nodoms ir turpināt uz rezultātu orientēto dialogu ar Austrāliju.

Ar Austrālijas iestādēm turpmāk jānoskaidro noteikts skaits jautājumu, piemēram, atšķirība elektroniskajā sistēmā starp dalībvalsts izdotām dažāda veida pasēm un atsevišķu dalībvalstu kritizētā atsevišķu mehānismu efektivitāte, kurus piedāvā e-vīzas sistēmas ietvaros. Komisijai pirmā prioritāte ir panākt vienlīdzīgu attieksmi pret visu dalībvalstu pilsoņiem, iekļaujot ETA sistēmas darbības jomā tos, kuriem patlaban piemēro e-vīzu. ETA sistēmas jautājumam – ETA kā vīza, t.i., atļauja, kas jāsaņem pirms ceļošanas, tomēr bez vīzas pieteikuma iesniegšanas neērtībām – var pievērsties vēlākā posmā. Nevar noliegt, ka īpaši Austrālijas nosacījumi un procedūras attiecībā uz iebraukšanu un uzturēšanos ilgāk par trijiem mēnešiem ir labvēlīgas ceļotājiem un mazāk sarežģītas nekā attiecīgie ES noteikumi.

Amerikas Savienotās Valstis

Desmit dalībvalstis (Čehijas Republika, Grieķija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Ungārija, Malta, Polija un Slovākija) paziņoja, ka ASV nosaka vīzu režīmu to pilsoņiem.

ASV vīzu režīma atcelšanas programma[10] ( VWP ) ļauj pilsoņiem no 27 valstīm, kas piedalās programmā, iebraukt ASV kā īslaicīgiem apmeklētājiem darījuma vai izklaides nolūkā, vispirms nesaņemot vīzu no ASV konsulāta ārvalstīs.

Valstis, kas piedalās programmā, nosaka Iekšzemes drošības sekretārs, apspriežoties ar valsts sekretāru. Nosacījumi dalībai VWP noteikti ar ASV likumu[11] un apkopoti 2. pielikumā.

ASV uzsver, „ka prasības valsts uzņemšanai Amerikas Savienoto Valstu vīzu režīma atcelšanas programmā ( VWP ) likumīgi ir noteicis Kongress … Valstīm, kas vēlas piedalīties vīzu režīma atcelšanas programmā, atsevišķi jāatbilst visiem šiem kritērijiem. Jebkurām pašreizējo kritēriju izmaiņām būtu nepieciešams Kongresa likums.” ES dalībvalstis, kas vēl nepiedalās tajā, neatbilst visiem šiem kritērijiem, rezultātā nav iespējams tās īstermiņā iekļaut VWP . ASV neuzskata dalību Eiropas Savienībā par pats par sevi pietiekamu pamatu VWP atbilstībai.

ASV amatpersonas konsekventi ir atzīmējušas, ka pēc teroristu uzbrukumiem 2001. gada 11. septembrī Kongress ir izrādījis entuziasmu VWP atbilstības kritēriju pazemināšanai. Tomēr ASV iestādes ir publiski atzinušas vēlamību iekļaut jaunās dalībvalstis un Grieķiju VWP , ja tās atbilst kritērijiem. Ievērojot to, 2005. gada februārī prezidents Bušs piedāvāja „plāna” struktūru, lai virzītu un vadītu šos kopīgos centienus uz mērķi par potenciālu turpmāku dalību vīzu režīma atcelšanas programmā. Deviņām no attiecīgajām 10 Eiropas dalībvalstīm (Kipra ir izņēmums) tagad ir šādi plāni. Tagad ir izveidotas kopīgas konsulāras darba grupas visās jaunajās ES dalībvalstīs, un šīs grupas regulāri tiekas, lai attīstītu plānus un īstenotu šo darba kārtību.

Plāni tiek pielāgoti katras valsts apstākļiem, bet ietver daudzus kopīgus elementus, tajā skaitā:

- ASV piekrišana uzraudzīt vīzu pieteikumu izskatīšanas procesu;

- visu pirms 1989. gada notikušo gadījumu noņemšana no uzturēšanās laika pārsnieguma aprēķiniem;

- nepieciešamība attiecīgajai valdībai izpildīt vispāratzītās ASV tiesību aktu tehniskās prasības (piemēram, uzturēšanās laika pārsnieguma un neimigrācijas vīzu atteikšanas rādītāji, biometrija, ziņošana par nozaudētām un nozagtām pasēm utt.);

- nepieciešamība valdībām veicināt sabiedrības informētības kampaņas, lai palielinātu izpratni par prasībām un pienākumiem saistībā ar ieceļošanu ASV.

