LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 148/1

ĪPAŠAIS ZIŅOJUMS Nr. 2/2007

attiecībā uz ES iestāžu izdevumiem par ēkām, ar iestāžu atbildēm

(saskaņā ar EK līguma 248. panta 4. punkta otro daļu)

(2007/C 148/01)

SATURS

SAĪSINĀJUMI

GLOSĀRIJS

I–X KOPSAVILKUMS

1.–3. IEVADS

1. Revīzijas joma

2.–3. Revīzijas tvērums un mērķi

4.–49. APSVĒRUMI

4.–19. Plānošana

9.–12. Ēku politika

13.–15. Ēku izvēle un atrašanās vieta

16.–19. Apsaimniekošanas informācija

20.–38. Finansējums un izmaksas

21.–23. Konkursu procedūras

24.–31. Līgumu noteikumu, pirkuma cenu un nomas maksu noteikšana

32.–38. Ēku projektu finansēšanas veidi

39.–49. Iestāžu savstarpējā sadarbība

50.–58. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI

51.–55. Plānošana

56.–57. Finansējums un izmaksas

58. Iestāžu savstarpējā sadarbība

I pielikums: Budžeta izpilde 2003.–2005. gadā

II pielikums: Šajā ziņojumā minēto ēku saraksts

Eiropas Parlamenta atbildes

Padomes atbildes

Komisijas atbildes

Kopienu Tiesas atbildes

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atbildes

SAĪSINĀJUMI

ES Eiropas Savienība ĢD ģenerāldirektorāts ĢD ADMIN Personāla un administrācijas ģenerāldirektorāts ĢD EAC Izglītības un kultūras ģenerāldirektorāts ĢD ECFIN Ekonomikas un finanšu ģenerāldirektorāts ĢD RTD Pētniecības ģenerāldirektorāts EIB Eiropas Investīciju banka EURIBOR Eiropas starpbanku tirgus likme aizdevumiem euro valūtā PVN pievienotās vērtības nodoklis IT informācijas tehnoloģijas

GLOSĀRIJS (1)

Ēku aprīkošanas darbi: darbi citādi pabeigtā ēkā, lai tā atbilstu iestāžu noteikumiem un vajadzībām.

Emphyteusis : tiesības lietot zemi vai ēku pret nomas maksu uz noteiktu laiku (saskaņā ar Beļģijas tiesībām ne mazāk kā 27 gadus un ne vairāk kā 99 gadus). Īpašniekam praktiski nesaglabājas pienākums veikt ēkai labojumus vai uzturēt to. To var papildināt pirkuma iespēja (iegādes emphyteusis), kuru īstenojot; manta pāriet īpašumā pilnībā.

IABB: Infrastruktūras un apgādes birojs Briselē.

IABL: Infrastruktūras un apgādes birojs Luksemburgā.

Administratīva Komisijas nodaļa, kas atbild par ēkām, piegādēm un citiem sociāliem pakalpojumiem. Šie biroji tika izveidoti 2003. gadā ĢD ADMIN pakļautībā, tiem ir noteikta darbības joma un īpaši noteikumi.

Pirkuma iespēja: tiesības, ko ēkas īpašnieks piešķir Komisijai par noteiktu cenu. Izmantojot tās, Komisija kļūst par īpašnieku. Dažas pirkuma iespējas var īstenot jebkurā laikā, bet citas – tikai pēc 27 gadiem.

Īpašuma nodoklis: nodoklis, ko Briseles reģions piemēro nekustamajam īpašumam. To iekasē no in rem tiesību īpašnieka (t. i., īpašnieka, uzufrukta vai emphyteusis īstenotāja).

Iestādes: šajā ziņojumā minētās iestādes ir iestādes Finanšu regulas 1. panta nozīmē. Šīs iestādes ir Komisija, Parlaments, Padome, Kopienu Tiesa, Eiropas Ekonomikas un sociālo lieto komiteja un Reģionu komiteja.

Galveno ēku nolīgumi: nolīgumi, kuros izklāstīti iestāžu, kā arī atrašanās vietas dalībvalstu (jeb uzņēmēju dalībvalstu) pienākumi.

JMO2, Cube, CCAB, SDME, MO75, VM-2, Beaulieu x, Genève y, Covent Garden, Colonel Bourg, SPA2, Infopoint, Dailly : iekšējie kodi, kas apzīmē Komisijas ēkas.

Tiesības in rem : tiesības (pirkuma, uzufrukta, emphyteusis rezultātā) uz nekustamu mantu (ēku vai zemi). Jāievēro, ka nomu uzskata nevis par tiesībām in rem, bet par pakalpojumu. Daudzi nekustamā īpašuma nodokļi (īpašuma nodoklis, reģionālie nodokļi) tiek iekasēti no in rem tiesību īpašnieka, nevis no nomnieka.

Protokols: Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās, kas tika parakstīts 1965. gadā kā EK Līguma pielikums, to parakstījušas visas dalībvalstis. Tas piešķir EK noteiktas privilēģijas oficiālos nolūkos, tostarp arī nodokļu atbrīvojumus.

Reģistrācijas nodoklis: nodoklis, ko federālā valdība piemēro notariāli apstiprinātu līgumu reģistrēšanai, kad tos reģistrē īpašumu reģistrā. To iekasē no in rem tiesību īpašnieka (t. i., īpašnieka, uzufrukta vai emphyteusis īstenotāja).

Slēpts defekts: defekts (parasti liels), kas parādās pēc ēkas galīgās pieņemšanas. Ja tas parādās 10 gadu laikā pēc pieņemšanas, tā izlabošanu sedz no īpašas garantijas (to sauc par 10 gadu garantiju).

Uzufrukts: tiesības lietot ēku, (šajā gadījumā) nemainot to pēc būtības, un lietot tās “augļus” (t. i., nomāt to). Lietotājam (uzufrukta īstenotājam) ir vairāk tiesību nekā nomniekam un līdz ar to vairāk pienākumu attiecībā uz remontdarbiem.

KOPSAVILKUMS

I. Izdevumi par ēku iegādi un nomu ir viena no galvenajām Eiropas Savienības iestāžu administratīvo izdevumu pozīcijām. 2005. gadā kopējā platība, kuru iestādes izmantoja Briselē, Luksemburgā un Strasbūrā, bija aptuveni 2 miljoni kvadrātmetru. Iestāžu izmantotās biroju telpu platības gada izmaksas ir aprēķinātas 345 miljonu EUR apmērā.

II. Revīzijas mērķis bija atbildēt uz trīs jautājumiem: — Vai plānošana garantē pienācīgu nodrošinājumu ar telpām? — Vai finansēšana un izmaksas tiek pārvaldītas ekonomiski? — Vai iestādes pilnvērtīgi sadarbojas, tostarp kopīgi vērtē ēku politiku?

III. Revīzijā tika konstatēts, ka, ņemot vērā politiskos un budžeta ierobežojumus, ES iestādes ir spējušas nodrošināt saviem darbiniekiem piemērotus darba apstākļus un pēdējo gadu laikā ir uzlabojušas ēku izdevumu pārvaldību, tomēr revīzijā pārbaudītajās jomās vēl joprojām ir vairākas nepilnības veidā, kādā iestādes apsaimnieko ēkas.

IV. Palāta novēroja, ka politisko un praktisko ierobežojumu dēļ iestādēm bija grūtības definēt ilgtermiņa politiku un plānošanu. Grūtības saistībā ar ilgtermiņa plānošanu izskaidro, kādēļ darbinieku pastāvīgas izvietošanas pasākumi tiek īstenoti novēloti un bieži vien jāveic pagaidu pasākumi un dārgi īstermiņa risinājumi. Palāta konstatēja, ka ilgtermiņa plānošanu ir iespējams uzlabot.

V. Iestādes ir priekšroku devušas ēku iegādei, nevis nomai, taču tās nav saskaņojušas vai konsekventi piemērojušas savus plānus. Pretēji Palātas iepriekšējiem ieteikumiem iestādes ilgtermiņā ir nomājušas ēkas bez iespējas tās iegādāties, kas vēlāk sadārdzina ēku iegādi.

VI. Iestādes ir turpinājušas koncentrēt gandrīz visas ēkas Eiropas kvartālā Briselē. Šāda ēku esamība vienuviet rada līdzekļu ietaupījumu (piemēram, pakalpojumiem, komunikācijām, ekspluatācijai), bet palielina nekustamā īpašuma cenas saistībā ar lielo pieprasījumu pēc ēkām un pieejamo platību samazināšanos šajā Briseles rajonā.

VII. Palāta, izvērtējot iestāžu īstenoto finanšu un izmaksu pārvaldību, konstatēja, ka iestāžu plaši izmantotā pārrunu procedūra (konkurenci veicinošās konkursu procedūras vietā) nenodrošināja iespēju iegūt labāko cenu.

VIII. Tā kā tiesiskajā regulējumā ir noteikti ierobežojumi ņemt aizņēmumus, iestādes īpašumu iegādē izmantoja vairākas alternatīvas finansēšanas metodes. Tās bija dārgākas un ne tik caurskatāmas kā līdzekļu aizņemšanās.

IX. Izņemot dažus īpašus gadījumus, iestāžu savstarpējai sadarbībai bija ierobežota efektivitāte. Potenciālās iespējas, ko sniedza infrastruktūras un apgādes biroju izveide Briselē un Luksemburgā, bija ierobežotas. Tika noslēgti tikai daži līgumi par pakalpojumu kvalitāti, un infrastruktūras un apgādes biroji reti apmainījās ar pieredzi un labāko praksi savā starpā un ar citām iestādēm. Iestādes nav izvērtējušas savu ēku politiku ne kopīgi, ne atsevišķi.

X. Pamatojoties uz revīziju, Palāta ir izstrādājusi vairākus ieteikumus par iestāžu ēku politiku: kopējas ēku politikas izstrāde, labāka iestāžu sadarbība, tostarp ciešāka plānošanas saskaņošana, atkārtots izvērtējums par biroju koncentrēšanu atsevišķos rajonos, konkursa procedūru plašāka izmantošana un Infrastruktūras un apgādes biroju darbības uzlabošana.

IEVADS

Revīzijas joma

1. Budžeta izdevumi par ēku iegādi un nomu ir aptuveni 8 % no ES iestāžu administratīvajiem izdevumiem. No 2003. līdz 2005. gadam šie izdevumi palielinājās no 397 līdz 532 miljoniem EUR gadā (sk. I. pielikumu). No 1978. līdz 2005. gadam iestāžu izmantoto ēku kopējā platība Briselē, Luksemburgā un Strasbūrā palielinājās par 260 % līdz aptuveni 2 miljoniem kvadrātmetru. Iestāžu izmantotās telpas ir iespējams iedalīt divos galvenajos veidos: īpašiem mērķiem paredzētas telpas (piemēram, sanāksmju telpas), tostarp oficiālo debašu telpas (kuras tādēļ ir jāizveido īpaši šim nolūkam un to tirgus vērtība ir grūti nosakāma), un standarta biroji administratīvajiem darbiniekiem (kurus vai nu nomā, vai iegādājas brīvā tirgū). No 1978. līdz 2005. gadam ierēdņu un pārējo darbinieku skaits ir palielinājies par 240 % līdz 36 131. 2005. gadā iestādes aprēķināja, ka vidējās gada izmaksas par izmantotajām telpām ir EUR 173 par kvadrātmetru, un biroja telpu gada izmaksas uz darbinieku ir EUR 6 040. Iestāžu izmantoto telpu kopējās platības gada izmaksas ir aprēķinātas 345 miljonu EUR apmērā, un biroji aizņem 1 535 000 m2 (neskaitot telpas, kuras neizmanto birojiem, piemēram, konferenču telpas) (2). 2005. gada 31. decembrī iestādēm piederošo ēku norakstītā vērtība bija 3 886 miljoni EUR, kas ir palielinājums 791 miljona EUR apmērā piecos gados (3).

Revīzijas tvērums un mērķi

2. Revīzijas mērķis bija pārbaudīt, cik efektīvi un produktīvi Eiropas Savienības iestādes ir pārvaldījušas izdevumus par ēkām. Šādā nolūkā tika izvērtēti trīs jautājumi: — Vai plānošana garantē pienācīgu nodrošinājumu ar telpām? — Vai finansēšana un izmaksas tiek pārvaldītas ekonomiski? — Vai iestādes pilnvērtīgi sadarbojas, tostarp kopīgi vērtē ēku politiku?

3. Revīzijā galvenā uzmanība tika pievērsta iestāžu izdevumiem par ēkām to galvenajās atrašanās vietās (Briselē, Luksemburgā un Strasbūrā) no 2003. līdz 2005. gadam, tādēļ izdevumi par delegāciju, pārstāvniecību un izpētes centru telpām ārpus šīm pilsētām netika šoreiz ietverti. Revīzijā pārbaudīja Komisiju, Parlamentu, Padomi, Kopienu Tiesu, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Reģionu komiteju, bet nepārbaudīja Revīzijas palātu, ombudu un Eiropas datu aizsardzības uzraugu, jo šo iestāžu izdevumi par ēkām konkrētajā laika posmā bija nelieli.

APSVĒRUMI

Plānošana

4. Plānošanā ir jānodrošina, ka ēkas ir pieejamas pareizā vietā un pareizā laikā ar pēc iespējas mazākām izmaksām, tajā pašā laikā pilnībā ņemot vērā politiskos un budžeta ierobežojumus. Palāta novērtēja plānošanu iestādēs, izvērtējot šādus trīs jautājumus: — Vai plānošana balstījās uz apstiprināto ēku politiku un vai ēku iegāde un noma bija saskanīga? — Vai ēku izvēle un atrašanās vieta vainagojās ar optimālu biroja telpu nodrošinājumu? — Vai bija pietiekama un adekvāta apsaimniekošanas informācija, lai pareizi izvērtētu vajadzības?

5. Plānošanā jāievēro trīs nosacījumi. Pirmkārt, jābūt apstiprinātai ēku politikai, kurā būtu ietverti pamatprincipi un standarti, kā arī labi definēta metode ēku iegādei. Otrkārt, jābūt kritērijiem, izvēloties ēkas un to atrašanās vietas. Treškārt, jābūt ticamai un adekvātai informācijai par pašreizējām un nākotnes vajadzībām. Plānojot ES iestāžu ēkas, jāņem vērā politiskās un budžeta iespējas. Īpaši straujš darbinieku skaita (un tādējādi arī telpu) pieaugums saistās ar ES paplašināšanos. Tā kā ES paplašināšanās ir politisks process, tad šādus lēmumus nav iespējams oficiāli plānot, līdz tiek apstiprināta konkrētās valsts pievienošanās, tādējādi bieži vien tas notiek īsi pirms pašas ES paplašināšanās. Budžeta vajadzībām iestādes nevar aizņemties līdzekļus, un tādēļ ēkas finansē no ikgadējā budžeta līdzekļiem. Plānošanā efektīvi jārisina šie ierobežojumi.

6. Lai pilnībā apmierinātu iestāžu vajadzības pēc telpām, izvēloties un ceļot ēkas, piemēroti un saskaņoti jāīsteno ilgtermiņa plāni (4). Tomēr ilgtermiņa plānošana un budžeta prognozēšana ir īpaši apgrūtināta, jo lēmumus par apropriācijām un apstiprinātajiem darbiniekiem pieņem budžeta procedūras laikā ik gadu, bet svarīgi politiskie lēmumi ar nozīmīgu ietekmi uz telpu platību, piemēram, turpmāka ES paplašināšanās, nav precīzi paredzami.

