KOMISIJAS ZIŅOJUMS Dalībvalstu atbildes uz Revīzijas palātas 2011. gada pārskatu /* COM/2013/0118 final */





SATURS Dalībvalstu atbildes uz Revīzijas palātas 2011. gada pārskatu. 2 Kopsavilkums. 2 1. Ziņojuma darbības joma.. 3 2. Palātas 2011. gada pārskata noformējums un galvenās atziņas. 4 3. Ceļā uz dalītās pārvaldības uzlabošanu dalībvalstīs. 5 3.1 Pirmā līmeņa pārbaudes, valsts noteikumi un sistēmu revīzijas. 6 3.2 Revīzijas iestādes. 9 3.3 Publiskais iepirkums. 9 3.4. Savstarpējā atbilstība. 11 4. Secinājumi 12 KOMISIJAS ZIŅOJUMS Dalībvalstu atbildes uz Revīzijas palātas 2011. gada pārskatu Kopsavilkums Šajā ziņojumā analizētas dalībvalstu atbildes uz Eiropas Savienības Revīzijas palātas pārskatu par 2011. budžeta gadu. Tas atbilst 162. panta 5. punkta noteikumiem Finanšu regulā, ko piemēro Eiropas Savienības vispārējam budžetam. Palāta veica turpmākas izmaiņas 2011. gada ziņojuma noformējumā, galvenokārt pievienojot divas jaunas nodaļas. Palāta sniedza pozitīvu atzinumu par pārskatiem un aplēsa, ka iespējamākais kļūdu īpatsvars budžetā kopumā ir 3,9 %, kas ir līdzīgs pagājušā gada kopējam kļūdu īpatsvaram, proti, 3,7 %. Pēc izmaiņām Palātas metodikā 3,9 % rādītājs tagad ietver savstarpējās atbilstības kļūdas politikas grupās “Lauksaimniecība: tirgus un tiešais atbalsts” un “Lauku attīstība”. Ja neņemtu vērā minēto izmaiņu, rādītājs būtu 3,8 %. Vairākums dalībvalstu atbilžu tika saņemts noteiktajā termiņā[1]. Tāpat kā iepriekšējos gados dalībvalstu sniegto atbilžu kvalitāte bija ievērojami atšķirīga. Dažos gadījumos tika iesniegtas ļoti kvalitatīvas atbildes, taču citos gadījumos bija acīmredzams, ka atbilžu kvalitātei veltīts ļoti maz laika. Dalībvalstis atkārtoti pauda apņemšanos uzturēt partnerību ar Komisiju un Palātu, lai nodrošinātu ES fondu pareizu finanšu pārvaldību. Piemēram, trīs ceturtdaļas visu dalībvalstu ir izteikušas interesi par iespēju arī lauku attīstības jomā rīkot trīspusējās sanāksmes (kas jau pastāv kohēzijas politikas jomā). Komisija un dalībvalstis ir izteikušas apņemšanos risināt lauku attīstības jautājumus, lai mazinātu kļūdu īpatsvaru. Lauksaimniecības ģenerāldirektorāts ir sācis īstenot rīcības plānu, un dalībvalstis, kā norādīts to atbildēs, jau veic koriģējošus pasākumus, lai risinātu lauku attīstības jautājumus. Neraugoties uz to, ka ir novēroti būtiski uzlabojumi, dalībvalstīm un Komisijai kohēzijas politikā kopumā ir jāveic konkrēti un ilgstoši pasākumi, lai panāktu labākus rezultātus. Šajā plānošanas periodā Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts un Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts turpinās veikt mērķtiecīgus pasākumus. Šie pasākumi ietver revīzijas pievēršanu lielāka riska jomām un finanšu dalībniekiem, valstu iestāžu darbības rūpīgu uzraudzīšanu, maksājumu pārtraukšanu/apturēšanu un pamatotos gadījumos finanšu korekciju veikšanu. Nākamajam plānošanas periodam Komisija ir ierosinājusi vairākus pasākumus, kuri pašlaik ir iestāžu apspriešanas procesā. Minētie pasākumi ietver plašāku vienkāršoto izmaksu izmantošanu, dalībvalstu ceturkšņa ziņojumus