Veiksmīga globālā iesaiste nozīmē arī to, ka ES padziļina partnerības un alianses ar trešām valstīm, daudzpusējām un reģionālām organizācijām, kā arī citiem partneriem, sevišķi tiem, ar kuriem mums ir kopīgas demokrātiskas vērtības un prioritātes. Taču ES centīsies rast kopsaucēju atsevišķos jautājumos arī ar citiem – īpaši attiecībā uz globāliem sabiedriskajiem labumiem.

Kā ES to var sasniegt. Daudzpusējā kārtība ir jānostiprina, lai tā spētu sasniegt mērķus un risināt globālās problēmas un atbilstu 21. gadsimta ģeopolitikai. Lai saglabātu leģitimitāti, tai ir jāatbilst iedzīvotāju pieaugošajām prasībām attiecībā uz pārredzamību, kvalitāti, iekļautību un īstenošanu. ES un tās dalībvalstis stingri atbalsta uz noteikumiem balstītu starptautisko kārtību, kuras centrā ir ANO, un darīs to arī turpmāk. Tomēr pasaule vairs nav tāda, kāda tā bija pirms 75 gadiem, kad tika izveidota ANO. Process, kas 2020. gada septembrī tika sākts “ANO 75” samitā , sniedz iespēju atjaunināt multilaterālismu tā, lai tas nodrošinātu efektīvākus un iekļaujošākus rezultātus. ES būtu aktīvi jāiesaistās ANO ģenerālsekretāra pārdomu procesa atbalstīšanā šajā sakarā (“Mūsu kopīgā programma”). ES būtu arī jāveicina svarīgāko institūciju, piemēram, PTO un PVO, vērienīga modernizācija un jāvirza jaunu globālo normu, starptautisko standartu un sadarbības sistēmu izstrāde tādās sfērās kā digitālā joma, ieskaitot mākslīgo intelektu, un citas jaunas tehnoloģijas.

·tiek noteikts, kā ES var sasniegt to, ko tā vēlas, stiprinot šo sistēmu un tās spēju sasniegt rezultātus, un

·tiek skaidrāk definēts, ko ES vēlas redzēt daudzpusējā sistēmā un ko vēlas no tās iegūt,

Multilaterālisma būtība ir tāda, ka tas nepārtraukti jāpielāgo. Tā ir sarežģīta sistēma, taču sniedz acīmredzamus ieguvumus visiem. Svarīgi un paliekoši sasniegumi ir starptautiskie cilvēktiesību un starptautisko humanitāro tiesību instrumenti, Ilgtspējīgas attīstības programma 2030. gadam, Parīzes nolīgums par klimata pārmaiņām, Kodolieroču neizplatīšanas līgums un noteikumi, kas reglamentē starptautisko tirdzniecību un investīcijas. Atzinīgi vērtējams ir jaunās ASV administrācijas lēmums no jauna pievienoties Parīzes nolīgumam un palikt Pasaules Veselības organizācijā, kas kopumā dos pozitīvu impulsu vērienīgu daudzpusēju mērķu sasniegšanai nākamajos gados.

Šī ģeopolitiskā sāncensība negatīvi ietekmē centienus veicināt mieru un novērst konfliktus: tā kavē humānās palīdzības sniegšanu, mazina uzticēšanos un sarežģī globālo sabiedrisko labumu nodrošināšanu. Tiek apstrīdēti starptautisko tiesību, cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma pamatprincipi. Esošās institūcijas, kas atbalsta šādas vērtības, pārāk bieži tiek apietas vai ļaunprātīgi izmantotas šaurām nacionālām vai ideoloģiskām interesēm. Spēcīgi nevalstiski veidojumi, tostarp digitālās platformas un starptautiski uzņēmumi, ir kļuvuši par starptautisko normu veidotājiem ārpus iedibinātajiem kanāliem. Iedzīvotāji jūtas arvien vairāk atrauti no visiem pārvaldības līmeņiem. Līdz ar to pasaule kļūst neparedzamāka un nevienlīdzīgāka.