7. Tas daļēji izskaidro, kādēļ līdz 2006. gada septembrim iestādes nav apmierinājušas jau skaidri zināmas vajadzības pēc telpām saistībā ar ES paplašināšanos 2004. gadā. Tajā pašā laikā iestādes ir noslēgušas īstermiņa nomas līgumus, lai apmierinātu vajadzības pēc telpām līdz galveno projektu pabeigšanai. Briselē Padome un Parlaments par jaunām ēkām noslēdza līgumus 2003. gada martā un 2004. gada oktobrī. Šīs ēkas (Lex ēka Padomei un D4-D5 ēka Parlamentam) pabeigs attiecīgi 2006. gada decembrī un 2008. gada janvārī. Ēkas, kuras nodeva ekspluatācijā 2004. gadā – piemēram, Belliard 99-101 ēku komplekss (Komitejām) un Berlaymont ēka (Komisijai) – apmierināja vajadzību pēc telpām pirms ES paplašināšanās.

8. Turklāt celtniecības projekti, jo īpaši celtniecība un lēmumu pieņemšanas procedūras, prasa ievērojamu laiku. Iestādes ir centušās atrisināt šos jautājumus: — lai gan iestādes neatkarīgi sagatavoja telpu plānus ES paplašināšanai 2004. gadā, tās saskaņoti izstrādāja aplēses administratīvajiem izdevumiem un darbinieku skaita pieaugumam, — kopš 2003. gada Komisija ir sagatavojusi “daudzgadu pamatpolitiku”, kura mērķis ir prognozēt vajadzību pēc ēkām Briselē nākamajos 10 gados, un šo dokumentu var izmantot par pamatu saskaņotai ilgtermiņa plānošanai.

Ēku politika

9. Neatkarīgi no pieliktajām pūlēm iestādes nav izstrādājušas kopēju Kopienas ēku politiku, bet katra no tām to darījusi atsevišķi (5). Tomēr visām iestādēm divi principi ir kopēji: priekšroka tiek dota ēku iegādei ilgtermiņā un pakalpojumu sniegšanai vienuviet.

10. Kopš 1996. gada visas iestādes priekšroku ir devušas ēku iegādei, nevis ilgtermiņa nomai. Iestāžu pētījums, kas balstījās uz pašu pieredzi, parādīja, ka biroju telpu iegāde ir par 40 līdz 50 % lētāka nekā nomāšana (6). Turklāt ēku iegāde ļauj iestādēm pilnībā izmantot nodokļu atlaides saskaņā ar 1965. gada 8. aprīļa Protokolu par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās (turpmāk – “Protokols”). 2005. gada 1. janvārī iestādes nomāja 38 % no visām izmantotajām telpām (7).

11. Tā kā iestādes dod priekšroku ēku iegādei, tad nesen atsevišķas ēkas ir iegādātas pēc gadiem ilgas to nomāšanas. Pretēji Palātas ieteikumiem 1979. gadā (8) iestādes ir parakstījušas nomas līgumus, kuros nav paredzēta samazināta nomas maksa pēc ieguldījumu amortizācijas vai nav paredzēta iespēja iegādāties ēkas par cenu, kuru nosakot ņemtu vērā jau samaksāto nomas maksu. Tādēļ iestādēm nebija iespējas vienoties par tādu pirkuma cenu, kas būtu mazāka par tirgus vērtību. Taču politiska vienošanās ar īpašnieku (Luksemburgas valdību) Parlamentam ļāva zināmā mērā samazināt cenu par KAD ēku.

1. izcēlumsParlaments 2006. gada septembrī nolēma iegādāties ēkas, ko tas izmanto Strasbūrā (IPE 1, 2 un 3 ēkas) par 143,125 miljoniem EUR. Nosakot pirkuma cenu, netika ņemta vērā iepriekš samaksātā nomas maksa.

12. Komisijas politika ir iegadāties lielākās ēkas vai ēku kompleksus un nomāt mazākas vai stratēģiski mazāk nozīmīgas ēkas (9). Tomēr dažu lielu ēku gadījumā (sk. piemēru 2. izcēlumā) to īpašnieki nepiekrita ilgtermiņa nomas līgumiem ar iespēju Komisijai iegādāties šīs ēkas.

2. izcēlumsKomisija 2004. gada maijā parakstīja uzufrukta līgumu par Mondrian ēku ar termiņu 15 gadiem, kuru iespējams pagarināt ilgākais līdz 30 gadiem. Šajā līgumā nebija paredzēta iespēja iegādāties ēku, un gada nomas maksa bija 4,8 miljoni EUR ar indeksāciju. Komisijas ekspertu aprēķinātā Mondrian ēkas tirgus vērtība bija aptuveni 61,7 miljoni EUR. Ja Komisijai būtu bijis iespējams vienoties par līdzīgas ēkas iegādi par šādu vērtību, izmantojot, piemēram, “iegādes emphyteusis” (ilgtermiņa nomas veids ar izpirkuma tiesībām, ko plaši izmanto iestādes), tad gada maksājumi varēja būt mazāki nekā 3,25 miljoni EUR (10).

Ēku izvēle un atrašanās vieta

13. Visas iestādes dod priekšroku izvietot ar tām saistītos dienestus cik vien iespējams vienuviet, lielākoties lielās ēkās, tādējādi ietaupot līdzekļus (piemēram, par pakalpojumiem, komunikācijām, ekspluatāciju), lai gan daži dienesti varētu atrasties citviet. Tādēļ lielākā daļa projektu ir īstenota blakus vai netālu no iestāžu galvenajām ēkām. Šādai pieejai ir praktiskas priekšrocības, bet arī finansiāli trūkumi: iestādēm ir neliela izvēle, tirgus viegli var prognozēt iestāžu lēmumus, un pieejamie objekti kļuva dārgāki liela pieprasījuma dēļ konkrētajā rajonā. Rezultātā Briselē gandrīz visas iestāžu biroju telpas atrodas rajonā, kas zināms kā Eiropas kvartāls, kur tās aizņem aptuveni 50 % no kopējās biroju telpu platības (11).

14. Komisija 1996. gadā atzina, ka ēku koncentrēšana Eiropas kvartālā Briselē veicina tirgus cenu kāpumu un nolēma meklēt lētākas telpas. 2003. gadā Komisija izanalizēja vajadzību saglabāt ģenerāldirektorātus un dienestus Eiropas kvartālā. Komisija secināja, ka atsevišķu ģenerāldirektorātu un dienestu atrašanās Eiropas kvartālā nav obligāta: tajos strādā aptuveni 40 % darbinieku. Tomēr Komisija līdzīgi kā citas iestādes turpināja lielāko daļu telpu izvietot Eiropas kvartālā, lai gan 2006. gadā tā samazināja telpu īpatsvaru no 90 % līdz 82 %.

15. Cieša sadarbība ar valsts pārvaldes iestādēm arī bija viens no mērķiem iestāžu ēku politikā. Situācija Briselē un Luksemburgā atšķiras. Briselē pēdējā laikā lielāko daļu līgumu iestādes ir individuāli noslēgušas ar privātajiem nekustamo īpašumu attīstītājiem. Luksemburgā visas iestādes, izņemot Komisiju, saņēma atbalstu no valsts pārvaldes iestādēm, piemēram, galvenajām ēkām Kiršbergā zemi piedāvāja bez atlīdzības. Komisija Luksemburgā vēl nav izstrādājusi ēku politiku un nav noteikusi, kur atradīsies Komisijas galvenā ēka un kad par to pieņems lēmumu. Pārrunas ar Luksemburgas iestādēm vēl noris.

Apsaimniekošanas informācija

16. Pilnīga un detalizēta informācija par telpās izvietojamiem darbiniekiem un nepieciešamajām telpām ir ļoti svarīga plānošanā.

17. Lai prognozētu budžeta vajadzības un plānotu nodrošinājumu ar telpām, iestādēm ir jāzina, cik daudz darbinieku pašlaik strādā konkrētajās telpās un cik daudz telpu ir pieejamas. Tā kā trūkst oficiālas informācijas par ēkām, Komisija izmanto elektronisko pastu un tālruņu numuru reģistru, lai aplēstu pašreiz aizņemto telpu platību, jo šī datubāze tiek uzskatīta par visuzticamāko informācijas avotu. Vajadzību aplēses pēc telpām īstermiņā arī ir grūts uzdevums, jo tās varbūt pārāk augstas vai zemas. Piemēram, darbinieku atlases procedūras saistībā ar ES paplašināšanos 2004. gadā prasīja vairāk laika, nekā bija sākotnēji plānots. No vienas puses, Komisija Luksemburgā bija pārvērtējusi savas vajadzības, kā rezultātā pāragri tika nomāta HITEC ēka (kas bija tukša aptuveni gadu par nomas maksu 1,14 miljoni EUR). No otras puses, Parlaments, tādēļ ka 2001. gadā pārāk zemu novērtēja savas vajadzības, kā arī tādēļ ka turpmākajos gados radās jaunas vajadzības pēc papildu telpām, 2004. un 2005. gadā steidzamības kārtā bija spiests nomāt aptuveni 30 000 m2 (12).

18. Efektīvai ekonomiskai plānošanai ir jāsalīdzina alternatīvi risinājumi. Salīdzinot iestāžu izmaksas par ēkām, ir konstatēts, ka iestādes izmanto dažādus kritērijus, lai aprēķinātu biroju telpas un izmaksas, tādēļ ir grūti izmantot kopējus rādītājus salīdzinošai analīzei un iekšējai lietošanai (13). Tā kā šie dati par telpu platību un izmaksām nav saskaņoti, nomas maksas par kvadrātmetru ir grūti salīdzināmas starp iestādēm vai ar to tirgus vērtību.

19. Izvērtējot vajadzības pēc biroja telpām un to piešķīrumu, iestādes visbiežāk ievēro standartu 35 m2 vienam darbiniekam, neņemot vērā ēkas raksturlielumus (faktiski pieejamās biroja telpas, biroja vai koplietošanas telpu lielumu). Ņemot vērā šīs nepilnības apsaimniekošanas informācijā, iestādes īsteno dažas iniciatīvas: — Komisija ir gandrīz pabeigusi izstrādāt “Darbinieku izvietošanas vadlīnijas”, kuru mērķis ir definēt racionālākus kritērijus telpu piešķiršanā ģenerāldirektorātiem un citiem dienestiem, un ir pabeigusi telpu platību inventarizāciju 2006. gadā, — 2006. gada martā iestādes Briselē nolēma izveidot darba grupu, kuras pirmais uzdevums būs izstrādāt kopēju metodi un definīcijas dažāda veida telpām un izmaksām.

Finansējums un izmaksas

20. Ēkas jānomā vai jāiegādājas, pamatojoties uz vajadzībām, un pēc iespējas lētāk ES nodokļu maksātājiem. Palāta izvērtēja trīs jautājumus: — Vai konkursu procedūras izmantoja atbilstīgi un vai tās bija efektīvas? — Vai līgumu noteikumi, tostarp pirkuma cena, tika pienācīgi izstrādāti? — Vai īstenotā ēku finansēšanas metode bija ekonomiska, ņemot vērā budžeta ierobežojumus?

Konkursu procedūras

21. Saskaņā ar Finanšu regulas 89. panta 2. punktu “par visiem publiskā iepirkuma līgumiem rīko iespējami plašu konkursu, izņemot pārrunu procedūras gadījumus”. Pārrunu procedūru pēc vietējā tirgus izpētes var izmantot, lai iegādātos vai nomātu esošās ēkas (“ēku līgumi”) (14). Palātas pārbaudītajos projektos pārrunu procedūru izmantoja arī tiem līgumiem, kas attiecās uz ēku celtniecību vai renovāciju vai liela mēroga telpu iekārtošanu, kas ir “darbu līgumi”, uz kuriem neattiecas iepriekš minētais izņēmums “ēku līgumiem”. Atklātas un konkurētspējīgas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas metodes palīdz pārvaldes iestādēm piesaistīt lielāku konkursu dalībnieku skaitu un saņemt finansiāli labākus piedāvājumus (15).

22. Pavisam reti iestādes ir publicējušas informāciju par ēku projektiem Oficiālajā Vēstnesī, kas ļautu pieteikties lielākam skaitam konkursu dalībnieku (16). Vienīgais projekts, kad tika izsludināts atklāts konkurss, bija Kopienu Tiesas ēkas paplašināšana, kuru veica, vienojoties ar Luksemburgas valdību, kas ir projekta pasūtītājs un ievēro Luksemburgas valsts tiesību aktus.

23. Iestādes ir plaši izmantojušas pārrunu procedūru (to nepubliskojot), nevis piedāvājumu konkursu, ko standarta gadījumiem paredz Finanšu regula un publiskā iepirkuma direktīvas. Tā iznākumā celtniecības un ar ēkām saistīto darbu cenas nav noteiktas atklātā konkurencē.

Līgumu noteikumu, pirkuma cenu un nomas maksu noteikšana

24. Tā kā nepastāv konkursu procedūras, kas nodrošinātu pietiekamu konkurenci, tad galvenais faktors, nosakot pirkuma cenas un nomas maksas, ir pārrunas ar nekustamā īpašuma attīstītājiem. Iestāžu īpašajām vajadzībām uzceltu ēku cenām vai ilgtermiņa nomas maksām nevajadzētu pārsniegt celtniecības izmaksas (ieskaitot pamatotu privātā nekustamā īpašuma attīstītāja peļņas daļu) (17).

25. Kopienu Tiesa, Parlaments un Padome pārrunāja galvenos līgumus (cita starpā D4-D5 un Lex ēku paplašināšanu), pamatojoties uz celtniecības izmaksām.

26. Pirkuma cenu Kopienu Tiesas galvenās ēkas paplašinājumam, kuru pašlaik būvē, noteiks, pamatojoties uz faktiskajām celtniecības izmaksām. Saskaņā ar pamatlīgumu neatkarīgs eksperts pārbaudīs pārskatus un izdevumus, lai noteiktu ēkas cenu. Lai gan celtniecības darbi tika uzsākti jau vairāk nekā pirms diviem gadiem, šāds eksperts vēl nav iecelts. Tas palielina risku, ka netiek konstatētas agrīnās problēmas un pārmērīgas izmaksas. Šo risku vēl vairāk palielina fakts, ka pamatlīgumā ir paredzēti tikai vispārīgi principi, nenosakot precīzu kārtību attiecībā uz pārbaudēm, termiņiem, soda naudām un budžeta ierobežojumiem (18).

27. Komisija un Komitejas vienojās par pirkuma cenu un ilgtermiņa nomu, balstoties nevis uz celtniecības izmaksām, bet gan uz tirgus situāciju, jo iestādēm bija jākonkurē ar citiem potenciālajiem pircējiem. Tā ir ierasta nozares prakse vērtēt ēkas pēc to faktiskās vai prognozētās nomas vērtības kapitalizācijas. Šī vērtība jākoriģē, ņemot vērā priekšrocības, ko iestādēm piedāvā atbrīvojums no nodokļiem (19) saskaņā ar Protokolu (3. un 4. izcēlumā ir doti konkrēti piemēri par to, kā noteica vērtību atsevišķām ēkām).

3. izcēlumsKonsultants noteica SPA3 ēkas tirgus vērtību, kuru koriģēja, ņemot vērā atsevišķus atbrīvojumus no nodokļiem. Tomēr, aprēķinot vērtību, to nesamazināja saistībā ar Komisijai piešķirto atbrīvojumu no PVN. Turklāt šis vērtības aprēķins balstījās uz tūlītēju nomas maksas peļņu, tādējādi palielinot vērtību salīdzinājumā ar ierasto praksi, kad ņem vērā telpu sākotnēju dīkstāvi.Lai gūtu labumu no fiskālajām privilēģijām atbilstoši Protokolam, Mondrian ēku nomāja saskaņā ar uzufrukta līgumu. Uzufrukta nomas maksu noteica tādā apmērā, kāds atbilda tirgū esošajām nomas maksām, proti, nolīgtajā nomas maksā neņēma vērā atbrīvojumu no PVN, un Komisijai nācās segt papildu ekspluatācijas un maza mēroga kosmētisko remontu izmaksas (parasti šādas izmaksas sedz īpašnieks). Turklāt šāda līguma noslēgšanas iznākumā vajadzēja būt zemākai nomas maksai, ņemot vērā līguma ilgo termiņu (15 gadi) un Komisijas maksātspēju.Abos šajos gadījumos Komisija maksāja vairāk, nekā bija vajadzīgs.