ASV ir atzinusi, ka pašreizējie plāni nav visaptveroši (t.i., tie neietver visus kritērijus, kurus piemēro vērtējumam par valsts VWP atbilstību) un ka dažos gadījumos kritēriji būtībā ir subjektīvi. Turklāt daži statistikas dati, pret kuriem mēra kritērijus (piemēram, uzturēšanās laika pārsniegumi), ir nepilnīgi.

Jautājums par vīzu savstarpību no ES puses tika iekļauts ES un ASV tikšanos darba kārtībā visos līmeņos līdz augstākā līmeņa sanāksmei ieskaitot. Jautājums tika apspriests arī 2005. gada 18. oktobra tikšanās laikā starp priekšsēdētāju Barozu un prezidentu Bušu Vašingtonā. Savā rakstiskajā atbildē uz Komisijas verbālnotu ASV iestādes atzina jautājuma nozīmi ES un ASV attiecībās, atzina jautājuma Kopienas aspektus un piekrita sniegt Komisijai ceturkšņa pārskatus par progresu attiecībā uz VWP plāniem. Tomēr ASV turpina uzsvērt, ka tā „turpinās atsevišķi novērtēt valstu progresu attiecībā uz VWP dalību, kā noteikts likumā.”

Verbālnotas formālā pārbaudē Komisija novembrī tikās ar ASV augstākā līmeņa amatpersonām Vašingtonā, lai tālāk izskaidrotu grozītā savstarpības mehānisma būtību un pieprasītu progresu attiecībā uz nesavstarpības problēmu. Komisijas amatpersonas noorganizēja arī patlaban ārpus VWP esošo 10 dalībvalstu noderīgu apmaiņu ar Vašingtonas pārstāvjiem. Tas bija lietderīgi, izpētot konsekventākas un saskaņotākas pieejas iespēju kopīga mērķa sasniegšanai.

Novērtējums

Komisija atzīst ASV apņemšanos visaugstākajā politiskajā līmenī attiecībā uz VWP plāna procesu.

Ņemot vērā dalībvalstu reakciju un ASV vīzu politikas realitāti, Komisija uzskata, ka VWP plāna process varētu būt piemērots līdzeklis, lai nodrošinātu atbrīvojumu no vīzām visiem ES pilsoņiem vidējā termiņā, un ir gatava atbalstīt šo pieeju. Tomēr, lai padarītu šo pieeju pilnīgi efektīvu, mums ir nepieciešama lielāka konkrētība un konsekvence, nosakot mērķus un lielumus šajos plānos. ASV administrācija to ir akceptējusi 2005. gada novembra kopējās ES un ASV darba programmas ietvaros 2005. gada jūnija ES un ASV augstākā līmeņa sanāksmes ekonomikas iniciatīvas īstenošanai: viens no mērķiem ir „noteikt skaidrus un visaptverošus valsts plāna procesus visām ES dalībvalstīm, kas nepiedalās vīzu režīma atcelšanas programmā ( VWP ), nodrošinot ceļu ES dalībvalstīm, kas nepiedalās VWP , lai izpildītu prasības un pievienotos ASV VWP .”

Konkrētās darbības ir šādas: centieni „izveidot un īstenot visaptverošus un konkrētus valsts plānus visām ES dalībvalstīm, kas nepiedalās VWP , ietverot likumā noteiktus un nenoteiktus aspektus, ar atbilstošiem kritērijiem”, un „sadarboties, lai veicinātu vīzu režīma atcelšanas statusu un izmantotu konsulāras komitejas visās ES dalībvalstīs, kas vēlas pievienoties VWP , lai tālāk uzlabotu atsevišķus valsts plānus, ieskaitot progresa novērtēšanas mehānismus.”

ASV līdz šim nav izrādījusi gatavību apsvērt pagaidu atvieglojuma pasākumus, piemēram, atbrīvojumu no maksas par vīzu. Tomēr jāturpina pieprasīt ASV optimizēt vismaz dažus vīzu pieteikumu procesa aspektus.

Kanāda

Septiņas dalībvalstis (Čehijas Republika, Igaunija, Latvija, Lietuva, Ungārija, Polija un Slovākija) paziņoja, ka Kanāda nosaka vīzu režīmu to pilsoņiem.