ES ir dabisks ANO un reģionālo organizāciju (piemēram, Eiropas Padomes, Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas) sabiedrotais attiecībā uz atbalstu demokrātijai un cilvēktiesību, pamatbrīvību veicināšanu un aizsardzību un cilvēka cieņas ievērošanu, tostarp dzimumu līdztiesību, bērnu tiesībām un LGBTIK tiesībām. ES aizstāvēs un popularizēs šos principus un vērsīsies pret mēģinājumiem tos vājināt. Tā iestāsies pret jebkuriem mēģinājumiem atkāpties no principa, ka visas cilvēktiesības ir universālas, nedalāmas, savstarpēji atkarīgas un savstarpēji saistītas. ES sadarbosies ar visiem, kas atbalsta demokrātiju, tiesības uz taisnīgu tiesu un pārskatatbildīgas un iekļaujošas iestādes.

Ar savu politisko ietekmi, rīcībpolitiku un finanšu instrumentiem, tostarp kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros, ES sniedz ieguldījumu starptautiskā miera un drošības uzturēšanā saskaņā ar ANO Statūtiem. Saskaņā ar ANO centieniem ES ievēro integrētu pieeju konfliktiem un krīzēm – no konfliktu novēršanas līdz krīžu pārvarēšanai un miera veidošanai.

Pasaulē, kurā pieaug ģeopolitiskā spriedze, konflikti un draudi starptautiskajai un reģionālajai stabilitātei, ES interesēs noteikti ir pastiprināt centienus novērst konfliktus, veicināt mieru un drošību, atbalstīt pamatvērtības un stiprināt savas spējas rīkoties kopā ar citiem partneriem. ES lielā mērā ir atkarīga no globālās stabilitātes un labas pārvaldības, ilgtspējīgas attīstības, netraucētām tirdzniecības plūsmām un piegādes ķēdēm, kā arī no ideju un zināšanu brīvas aprites.

ES stratēģiskās intereses daudzpusējā sistēmā ir divējādas. No vienas puses, tai ir jāprecizē prioritātes, ko tā vēlas īstenot daudzpusējā sistēmā. No otras puses, labi funkcionējoša daudzpusēja sistēma ES ir stratēģiski svarīga pati par sevi.

Reformas daudzpusējās organizācijās, lai panāktu to atbilstību paredzētajam mērķim.

ES turpinās atbalstīt starptautiskās tiesu, šķīrējtiesas un tiesībaizsardzības struktūras, kas ir uz noteikumiem balstītas starptautiskās kārtības pamats, sevišķi Starptautisko Krimināltiesu, ANO cilvēktiesību ievērošanas struktūras un Eiropas Cilvēktiesību tiesu, gan attiecībā uz to jurisdikciju, gan efektivitāti.

ES atbalstīs visu to svarīgāko starptautisko satvaru īstenošanu, kas atbilst tās prioritātēm vai kuriem tā ir pievienojusies.

Labi funkcionējoša daudzpusēja sistēma pati par sevi ir ES stratēģiskajās interesēs. Daudzpusējām organizācijām arī turpmāk jābūt efektīvām globālu sabiedrisko labumu nodrošināšanā. ES būtu jāturpina atbalstīt nepieciešamās reformas un daudzpusējo iestāžu modernizāciju. Padome 2019. gada jūnijā pieņēma secinājumus, kuros izklāstīta stratēģiska pieeja, kam jāpalīdz stiprināt noteikumos balstītu multilaterālismu un tā institūcijas: paturēt to, kas darbojas, reformēt to, kam ir jāmainās, un paplašināt globālo pārvaldību, aptverot jaunas jomas.

2. Daudzpusējās sistēmas stiprināšana (“kā ES to var sasniegt”)

Pasaulei izejot no šīs krīzes, ES uzsver, ka ir jāatgūstas jaunā kvalitātē, un konsekventi iestājas par daudzpusējiem risinājumiem, kas koncentrēti uz ilgtspējīgu un noturīgu sistēmu veidošanu – gan veselībā un transporta pakalpojumos, gan arī globālajās piegādes ķēdēs un piekļuvē kvalitatīvai izglītībai par pieņemamu cenu –, kā arī veido zaļo un digitālo investīciju sistēmas un nodrošina ilgtspējīgu ilgtermiņa attīstības finansējumu. Globālās nabadzības un nevienlīdzības novēršanai un cilvēces attīstības atbalstīšanai arī ir būtiska nozīme labākas noturības nodrošināšanā pret jebkāda veida krīzēm nākotnē.