28. 18 ilgtermiņa (27 gadi) nomas līgumos ar iespēju iegādāties ēkas, kurus Komisija Briselē izstrādāja kā “iegādes emphyteusis” līgumus 1997.–2001. gadā, pirkuma cena nebija noteikta. Tajos bija noteikta tikai pirmā iemaksa un ietverti punkti par automātisku indeksāciju līdzīgi tiem, kuri tika izmantoti nomas līgumos. Komisija pārtrauca šādu praksi turpmākajiem līgumiem un ņēma vērā tās Iekšējās revīzijas dienesta secinājumu par to, ka šāda prakse nebija adekvāta. Tomēr šo konstatējumu nedarīja zināmu citām iestādēm, un Komitejas turpināja balstīt ēku iegādi uz indeksētām nomas maksām, nevis uz ēku vērtību (20).

4. izcēlumsLīgumā par Belliard 99-101 ēku, ko parakstīja 2000. gada decembrī (iegādes emphyteusis ar termiņu 27 gadi), nav norādīta pirkuma cena. Līgumā noteikts tikai pirmais ikgadējais maksājums 8,28 miljonu EUR apmērā, kas veicams ēkas nodošanas gadā. Šī summa ir aprēķināta, pamatojoties uz tirgū esošajām nomas maksām un nomas maksas indeksāciju atbilstoši inflācijai. Šī cenas noteikšanas metode nav vispiemērotākā ilgtermiņa nomai. Ēkas atvērtā tirgus vērtība, ja to aprēķina atbilstoši Komisijas konsultantu izmantotajai metodei (sk. 3. izcēlumu), būtu aptuveni 127 miljoni EUR. Pirmais ikgadējais maksājums attiecīgi būtu bijis 6,83 miljoni EUR.

29. Lielākoties cenas noteica, parakstot politisku vienošanos. Saprašanās memorandā, ko Eiropas Komisija, Beļģijas valsts un SA Berlaymont 2000 parakstīja 1997. gada 8. jūlijā, Komisija pauda lēmumu ievākties Berlaymont ēkā. Tomēr šī vienošanās neietvēra cenu, termiņus un Berlaymont renovācijas uzdevumus. Pēc jaunas vienošanās 2001. gada jūlijā Komisija 2002. gada oktobrī pieņēma Beļģijas iestāžu piedāvājumu, lai gan tas bija dārgāks nekā aplēstā tirgus cena (21).

30. Lai nodrošinātu pilnīgu līguma izpildi līdz ēkas galīgai nodošanai un soda naudu samaksu, ja netiek ievēroti termiņi, no būvuzņēmējiem jāprasa pienācīgas garantijas (22). Tomēr iestādes nav definējušas skaidru politiku šajā jomā, un garantiju līmenis ne vienmēr bija pietiekams. Laba prakse, piemēram, apliecinājumi par darbu kvalitāti, ko izsniedz pušu iecelti tehniskās kontroles uzņēmumi, un obligātas apdrošināšanas polises, kas segtu būvuzņēmēju juridiskās saistības, nav īstenota konsekventi (23).

5. izcēlumsEuroforum ēkas gadījumā (Komisija bija sarežģītā situācijā, jo saskaņā ar līgumu 95 % no darbu izpildes garantijas (EUR 2 500 000) bija jāatbrīvo uzreiz pēc ievākšanās šajā ēkā, atstājot tikai EUR 125 000, lai segtu iespējamos defektus ēkā, kuras vērtība bija noteikta vairāk nekā 100 miljonu EUR apmērā. D4-D5 ēkai Parlaments piemēroja citu metodi, kura, šķiet, ir racionālāka. Līgumā paredzēts, ka tiks sniegta pietiekama darbu izpildes garantija, ņemot vērā konstatētos defektus, pēc ievākšanās šajā ēkā.Sākotnējais 2003. gada 26. marta līgums par Lex ēku (Padome) neparedzēja bankas garantijas, lai nodrošinātu līguma pilnīgu izpildi. Galīgais līgums, kuru parakstīja 2006. gada 20. decembrī, paredzēja piemērotu bankas garantiju.

31. Līgumos ir paredzēti termiņi (piemēram, 15 dienas SPA3 ēkai, 25 dienas – Euroforum ēkai un 30 dienas – Berlaymont ēkai), kuros iestādes pirms ievākšanās konkrētajā ēkā var veikt pārbaudes, lai pārliecinātos par to, ka telpas atbilst nolīgtajiem nosacījumiem un ka aprīkojums darbojas pienācīgi. Tomēr šie termiņi ir pārāk īsi, lai pienācīgi veiktu šādiem sarežģītiem projektiem vajadzīgās pārbaudes un testus.

Ēku projektu finansēšanas veidi

32. Līguma 282. pants ļauj Eiropas Kopienai iegūt vai atsavināt kustamu un nekustamu īpašumu. Šādā nolūkā Kopienu pārstāv Komisija. Tomēr pašreizējais tiesiskais regulējums (24) neļauj Kopienai ņemt aizņēmumus. Līdz ar to iestādēm īpašumu iegādē bija jāizmanto vairākas alternatīvas finansēšanas metodes. Saistības par finanšu nomu zemes un ēku iegādei Kopienas vajadzībām 2005. gada 31. decembrī sasniedza 1 803 miljonus EUR (25).

33. Tieša ēkas celtniecības pasūtīšana iestādei ir vislētākā iespēja, taču vienlaikus tas ir arī sarežģīts, ilgstošs un tehniski specifisks uzdevums. Turklāt celtniecības projektus ir grūti īstenot juridisko un budžeta ierobežojumu dēļ. Sastopoties ar šiem ierobežojumiem, ēku celtniecības nolūkos iestādes ir vērsušās pie privātajiem nekustamā īpašuma attīstītājiem un dažreiz arī pie valsts pārvaldes iestādēm.

34. Iestāžu izmantotās metodes bija dārgākas un ne tik caurskatāmas kā tieša līdzekļu aizņemšanās. Nesenākie lielākie projekti parasti ietvēra iegādi ilgtermiņā ar netiešu aizņemšanos. Līgumcena netieši vai tieši ietver finansēšanas izmaksas. Nekustamo īpašumu attīstītāju maksātie procenti par celtniecības finansēšanu tiek iekasēti no iestādēm un ir vienmēr augstāki (26) nekā procentu likme, kuru iestādes varētu saņemt tieši, organizējot konkursu, vai ar uzņēmējas dalībvalsts vai Eiropas Investīciju bankas (EIB) starpniecību.

35. Finansējot savu ēku paplašināšanas projektu, Kopienu Tiesa izmanto kompleksu mehānismu, iesaistot Luksemburgas valdību, privātbanku, īpaši finansēšanas mērķim izveidotu uzņēmumu un EIB. Īpaši izveidotais uzņēmums saņēma labvēlīgu finansiālo darījumu (Euribor+0,01) 49 % projekta no EIB. Tomēr šajā mehānismā ir riski, jo Kopienu Tiesa nebija iesaistīta konkursā un detalizētās pārrunās par līgumu, par kura punktiem un tajos paredzētajām iespējām nebija panākta iepriekšēja vienošanās, kā arī tā nav līgumslēdzēja puse finansēšanas līgumos, lai gan Kopienu Tiesai būs jāsedz finansiālās izmaksas (piemēram, procentu likmes, komisijas maksas). Kopienu Tiesas dienesti pārbaudīja procedūru, kuru Luksemburgas valdība īstenoja, piešķirot tiesības slēgt līgumus par projekta finansēšanu un norādīja, ka nav bijusi pietiekama konkurence. Lai gan EIB piedāvā labus finansiālos nosacījumus, neviena cita iestāde vai būvniecības partneri nav vērsušies pie tās celtniecības projektu finansēšanas nolūkos.

36. Komisija 2002. gadā uzsāka praksi, kuras mērķis bija samazināt finansēšanas izmaksas. Dažu darījumu līgumos bija paredzēts, ka pirms hipotēkas parakstīšanas finanšu tirgū jāorganizē konkursa procedūra par izdevīgāko aizdevuma procentu likmi. Šādu praksi īstenoja arī Padome Lex ēkas līgumam, taču to nedarīja Komisija turpmāk izklāstītajā gadījumā.

6. izcēlumsNetiešā procentu likme, ko Komisija saņēma 2003. gada janvārī, lai finansētu Euroforum ēkas iegādi nākamajos 30 gados, bija 5,65 %. Lai finansētu SPA3 ēku, Komisija organizēja piedāvājumu konkursu un 2003. gada februārī saņēma procentu likmi 5,01 % apmērā. Ja līdzīgs piedāvājumu konkurss būtu rīkots arī Euroforum ēkai, procentos būtu bijis iespējams ietaupīt aptuveni 7,7 miljonus EUR.

37. Kad iestādēm gada beigās paliek neizmantotas apropriācijas saistībā ar nepilnīgu līdzekļu izlietojumu citās administrācijas jomās, bieži vien līdzekļi tiek novirzīti neparedzētiem maksājumiem par celtniecības projektiem (sk. I. pielikumu). Tā iznākumā galīgie izdevumi ir daudz lielāki nekā budžetā sākotnēji paredzētie. Piemēram, 2005. gadā Parlaments un Padome katra izmantoja 89 miljonus EUR kā papildu apropriācijas no apropriāciju pārvietojumiem.

38. Pēdējos divdesmit gados Palāta ir norādījusi uz vairākiem gadījumiem, kad šāda ikgadīguma metode telpu izmaksām kavē izstrādāt un īstenot piemērotu ieguldījumu politiku. 2005. gada decembrī Palāta atkārtoja ieteikumu par to, ka darījumiem saistībā ar ēku iegādi vai celtniecību būtu jāizmanto diferencētās apropriācijas, kas ļautu būt elastīgākiem (27).

Iestāžu savstarpējā sadarbība

39. Visām ES iestādēm ir līdzīgas vajadzības ēku iegādē un apsaimniekošanā. Efektīva sadarbība uzlabotu rezultātus un iespējams samazinātu izmaksas, apvienojot ekspertīzi un pirktspēju. Palāta izvērtēja, vai iestādes ir definējušas attiecīgās sadarbības jomas, tostarp ēku politikas kopēju izvērtēšanu, un vai sadarbība ir bijusi efektīva.

40. Atsaucoties uz Palātas atkārtotajiem ieteikumiem par pastiprinātu iestāžu sadarbību, iestāžu ģenerālsekretariāti izveidoja ēku politikas darba grupu un 2001. gada jūnijā apstiprināja grupas priekšlikumus par iestāžu savstarpējās sadarbības uzlabošanu (28). Konkrētie priekšlikumi ietvēra labāku informācijas apmaiņu, vienotas stratēģijas izstrādi attiecībām ar uzņēmēju dalībvalstu pārvaldes iestādēm, tostarp tādu “galveno ēku nolīgumu” noslēgšanu, kuros būtu precizēti iestāžu un uzņēmēju dalībvalstu uzdevumi un pienākumi, savstarpējas palīdzības sniegšanu un ekoloģisko analīzi, kuras rezultātā tiktu īstenotas kopīgas iestāžu iniciatīvas par ēku iekārtošanu un apsaimniekošanu.

41. Ir izveidotas iestāžu apvienotās darba grupas par ēku jautājumiem, un tās regulāri sanāk Briselē un Luksemburgā, taču to darbība nav vainagojusies ar kopēju iniciatīvu izstrādi vai nozīmīgiem līdzekļu ietaupījumiem (29). Tomēr dažos specifiskos gadījumos viena iestāde biroju telpas ir nodevusi apakšnomā citai. Komisijas sadarbība ar Parlamentu, dalot pārstāvniecību telpas dalībvalstīs, un Komisijas sadarbība ar Padomi saistībā ar Informācijas biroju Briselē un biroju nomāšanu Ņujorkā un Ženēvā, ir devusi labumu. Šīs divas komitejas ir izveidojušas kopīgus dienestus, kas pārvalda kopīgu interešu jomas. Komiteju sadarbība ir ļāvusi kopīgi plānot ēku politiku un novērtēt vajadzības, tomēr citās kopīgu interešu jomās iestādes nesadarbojās. Veicot revīziju, Palāta konstatēja, ka iestādes nav ne kopīgi, ne atsevišķi izvērtējušas ēku politiku.

7. izcēlumsDaļu no Kopienu Tiesas galvenās ēkas paplašinājuma Luksemburgā, kuru plānots pabeigt 2008. gadā, ceļ uz zemes gabala, uz kura agrāk atradās Komisijas Cube ēka. Šajā ēkā bija Komisijas datorcentrs. Lai gan Komisija 1999. gadā zināja par vajadzību atbrīvot Cube ēku, tā nevarēja atrast alternatīvas telpas līdz 2004. gadam, tādējādi aizkavējot Kopienu Tiesas projekta īstenošanu.Lai gan Belliard 99-101 ēku komplekss tika atbrīvots 1998. gadā, iestādes līdz 2004. gadam ik gadu maksāja aptuveni 6 miljonus EUR par tukšām ēkām (vispirms Parlaments, tad Komitejas, kurām Parlaments lūdza pārņemt noslēgtā līguma saistības (30)).

42. Pēc Palātas domām, ES iestādēm, un it īpaši Komisijai, ir jāslēdz “pamatnolīgumi” ar uzņēmēju dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Tomēr šādi pamatnolīgumi nav noslēgti par nevienu no iestāžu galvenajām biroju ēkām. Iestādes atsevišķi ir turpinājušas pārrunāt savus ēku celtniecības projektus ar uzņēmējām dalībvalstīm un ir panākušas atšķirīgus nosacījumus.

43. Iestādes neveica kopīgu ekoloģisko analīzi, lai gan to ieteica darīt ģenerālsekretāri. Tomēr Komisija īstenoja dažas iniciatīvas saistībā ar Kopienas vides apsaimniekošanas un kontroles sistēmu (31) – tagad dažas iestādes seko šim piemēram – un dažām ēkām ekoloģisko analīzi veica. Enerģijas patēriņš un efektivitāte ir faktori, kurus iestādes ir ņēmušas vērā, plānojot savas ēkas. Tomēr Palātas pārbaudītajiem ēku projektiem nav veikta tehniskā, vides un ekonomiskās dzīvotspējas izpēte par alternatīvām sistēmām un metodēm, kā ēkās taupīt enerģiju atbilstoši Direktīvai par ēku energoefektivitāti (32). Nav veikta arī izmaksu–ieguvumu analīze dažādām apkures, ventilācijas un gaisa kondicionēšanas iespējām, ņemot vērā aplēstās ilgtermiņa ekspluatācijas izmaksas un enerģijas patēriņu. Neatkarīgi no tā 2004. gadā Komisija ietvēra vajadzību veikt šādu izmaksu–ieguvumu analīzi savās procedūrās, un tagad tā ir sākusi izstrādāt metodoloģiju kopējo izmaksu izvērtēšanai ēkas visas ekspluatācijas laikā (“dzīves cikla izmaksas”). Šo jautājumu būtu lietderīgi risināt visu iestāžu līmenī.

44. Ēku politikas īstenošana ietver jomas, kurās iestādēm ir vajadzīga līdzīga veida palīdzība (tehniskais atbalsts arhitektūrā; inženierija; veselība, drošība un ergonomija; vides apsaimniekošana un drošība, plānošana un celtniecības tiesiskais regulējums; tiesību akti īpašumu jomā; finanšu plānošana). Lielākā daļa iestāžu pieņem darbā darbiniekus vai nolīgst ekspertus īpaši dažām vai visām iepriekš minētajām jomām. Tādēļ sadarbība šādā jomā ļautu apmainīties ar pieredzi un to labāk izmantot, kā arī ietaupīt līdzekļus, iegādājoties pakalpojumus. Tomēr šāda sadarbība līdz šim nav veikta.