Kanādas iestāžu pieeja attiecībā uz atbrīvojumu no vīzām ES dalībvalstīm ir līdzīga ASV pieejai. Kanāda novērtē atbrīvojumu no vīzām valstij atsevišķi un nepiešķir grupālu atbrīvojumu, pamatojoties uz dalību ES. Kanādā nav juridiski noteikti skaidri kritēriji attiecībā uz priekšnosacījumiem vīzu režīma atcelšanai. Kā Kanādas iestādes to uzrakstīja savā 2005. gada 13. decembra atbildē uz Komisijas verbālnotu: „Kanādas vīzu pārskatīšana ir administratīvs process, kas pamatojas uz to risku un priekšrocību objektīvu novērtējumu, kuri ir saistīti ar valsts pilsoņu pārvietošanos.” Novērtēšanas kritēriji aprakstīti 2. pielikumā.

Citizenship and Immigration Canada ( CIC ) 2004. gadā veica sava vīzu režīma atcelšanas pārskatīšanu. Septiņas attiecīgās dalībvalstis saņēma anketas, kas diezgan būtiski atšķīrās pēc satura. Kanādas iestādes apstiprināja, ka „pārskatīšana tika veikta katrai valstij atsevišķi un tajā tika ņemtas vērā plašās reformas un ātrās izmaiņas ietekmētajās jaunajās dalībvalstīs”. Bija ievērojama vilšanās, kad 2005. gada maijā tika paziņots, ka šīs novērtēšanas rezultātā nevienai no septiņām netiks atcelts vīzu režīms. Kanādas iestādes norādīja dažādus iemeslus, kādēļ bija jāpieņem šie lēmumi, piemēram, pasu un dokumentu drošība un ar tiem saistītā viltošana, vīzu pieteikumu noraidīšanas augstie rādītāji, organizētā noziedzība, ekonomiskā migrācija, valdības korupcija, ES darba tirgus liberalizācija[12], bezdarba un algu rādītāji, sociālās atšķirības, bēgļu prasības un saiknes ar ASV politiku[13].

Vīzu savstarpība tika iekļauta ES un Kanādas tikšanos darba kārtībā visos līmeņos no ES puses, un tika noskaidrots, ka ES uzskata to par ES un Kanādas attiecību jautājumu.

Augstākā līmeņa sanāksmē video konferences veidā 2005. gada 24. novembrī ES un Kanādas vadītāji vienojās „ turpināt pastiprināta dialoga pārredzamu procesu par bezvīzu ceļošanas noteikšanu visu ES dalībvalstu un Kanādas pilsoņiem” .

Kanāda apliecināja savu apņemšanos turpināt dialogu un „turpināt uzraudzīt panākto progresu, un 2007. gadā uzsākt vēl vienu visaptverošu vīzu pārskatīšanu valstīm, kas līdz tam nav ieguvušas bezvīzu statusu. … Kanādas nākamās pārskatīšanas laiks sekos Šengenas novērtēšanas procesam, kad sagaidāms, ka jaunās dalībvalstis būs uzņēmušās pilnīgu dalību Šengenas teritorijā bez robežām.”

Šī dialoga ietvaros Kanādas iestādes veica Baltijas valstu un Polijas tehniskus apmeklējumus 2005. gada novembrī un ierosina turpmākus Ungārijas, Slovākijas un Čehijas Republikas apmeklējumus 2006. gada janvārī. Kanāda apstiprināja, ka septiņām dalībvalstīm ir dažāds atbilstības līmenis un „Kanāda pastāvīgi uzrauga attīstību un paliek atvērta veikt darbību attiecībā uz vīzu režīma atcelšanu pirms pārskatīšanas 2007. gadā, ja to atļaus attīstība jebkurā jaunajā dalībvalstī. Jaunās dalībvalstis tiek aicinātas jebkurā laikā informēt Kanādu par jebkuru attīstību, kuru tās vēlētos darīt tai zināmu.”

Kanāda atsaucas arī uz savu kopīgo apņemšanos ar ASV attiecībā uz drošības un robežu pārvaldības jautājumiem. „Kanāda un ASV apņemas cieši koordinēt mūsu atšķirīgās vīzu politikas. Lai gan katra valsts turpina saglabāt neatkarību savas vīzu politikas un režīma izveidē, katra valsts ir piekritusi apsvērt savas vīzu politikas un/vai režīma gaidāmo izmaiņu sekas otrai. Tādēļ mēs regulāri apspriežamies viena ar otru, lai nodrošinātu, ka virziens, kuru mēs meklējam, turpina atbilst mūsu savstarpējiem mērķiem un interesēm.”