Komisijai, stingrākus izdevumu attiecināmības noteikumus, kā arī neto finanšu korekciju un vadības deklarāciju ieviešanu. KOMISIJAS ZIŅOJUMS Dalībvalstu atbildes uz Revīzijas palātas 2011. gada pārskatu 1. Ziņojuma darbības joma Finanšu regulas, ko piemēro Eiropas Savienības vispārējam budžetam, 162. panta 5. punktā noteikts, ka tiklīdz Revīzijas palāta (Palāta) ir iesniegusi gada pārskatu, Komisija nekavējoties informē attiecīgās dalībvalstis par tām šā pārskata daļām, kuras attiecas uz to līdzekļu pārvaldību, par kuriem tās atbildīgas saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem. Dalībvalstīm sešdesmit dienu laikā ir jāsniedz atbilde Komisijai, un Komisija līdz nākamā gada 28. februārim nosūta šo atbilžu kopsavilkumu Revīzijas palātai, Eiropas Parlamentam un Padomei. Pēc tam, kad 2012. gada 6. novembrī Palāta bija publicējusi pārskatu par 2011. budžeta gadu, Komisija pienācīgi informēja dalībvalstis par minētajā pārskatā iekļauto informāciju. Šo informāciju sniedza vēstulē un trīs anketās (ko pievienoja kā pielikumus), kuras dalībvalstīm tika lūgts aizpildīt: I pielikums bija anketa par tiem pārskata punktiem, kas attiecas uz konkrētām dalībvalstīm; II pielikums bija anketa par revīzijas konstatējumiem, kas attiecas uz katru dalībvalsti[2], un III pielikums bija anketa par vispārīgiem konstatējumiem saistībā ar politiku un programmām, kuras ir dalītā pārvaldībā. Šajā ziņojumā ir analizētas dalībvalstu sniegtās atbildes, un tam ir pievienots dienestu darba dokuments (DDD), kurā ietvertas dalībvalstu atbildes uz I un III pielikuma jautājumiem[3]. 2. Palātas 2011. gada pārskata noformējums un galvenās atziņas Palāta izdarīja turpmākas izmaiņas 2011. gada pārskata noformējumā. Tika ieviestas divas jaunas nodaļas, katra no tām attiecīgi par lauksaimniecību un kohēziju, lai sniegtu plašāku šo politikas jomu revīzijas rezultātu analīzi. Nodaļu “Lauksaimniecība un dabas resursi” aizstāja ar “Lauksaimniecība: tirgus un tiešais atbalsts” un “Lauku attīstība, vide, zivsaimniecība un veselība”. Nodaļu “Kohēzija, enerģētika un transports” aizstāja ar “Reģionālā politika, enerģētika un transports” un “Nodarbinātība un sociālās lietas”. Papildus jaunajām nodaļām Palāta sniedza arī salīdzinošus datus par iespējamāko kļūdu īpatsvaru 2010. un 2011. gada budžetā kopumā un konkrētajās politikas jomās. Visbeidzot Palāta 10. nodaļā “ES budžeta izpildes rezultāti”, ko ieviesa ar 2010. gada pārskatu, akcentēja arī ES darbības pārvaldību. Ticamības deklarācijā Palāta norādīja, ka pārskatos patiesi atspoguļots Savienības finanšu stāvoklis, tās darbību rezultāti un naudas plūsma. Ieņēmumos un saistībās kļūdu līmenis nebija būtisks. Politikas grupā “Administratīvie un citi izdevumi” kļūdu līmenis nebija būtisks. Arī “Ārējā atbalsta, attīstības un paplašināšanās” maksājumos nebija būtisku kļūdu, izņemot starpposma un galīgos maksājumus. Visās pārējās politikas jomās bija būtisks kļūdu līmenis. Turklāt Palāta uzskatīja, ka visas kontroles sistēmas klasificējamas kā “daļēji efektīvas”, izņemot politikas jomas “Administratīvie un citi izdevumi” un “Ieņēmumi”, kas