45. Kā Palāta jau bija agrāk ieteikusi, iestādēm vajag pilnīgu administratīvu, tehnisku un finanšu kontroli pār ēku celtniecības projektiem. Tām vai nu jāizmanto ļoti kvalificēti konsultanti, vai arī jāizstrādā adekvāta ekspertīze visu iestāžu līmenī (33). Iestāžu savstarpējai sadarbībai bija jāpalīdz panākt uzlabojumus tādās jomās kā darbu pārraudzība un to kvalitātes kontrole. Daudz ko varēja mācīties no ēku pieņemšanas-nodošanas aktos minētajām atrunām, defektiem, kurus iestādes atklāja pēc ievākšanās ēkās, un iestāžu īstenoto dažādo metožu rezultātiem. Viena metode paredz to, ka iestādes dienesti vai ārējie konsultanti cieši uzrauga projektu īstenošanu. Ir pierādījies, ka gan iekšējās, gan ārējās ekspertīzes izmantošana Parlamentā un Kopienu Tiesā ir laba prakse. Vēl viena cita metode, kuru izmanto galvenokārt Komisija, uzmanību pievērš galīgo rezultātu kontrolei saskaņā ar nolīgtajiem standartiem un specifikācijām.

46. Iestāžu juridiskie dienesti un konsultanti ir sagatavojuši vairākus detalizētus ziņojumus par konkrētiem līgumiem un ēkām, izpētot ēku iegādes dažādu formulu priekšrocības un trūkumus un apzinot specifiskos riskus, kas iestādēm būtu bijis kopīgi jāpārrunā. Iestādes nav savā starpā pārrunājušas standarta formulējumus visbiežāk lietotajiem līgumiem. Tā kā katra iestāde sagatavo līgumus atsevišķi, nav bijusi pieredzes un juridiskās ekspertīzes apmaiņa. Parlaments ņēma vērā iepriekšējo projektu nepilnības un sīki izstrādāja noteikumus darbu uzraudzībai un garantijām. Šie noteikumi varēja būt lietderīgi arī citām iestādēm.

47. Komisija 2002. gadā izveidoja divus infrastruktūras un apgādes birojus Briselē un Luksemburgā (attiecīgi IABB un IABL). Šo biroju mērķis bija sniegt atbalstu Komisijas dienestiem un potenciāli arī citām Kopienas iestādēm, taču prognozētie rezultāti saistībā ar uzlabotu iestāžu savstarpējo sadarbību nav sasniegti. Tikai IABL parakstīja līgumus par pakalpojuma kvalitāti (ar Revīzijas palātu un Tulkošanas centru).

48. Turklāt Palāta konstatēja, ka abi infrastruktūras un apgādes biroji tikai dažos specifiskos gadījumos savā starpā apmainījās ar ekspertīzi un labāko praksi (piemēram, saistībā ar procedūrām, programmatūru telpu apsaimniekošanai vai ilgtermiņa nomas risku analīzi) un sniedza to citām iestādēm.

49. Iestādes nereti nomā ēkas, lai apmierinātu pagaidu vajadzības pēc telpām līdz savu galveno projektu pabeigšanai. Vienlaikus dažas iestādes bieži vien uztur biroja telpu rezervi neprognozējamiem gadījumiem, telpu maiņai vai ēkas periodiskiem kosmētiskiem remontiem, proti, īstermiņā to rīcībā esošās telpas pārsniedz vajadzības. Vairākas iestādēm kopīgas iniciatīvas ar mērķi savā starpā dalīt biroju telpas ir nesen izgāzušās, jo vienai iestādei pieņemamas telpas neatbilst otras iestādes standartiem (34).

SECINĀJUMI UN IETEIKUMI

50. Lai gan iestādes saskaras ar vairākiem politiskiem un budžeta ierobežojumiem, tām ir izdevies nodrošināt darbiniekus ar pienācīgiem darba apstākļiem. Pēdējos gados iestādes ir uzlabojušas ēku politikas pārvaldību, taču vēl joprojām tajā ir vairākas nepilnības saistībā ar plānošanu, finansēšanu un izmaksām, kā arī iestāžu sadarbību.

Plānošana

51. Iestādes nav izstrādājušas kopēju Kopienas ēku politiku, bet katra no tām to darījusi atsevišķi. Plānošanu nācās saskaņot ar dažādiem ierobežojumiem, piemēram, ES publiskais aspekts, darbinieku sadalījums Briselē, Luksemburgā un Strasbūrā, struktūrvienību un iestāžu lielums, diferencēto apropriāciju neesamība, ēku dažādie veidi un vajadzība sadarboties ar trešām personām kā īpašniekiem un ar īpašumu attīstītājiem. Iestādēm nācās saskarties ar nespēju prognozēt galīgos lēmumus par ES paplašināšanos (sk. 4.–6. un 9. punktu).

Ieteikums: Jādefinē saskaņota ēku daudzgadu pamatpolitika. Budžeta iestādes adekvāti un regulāri jāinformē par katras iestādes ēku politikas vispārēju ietekmi uz budžetu.

52. Iepriekš minētie ierobežojumi izskaidro, kādēļ galīgais nodrošinājums ar telpām tiek īstenots novēloti un bieži vien jāveic starpposma pasākumi un jārod dārgi īstermiņa risinājumi. Palāta konstatēja, ka ilgtermiņa plānošanu ir iespējams uzlabot (sk. 7. un 8. punktu).

53. Iestādes ir devušas priekšroku ēku iegādei, nevis nomai. Tās nav konsekventi ievērojušas šo politiku un ilgtermiņā ir nomājušas ēkas bez iespējas tās iegādāties, kas ir pretrunā Palātas iepriekšējiem ieteikumiem. Šādas procedūras sadārdzina iespējamo iegādi (sk. 9.–12. punktu).

Ieteikums: Iestādēm jāturpina saskaņot grafikus un līdzekļus vajadzību aplēsēm, lai pēc iespējas izvairītos no ēku īstermiņa nomāšanas. ES iestādēm vienmēr jācenšas noslēgt ilgtermiņa nomas līgumus ar iespēju iegādāties nomātās ēkas.

54. Iestādes ir turpinājušas koncentrēt gandrīz visas savas ēkas Eiropas kvartālā Briselē, lai gan Komisijai bija nodoms meklēt telpas šīs pilsētas citos rajonos. Ēku koncentrēšana vienuviet rada līdzekļu ietaupījumu, taču vienlaikus tā ir sadārdzinājusi cenas saistībā ar lielo pieprasījumu pēc ēkām un pieejamo telpu skaita samazināšanos šajā pilsētas rajonā (sk. 13.–15. punktu).

Ieteikums: Jāturpina īstenot pēdējās iniciatīvas, kuru mērķis ir dažādot biroju telpu atrašanās vietas Briselē.

55. Pieejamā informācija par lēmumu pieņemšanu un biroju telpu pārvaldību (piemēram, dati par biroju platībām, ēku izmaksām un telpās izvietojamo darbinieku skaitu) ir neprecīza, tādējādi sarežģot vajadzību un nākotnes plānu noteikšanu (sk. 16.–19. punktu).

Ieteikums: Iestādēm jāizstrādā piemērotas metodes pašreizējo un īstermiņa vajadzību apzināšanai. Jāuzlabo telpu apsaimniekošanas informācija, nosakot kopējus un skaidrus rādītājus. Jāatbalsta, jākonsolidē un jāpaplašina iestāžu individuālās un kopīgo darba grupu īstenotās iniciatīvas.

Finansējums un izmaksas

56. Cenas, ko iestādes maksā par ēku celtniecību un ar tām saistītiem darbiem nav vienmēr noteiktas, ievērojot atklātas konkurences principu. Gandrīz visos Palātas pārbaudītajos projektos līgumi bija noslēgti atbilstoši pārrunu procedūrai. Konkursa procedūras nepietiekama izmantošana nozīmē to, ka nav pārliecības, vai ēkas iegādājās par zemāko iespējamo maksu (sk. 21.–23. punktu). Palāta konstatēja gadījumus, kad pārrunu procedūras rezultātā netika iegūta vislabākā cena (sk. 24.–29. punktu).

Ieteikums: Visi līgumi saistībā ar ēku celtniecību un to aprīkošanu jāslēdz konkursa kārtībā, nodrošinot pēc iespējas lielāku konkursu dalībnieku skaitu. Ja izņēmuma kārtā tiek izmantota pārrunu procedūra, tad cenas jābalsta uz celtniecības izmaksām, ieskaitot pamatotu uzņēmēju peļņu. Esošo ēku nomas un iegādes nolūkos pēc iespējas plašāk jāpēta nekustamā īpašuma tirgus. Iestādēm jānodrošina, ka tās pilnībā izmanto atbrīvojumu no nodokļiem saskaņā ar Protokolu.

57. Pašreizējais tiesiskais regulējums neļauj iestādēm aizņemties līdzekļus. Ņemot vērā šo ierobežojumu, iestādes ir izmantojušas vairākas sarežģītas metodes, lai finansētu īpašumu iegādi, un tas ir radījis papildu izmaksas, salīdzinot ar tiešu līdzekļu aizņemšanos, kā arī mazinājis caurskatāmību (sk. 32.–38. punktu).

Ieteikums: Jāuzlabo budžeta plānošana un elastība, izmantojot diferencētās apropriācijas. Tas sekmētu budžeta apropriāciju racionālāku izlietojumu un iestāžu parādu un ilgtermiņa saistību labāku pārvaldību.

Iestāžu savstarpējā sadarbība

58. Infrastruktūras un apgādes biroju izveide Briselē un Luksemburgā nedeva gaidītos rezultātus iestāžu savstarpējās sadarbības veicināšanai. Tika noslēgti tikai daži līgumi par pakalpojumu kvalitāti, un pieredzes un labākās prakses apmaiņa ar citām iestādēm notika reti. Tomēr Palāta konstatēja dažus konkrētus iestāžu savstarpējās sadarbības gadījumus un nesenas labas iniciatīvas šīs sadarbības uzlabošanai. Kopumā “pamatnolīgumi” ar uzņēmējām dalībvalstīm vēl nav noslēgti, tādējādi iestādes veic sarunas ad hoc, vienojoties par dažādiem nosacījumiem un nomas maksām. Agrāk iestādes nav pievērsušas pietiekamu uzmanību vides aspektiem, taču pēdējās iniciatīvas rāda, ka tagad šim jautājumam tiek pievērsta lielāka uzmanība. Iestādes nav izvērtējušas ēku politiku ne kopīgi, ne atsevišķi (sk. 39.–49. punktu).

Ieteikums: Laba prakse un iniciatīva, kuru uzņēmusies kāda no iestādēm, ir jāievieš visās iestādēs, jo īpaši tādos tehniskos jautājumos kā līgumi vai projektu uzraudzība, kā arī tādās jomās kā apkārtējā vide. Kopīgi jāizvērtē iestāžu ēku politikas rezultāti un jāmeklē iespējas uzlabot iestāžu sadarbību. Iestādēm jāturpina izveidot kopīgas darba grupas par visām iestādēm aktuāliem jautājumiem, piemēram, par dzīves cikla izmaksu metodoloģijas izstrādi. Ciešai sadarbībai ar valsts pārvaldes iestādēm uzņēmējās dalībvalstīs jābūt iestāžu ēku stratēģijas svarīgam mērķim.

Šo ziņojumu Revīzijas palāta pieņēma 2007. gada 21. marta sēdē Luksemburgā. Revīzijas palātas vārdā – priekšsēdētājs Hubert WEBER

(1) Izskaidrojumi attiecas uz situāciju Beļģijā, un definīcijas ir zināmā mērā vienkāršotas salīdzinājumā ar juridiskajām definīcijām.

(2) Gada izmaksas balstījās uz ikgadējiem maksājumiem, kas veicami par ilgtermiņa izpirkumu un nomu un amortizāciju 4 % apmērā no piederošo ēku vērtības. Šīs biroja telpas bija pieejamas 44 006 personām (pamatdarbiniekiem un citām personām, piemēram, ekspertiem un ārpus štata darbiniekiem). Avots: “Comparaison des coûts entre les Institutions dans le domaine immobilier” [“Salīdzinājums par iestāžu izmaksām nekustamo īpašumu jomā”]. Budžeta un finanšu jautājumu starpiestāžu komiteja, 2005. g. jūnijs.

(3) Eiropas Kopienu galīgie gada pārskati. I sējums. Sīkāka informācija attiecībā uz izdevumiem par ēkām un to vērtību ik gadu tiek sniegta Eiropas Savienības vispārējā budžeta pielikumā (D tabula “Eiropas Savienības ēkas”).

(4) Palāta jau ir ziņojusi par šo jautājumu Īpašajā ziņojumā par Eiropas Kopienu iestāžu ēku politiku, 7.2.2. punkts (OV C 221, 3.9.1979.).

(5) Sk., piemēram: Komisijas ēku politika 1996.–2005. gads, SEC(96) 1095, galīgā redakcija, 1996. gada 18. jūnijs, atjaunināta Briseles ēkām 2003. g. decembrī, COM(2003) 755, galīgā redakcija, 2003. gada 10. decembris.

(6) Rapport du groupe technique interinstitutionnel “Programmes immobiliers et conditions de financement” [Iestāžu apvienotās tehniskās grupas ziņojums “Ēku programmas un finansēšanas nosacījumi”], 1996. g. februāris.

(7) Avots:“Comparaison des coûts entre les Institutions dans le domaine immobilier”, Budžeta un finanšu jautājumu starpiestāžu komiteja, 2005. g. jūnijs.

(8) Īpašais ziņojums par Eiropas Kopienu iestāžu telpu politiku, 7.5. iedaļa; Pārskata par 1987. finanšu gadu 10.51. punkts (OV C 316, 12.12.1988.).

(9) Komisijas ēku politika 1996.–2005. g. SEC(96) 1095, galīgā redakcija, 1996. gada 18. jūnijs, 10. lpp.

(10) Veicot iegādes emphyteusis simulāciju 27 gadiem (ar 2 % lielu palielinājumu katru gadu un procentu likmi 5 % apmērā).

(11) Avoti: praktiskais seminārs “Briseles biroja telpu tirgus apzināšana”, 2005. g. februāris, un Komisijas ēku politikas daudzgadu programmas Briselē, IABB.

(12) Remard ēka (8 256 m2), Wiertz 50 ēka (2 837 m2) Montoyer 63 ēka (9 681 m2) un Montoyer 75 ēka (9 935 m2).

(13) Avots: “Comparaison des coûts entre les Institutions dans le domaine immobilier”, Budžeta un finanšu jautājumu starpiestāžu komiteja, 2005. g. jūnijs.

(14) Īstenošanas kārtības 116. panta 1. punkts un 126. panta 1. punkta h) apakšpunkts.

(15) Komisijas skaidrojošais paziņojums par Kopienas tiesību aktiem, ko piemēro līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai, uz ko neattiecas vai tikai daļēji attiecas publiskā iepirkuma direktīvu noteikumi (OV C 179, 1.8.2006., 2. lpp.).

(16) Iepriekšēji informācijas paziņojumi tika publicēti tirgus apzināšanai tikai četriem projektiem (trīs projektiem Padomē un vienam – Parlamentā).

(17) Pārskata par 1987. finanšu gadu 10.51.–10.55. punkts; Īpašais ziņojums par Eiropas Kopienu iestāžu ēku politiku, 7.5. iedaļa.

(18) Pamatlīguma 4. panta 3. punktā paredzēts, ka valstij jāsaņem Kopienu Tiesas piekrišana par katru projekta īstenošanas kārtu, taču tajā nav precīzi noteikts, kādā mērā un balstoties uz kādiem dokumentiem Kopienu Tiesai jādod šāda piekrišana, vai arī, vēl jo svarīgāk, kas notiek, ja šādu piekrišanu nedod. Sk. arī Īpašo ziņojumu Nr. 5/2000 par Kopienu Tiesas izdevumiem par ēkām, jo īpaši 16. punktu (OV C 109, 14.4.2000.).