Covid-19 pandēmija parāda, cik savstarpēji saistītas ir globālas problēmas. Pasaules veselības aprūpes sistēma ir tikai tik stipra, cik stiprs ir tās vājākais posms. Izvairīšanās no turpmākām pandēmijām un labāka sagatavotība cīņai pret tām ir nesaraujami saistīta ar globālās nabadzības, nevienlīdzības, klimata pārmaiņu un vides degradācijas novēršanu.

Šajā nolūkā ES turpinās iesaistīties aktīvā regulatīvā sadarbībā, t. sk. starptautiskajās standartizācijas organizācijās, izmantojot savas finansiālās un reglamentējošās pilnvaras, lai palīdzētu veidot globālas normas un standartus. Zīmīgi šādu iniciatīvu piemēri ir Globālā partnerība mākslīgā intelekta jomā (GPAI), Eiropas Padomes ad hoc komiteja MI jautājumos (CAHAI), Starptautiskā platforma ilgtspējīga finansējuma jomā, 2020. gada G7 augsta līmeņa transporta principi reaģēšanai uz Covid-19, High Ambition Coalition on Biodiversity, Global Coalition for a High Seas Treaty un Globālā alianse aprites ekonomikai un resursefektivitātei.

Starptautiskās finanšu iestādes, sevišķi Starptautiskais Valūtas fonds (SVF) un Pasaules Banka, pielāgo savu pārvaldības struktūru, lai labāk atspoguļotu mūsdienu globālo ekonomiku, palielina jaunattīstības un jauno dalībvalstu kvotu un balsu skaitu un koncentrē savu darbu uz aktuālajām problēmām. ES atbalsta šo iestāžu modernizācijas procesu, lai uzlabotu to pārredzamību un efektivitāti. Tajā pašā laikā ES būtu efektīvāk jāizmanto tās dalībvalstu kopējā ietekme šajos forumos, lai rosinātu to ieguldījumu ar mērķi visai pasaulei atgūties jaunā kvalitātē, paužot vienotu nostāju un virzoties uz saskaņotāku ārējo pārstāvību. Eiropas finanšu iestādes, sevišķi EIB un ERAB, arī cieši sadarbosies ar starptautiskajām finanšu iestādēm saskaņā ar nākotnes Eiropas finanšu arhitektūru attīstībai.

Arī noteiktās ANO aģentūrās un starptautiskās organizācijās ir ļoti svarīgi veikt modernizāciju un reformas. Tāpēc ES vada Pasaules Veselības organizācijas spēcināšanas procesu saistībā ar konkrētu priekšlikumu nostiprināt tās starptautiskās sagatavotības un reaģēšanas spējas ārkārtas situācijās veselības jomā. Mums jānodrošina, ka PVO tiek piešķirtas plašākas un neatkarīgākas pilnvaras un ka tai ir pienācīgi un ilgtspējīgi resursi to īstenošanai. Turklāt ES vada centienus reformēt un modernizēt visas Pasaules Tirdzniecības organizāciju funkcijas, lai nodrošinātu stabilitāti, noteiktību un taisnīgumu globālajā tirdzniecības sistēmā. PTO ir ārkārtīgi svarīgi reformēt, lai veicinātu ekonomikas atveseļošanos no pandēmijas, sasniegtu mērķus ilgtspējas jomā un izstrādātu tirdzniecības noteikumus, kas ir atbilstošāki mūsdienu digitālajai pasaulei.

ES atbalsta ANO ģenerālsekretāra ierosināto reformu procesu nolūkā padarīt ANO “atbilstošu mērķim”. ES bija būtiska loma to Ģenerālās asamblejas rezolūciju pieņemšanā, kas ir ļāvušas panākt progresu attiecībā uz reformas trim virzieniem – pārvaldību, miera un drošības struktūru un attīstības sistēmu. Atbildīgāka, pārredzamāka un efektīvāka ANO sistēma būs visu interesēs. Tādēļ ES ir gatava palīdzēt atlikušo problēmu risināšanā, īstenošanā un ietekmes nodrošināšanā uz vietas, t. sk. ar ANO rezidējošo koordinatoru starpniecību. Ģenerālās asamblejas atjaunināšanai, kā arī ANO Drošības padomes visaptverošai reformai būs svarīga loma, lai nodrošinātu, ka ANO 21. gadsimtā spēj reāli pildīt savas funkcijas saskaņā ar Statūtiem.