tika klasificētas kā “efektīvas”. Būtisks kļūdu līmenis bija ādās politikas jomās: “Lauku attīstība, vide, zivsaimniecība un veselība” ar iespējamāko kļūdu īpatsvaru 7,7 %; “Lauksaimniecība: tirgus un tiešais atbalsts” ar iespējamāko kļūdu īpatsvaru 2,9 %. Stāvoklis kohēzijas politikas jomā kopumā bija ievērojami uzlabojies un iespējamākais kļūdu īpatsvars bija sarucis līdz 5,1 % salīdzinājumā ar 7,7 % rādītāju 2010. gadā. Tomēr abās nodaļās par kohēzijas politiku tika konstatēts būtisks kļūdu līmenis — politikas grupā “Reģionālā politika, enerģētika un transports” un “Nodarbinātība un sociālās lietas” iespējamākais kļūdu līmenis bija attiecīgi 6,0 % un 2,2 %. Visbeidzot “Pētniecībā un citu iekšējo nozaru politikā” iespējamākais kļūdu līmenis bija 3,0 %. Palātas aplēstais iespējamākais kļūdu īpatsvars ES 2011. gada budžetā kopumā bija 3,9 %, kas ir līdzīgs 2010. gada rādītājam, proti, 3,7 %. Pēc izmaiņām Palātas metodikā 3,9 % rādītājs ietver savstarpējās atbilstības kļūdas politikas grupā “Lauksaimniecība: tirgus un tiešais atbalsts” un “Lauku attīstība”. Ja neņemtu vērā minēto izmaiņu, rādītājs būtu 3,8 %. Turpmāk diagrammā attēlots, kā kopš 2006. gada attīstījies kļūdu īpatsvars budžetā kopumā. (1) Atšķirībā no iepriekšējiem gadiem 2011. gada iespējamākā kļūdu īpatsvara aprēķinā Palāta ir ņēmusi vērā gadījumus, kad KLP maksājumu saņēmēji nebija pildījuši savstarpējās atbilstības pienākumus. Konstatētās kļūdas atbilst apmēram 0,1 procentpunktam no Palātas aplēstā iespējamāko kļūdu īpatsvara maksājumiem kopumā. 3. Ceļā uz dalītās pārvaldības uzlabošanu dalībvalstīs Kā minēts ievadā, Komisija katrai dalībvalstij kopā ar vēstuli attiecīgi nosūtīja arī trīs pielikumus: I pielikums bija anketa par tiem pārskata punktiem, kas attiecas uz konkrētām dalībvalstīm; II pielikums bija anketa par revīzijas konstatējumiem, kas attiecas uz katru dalībvalsti, un III pielikums bija anketa par vispārīgiem konstatējumiem saistībā ar dalīto pārvaldību, kuri iekļauti 2011. gada ticamības deklarācijā. Attiecībā uz I un II pielikumu dalībvalstis bija aicinātas vajadzības gadījumā sniegt sīku aprakstu par pasākumiem, kas veikti, lai izlabotu šīs kļūdas, kā arī par šo pasākumu grafiku, saturu un paredzamajiem rezultātiem. Šajā ziņojuma iedaļā ir analizētas dalībvalstu atbildes uz I, II un III pielikumu, un tās iedalītas četrās galvenajās tematiskajās grupās: 1) “Pirmā līmeņa pārbaudes, valsts noteikumi un sistēmu revīzijas”, 2) “Revīzijas iestādes”, 3) “Publiskais iepirkums” un 4) “Savstarpējā atbilstība”. Vairākums dalībvalstu atbilžu tika saņemts noteiktajā termiņā[4]. Tāpat kā iepriekšējos gados dalībvalstu sniegto atbilžu kvalitāte bija ievērojami atšķirīga. Dažos gadījumos tika iesniegtas ļoti kvalitatīvas atbildes, taču citos gadījumos bija acīmredzams, ka atbilžu kvalitātei veltīts ļoti maz laika. Tomēr kopumā gandrīz visas dalībvalstis ziņoja par iniciatīvām un aprakstīja jau uzsāktās vai turpmāk plānotās iniciatīvas izpildes uzlabošanai. Dažas dalībvalstis atkārtoti pauda apņemšanos uzturēt partnerību ar Komisiju un Palātu, lai nodrošinātu ES fondu pareizu finanšu pārvaldību[5]. Piemēram, trīs ceturtdaļas visu dalībvalstu ir izteikušas interesi par iespēju arī lauku attīstības jomā rīkot trīspusējās sanāksmes, kas jau pastāv kohēzijas politikas jomā[6] (sk. 1.2. diagrammu, kas sniedz informāciju saistībā ar anketas III pielikuma 5. jautājumu). Šī iniciatīva par trīspusējām sanāksmēm atbilst arī Padomes ieteikumu par budžeta izpildi 2011. finanšu gadā[7]. 