(19) Briselē celtniecībai piemērotā PVN likme ir 21 %; nekustamā īpašuma nodoklis ir aptuveni 10–15 % apmērā; un īpašuma reģistrācijas valsts nodeva ir 12,5 %.

(20) Trèves 74, Belliard 93, Belliard 68 ēkas.

(21) Konsultanta ziņojums par novērtēšanu, kas balstījās uz tirgus situāciju, parādīja, ka Berlaymont ēkās bruto atvērtā tirgus vērtība būtu aptuveni 451 miljons EUR. Ņemot vērā Komisijai piemērojamos nodokļu atbrīvojumus, tās vērtība būtu aptuveni 379 miljoni EUR. Cenu noteica 553 miljonu EUR apmērā, ieskaitot telpu iekārtošanas izmaksas (konferenču centrā, preses centrā un komisāru telpās, kā arī ieskaitot multimediju aprīkojumu) 35 miljonu EUR apmērā.

(22) Finanšu regulas 102. pants.

(23) Obligātas apdrošināšanas polises, kas apdrošinātu būvnieku juridiskās saistības atbilstoši valsts tiesību aktiem, ir svarīgas desmit gadu periodā (“garantie décennale”), kura laikā atbildību nes būvuzņēmējs. Iestādes bieži vien ir piekritušas līgumos pārņemt no nekustamā īpašuma attīstītāja tiesības, kas izriet no šīs 10 gadu garantijas, lai veicinātu to, ka nekustamā īpašuma attīstītājs cedētu bankām iestāžu maksājumus. Tomēr vairākos gadījumos nav prasītas šādas apdrošināšanas polises no nekustamo īpašumu attīstītājiem (piem., Komisija tās prasīja tikai Euroforum ēkai, bet Komitejas tādas nav prasījušas nevienai ēkai). Iestādēm būs mazāk līdzekļu, kā panākt prasību izpildi problēmu gadījumā. Šādos gadījumos prasījumi ir jāvērš pret apakšuzņēmējiem. Lielākajā daļā līgumu bija iekļauta prasība apliecināt veikto darbu kvalitāti, ko darītu pušu iecelti tehniskās kontroles uzņēmumi. Šī labā prakse sniedz papildu pārliecību par pareizu darbu izpildi.

(24) Saskaņā ar Finanšu regulas 14. pantu Kopienas un to izveidotās iestādes nevar ņemt aizņēmumus.

(25) Eiropas Kopienu galīgie pārskati, 2005. gads. Tabula “Finanšu noma un līdzīgas tiesības”, 35. lpp.

(26) Piemēram, Lex ēkas ieguldījumu galīgās izmaksas noteiks, atsaucoties uz Euribor procentu likmi +1,125. D4-D5 ēkai nolīgtā procentu likme bija Euribor+0,650 (vēlāk tā tika samazināta uz Euribor + 0,375). Finansējot specifiskus telpu aprīkošanas darbus Padomes nomātās ēkās (Rolin un Woluwe-Heights), ar nekustamo īpašumu attīstītāju vienojās par augstām procentu likmēm (7–6 %); tas bija īstermiņa finansējums ar pirmstermiņa atmaksas iespēju.

(27) 21. punkts Atzinumā Nr. 10/2005 par priekšlikumu Padomes Regulai, ar ko groza 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV C 13, 18.1.2006., 1. lpp.). Sk. arī Pārskata par 1987. finanšu gadu 10.77. punktu; Īpašo ziņojumu Nr. 5/2000 par Kopienas Tiesas izdevumiem par ēkām, 2.13. punktu Atzinumā Nr. 4/97 par priekšlikumu Padomes Regulai (Euratom, EOTK, EK), ar ko groza 1977. gada 21. decembra Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV C 57, 23.2.1998.).

(28) Sk. Komisijas atbildes uz 7.66. punktu Pārskatā par 2000. finanšu gadu (OV C 359, 15.12.2001.).

(29) Sk. “Report to the budgetary authority on benefits from interinstitutional cooperation” [“Ziņojums budžeta lēmējinstitūcijai par iestāžu savstarpējās sadarbības rezultātiem”], 2005. g. oktobris.

(30) Sk. Pārskata par 2000. finanšu gadu 7.68. punktu.

(31) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. marta Regula (EK) Nr. 761/2001 (OV L 114, 24.4.2001., 1. lpp.) un Komisijas 2003. gada 10. jūlija Rekomendācija par Kopienas vides apsaimniekošanas un kontroles sistēmu (OV L 184, 23.7.2003., 19. lpp.).

(32) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīva 2002/91/EK par ēku energoefektivitāti (OV L 1, 4.1.2003., 65. lpp.).

(33) Pārskata par 1999. finanšu gadu 6.30. punkts (OV C 342, 1.12.2000.).

(34) Piem., Goldbell un J. Monnet ēkas Luksemburgā.

I PIELIKUMS BUDŽETA IZPILDE 2003.–2005. GADĀ Apraksts 2003. g. 2004. g. 2005. g. Budžeta apropriācijas Pārnesumi Galīgās apropriācijas Rezultāts Budžeta apropriācijas Pārnesumi Galīgās apropriācijas Rezultāts Budžeta apropriācijas Pārnesumi Galīgās apropriācijas Rezultāts KOMISIJA Noma un ikgadējie nomas maksājumi 154 490 904 4 215 000 158 705 904 158 705 600 165 406 000 9 909 960 155 496 040 155 201 012 206 771 000 8 207 883 198 563 117 198 260 217 Nekustamā īpašuma iegāde 0 0 0 0 n.a n.a 154 490 904 4 215 000 158 705 904 158 705 600 165 406 000 9 909 960 155 496 040 155 201 012 206 771 000 8 207 883 198 563 117 198 260 217 EIROPAS PARLAMENTS Noma un ikgadējie nomas maksājumi 56 219 900 –13 142 943 43 076 957 43 076 839 67 391 000 142 734 931 210 125 931 209 987 082 34 761 956 45 979 590 80 741 546 80 734 779 Nekustamā īpašuma iegāde 5 600 000 134 686 103 140 286 103 140 286 103 2 327 500 –23 000 2 304 500 2 304 085 0 98 059 966 98 059 966 97 876 424 Provizoriskā apropriācija, lai segtu iestādes ieguldījumus nekustamajos īpašumos 58 152 272 –58 152 272 0 44 942 471 –44 942 471 0 54 793 389 –54 793 389 0 119 972 172 63 390 888 183 363 060 183 362 942 114 660 971 97 769 460 212 430 431 212 291 167 89 555 345 89 246 167 178 801 512 178 611 203 PADOME Noma un ikgadējie nomas maksājumi 9 100 000 – 495 000 8 605 000 8 594 092 14 634 000 –1 554 000 13 080 000 13 073 791 17 200 000 –1 238 000 15 962 000 15 958 948 Nekustamā īpašuma iegāde 0 15 909 000 15 909 000 15 909 000 13 500 000 44 949 000 58 449 000 58 449 000 14 420 000 89 950 000 104 370 000 104 370 000 9 100 000 15 414 000 24 514 000 24 503 092 28 134 000 43 395 000 71 529 000 71 522 791 31 620 000 88 712 000 120 332 000 120 328 948 KOPIENU TIESA Noma un ikgadējie nomas maksājumi 9 436 500 561 925 9 998 425 9 998 425 33 867 000 9 622 300 43 489 300 43 327 934 9 669 000 639 447 10 308 447 10 298 891 Nekustamā īpašuma iegāde 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 9 436 500 561 925 9 998 425 9 998 425 33 867 000 9 622 300 43 489 300 43 327 934 9 669 000 639 447 10 308 447 10 298 891 EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJA Noma un ikgadējie nomas maksājumi 10 378 510 1 620 957 11 999 467 11 936 819 11 160 000 3 235 409 14 395 409 14 141 891 8 791 580 5 727 300 14 518 880 14 508 882 Nekustamā īpašuma iegāde 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 10 378 510 1 620 957 11 999 467 11 936 819 11 160 000 3 235 409 14 395 409 14 141 891 8 791 580 5 727 300 14 518 880 14 508 882 REĢIONU KOMITEJA Noma un ikgadējie nomas maksājumi 5 464 490 518 364 5 982 854 5 957 904 6 625 340 2 229 224 8 854 564 8 660 069 5 987 619 2 140 600 8 128 219 8 116 253 Nekustamā īpašuma iegāde 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 5 464 490 518 364 5 982 854 5 957 904 6 625 340 2 229 224 8 854 564 8 660 069 5 987 619 2 140 600 8 128 219 8 116 253 REVĪZIJAS PALĀTA Noma un ikgadējie nomas maksājumi 2 713 000 142 000 2 855 000 2 854 996 2 427 000 – 290 000 2 137 000 1 920 241 2 571 000 – 227 500 2 343 500 2 221 446 Nekustamā īpašuma iegāde 0 0 0 0 500 000 150 000 650 000 650 000 0 0 0 0 2 713 000 142 000 2 855 000 2 854 996 2 927 000 – 140 000 2 787 000 2 570 241 2 571 000 – 227 500 2 343 500 2 221 446 KOPĀ 311 555 576 85 863 134 397 418 710 397 319 778 362 780 311 166 021 353 508 981 744 507 715 105 354 965 544 194 445 897 532 995 675 532 345 840

II PIELIKUMS ŠAJĀ ZIŅOJUMĀ MINĒTO ĒKU SARAKSTS Komisija Briselē Berlaymont SPA3 Mondrian Komisija Luksemburgā Euroforum Hitec Parlaments Briselē D4-D5 Atrium II Remard Wiertz 50 Montoyer 63 Parlaments Luksemburgā A un B torņi Goldbell KAD Parlaments Strasbūrā IPE1, 2 un 3 Komitejas Briselē Belliard 99–101 Trèves 74 Belliard 93 Belliard 68 Padome Briselē Lex Woluwe-Heights Rolin Kopienu Tiesa Luksemburgā Palais paplašinājums Geos Tbis Allegro

EIROPAS PARLAMENTA ATBILDES 11. 1 izcēlums. Eiropas Parlamenta maksātā cena par IPE 0, 1, 2 un 3 ēku iegādi ir panākta sarežģītās sarunās, kurās piedalījās vairāki dalībnieki un īpaši Strasbūras pilsēta un Francija kā iestādes mītnes uzņēmējvalsts. Nosakot šo cenu, tika ņemti vērā visi ar jautājumu saistītie aspekti: juridiskie ierobežojumi, kas izriet no finansējuma modeļa, kurš ir izvēlēts nekustamā īpašuma celtniecībai, zemes cena, privāto ieguldītāju kā ēku īpašnieku līdzdalība sarunās, nekustamā īpašuma vērtības noteikšana, Strasbūras pilsētas budžeta ierobežojumi un Francijas valsts līdzdalība. Lai gan 1979. gadā parakstītajos līgumos nebija ietverta klauzula par iestādes apmaksātu juristu viedokļa ņemšanu vērā tajā laikā neplānotas nekustamā īpašuma iegādes gadījumā, apmaksāts juristu darbs bija viens no sarunu parametriem, lai noteiktu ēku iegādes galīgo cenu. 17. Nepieciešamību pēc jaunām telpām pēc pieejamās informācijas analīzes noteica 2001. gadā un iekļāva ilgtermiņa plānošanā. Aplēses un plānošanu no 2001. līdz 2005. gadam pastāvīgi atjaunināja, lai ņemtu vērā izmaiņas zināmajās vajadzībās pēc biroju telpām, kuru iemesli ir: a) lēmumi par amatu izveidi tiek pieņemti attiecībā uz gadu, nevis vairākiem gadiem; b) īpašas vajadzības, kuras rada oficiālo valodu, dalībvalstu un personāla skaita palielināšanās (precīzāk aplēsti skaitļi ietverti sekojošā detalizētā novērtējumā); c) Parlamenta pilnvaru paplašināšanās pēc Nicas Līguma pieņemšanas. Ģenerālsekretariāts tika būtiski reorganizēts, lai palielinātu atbalstu deputātiem (“Raising the Game” politika). Neskatoties uz ražīguma palielināšanos, kopējais personāla skaits pieauga un darbinieku sadale starp Luksemburgu un Briseli tika mainīta. Turklāt 2001. gada scenārijs paredzēja D4/D5 ēku nodošanu lietošanā 2004./2005. gadā. Tas vēlāk tika pārskatīts vairāku iemeslu dēļ: nepieciešamība pilnībā atbilst Eiropas tiesību aktiem valsts iepirkuma jomā; grūtības, kas saistītas ar šāda sarežģīta līguma apspriešanu; laiks, kas nepieciešams, lai šādu apjomīgu kompleksu iekļautu apkārtnē tā, lai tiktu ņemtas vērā blakus esošo iedzīvotāju bažas. 43. Pētījumu trūkuma iemesls par enerģijas efektivitātes uzlabošanu ēkās ir Tiesas analizētie projekti (II pielikums par novērojumiem): tie attiecas uz ēkām, kuras Parlaments nomā (Remard, Wiertz 50, Montoyer 63, Tour A un Tour B, Goldbell), vai ēkām, kuras Parlaments nomājis jau sākotnēji un iegādājies vēlāk (KAD, IPE 0, 1, 2 un 3), vai arī ēkām, par kurām lēmums pieņemts pēc publiskām apspriedēm un uz kurām attiecas pirkuma līgums vai ilgtermiņa īres līgums (D4-D5 un Atrium). Parlaments nepiedalījās iepriekšējā lemšanā par Altrium ēku, taču tas ir panācis, ka D4 un D5 ēkās ir uzstādītas saules enerģijas un enerģijas atgūšanas sistēmas. Arī citi projekti ir iesniegti detalizētiem vides pētījumiem. Visnesenākā ir KAD ēkas paplašināšana Luksemburgā, taču jau 1992. gadā Parlaments lūdza izpētīt iespējas izmantot videi draudzīgas gaisa kondicionēšanas iekārtas LOW ēkā. 51. un 58. Tiesa iesaka pastiprināt iestāžu sadarbību, it īpaši iestāžu vajadzību apmierināšanas ilgtermiņa plānošanas jomā, kopējas nekustamā īpašuma politikas noteikšanu un informācijas apmaiņu par katras iestādes praksi nekustamā īpašuma jomā. Arī Parlaments pauž satraukumu šajā jomā. Šajā sakarā ir jāatgādina, ka 2006. gada 26. septembra Rezolūcijā par 2004. gada budžeta izpildes apstiprināšanu Parlaments uzdod savai administrācijai, “apspriežoties ar citām Eiropas Savienības iestādēm, sagatavot ziņojumu, kurā ir izpētīts, vai būtu iespējams izveidot Eiropas Celtniecības pārvaldi, kas būtu atbildīga par ES iestāžu un struktūrvienību ēku celtniecību un uzturēšanu”. Šis ziņojums ir jāiesniedz Parlamenta Budžeta kontroles komitejai ne vēlāk kā līdz 2007. gada 1.oktobrim. 58. Skatīt augstāk atbildi 51. punktā.