Tika noraidīta Komisijas ieteiktā vīzas maksu atcelšana vai būtiska samazināšana ka pirmais solis procesā, kas noved pie atbrīvojuma no vīzām.

Novērtējums:

Kanāda ir iesaistījusies dialogā par savstarpējas bezvīzu ceļošanas noteikšanu, tomēr līdz šim bez reāla progresa. Tā paliek atvērta turpmākam dialogam un apliecināja savu gatavību principā atcelt vīzu režīmu visu ES dalībvalstu pilsoņiem pienācīgā laikā.

Komisija uzskata, ka jāturpina ar Kanādu uzsāktais dialogs, bet šim dialogam jākļūst vairāk orientētam uz rezultātu. Tādēļ jāizveido pārredzams process ar skaidriem kritērijiem, kas noved pie vīzu režīma atcelšanas visu dalībvalstu pilsoņiem.

IV. Secinājumi:

Komisija uzskata, ka dialogs ar trešām valstīm jaunā savstarpības mehānisma ietvaros jau ir pierādījis savu efektivitāti:

- attiecībā uz četrām trešām valstīm – Kostariku (ja tiek sniegts apstiprinājums par Islandi), Nikaragvu, Panamu un Venecuēlu – vīzu režīma atcelšanas savstarpība jau ir panākta; attiecībā uz Brazīliju tiesiskais risinājums jau ir paziņots;

- attiecībā uz četrām trešām valstīm – Bruneju Darusalamu, Malaiziju, Singapūru un Urugvaju – nesavstarpības problēmu risinājums jau ir saskatāms, bet ir nepieciešama turpmāka īstenošana un/vai apstiprināšana tuvākajos mēnešos;

- attiecībā uz trijām citām trešām valstīm, lai gan ir panākts neliels progress pārredzamības jautājumos, vēl nav notikušas izmaiņas vīzu režīma atcelšanas paplašināšanā, lai aptvertu visu ES dalībvalstu pilsoņus.

Kas attiecas uz Austrāliju, nav tūlītējas izredzes, ka ETA sistēma tiks piemērota visu dalībvalstu pilsoņiem. Tomēr Austrālija jau ir ieviesusi noteiktu skaitu atvieglojumu vīzu izsniegšanas procedūrā dalībvalstu pilsoņiem, kam nepiemēro ETA sistēmu, un paudusi savu gatavību tālāk optimizēt savas vīzu izsniegšanas procedūras. Tas jau ir pozitīvs solis, bet to var uzskatīt tikai par pārejas pasākumu, mūsu pirmajam mērķim paliekot – visu dalībvalstu dalība ETA un tādējādi vienlīdzīga attieksme pret visiem ES pilsoņiem (pāragri nespriežot par EK galīgo nostāju attiecībā uz ETA ).

Pēc apspriedes visaugstākajā līmenī Komisija ir saskatījusi politisku apņemšanos no Amerikas Savienoto Valstu un Kanādas puses turpināt dialogu un kļūt pārredzamākām un precīzākām attiecībā uz prasībām attiecīgajām dalībvalstīm vīzu režīma atcelšanai. Komisija turpinās sarunas ar ASV un Kanādas sarunu partneriem, lai nodrošinātu šo apņemšanos izpildi un izpētītu konkrētas idejas nesavstarpības problēmas atrisināšanai. Mums ar šīm valstīm jāturpina arī pētīt vīzu izsniegšanas atvieglošanas iespējas kā pagaidu pasākums.

Pēc šīs pirmās kārtas, kas ir devusi nelielus panākumus, ir svarīgi, lai gan Komisija, gan dalībvalstis paliktu apņēmīgas, iesaistītas un vienotas attiecībā uz kopīgo mērķu sasniegšanu šajā jomā. Dalībvalstu pilnīgs atbalsts Komisijai, to ieguldījums katrā procesa posmā un solidaritāte starp tām visām joprojām ir absolūti svarīga, lai sasniegtu gaidāmos rezultātus.