1.2. diagramma Attiecībā uz 5. nodaļu “Reģionālā politika, enerģētika un transports” un 6. nodaļu “Nodarbinātība un sociālās lietas” regulāri tiek rīkotas Palātas, Komisijas un dalībvalstu trīspusējās sanāksmes. Šo nodaļu gadījumā sanāksmes ir izrādījušās ļoti sekmīgas, lai novērstu pretrunas saistībā ar kļūdu novērtējumu. Par lauksaimniecības un lauku attīstības jomu 2012. gadā notika tikai viena šāda veida sanāksme. Vai dalībvalsts būtu ieinteresēta un gatava piedalīties trīspusējās sanāksmēs, kas attiecas uz lauksaimniecības un lauku attīstības nodaļām? 3.1 Pirmā līmeņa pārbaudes, valsts noteikumi un sistēmu revīzijas Attiecībā uz pirmā līmeņa pārbaudēm un valsts noteikumiem Palāta pārskatā konstatēja nepilnības valsts iestāžu veiktajās pārbaudēs un norādīja dažus gadījumus, kuros valsts iestādes nebija efektīvi novērtējušas deklarēto izmaksu atbilstību valsts noteikumiem. Piemēram, attiecībā uz reģionālo politiku Palāta uzskatīja, ka “dalībvalstu iestādēm bija pietiekami daudz informācijas, lai 62 % reģionālās politikas darījumu, kuros bija kļūdas, atklātu un izlabotu vismaz dažas no tām pirms izdevumu apstiprināšanas Komisijai”[8]. Attiecībā uz nodarbinātības un sociālo lietu jomu Palāta izteica līdzīgu apsvērumu par 76 % darījumu, kuros bija kļūdas[9]. Attiecībā uz lauku attīstību Palāta konstatēja, ka četras no sešām revidētajām valsts iestādēm nebija efektīvi pārbaudījušas deklarēto izmaksu pamatotību un ka maksājumu aģentūras ne vienmēr bija pienācīgi īstenojušas uz vietas veiktās pārbaudes[10]. Turklāt Palāta konstatēja, ka valsts noteikumu neievērošana ir viens no riskiem saistībā ar maksājumu pareizību[11]. Dalībvalstis sniedza dažādas atbildes saistībā ar pirmā līmeņa pārbaužu piemērotību. Austrija un Beļģija norādīja, ka šīs pārbaudes katru reizi ir bijušas apmierinošas[12], un Austrija kā pierādījumu tam pieminēja faktu, ka divās valsts iestāžu revidētajās Eiropas Sociālā fonda (ESF) programmās kļūdu īpatsvars bija tuvu būtiskuma slieksnim. Divas dalībvalstis (Somija un Latvija) norādīja, ka sarežģīti attiecināmības un normatīvie noteikumi reizēm radīja atšķirīgu interpretāciju, kas savukārt ietekmēja pirmā līmeņa pārbaužu kvalitāti[13]. Slovākija un Somija pieminēja, ka darbinieku mainība un no tās izrietošā zināšanu zaudēšana ir faktors, kas veicina nepiemērotas pirmā līmeņa pārbaudes[14]. Visbeidzot Grieķija rezumēja situāciju un norādīja, ka: “Iemesli ir sarežģīti un pārsvarā atkarīgi no tā, kas veic pirmā līmeņa pārbaudi. Pirmā līmeņa pārbaudes veic vai nu administratīvās iestādes, vai arī pilnvarotās starpniekstruktūras, un tas notiek atšķirīgā veidā.”