Pašreizējā situācijā ļoti svarīga ir daudzpusējās sistēmas efektivitāte un saskaņotība, lai to pareizi pārvaldītu un ilgtspējīgi finansētu un lai tiktu aizsargātas universālās vērtības un starptautiskās tiesības.

ES un tās dalībvalstis ir galvenie daudzpusējās sistēmas dalībnieki un ieguldītāji. ES dalībvalstis nodrošina aptuveni ceturto daļu no ANO regulārā un miera uzturēšanas budžeta, tāpat kā vairāk nekā 30 % no visu attīstības, miera veidošanas un humānās palīdzības darbību (pamata un brīvprātīgā) finansējuma. Starptautiskajā Valūtas fondā ES dalībvalstīm ir 26 % balsu valdē, un tās nodrošina trešdaļu SVF resursu. Vairāk nekā 25 % no kapitāla dažādās Pasaules Bankas filiālēs un vairāk nekā 30 % iemaksu trasta fondā nodrošina ES un tās dalībvalstis.

(I)ES saskaņotības un koordinācijas stiprināšana

ES un tās dalībvalstīm kopā ir spēcīga ietekme daudzpusējā sistēmā, ja tās efektīvi izmanto koordinācijas mehānismus, pārstāvības un finansēšanas spējas kā 27 valstu bloks, atbalstot ES politiskos mērķus, vērtības un starptautisko standartu noteicējas lomu. Tomēr tas tā nenotiek vienmēr, līdz ar to dažos gadījumos ES kolektīvi sasniedz mazāk nekā būtu iespējams.

Lai iespējami palielinātu šo kolektīvo ietekmi, ES būtu vēl vairāk jānostiprina sava saskaņotība, vienotība un solidaritāte daudzpusējos forumos. ES un tās dalībvalstīm jākoordinē sava nostāja, rīcība un vēstījumi un jārīkojas vienoti saskaņā ar Līgumiem.

Šajā nolūkā ES un tās dalībvalstīm ir jāuzlabo informācijas apmaiņa, apspriešanās un koordinācija, tostarp tādu daudzpusēju struktūru pārvaldības struktūrās un valdēs, kurās Savienība nav pārstāvēta. Piemēram, ES būtu jāstrādā pie tā, lai izveidotu koordinācijas mehānismus visās starptautiskajās finanšu iestādēs (SFI), līdzīgi kā tas jau notiek Starptautiskajā Valūtas fondā.

Tā kā paredzams, ka ES dalībvalstu klātbūtne ANO Drošības padomē samazināsies līdz tikai divām valstīm 2022. gadā (tas mainīsies ne agrāk kā 2025. gadā), prioritāte ir efektīvas ES sadarbības nodrošināšana jautājumos, kas saistīti ar ANO Drošības padomi. Tam būtu jābalstās uz ES dalībvalstu, kas ir Drošības padomes (pastāvīgās vai nepastāvīgās) locekles, nemitīgu intensīvāku sadarbību un jānodrošina iespēja popularizēt ES nostājas minētajā struktūrā.

Tā kā ekonomikas, politikas un drošības jomas bieži ir savstarpēji atkarīgas, ir vajadzīga labāka koordinācija starp politikas jomām visos līmeņos. Turklāt ES būtu jāizmanto sava pasaules lielvaras loma pētniecības un inovācijas jomā, lai nodrošinātu, ka daudzpusēja rīcība ir balstīta uz vislabākajiem pieejamajiem zinātniskajiem pierādījumiem.

(II)Vienota nostāja

Izšķiroša nozīme ir ES spējai aktīvi piedalīties, būt efektīvi pārstāvētai un paust vienotu nostāju. ES ir visas vajadzīgās iezīmes, lai kļūtu par pilntiesīgu dalībnieci starptautiskās organizācijās vai piedalītos tajās privileģēta novērotāja statusā. Lai nodrošinātu, ka ES pauž vienotu nostāju un rīkojas jautājumos, kas ir tās kompetencē, ES ārējās pārstāvības loma starptautiskās organizācijās ir uzticēta Eiropas Komisijai, kā arī Augstajam pārstāvim jautājumos, kas attiecas uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku, savukārt viņu vārdā rīkojas ES delegācijas.