Saskaņā ar Regulas 539/2001 1. panta 5. punktu, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu 851/2005, Komisija līdz 2006. gada jūlijam sagatavos otru ziņojumu, uzraugot, vai pa to laiku ir īstenojušies atsevišķu trešo valstu paziņotie risinājumi un vai turpmāks dialogs ar citām ir atvēris savstarpējas bezvīzu ceļošanas perspektīvu.

Komisija uzskata, ka, ņemot vērā ar mūsu partneriem panākto progresu, lai gan ar mainīgiem tempiem, nav nepieciešamības šajā posmā papildināt šo ziņojumu ar pasākumu projektiem, piemēram, tādiem, kas paredzēti Regulas 539/2001 1. panta 4. punkta c) apakšpunktā, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu 851/2005, vai Padomes un Komisijas sniegtajā kopīgajā deklarācijā Regulas 851/2005 pieņemšanas brīdī.

Tomēr Komisija turpinās rūpīgi uzraudzīt progresu, lai nodrošinātu, ka mūsu partneri pilda esošās apņemšanās. Attiecībā uz tām valstīm, kur nav gaidāma nesavstarpības jautājumu pilnīga atrisināšana, būs svarīgs progress kritēriju īstenošanā. Lai gan tā atzīšanai būs nepieciešami abu pušu centieni, Komisija atgādina, ka Regulas 539/2001 4. pants un Padomes un Komisijas kopīgā deklarācija par Regulu 851/2005 attiecas uz konkrētiem pasākumiem, lai veicinātu savstarpējas bezvīzu ceļošanas panākšanu.

Annex 1A

Visa requirement imposed by third countries listed in Annex II to Regulation No 539/2001 upon nationals of the new Member States on 1 May 2004.

| CY |CZ |EE |HU |LT |LV |MT |PL |SI |SK | |Andorra | | | | | | | | | | | |Argentina | | | | | | | | | | | |Australia |V |V |V |V |V |V |* |V |V |V | |Bolivia | |V | |V | |V |V | | |V | |Brazil |V |V |V | |(V) |V |V | | |V | |Brunei |V |V |V |V |V |V | | |V |V | |Bulgaria | | | | | | | | | | | |Canada | |V |V |V |V |V | |V | |V | |Chile | | | | | | | | | | | |Costa Rica |V | | | |(V) | |V | |V |(V) | |Croatia | | | | | | | | | | | |Guatemala |V | |V |V |V |V |V |(V) |V |V | |Holy See | | | | | | | | | | | |Honduras |V | | |V | | | | | | | |Hong Kong SAR | | | | | | | | | | | |Israel | | | | | | | | | | | |Japan | | | | | | | | | | | |Macao SAR | | | | | |V | | | | | |Malaysia | | | | |V | | | | | | |Mexico | | |V | |V |V |V | | |V | |Monaco | | | | | | | | | | | |New Zealand |V | |V | |V |V | |V | |V | |Nicaragua |V | | | | | |V | | | | |Panama | |V |V | | |V |V | |V |V | |Paraguay |V |V |V | |V |V |V |(V) |V |V | |Romania | | |(V) | |(V) | | | | | | |Salvador | |V |V |V |V |V |V |(V) |V |V | |San Marino | | | | | |V | | | | | |Singapore | | | | |V | | | | | | |South Korea | | | | | | | | | | | |United States |V |V |V |V |V |V |V |V | |V | |Uruguay | | |V | | | | | | |V | |Venezuela |V | |V | | |V |V |(V) | |V | | * ETA required. (V) : visa exemption agreement not yet entered into force.

Annex 1B

Visa requirement imposed by third countries listed in Annex II to Regulation No 539/2001 upon EU citizens on 24 June 2005.

|CY |CZ |EE |EL |FI |HU |LT |LV |MT |PL |PT |SI |SK |DE |AT |IT |SW |DK | |Andorra | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Argentina | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Australia 1 |V |V |V |V | |V |V |V |V |V | |V |V |V |V |V |V |V | |Bolivia | | |(V) | | | | |(V) |V | | | | | | | | | | |Brazil |V |V |V | | | |V |V |V | | | | | |V4 | | | | |Brunei |(V) |V |V |(V) |V |(V) |V |V |V | |V |V |(V) |(V) |(V) |(V) |(V) | | |Bulgaria | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Canada | |V |V | | |V |V |V | |V | | |V | | | | | | |Chile | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Costa Rica | | |(V) | | | | | | | | | |(V) | | | | | | |Croatia | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Guatemala | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Holy See | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Honduras | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Hong Kong SAR | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Israel | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Japan | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Macao SAR | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Malaysia | | |(V) |(V) | | | |(V) | | | | | | | | | | | |Mexico | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Monaco | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |New Zealand | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Nicaragua | | | | | | | |V³ | | | | | | |(V) | | | | |Panama | | |V | | | | | |V | | | | | | | | | | |Paraguay | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Romania | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Salvador | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |San Marino | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Singapore | | |(V) | | | | | | | | | | | | | | | | |South Korea | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |United States |V |V |V |V | |V |V |V |V |V | | |V | | | | | | |Uruguay | | |V | | | | | | | | | | | | | | | | |Venezuela | | | | | | | |V3 | | | | | |V² |(V) | |V3 | | | V : visa requirement