PADOMES ATBILDES 25. zemsvītras piezīme. Procentu likmes Rolin un Woluwe Heights ēku iekārtošanai ir salīdzināmas ar īstermiņa finansēšanu ar priekšlaicīgas nomaksas iespēju. Abos gadījumos Padome izmantoja šo izdevību, un kopējās šo ēku iekārtošanas izmaksas tika atgūtas darbu izpildes gadā vai nākamajā gadā. Ņemot vērā šos faktus, aprēķinātās procentu likmes nebūtu vērtējamas kā augstas. 43. Padomes Ģenerālsekretariāts ierosina Revīzijas palātai, aprakstot novērtējumus par ēku ietekmi uz vidi, ņemt vērā Ģenerālsekretariāta veiktās darbības šajā jomā. Šīs darbības ir: a) 2006. gadā Justus Lipsius ēkā tika veikta vērienīga enerģijas patēriņa pārbaude, ko uzraudzīja “Institut Bruxellois de la Gestion de l'Environnement”. Uzskatāmības labad būtu jāmin, ka šai ēkai pašlaik ir lielākā fotogalvaniskās elektrības ražotne Briseles reģionā; b) Lex ēkai ir veikta padziļināta izpēte, lai tajā vairāk ņemtu vērā ilgtspējīgas attīstības principu. Rezultātā ir ievērojami samazināts izdalītais CO2, ko rada šī ēka (koģenerācija, siltumsūkņi, automātiska gaismu izslēgšana u. c.).