Komisija un Augstais pārstāvis mērķtiecīgāk izmantos savas iniciatīvas pilnvaras, lai uzlabotu ES nostāju formulējumus starptautiskos forumos, īpaši nolūkā nodrošināt ES pārstāvjiem vairāk taktiskās elastības. Turklāt, lai lēmumus varētu pieņemt ātrāk un efektīvāk, Padomei ir jāizmanto arī Līguma noteikumi, kas pieļauj konstruktīvu atturēšanos un lēmumu pieņemšanu ar kvalificētu balsu vairākumu kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā. Tas ir īpaši svarīgi, reaģējot uz starptautisko tiesību, t. sk. starptautisko cilvēktiesību un starptautisko humanitāro tiesību, pārkāpumiem. Šāda pieeja arī ļautu ES ātrāk un efektīvāk reaģēt uz šiem pārkāpumiem, pieņemot ES sankcijas. ES globālo cilvēktiesību sankciju režīma pieņemšana ir svarīgs pavērsiens mūsu kolektīvās rīcības stiprināšanā šajā jomā.

Daudzos gadījumos un dažādu iemeslu dēļ ES nav pilntiesīga dalībniece starptautiskajās organizācijās. Tas nav traucējis panākt oficiālas vienošanās par dalību novērotāja statusā vai pat pragmatiskas ad hoc vienošanās ar dalībvalstīm un/vai attiecīgajām organizācijām un to locekļiem, kas nodrošina ES un tās pārstāvjiem spēju efektīvi iejaukties un rīkoties neatkarīgi no tās oficiālā statusa. ES ir atzīta par uzticamu konstruktīvu partneri un starpnieci. Nesens piemērs ir Pasaules Veselības asambleja 2020. gada maijā, kur ES, lai arī bez dalībnieces statusa, bija rezolūcijas par reaģēšanu uz Covid-19 virzītājspēks. Tomēr citos svarīgos gadījumos šādas vienošanās vai nu nepastāv, ir nevajadzīgi apgrūtinošas, novecojušas vai liedz Komisijai un/vai Augstajam pārstāvim efektīvi runāt ES vārdā jautājumos, kas ir ES kompetencē. Viens no piemēriem ir Pārtikas un lauksaimniecības organizācija, kurā ES spēju efektīvi darboties apdraud novecojuši nolīgumi ar dalībvalstīm, kuri neatbilst Līgumiem. Tādēļ ES katrā atsevišķā gadījumā būtu steidzami jāizvērtē, vai tās statuss konkrētā starptautiskā organizācijā, fondā vai programmā ir jāpielāgo vai jāuzlabo saskaņā ar ES Līgumiem, un jārīkojas, lai panāktu šo pielāgošanu vai uzlabošanu.

(III)Daudzpusējās sistēmas finansēšana

Attiecībā uz daudzpusējās sistēmas finansēšanu pasaules, reģionu un valstu līmenī Eiropas komandas pieeja ļauj efektīvāk izmantot ES un dalībvalstu kolektīvo ieguldījumu, atbalstot un saistot to ar saskaņoto politikas prioritāšu ieviešanu un nodrošinot lielāku saskaņotību starptautiskajos forumos. ES būtu jāturpina skaidri norādīt, ko tā sagaida no saviem partneriem, un sekmīgāk jāizmanto šī ietekme. Tas nozīmē, ka vajadzības gadījumā ES vajadzētu būt gatavai pielāgot savu finansējumu konkrētām daudzpusējām iniciatīvām vai organizācijām atkarībā no tā, kā šīs politikas prioritātes tiek ievērotas. Kopumā būtu jānodrošina ES atbalsta pamanāmība.

(IV)ES klātbūtne daudzpusējās iestādēs

Attiecībā uz vadošajiem amatiem daudzpusējās organizācijās ES būtu jāatbalsta kandidāti, kas atbilst augstākajiem profesionālajiem, vadības, ētikas un politiskajiem kritērijiem. Vienlaikus ir steidzami nepieciešama saskaņotāka un stratēģiskāka pieeja un labāka informācijas apmaiņa, t. sk. ar trešo valstu partneriem. Tas attiecas arī uz ANO struktūru, piemēram, Cilvēktiesību padomes, vēlēšanām. Apspriedēm Padomē būtu jākļūst intensīvākām. Līdzīgi ES būtu jāstrādā pie tā, lai izveidotu ES personāla apmaiņas un klātbūtnes politiku starptautiskās organizācijās visos līmeņos.