(V) : visa exemption for a period of less than 90 days.

1. Australia : Electronic Travel Authority (ETA) is required from citizens of EL, FI, MT, PT, DE, AT, IT, SW, DK, IS, NO as well as from citizens of the other Member States not indicated in the table

2. in case of entry at land and sea borders

3. tourist card is required upon entry

4. visa is required from business travellers

IS notified the following cases of non-reciprocity: Australia, Brunei, Nicaragua, Panama and Paraguay

NO notified the following cases of non-reciprocity: Australia, Brunei (for stays exceeding 14 days), Panama (visa issued free of charge on arrival)

Annex 2

Australian visa procedures

The two visa procedures subject of the notifications can be summarised as follows:

The ETA: Before travelling and before an air ticket is issued, the traveller himself/herself, or the travel agent/airline on his/her behalf, sends an electronic application for an ETA to the relevant Australian authorities. This involves entering in the ETA system data identifying the traveller and details of his/her passport. The data are compared with an on-line file held by the relevant Australian authorities (Department of Immigration and Multicultural and Indigenous Affairs, DIMIA) on persons whose entry into Australia is undesirable (Movement Alert List, MAL).

The response is almost immediate. If the response is positive, i.e. if consultation of the file does not produce an alert with respect to the traveller or his/her passport, an ETA number is assigned electronically and the air ticket can be issued. If the response is negative, no ETA number can be assigned and the traveller is asked to contact the Australian consular authorities. On arrival in Australia, the immigration authorities check that the passport holder has an ETA.

The eVisa (e676 visa ): applicants or travel agents can apply for a visa on the internet. The applications are processed in Australia and, depending on the risk assessment level further supporting documents can be required from the applicant. If the risk is low, they can be granted more or less automatically (“autogrant” facility).

US Visa Waiver Programme

To qualify for the VWP, a country must: offer reciprocal privileges to United States citizens; have had a non-immigrant refusal rate of less than 3% for the previous year; certify that the country issues machine-readable passports; have a program to incorporate biometric identifiers into the passports; certify that it reports the theft of blank passports on a timely basis to the U.S. authorities.

In addition the Department of Homeland Security in consultation with the Secretary of State has to prepare an evaluation report on the effect that a country’s designation as a VWP participant would have on the law enforcement and security interests of the United States, including interests related to enforcement of immigration laws and the existence and effectiveness of extradition agreements and procedures. In order for a country to be designated as a VWP participant, a determination must be made that such interests would not be compromised by the designation of the country.

Furthermore there are specific factors that are considered but are not established in the legislation: security of a country’s passport application, production and issuing process; security of passports and other documents used to demonstrate identity and citizenship, and incidence of fraud or misuse involving such documents; nationality and citizenship laws, and their implementation; existence of security and law enforcement threats in the country (terrorist activities, organised crime, money laundering, human and drug trafficking, etc.), and efforts to address such threats; immigration controls and alien smuggling activities in the country, and efforts to address such threats; stability of the government politically and economically; degree of cooperation with the U.S. and other international partners on law enforcement issues, including extradition.

Canadian assessment criteria for visa exemption

The Canadian authorities take into consideration the complex push and pull factors that trigger migration movements, from broad socio-economic conditions to specific regional issues. The country assessment of risks and benefits includes many factors, such as (but not limited to):

- Immigration issues (i.e. non bona-fide refugee claimants and clandestine or undocumented migrants),

- public safety and security issues (i.e. organized crime and counter terrorism, the trafficking and smuggling of persons and goods, serious criminal activity, health risks and concerns),

- the stability of government and public institutions (level of public confidence in institutions, legal system, police and security agencies, immigration and asylum systems, protection of human rights),

- the health and stability of the economy, such as unemployment rates and regional disparities,

- the social and human rights environment,

- the trends and patterns related to incidences of application fraud, passport fraud and visa refusal rates.