KOMISIJAS ATBILDES KOPSAVILKUMS I.–III. Komisija pašlaik pielāgo savu ēku politiku Briselē un Luksemburgā, un līdz 2007. gada vasaras pārtraukumam par to tiks pieņemts jauns paziņojums. Komisija uzskata, ka nākotnē būs vajadzīgas dažas strukturālas izmaiņas, lai ilgtspējīgā veidā uzlabotu ēku politikas lietderību un efektivitāti, kā arī dzīves kvalitāti visiem tās darbiniekiem un vietējiem iedzīvotājiem. Izstrādājot ēku politikas pārskatu, kas ietvers arī stratēģiju, kā darbiniekus izvietot mazākā skaitā ēku, kurām tomēr būtu lielāka platība, Komisija ņems vērā dažādus aspektus: ekonomisko izdevīgumu, biroju ēku kvadrātmetra vidējās tirgus cenas attīstību, biroju ēku neaizņemtības koeficientu, attīstības tendences attiecībā uz aizņemto platību, “kur un kā” aspektu, kā arī nākotnē gaidāmās vajadzības. Komisija analizēs ēku iegādes politikas intensifikācijas rezultātus un secinājumus, kas no tiem būtu jāizdara, proti, Komisijai tagad jādefinē ēku uzturēšanas un renovēšanas politika, lai saglabātu tās aktīvu līmeni; turklāt gadījumos, kad nekustamā īpašuma mūžs tuvojas dzīves cikla beigām, ir vajadzīga stratēģija nojaukšanai un ēku uzcelšanai no jauna. Tāpat pēdējos gados pastiprināta uzmanība pievērsta drošībai un drošumam, kas guva rezonansi saistībā ar Komisijas vēlmi pievērsties ēku jauktai izmantošanai. Visbeidzot, Komisija novērtēs savu sadarbību ar vietējām iestādēm. IV. Komisija ir definējusi šādu ilgtermiņa satvaru ēku politikai, proti, Daudzgadu politikas plānu, kas ir mainīgs plāns un ik gadu tiek apspriests, raugoties 5–10 gadu perspektīvā. Komisija ir gatava pārbaudīt, kādā mērā šis plāns var noderēt par pamatu starpiestāžu plānam, un šī pārbaude papildinās tās dalību divās iestāžu darba grupās Briselē un Luksemburgā (1). V. Komisija vienmēr dod priekšroku ēku iegādei vai ilgtermiņa nomai un īstermiņa nomas līgumus ir noslēgusi tikai ārkārtas gadījumos. Politika, kas paredz noslēgt ēku ilgtermiņa nomas līgumu ar iegādes perspektīvu, jāiestrādā skaidrā politikā, kas attiektos uz tām pilsētām, kur Komisija vēlas izvērst savu klātbūtni. Briselē ilgtermiņa līgumi tiek parakstīti, ja mērķis ir ēkas iegāde, izmantojot atlikto maksājumu shēmu. Tiek parakstīti īsāka termiņa uzufrukta līgumi uz apmēram 15 gadiem, šī pieeja ir ekonomiski pamatota. Luksemburgā īstermiņa līgumi pašlaik tiek izmantoti vienīgi tikmēr, kamēr tiek gaidīta JMO2 ēkas celtniecība. Citādi tiek izmantoti ilgtermiņa līgumi ar izpirkuma iespēju. VI. Komisija dod priekšroku turpmākai diversifikācijas politikas piemērošanai un attīstībai, bet uz to jāraugās ļoti ilga termiņa stratēģijas ietvaros, ņemot vērā tādus faktorus kā paredzamās vajadzības, mobilitāte un uzņēmējas valsts pretimnākšana. VII. Komisijas dienesti pašlaik gatavo paziņojumu par ēku politiku, kurā būs aprakstīta jauna procedūra, kā identificēt nomai vai iegādei piemērotas ēkas, un tā ietvers arī pilnīgu tirgus izpēti. Neraugoties uz to, Komisija spēj vadīt sarunas un gūt tajās rezultātus, kas atbilst vidējām (vai pat zemākām) tirgus cenām, un tas uzskatāms par labu rādītāju, ja stāvokli salīdzina ar citiem privātiem uzņēmumiem vai iestādēm, kas atrodas tajos pašos rajonos. VIII. Komisija papildus stabilitātei, kas panākta tās ēku iegādes politikas rezultātā, ir ieviesusi arī jaunu finansēšanas veidu ēku iegādei. Īpašuma iegāde ar atlikto maksājumu palīdzību gan juridiski, gan finansiāli ir vienkāršāk īstenojama salīdzinājumā ar agrākajiem nomas līgumiem (emphyteusis). IX. Komisija pēc labākās sirdsapziņas ir pievērsusies iestāžu sadarbībai visās jomās (piemēram, vides un enerģijas jautājumos, plānošanā, vajadzību noteikšanas metodikā, labākās pieredzes apmaiņā). X. Kā norādīts 50. līdz 58. punktā, Komisija jaunajā ēku politikā, ko komisāru kolēģijai paredzēts pieņemt vēlāk šā gada gaitā, vēlas ievērot Revīzijas palātas ieteikumus. PIEZĪMES 6. Komisija ir nākusi klajā ar diviem paziņojumiem (2) par personāla vajadzībām pēc ES-10 un ES-2 paplašināšanās. Abi paziņojumi tika izmantoti par pamatu ikgadējiem pieprasījumiem, tādējādi arī biroju telpu vajadzību prognozēm. 8. Pirmais ievilkums – Skatīt atbildi uz 6. punktu. 8. Otrais ievilkums – ADMIN ĢD ciešā sadarbībā ar infrastruktūras un apgādes birojiem pašlaik gatavo ilgtermiņa stratēģiju, kā līdz 2025. gadam nodrošināt vajadzības pēc ēkām gan Briselē, gan Luksemburgā, un tajā ir aplūkots jautājums par alternatīviem objektiem vai risinājumiem, kas papildinātu jau esošās vietas Briselē, kur Komisija koncentrējusi savus dienestus. 9. Komisija arī turpmāk aicinās iestādes kopīgi vai vismaz integrēti noteikt un īstenot ēku politiku. Lai gan šāda sadarbība ne vienmēr ir iespējama, jo katrai iestādei ir savas specifiskas vajadzības un prioritātes, tomēr ir gūti zināmi panākumi. Briselē visas iestādes ir pārstāvētas Iestāžu infrastruktūras, apgādes un iekšējo pakalpojumu darba grupā, kuras uzdevumos ietilpst arī informācijas apmaiņa par nekustamā īpašuma tirgus attīstību un iestāžu vajadzībām. Luksemburgā visas iestādes sadarbojas Pārvaldes vadītāju komitejā un Iestāžu darba grupā ēku jautājumos. 10. Politika, kurā ēku iegādei dota priekšroka salīdzinājumā ar nomu, ir samērā jauna, un apmēram 38 % telpu joprojām tiek nomātas, jo agrāk par to tika noslēgtas ilgtermiņa saistības. Tajā pašā laikā ēkas iegāde ne vienmēr ir labākais risinājums (piemēram, ēkai, kurā atrodas informācijas tehnoloģiju un komunikāciju infrastruktūra, jo šāda veida ēkas ātri noveco), un tādā gadījumā noma varētu būt labāks variants. Izņēmuma gadījumos ēkas pirkums var pat nebūt iespējams (skatīt atbildi uz 27. punktu, 3. izcēlumu). Visbeidzot, Protokolā par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās paredzētas nodokļu atlaides arī gadījumos, kad ēka neatrodas īpašumā, bet par to ir, piemēram, noslēgts uzufrukta līgums. 11. Komisija ir nopirkusi vienu ēku (konferenču centru CCAB), kas agrāk tika nomāta. Nomas gadījumā īpašniekam saglabājas juridisks pienākums uzturēt ēku labā lietošanas kārtībā pašam uz sava rēķina visu nomas periodu arī tad, ja ēka ir (finansiāli) amortizējusies. Tāpēc nomas maksas starpība, par kuru varētu vienoties līguma laikā, ir ļoti neliela. Turklāt ilgtermiņa līgumu gadījumos nomas maksa jau ir mazāka salīdzinājumā ar īstermiņa nomas līgumiem. Visbeidzot, nomas maksas līmeni nosaka tirgus apstākļi, tāpēc pat gadījumos, kad līgums pieļauj iespēju pārskatīt nomas maksu, tā ir jāizvērtē attiecībā pret tobrīd pastāvošajiem nomas maksas līmeņiem, ne tikai no amortizācijas viedokļa. Ja vien iespējams, Komisija no jauna apspriež nomas maksas līmeni. Piemēram, 2005. gadā tika pārskatīts SC15 nomas līgums, un to pagarināja pirms līguma termiņa beigām. Šo sarunu rezultātā nomas maksa tika ietaupīta apmēram par 40 %. 12. 2. aile – Mondrian ēkas īpašnieks ir Vācijas fonds, kura galvenā vēlme ir iegūt stabilu ilgtermiņa naudas plūsmu. Tāpēc, neraugoties uz Komisijas mēģinājumiem, tas nav ieinteresēts ēku pārdot. Komisija tomēr noslēdza par šo ēku uzufrukta līgumu, jo tobrīd tā bija vienīgā ēka attiecīgajā teritorijā, kas atbilda Komisijas vajadzībām no platības, kvalitātes un izvietojuma viedokļa, proti, tā atrodas pavisam tuvu SDME, kur atrodas citas tā paša ģenerāldirektorāta daļas. Tomēr uzufrukta noteikumus ir grūti salīdzināt ar emphyteusis noteikumiem. 13.–14. Komisija atkārtoti un oficiāli ir apliecinājusi, ka tā dod priekšroku risinājumam, kad tiek apvienots centralizēts un perifērisks dienestu izvietojums. Šīs politikas nolūks ir samazināt koncentrāciju Eiropas kvartālā. Komisija saskaņā ar pašreizējo politiku ir dažādojusi savu ēku izvietojumu. Briselē, kur atrodas 82,5 % tās biroja telpu platības, 82 % no tām atrodas Eiropas kvartālā un 18 % citur, ieskaitot Madou ēku ārpus Eiropas kvartāla, kura atrodas visai tālu perifērijā. Luksemburgā, kur atrodas 17,5 % no tās biroju telpu platības, 72 % atrodas Kirhbergā un 28 % citur. Lai gan Komisijas ēku stratēģija Eiropas kvartālā ir visai prognozējama, tai bieži vien ir izdevīgāka pozīcija, risinot sarunas par telpām, kurām ir maz pretendentu. Komisija ne vien turpināja attīstīt Beaulieu un Genève ēku kompleksus Briselē, bet apsvēra arī citas iespējas, ņemot vērā nupat definēto politiku. Kad bija noteikta politika attiecībā uz aģentūru ēku atrašanās vietu, Komisija sāka nomāt ēku ĢD EAC izpildaģentūrai. Ēka atrodas Everā (Evere), tālu no Eiropas kvartāla. Turklāt Komisija nesen sāka nomāt ēku, kas atrodas netālu no Ziemeļu dzelzceļa stacijas, proti, Covent Garden ēku 14 000 m2 platībā, kas paredzēta 7. Pētniecības pamatprogrammas novērtēšanas darbībai. 15. Komisija joprojām tiecas intensīvi sadarboties ar uzņēmēju valsti. Beļģijā 2003. gadā Komisija norīkoja par savu pārstāvi IABB direktoru, lai viņš ar attiecīgajām iestādēm apspriestu Eiropas kvartāla attīstību, un viņš arī piedalās Fonds Quartier européen (Eiropas kvartāla fonda) sanāksmēs. Kopš 2005. gada reizi divos mēnešos sanāksmes rīko starpiestāžu ad hoc darba grupa ES–Beļģija, kurā piedalās federālā, reģionālā un vietējā līmeņa varasiestāžu pārstāvji un kurā tiek izskatīti jautājumi saistībā ar ēku politiku. Luksemburgā Komisija pašlaik (2007. gada februārī) risina sarunas par nolīgumu ar Luksemburgas valsti attiecībā uz tās galveno ēku. Nolīgumā būs paredzēts, ka bez maksas tiks piešķirts zemesgabals, uz kura tiks būvēta JMO2 ēka. Kad šis nolīgums būs parakstīts, Komisija noteiks ēku politiku Luksemburgai. 17. Viens no jaunās ēku politikas principiem ir izvietot Komisijas dienestus nedaudzās plašās ēkās, tādējādi neitralizējot ĢD ikgadējo neregulāro personāla palielināšanos un iekšējo reorganizāciju. Iesaistītie Komisijas dienesti (ĢD ADMIN, IABB, IABL) pašlaik definē procedūru, kuras pamatā ir COMREF (ar personālu saistīta datubāze), lai novērtētu, cik cilvēku būs jāizvieto tās telpās. Fakts, ka HITEC ēka (5 000 m2) palika tukša gandrīz gadu, drīzāk ir izskaidrojams ar aizkavēšanos jauno dalībvalstu tulkotāju atlasē, nevis to, ka Komisija būtu pārvērtējusi savas vajadzības. 18. Iestāžu darba grupas gan Briselē, gan Luksemburgā nodarbojas ar kopēju rādītāju un kritēriju noteikšanu, un Komisija aktīvi piedalās šajos pūliņos. 19. Standartu, proti, 35 m2 vienam darbiniekam, izmanto vispārējā ēku plānošanā. Pirmais ievilkums – IABB 2007. gada 16. janvārī apstiprināja “Darbinieku izvietošanas vadlīniju” daļu, kas veltīta telpu piešķiršanas kritērijiem. Kolīdz būs saņemts Luksemburgas Darba drošības un veselības aizsardzības komitejas atzinums (paredzams, 2007. gada pavasarī), IABL vadības padome apstiprinās arī šo dokumentu. Tad to piemēros gan IABB, gan IABL. Otrais ievilkums – Līdzīga pieeja tiks īstenota Luksemburgā. 21.–23. Komisija uzskata, ka ēku iekārtošanas darbi arī tiek apspriesti pārrunu procedūrā, ko izmanto, lai atrastu ēku, kas pilnībā atbilst “Tipveida ēkām piemērojamo standartu rokasgrāmatai”. Ja darbi būtu jāveic citam būvuzņēmējam, bet atbildība saglabātos Komisijai, rastos situācija, ka Komisijai būtu jāmaksā nomas maksa par prasībām neatbilstošu ēku visu renovācijas laiku. Turklāt, ja būvuzņēmējs neveiktu šos darbus pienācīgā kvalitātē un laikā, tas nodarītu lielāku kaitējumu ES finanšu interesēm. Komisija izsludinās publiskā iepirkuma procedūru būvdarbiem, ja runa būs par ēkas celtniecību no jauna uz tai piederoša zemesgabala vai pilnīgu tās īpašumā esošas ēkas renovāciju, – abas iespējas var iestāties visai drīz, Luksemburgā attiecībā uz JMO2 un Briselē attiecībā uz Cornet-Leman. Dažiem būvdarbu projektiem objektos, kam ir tikai tehnisks mērķis (centrālās virtuves, arhīvu telpas, datu centrs, konferenču ēka, loģistikas ēka) ir notikusi plaša tirgus izpēte. Jaunā ēku politika paredzēs paplašinātu nekustamā īpašuma tirgus izpēti, sekmējot konkurenci un ievērojot pārredzamību. 24. Ēkas nomu nosaka ar pieprasījumu un piedāvājumu saistītie tirgus apstākļi, kas jo īpaši saistīti ar tās izvietojumu un atbilstošo vērtību, ko izsaka zemes cena. Kā Revīzijas palāta pareizi norāda, formulu “saprātīga peļņa būvuzņēmējiem” piemēro tikai tad, ja ēku ceļ īpašām vajadzībām. Ja ēku ceļ uz zemes, kas pieder kādai no iestādēm, samaksātajai summai patiešām nevajadzētu pārāk atšķirties no būvuzņēmēja izmaksām (ieskaitot saprātīgu peļņu). Cena būtu jāiegūst, organizējot dažādus publiskos iepirkumus būvdarbiem, piegādēm un pakalpojumiem, kas vajadzīgi ēkas celtniecībai. 27. Komisija 2003. gadā izvēlējās pieeju, ka vēlamāka būtu iegāde vai noma nekā celtniecība konkrētajam mērķim; tāpēc Komisija dod priekšroku samaksāt tirgus cenu, nevis segt celtniecības izmaksas. Visbeidzot, faktiskā cena ir atkarīga no objektīviem faktoriem (izvietojums, platība, kvalitāte, tirgus nosacījumi) un no subjektīviem faktoriem (piemēram, pircēja un pārdevēja prioritātes un finansiālie ierobežojumi, kuriem abas puses ir pakļautas). Reizēm Komisija var izmantot savu sarunu pozīciju, piemēram, lielām ēkām kā Madou, jo Komisija tādā gadījumā ir viens no nedaudzajiem tirgus dalībniekiem, kas spēj nomāt vai nopirkt visu ēku. 3. aile – Kas attiecas uz SPA3, tad konsultanta vērtējums ir tikai viens, orientējošs sarunu elements. Gala cena ir tāda, kāda tā ir, – iegūta sarunu rezultātā. Un, pat ja eksperta vērtējumā ir pieļautas dažas kļūdas, tās ir ietekmējušas vērtējumu abējādi, un starpība salīdzinājumā ar samaksāto cenu bija 4 %, kas atbilst pieļaujamas novirzes robežām. Kā minēts atbildē uz 12. punkta 2. aili, Komisijas sarunu pozīcija bija ierobežota, jo Mondrian ēka bija vienīgais pieņemamais risinājums, kas atbilda ĢD RTD vajadzībām, – izvietojumam divās lielās ēkās. Faktiski šis ĢD agrāk atradās piecās ēkās. Turklāt, ņemot vērā ēkas platību (apmēram 20 000 m2), varēja ieekonomēt līdzekļus uz apkopes un drošības rēķina, un Komisija, ņemot vērā ēkas kvalitāti, uzskata, ka ir noslēgusi izdevīgu darījumu. Pateicoties šai ēkai, Komisija varēja sasniegt mērķus, kas bija noteikti 2003. gada paziņojumā par ēku politiku (COM(2003) 755), – izvietot dienestus nedaudzās plašākās ēkās un nodrošināt personālam augstas kvalitātes darba vidi. 29. Saprašanās memorandā, ko parakstīja Beļģija un Komisija, bija noteikti Berlaymont ēkas renovācijas galvenie principi. 2001. gada 17. jūlijā Komisija, Beļģijas valsts un SA Berlaymont 2000 parakstīja otru, sīkāk izstrādātu dokumentu, kur bija precīzi noteikta cena, laika grafiks un kvalitātes standarti. Ja sarunās vienošanās par cenu būtu notikusi, balstoties uz celtniecības un renovācijas izmaksām, tā būtu bijusi daudz augstāka. Saskaņā ar SA Berlaymont 2000 aplēsēm kopējās ēkas izmaksas ir 670 miljoni EUR, neskaitot 125 miljonus EUR par azbesta aizvākšanu. Nosakot emphyteusis maksājumus, gluži pretēji, pamatā bija 553 miljonu EUR vērtība. 30. Sākot ēkas pārbaudi, Komisija pieprasa vairākus obligātus sertifikātus un apdrošināšanas polises. Kopš 2004. gada Komisija pirktajām ēkām (Berlaymont, Madou un Beaulieu 25) sistemātiski pieprasa 10 gadu garantijas apdrošināšanas polisi. Lieli defekti kavē provizoriski pieņemt ēku un veikt atbilstošos maksājumus. Nelielus defektus, kas jāizlabo no ēkas provizoriskās līdz galīgajai pieņemšanai, sedz no būvuzņēmēja sagādātās finanšu garantijas noteiktas daļas (parasti apmēram 5 % no izpildes garantijas). Ja pēc galīgās pieņemšanas parādās ievērojams defekts, tad izmanto pieprasīto 10 gadu garantiju vai attiecīgo aprīkojuma garantiju. 5. aile – Attiecībā uz Euroforum ēku tika ievērotas Luksemburgai raksturīgās darbu pieņemšanas un garantiju atbrīvošanas procedūras. Pirmā garantija, kas attiecas uz darbu nodošanu laikā (šajā gadījumā EUR 500 000) tika atbrīvota trīs mēnešus pēc ievākšanās ēkā un tikai pēc tam, kad Euroforum SA bija samaksājis EUR 93 000 naudas sodu par novēlotu ēkas nodošanu. 95 % no otrās, proti, būvdarbu un instalāciju izpildes garantijas (šajā gadījumā EUR 2 500 000) atbrīvoja 17 mēnešus pēc ēkas pieņemšanas (3) un ievākšanās tajā, kad Euroforum SA bija izlabojis visus lielos defektus. Atlikušie 5 % no garantijas (EUR 125 000) tika paturēti, lai izlabotu dažus nelielus defektus. Lai gan šī summa tika uzskatīta par pietiekamu un tāpēc šāda pieeja bija atzīta par labu, Komisija labprāt vēlas pārņemt Parlamenta labo pieredzi. Papildus iepriekš minētajām garantijām līgumā par Euroforum ēku ir paredzēta obligāta apdrošināšanas polise, kas attiecas uz būvuzņēmēja atbildību divu gadu un desmit gadu periodā pēc ēkas nodošanas. 31. Šis termiņš ir kompromiss starp prasību veikt pilnīgi visas pārbaudes un iestādes vēlmi ievākties ēkā, un tas ir atkarīgs no projektu sarežģītības un pieejamajiem līdzekļiem. Komisija uzskata, ka dažu nedēļu ilgs termiņš ir pietiekams, lai identificētu galvenos defektus, jo uz atlikušajiem sīkajiem defektiem attiecas finansiālā garantija un lielos apslēptos defektus sedz 10 gadu garantija. Visos gadījumos sertificēti uzņēmumi veic visas svarīgākās drošības, veselības un drošuma pārbaudes pirms ievākšanās ēkā. 33. Līdz šim Komisija pati nekad nav īstenojusi celtniecības projektus Revīzijas palātas aprakstīto iemeslu dēļ, kā arī tāpēc, ka tai nebija pieejams zemesgabals. Diviem turpmākajiem projektiem (JMO2 Luksemburgā un Cornet-Leman bērnudārzs Briselē) Komisija, apzinādamās finansiālās priekšrocības, sadarbosies ar valstu iestādēm saistībā ar celtniecību vai renovāciju. 34. Komisija uzskata, ka pat tad, ja pēdējo celtniecības projektu finansēšana ir maksājusi dažus pamata punktus vairāk, iegūtais rezultāts tomēr ir visnotaļ konkurētspējīgs, salīdzinot ar citiem celtniecības projektiem. 36. Tā kā tika mainīta prakse (atlikto maksājumu shēma), 2006. gadā finansējuma likme Madou ēkai tika noteikta ar negatīvu starpību, proti, -0,01 %. Šo starpību nosaka attiecībā pret fiksēto mijmaiņas darījumu likmes (swap rate) līkni. Beaulieu 25 ēkas iegādei starpība attiecībā pret fiksēto mijmaiņas darījumu likmju līkni bija +0,008 % 2006. gadā. 6. aile – Šis gadījums jāizskata kontekstā ar pagātni. Pēc ilgām sarunām 2001. un 2002. gadā tika panākta vispārēja vienošanās, ko 2002. gada 28. augustā iesniedza PILPK (4). PILPK deva pozitīvu atzinumu 2002. gada 4. decembrī. Šie nosacījumi Komisijai patiešām bija izdevīgi gan no ekonomiskā, gan funkcionālā viedokļa (lielā mērā pārgrupējot dienestus). Komisijai būtu radušās grūtības atsākt sarunas pēc 6 mēnešiem, jo tai steigšus vajadzēja atstāt CUBE ēku (skatīt atbildi uz 41. punkta 7. aili), jo atbilstoši aplēsēm bija paredzēts, ka iekārtošanas darbi ilgs vairāk nekā 12 mēnešus. Faktiski kopš tās reizes gadījumos, kad celtniecības projekts to pieļauj, Komisija tehniskos un funkcionālos aspektus apspriež atsevišķi no projekta finansēšanas. Attiecībā uz finansēšanu Komisija analizē finanšu tirgu, lai atrastu vislabāko iespējamo risinājumu. 37. Kad šādas apropriācijas bija pieejamas, Komisija patiešām tās izmantoja plānotiem un neparedzētiem maksājumiem. Ja maksājumi bija neplānoti, tie deva Komisijai iespēju pārskatīt emphyteusis līgumu noteikumus vai paātrināt maksājumu veikšanu par būvdarbu līgumiem, darot to tikai pēc rūpīgas analīzes, kurā tika izsvērts līdzsvars starp uzkrājumiem un naudas sodu, vai arī iegādāties ēku, tādējādi nākotnē ietaupot ES budžeta līdzekļus. 38. Komisija piemēro Finanšu regulas noteikumus. 41. Jau ir izveidota noteikta līmeņa koordinācija, īpaši saistībā ar īstermiņa vajadzību risināšanu. Briselē Komisija izveidoja īpašu sadarbības sistēmu ar Reģionu komiteju (VM-2), Eiropas Parlamentu (MO75) un Padomi (Infopoint un Dailly bērnudārzs). Luksemburgā Komisija ar citām iestādēm ir izveidojusi līdzīgu sadarbību. Jaunā ēku politika būs rūpīgu pārdomu rezultāts, un tajā vajadzības gadījumā ņems vērā Revīzijas palātas revīzijas piezīmes, pašlaik notiekošās IAS revīzijas un personāla aptauju rezultātus. 7. aile – Komisija uzskata, ka CUBE ēkas gadījumā abām iesaistītajām iestādēm bija atšķirīgas intereses. Tomēr pozitīvi ir tas, ka pēc šīs pieredzes ES iestādes Luksemburgā nostiprināja sadarbību, lai uzlabotu ēku politiku saskaņošanu. 42. Jautājums par pamatlīgumu, kas attiektos uz visu objektu, ir sarežģīts un visai delikāts, jo tajā būtu aplūkojams ļoti plašs tēmu loks, un Komisija atzīst, ka šādi līgumi nav noslēgti ne ar Beļģijas, ne ar Luksemburgas iestādēm. Kamēr tādu nav, vairumā attiecīgo jomu tā vietā darbojas Protokols par privilēģijām un imunitāti, un īpašos jautājumos, piemēram, par drošību, ir izveidots ēkām konkrēti piesaistīts sadarbības režīms. 43. IABB ir sācis strādāt ar “dzīves cikla izmaksu” metodiku, lai novērtētu kopējās izmaksas, kas rodas visā ēkas ekspluatācijas laikā, tostarp arī no enerģijas patēriņa un vides viedokļa. Šīs metodes galvenais nolūks ir novērtēt, pārraudzīt un pārvaldīt visas izmaksas, kas saistītas ar dienestu uzturēšanos ēkā. Paredzēts, ka minēto metodiku definēs 2007. gadā, un tā projekta stadijā ir iesniegta citām iestādēm (Eiropas Parlamentam, Padomei un komitejām) 2006. gada septembrī. Komisija kopš 2006. gada pieprasa no īpašnieka ziņojumu par ēkas energoefektivitāti (tāds ir saņemts par Beaulieu 25 un SPA2). 44. Ja Komisija vēlas izsludināt publisko iepirkumu par pakalpojumiem, kas saistīti ar ēkām (piemēram, apdrošināšana, uzturēšana, mācību kursi par būves paņēmieniem, uzkopšana), tā apspriežas ar citām iestādēm, lai dotu tām iespēju piedalīties. Luksemburgā ir izveidota ļoti cieša sadarbība starp Komisiju, Tulkošanas centru un Revīzijas palātu. Taču Komisija piekrīt, ka iespējams izvērst dziļāku sadarbību. 45. Kopš 2006. gada otrās puses Komisija, apspriežot nosacījumus attiecībā uz ēkām, neatkarīgai juridiskai firmai uztic veikt izvērstu pārbaudi, vai ir ievērota “pienācīga rūpība”. Pārbaude ietver visus juridiskos aspektus, līgumus ar arhitektiem un apdrošināšanas sabiedrībām, ēkas oficiālos izmērus, atļaujas no vides un pilsētplānošanas iestādēm, nodokļu jautājumus. Attiecībā uz ēku novērtēšanu Komisijai ir līgums ar lietpratēju šajā jomā, bet attiecībā uz tehniskajiem aspektiem – līgums ar inženiertehnisku uzņēmumu. Tāpēc Komisija uzskata, ka, izmantojot tās kvalificēto iekšējo personālu un iepriekš minētos, ar neatkarīgiem uzņēmumiem noslēgtos līgumus, tiek ietvertas visas vajadzīgās jomas (juridiskā, finansiālā un tehniskā), lai iegūtu labu pārskatu pār tās celtniecības projektiem. 46. Komisija 2006. gada oktobrī rīkoja prezentāciju citām iestādēm (Eiropas Parlamentam, Padomei un abām komitejām) par celtniecības līgumu juridiskajiem aspektiem, akcentējot iespēju uzrakstīt rokasgrāmatu, kas būtu paredzēta nekustamā īpašuma tirgū strādājošajiem uzņēmumiem. Šādā rokasgrāmatā būtu aprakstīti galvenie nosacījumi, kas jāievēro, slēdzot līgumu ar Komisiju. Ja Komisija sāks celtniecības projektus, kuri būs līdzīgi Padomes, Eiropas Kopienu Tiesas vai Revīzijas palātas īstenotajiem projektiem, tā noteikti ņems vērā minēto iestāžu pieredzi. 47. Iestāžu sadarbības integrēšana piemērotās struktūrās ir iespējama vienīgi tad, ja to cieši apņēmušās visas iestādes. Papildus 41. līdz 46. punktā minētajiem faktiem Komisija izveidoja īpašu sadarbības sistēmu ar Reģionu komiteju (VM2), Eiropas Parlamentu (MO75) un Padomi (Infopoint un Dailly bērnudārzs) Briselē. Būtiskus pasākumus ir veicis IABL, un ir ielikts pamats vairākām darbībām un gaidāmiem rezultātiem. 48. Abi Komisijas biroji cieši sadarbojas un apmainās ar pieredzi vairākos jautājumos, piemēram, par tehniskajiem standartiem attiecībā uz datu centriem, par darbinieku izvietošanas vadlīnijām, budžeta procedūru, izvietošanas iespēju radīšanas (housing building) koncepciju attiecībā uz ICT, mācībām, īpašu publisku iepirkumu izsludināšanu utt. Kā minēts citur, tie arī plāno standartizēt biroju platības pārvaldības programmatūru. Notiek pieredzes apmaiņa ar citām iestādēm, bet tā drīzāk ir neformāla un būtu jāizstrādā sistemātiskāk. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 50. Komisijai izsaka komentārus un apņemšanās par katru no īpašajiem ieteikumiem, un tie ir sniegti turpmāk, bet vispārējā ievadkomentārā attiecībā uz Komisijas atbildi (skatīt I līdz X punktu) ir ieskicēti galvenie ierobežojumi, kuriem Komisija ir pakļauta četrās Revīzijas palātas minētajās jomās. 51. Komisija piekrīt ieteikumam. Saskaņota daudzgadu plānu definējums ir atkarīgs no šo plānu definējuma katrā iestādē. Komisija ir definējusi šādu plānu, proti, Daudzgadu politikas plānu, kas ir mainīgs plāns un ik gadus tiek apspriests IABB un IABL vadības padomēs. Komisija ir arī gatava pārbaudīt, kādā mērā šis plāns var noderēt par pamatu kopējam iestāžu plānam. Provizoriskā budžeta projektā ir informācija par jaunām ēkām (no platības viedokļa), kas gaidāmas attiecīgajā gadā, un gada pārskata V nodaļā ir iekļauta aplēse par ēku politikas vispārējo ietekmi uz budžetu. Visbeidzot, šādiem daudzgadu plāniem jāatbilst ēku pamatpolitikai, kura tiek pārskatīta. 52.–53. Komisija pieņem abas ieteikuma daļas. Kas attiecas uz iestāžu sadarbību, tā jau notiek gan Briselē, gan Luksemburgā (5). Komisija dod absolūtu priekšroku ēku ilgtermiņa nomai vai iegādei un īstermiņa līgumus ir noslēgusi tikai ārkārtas gadījumos (6). Tomēr ir skaidrs, ka politika, saskaņā ar kuru tiek slēgti ilgtermiņa līgumi ar iegādes perspektīvu, visefektīvākā ir tad, ja to iestrādā skaidri noteiktā politikā, kuras pamatā ir vairāki elementi, tostarp ilgtermiņa plānošana, vajadzību analīze un norādes par attiecīgo nedaudzu plašo ēku pašreizējo izvietojumu, piemēram, pilsētas daļās, kur jāizvērš Komisijas atrašanās. 54. Saskaņā ar atbildi uz 53. punktā sniegto ieteikumu Komisija vēlas uzsvērt šādus aspektus: — uz diversifikāciju jāraugās, ņemot vērā jaunu ļoti ilga termiņa stratēģiju, kurā ievēroti tādi faktori kā paredzamās vajadzības, mobilitāte un uzņēmējas valsts ieguldījums, — Komisija, atbalstot Revīzijas palātas pausto viedokli, ir sākusi meklēt alternatīvas teritorijas Briselē, lai definētu nupat minēto stratēģiju, — Komisija tomēr uzskata, ka diversifikāciju vajadzētu pakļaut ne tikai ekonomiskiem apsvērumiem, jo to arī ierobežo vairāki faktori, no kuriem svarīgākais ir vides faktors (attālums no dzīvesvietas līdz darbavietai, satiksme no vienas ēkas uz citu) un darbības faktors (laiks, kas paiet ceļā uz sanāksmēm), — attīstot Beaulieu un Genève objektus, nesen iegādājoties Madou ēku un nomājot Covent Garden un Colonel Bourg ēkas, Komisija ir pārliecinoši turpinājusi dažādot biroja telpu atrašanās vietas visā Briselē. 55. Komisija pilnībā atbalsta šo ieteikumu un turpinās darboties atbilstīgi IIAIPDG Briselē un ITSG Luksemburgā, un abu grupu darba kārtībā regulāri būs jautājumi par vajadzību novērtēšanu un rādītājiem. Atzīstot, cik svarīga ir ticama pārvaldības informācija, IABB un IABL ir nolēmuši izmantot vienādu programmatūru ēku, stāvu un platību pārvaldībai, līdzko būs pabeigta “Darbinieku izvietošanas rokasgrāmata”, kas gaidāma pavisam drīz. Šo jautājumu varētu sistemātiski apspriest iestāžu darba grupās. Jau ir izveidota noteikta līmeņa koordinācija, īpaši saistībā ar īstermiņa vajadzību risināšanu, kā norādīts 47. piezīmē un atbildē uz to. 56. Komisija vēlas izskaidrot savu pieeju attiecībā uz iepirkuma procedūrām. Turpmākajiem celtniecības vai renovācijas projektiem (JMO2 Luksemburgā un Cornet-Leman Briselē) tiks izmantotas publiskā iepirkuma procedūras atbilstoši direktīvai. Jau esošu ēku nomas vai pirkuma līgumiem, kad direktīvu, kā tajā norādīts, nepiemēro, Komisija izpētīs tirgu cik vien iespējams plaši, izmantojot jaunu procedūru, kas izveidota īpaši šajā nolūkā. Komisija novirzīsies no šā principa tikai ārkārtas apstākļos. Attiecībā uz esošu ēku iekārtošanas darbiem stāvoklis ir gluži atšķirīgs, kā argumentēts atbildē uz 21. piezīmi. Pārņemot ēku, kas pilnībā iekārtota atbilstoši mūsu specifikācijām, bet atbildību par to saglabā īpašnieks (tāpēc uz to neattiecas publiskā iepirkuma procedūra), Komisija novērš līdzekļu izdošanu, maksājot nomas maksu par laiku, kamēr ēka tiek iekārtota, un tā arī nav atbildīga par šiem darbiem. Komisija pieņem ieteikumu, ka cenas varētu balstīt uz celtniecības izmaksām, ietverot saprātīgu peļņu uzņēmējiem, taču uzsver, ka cena par zemi var būt faktors, kas sarežģīs situāciju. Attiecībā uz Protokolu par privilēģijām un imunitāti Komisija piekrīt Revīzijas palātai. Komisija pārskatītajā ēku politikā šai ziņā veiks stingrākus pasākumus nekā līdz šim. (Skatīt atbildi uz 42. punktu.) Kā norādīts iepriekš, Protokolā par privilēģijām un imunitāti piešķirtie atbrīvojumi ir pamatā 15 gadu uzufrukta līgumiem, ko Komisija parakstījusi par dažām tās ēkām Briselē. 57. Komisija piemēro Finanšu regulas noteikumus. 58. Komisija ir pilnībā iesaistījusies iestāžu sadarbībā visās jomās un apliecinājusi savu sniegumu vairākos gadījumos (tostarp vides un enerģijas jautājumos, plānošanā, vajadzību noteikšanas metodikā, labākās pieredzes apmaiņā). Šī apņemšanās izpaudīsies arī jaunajā ēku politikā, ko komisāru kolēģija pieņems līdz 2007. gada vasaras brīvdienām. Komisija ir paplašinājusi sadarbību ar Beļģiju, izveidojot darba grupu (vajadzības gadījumā tajā darbosies apakšgrupas), kurā priekšsēdētāja vietnieka Kallasa birojs vairākas reizes gadā tiekas ar Briseles reģiona pārstāvjiem. Kas attiecas uz sadarbību ar Luksemburgas Lielhercogisti, tad Luksemburgas administrācijas pārstāvji tāpat regulāri tiekas sanāksmēs ar Kirhberga pilsētbūvniecības un labiekārtošanas fonda (“Fonds Urbain et d'Aménagement du Kirchberg”) priekšsēdētāju. (1) Briselē – Iestāžu infrastruktūras, apgādes un iekšējo pakalpojumu darba grupa (IIAIPDG), Luksemburgā – Luksemburgas Iestāžu tehniskās sadarbības grupa (ITSG). (2) COM(2002) 311 attiecībā uz 3 900 darba vietām un COM(2005) 573. (3) Luksemburgas tiesību aktos ir paredzēta tikai viena pieņemšana, kas notiek pēc tam, kad īrnieks uzskata, ka vairs nav ievērojamu defektu un ir iespējama ēkas t. s. “normāla lietošana”. (4) Publiskā iepirkuma un līgumu padomdevēja komiteja (labāk pazīstama kā CCAM). (5) Briselē ir Iestāžu infrastruktūras, apgādes un iekšējo pakalpojumu darba grupa (IIAIPDG), un Luksemburgā – Iestāžu tehniskās sadarbības grupa (ITSG) un administratīvo vadītāju veidota darba grupa, un tajās abās noris diskusijas starp iestādēm par ēku un nekustamā īpašuma jautājumiem. Regulāri, pēdējā laikā pat intensīvi notiek sanāksmes, kurās apspriež celtniecības projektus, līgumsaistības un juridiskos mehānismus, ko izmantot īpašos apstākļos, dzīves cikla izmaksu metodiku (kas ietver ēkas renovācijas izmaksas pēc 15 līdz 20 gadiem), energoefektivitātes jautājumu, nodokļu jautājumus un attiecības ar uzņēmēju valsti. (6) Briselē ilgtermiņa līgumi tiek parakstīti, ja mērķis ir ēkas iegāde, izmantojot atlikto maksājumu shēmu. Tiek parakstīti īsāka termiņa (tomēr faktiski ne īstermiņa) ēku uzufrukta līgumi uz apmēram 15 gadiem. Šo formulu visbiežāk izmanto jaunām ēkām, jo tajā atbrīvojumu no nodokļiem, kas pienākas saskaņā ar Protokolu par imunitāti un privilēģijām, papildina minimālas izmaksas budžetā, jo ēku uzturēšanas izdevumi, ko sedz ēkas iemītnieks, saglabājas zemi ēkas dzīves cikla pirmajos 15 gados. Izvēli starp abām formulām nosaka piedāvājums tirgū un vajadzības, piemēram, ja ēkās jāizvieto izpildaģentūras, kuru pastāvēšana nav pilnīgi droša, raugoties vairāku gadu desmitu perspektīvā. Luksemburgā īstermiņa līgumus pašlaik izmanto vienīgi tik ilgi, kamēr nav sākta JMO2 ēkas celtniecība. Citādi tiek izmantoti ilgtermiņa līgumi ar izpirkuma iespēju.