Factors are reviewed to ensure that they are consistent with Canadian immigration program and the broader mandate, objectives and priorities of the Government of Canada. Decisions to change the visa status of a given country are well-informed and are made after a comprehensive review of key considerations and upon extensive internal consultation.

[1] OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.

[2] Par bijušo savstarpības mehānismu sk. Komisijas personāla darba dokumentu par vīzu savstarpību (Dokuments JAI-B-1 (2004) 1372, 18.2.2004.).

[3] Tās informēja Padomi saskaņā ar nolīguma 2.a pantu, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi, Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par pēdējā saistību ar Šengenas acquis īstenošanu, piemērošanu un attīstību, ka tās piekrīt Padomes Regulas (EK) Nr. 851/2005 saturam. Rezultātā šīm valstīm ir piemērojams savstarpības mehānisms. Islande ir iesniegusi savu nesavstarpības paziņojumu 2005. gada 25. oktobrī un Norvēģija – 15. novembrī.

[4] OV C 251, 11.10.2005. [sākotnējā CZ paziņojuma publikācija, OV C 163, 5.7.2005.]

[5] OV C 277, 10.11.2005.

[6] OV C 310, 8.12.2005.

[7] Islandes un Norvēģijas paziņojumu pārbaudi nodrošina tādā pašā kārtībā kā dalībvalstu paziņotiem nesavstarpības gadījumiem, tomēr pienācīgi jāņem vērā tiesiskie ierobežojumi attiecībā uz Norvēģijas un Islandes ārējo pārstāvību, ko īsteno Komisija.

[8] Par Paragvaju paziņoja Islande (vīzu režīms). Sakarā ar šī paziņojuma novēlotu saņemšanu verbālnota Paragvajas iestādēm tika nosūtīta tikai 2005. gada 5. decembrī. Atbilde vēl nav saņemta. Speciālajam Bolīvijas gadījumam nepieciešams papildu skaidrojums. Par Bolīviju paziņoja trīs dalībvalstis (Malta, Igaunija, Latvija). Tomēr Komisija neiekļāva šo valsti savos demaršos saskaņā ar jauno savstarpības mehānismu attiecībā uz savu gaidāmo priekšlikumu pārcelt Bolīviju uz Regulas (EK) Nr. 539/2001 I pielikumu.

[9] Tikai Jaunzēlandes pilsoņi, kuriem ir derīga Jaunzēlandes pase, nav jāsaņem vīza pirms ieceļošanas Austrālijā, ja vien nav veselības vai rakstura problēmas. Ierodoties Austrālijā, Jaunzēlandes pilsoņiem automātiski piešķir speciālas kategorijas vīzu, kuru reģistrē elektroniski.

[10] Vīzu režīma atcelšanas programma ( VWP ) tika izveidota kā īslaicīga programma ar 1986. gada Imigrācijas reformas un kontroles likumu (P.L. 99- 603). Kongress periodiski ieviesa likumdošanu, lai pagarinātu programmas atļauju. Visbeidzot 2000. gada 30. oktobrī programma ieguva pastāvīgu statusu ar Vīzu režīma atcelšanas pastāvīgās programmas likuma pieņemšanu (P.L. 106-396).

[11] Nosacījumi noteikti ar Imigrācijas un pilsonības likumu (U.S.C. 1187), Robežu drošības likumu un Pastiprinātas robežu drošības un iebraukšanas ar vīzu reformas likumu.

[12] Kanādas iestādes paziņoja, ka „strādnieku reģistrācijas programmas Īrijā, Apvienotajā Karalistē un Zviedrijā ir pierādījušas, ka jauno dalībvalstu iedzīvotāji ir mobili un meklē darba iespējas ārpus valsts”.

[13] Tika atgādināts, ka Kanāda atcēla vīzu režīmu Ungārijai 1994. gadā un Čehijas Republikai 1996. gadā. Tomēr tas tika atkārtoti ieviests Čehijas Republikai 1997. gadā un Ungārijai 2001. gadā pēc patvēruma meklētāju pieplūduma no šīm valstīm. Kanādas iestādes uzsvēra, ka ir nepieciešami pamatīgi novērtējumi, pirms atkal atcelt vīzu režīmu, lai izvairītos no šādas situācijas atkārtošanās.