EIROPAS KOPIENU TIESAS ATBILDES 15., 22. un 45. Eiropas Kopienu Tiesa priecājas par pozitīvajām Revīzijas palātas piezīmēm par centieniem iegūt no Luksemburgas iestādēm apbūves zemes gabalus bez atlīdzības, iepirkuma procedūras piemērošanas uzsākšanu būvniecības darbiem, būvniecības darbu administratīvās, finanšu un tehniskās uzraudzības speciālistu izraudzīšanās nosacījumiem. 26. Kā to norādīja Revīzijas palāta, pamatlīgums, kas noslēgts starp Kopienu Tiesu un Luksemburgas iestādēm, paredz, ka neatkarīgs eksperts pārbaudīs ēkas pārdošanas cenu. Luksemburgas valsts izziņoja konkursu šāda eksperta izvēlēšanai. Šī procedūra tika atzīta par neveiksmīgu, tā kā netika saņemts neviens priekšlikums. Tika izsludināta jauna procedūra, kas ļaus tuvākajās dienās iecelt šādu ekspertu. Saskaņā ar pēdējo no Luksemburgas iestādēm saņemto informāciju neatkarīgais eksperts varētu tikt iecelts tuvākajās dienās. Šī novēlotā iecelšana nekavēs ekspertam veikt savu uzdevumu atbilstoši pamatlīguma 6.2. pantam un noteikt ēkas pārdošanas cenu saskaņā ar šā līguma 6.3. pantu. Turpmāk par visiem rēķiniem, ko iesniegs uzņēmumi, kas strādā būvlaukumā, atzinumu sniegs Tiesas ārštata konsultants, lai palīdzētu uzraudzīt un kontrolēt būvniecību. No neatkarīga eksperta iecelšanas brīža viņam tiks nosūtīti rēķini ēkas galīgās pārdošanas cenas noteikšanai. Revīzijas palāta turklāt norāda, ka pamatlīgumā ir tikai galvenie principi, kas neprecizē noteikumus par kontroles nosacījumiem, izpildes termiņiem, sodu par kavējumu un budžeta maksimālo lielumu. Šajā vērtējumā ir norādāmas nianses: — kontroles nosacījumi ir izskaidroti pamatlīguma 4.2., 4.3., 4.4.3. un 4.5.2. pantā: valstij ir pienākums informēt Eiropas Kopienu Tiesu un saņemt tās piekrišanu katram būvniecības projekta īstenošanas posmam līdz pat līgumu noslēgšanai. Šie noteikumi ievieš principu, kas definēts motīvu izklāstā, uz ko skaidri atsaucas pamatlīgums, saskaņā ar kuru Eiropas Kopienu Tiesai ar Luksemburgas valsts piedalīšanos ir tiesības noteikt būvniecības projekta finansēšanas mehānismu un nosacījumus, vēloties aizsargāt Kopienu finanšu intereses, — līguma noslēgšanas brīdī, cena un izpildes termiņi tiek noteikti līgumā ar izvēlētajiem izņēmumiem, — lai gan pamatlīgums tieši nenosaka nokavējuma naudu Luksemburgas valstij, 4.4.1. panta h) apakšpunkts, 4.6.2. pants un 4.8. pants tomēr noteic, ka līgumi ar uzņēmumiem, kas ieguvuši tiesības realizēt iepirkumus, ir jāpapildina ar pienācīgas izpildes garantijām un soda naudas noteikumiem, tajā skaitā nokavējuma naudu. Tie uzliek valstij pienākumu tos stingri ievērot (4.5.6. pants), un atbilstošās summas tiek atskaitītas no pārdošanas cenas (4.7. pants), — Eiropas Kopienu Tiesa patur kontroli pār kopējo budžetu: valstij ir ne tikai pienākums lūgt Eiropas Kopienu Tiesas piekrišanu par ierosinājumiem par vispārējo darbu finansēšanu un par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, paredzot obligātās saistības (4.3. pants), bet tai arī jāinformē par jebkādu iespējamo pārsniegšanu un jāiesniedz priekšlikumi kopējā budžeta atjaunošanai (4.4.4. pants), — visbeidzot, Eiropas Kopienu Tiesas administrācija un Luksemburgas Publisko ēku administrācija ir papildinājušas savas līgumsaistības ar praktiskiem nosacījumiem, lai nodrošinātu termiņu ievērošanu un kopējo budžetu. Ieguvums no labas prakses, it īpaši būvniecības jomā, arī ir vērtējams tāpat kā detalizēti līguma noteikumi, kuru piespiedu izpilde termiņā ar saprātīgām izmaksām bieži ir apgrūtināta. 35. Eiropas Kopienu Tiesa ar gandarījumu novērtē Revīzijas palātas piezīmi, saskaņā ar kuru iegūtais finanšu nodrošinājums, lai gan sarežģīts, ir izdevīgs, pateicoties tam, ka Eiropas Kopienu Tiesa vērsās Eiropas Investīciju bankā. Nākotnes modernizēšanas un atjaunošanas darbu finansēšanai, kas veicami A, B un C piebūvēs, Eiropas Kopienu Tiesa, lai ņemtu vērā Revīzijas palātas norādes, pieprasīs tikt iesaistīta konkursā par šo darbu finansēšanu. I. pielikums. Eiropas Kopienu Tiesa norāda, ka atšķirībā no budžeta dokumentiem I. pielikuma tabulā nav nošķirti līdzekļi, kas paredzēti vienkāršai īrei, un līdzekļi īres-pirkuma līguma finansēšanai, kas tiek pārskaitīti ēku iegādei. Tas varētu radīt nepareizu priekšstatu par iestādes ievēroto nekustamā īpašuma politiku. Šī atšķirība parādās Eiropas Kopienu Tiesas budžetā, kurā ir divi dažādi budžeta posteņi. Atbilstošās dotācijas šajos divos posteņos parāda nekustamā īpašuma politiku, kāda Eiropas Kopienu Tiesai, kas sakarā ar īri-pirkumu kļūs par to ēku īpašnieci, kurās tai būs jāuzturas ilgstoši, ir jau vairākus gadus.