[15] Vairāk nekā puse dalībvalstu piekrita tam, ka valsts noteikumi ir jāvienkāršo, lai mazinātu administratīvo slogu un līdz ar to samazinātu kļūdu skaitu. Tomēr dalībvalstis norādīja, ka arī ES direktīvas ir jāvienkāršo, lai panāktu kļūdu skaita samazinājumu. Luksemburga rezumēja situāciju ar šādu izteikumu: “Valsts noteikumus vienmēr var vienkāršot, taču sākotnēji būtu vēlams vienkāršot (ES) direktīvu noteikumus.”[16] Visbeidzot, atbildot uz jautājumu par pirmā līmeņa pārbaužu sistēmu revīzijām (2. jautājums III pielikuma anketā un 1.3. diagramma), tikai nedaudz vairāk nekā 40 % dalībvalstu norādīja, ka dažos gadījumos tās jau veic šādas revīzijas. Piemēram, Dānija norādīja, ka gan reģionālās politikas, gan lauku attīstības jomā attiecīgi Dānijas Uzņēmumu revīzijas iestāde un Dānijas Lauksaimniecības un zivsaimniecības aģentūras Iekšējās revīzijas nodaļa ir veikušas ar sistēmu novērtējumu saistītas revīzijas. Dānijas Lauksaimniecības un zivsaimniecības aģentūras gadījumā Iekšējās revīzijas nodaļa jau bija revidējusi vietējo rīcības grupu (VRG) pasākumus Lauku apgabalu programmas ietvaros un 2013. gadā gatavojās veikt šīs pašas programmas atkārtotu revīziju[17]. Lietuva, Latvija, Čehijas Republika un Grieķija[18] norādīja, ka sistēmu revīzijas jau ir kļuvušas par to revīziju grafika neatņemamu sastāvdaļu un tiek veiktas regulāri. Citas dalībvalstis secināja, ka specifiskas sistēmu revīzijas nav nepieciešamas, jo dalībvalstis izmanto visaptverošu revīzijas stratēģiju. Vācija norādīja, ka pirmā līmeņa pārbaužu revīzijas jau ir neatņemama sistēmu revīziju sastāvdaļa un ka konkrētas riska zonas varētu pārbaudīt atsevišķi[19]. Slovākija situāciju rezumēja līdzīgā veidā[20]. Nepilnības pirmā līmeņa pārbaudēs un jo īpaši valstu attiecināmības noteikumu pārkāpumi ir veicinājuši kļūdu īpatsvaru kohēzijas politikas jomā. Komisija aktīvi mudina dalībvalstis risināt šo jautājumu. Tā ir izveidojusi virkni pasākumu, kas atbalsta valstu iestāžu centienus vienkāršot šo jomu, kā arī palīdz pārvaldības un kontroles iestādēm. Turklāt tā veic arī tematisku ar riska novērtējumu saistītu revīziju par pirmā līmeņa pārbaužu efektivitāti. 1.3. diagramma Revīzijas palāta iesaka Komisijai mudināt revīzijas iestādes ,,veikt īpašas sistēmu revīzijas saistībā ar vadošo iestāžu un starpniekstruktūru veiktajām ,,pirmā līmeņa pārbaudēm”” (sk., piemēram, 5.73. nodaļas 4. ieteikumu). Vai dalībvalsts plāno veikt papildu un īpašas sistēmu revīzijas šajā jomā? 3.2 Revīzijas iestādes Palāta 2011. gada pārskatā sniedza septiņu dalībvalstu revīzijas iestāžu (RI) novērtējumu rezultātus. Palāta pārskatīja RI darba metožu dažādos aspektus, tostarp organizācijas struktūru, darba dokumentus, kā arī gada kontroles ziņojumus un gada atzinumus. Šo novērtējumu rezultātā tika konstatēts, ka četras RI ir “efektīvas”, divas ir “daļēji efektīvas” un viena ir “neefektīva”. Palāta akcentēja, ka uzlabojumi ir nepieciešami šādās jomās: pārbaudes saraksti, revīziju kvalitātes kontrole un revīzijas metodika[21]. Tādēļ Palāta ieteica Komisijai sniegt plašāk izstrādātas norādes RI, īpaši attiecībā uz paraugu atlasi, un mudināt RI veikt vairāk sistēmu revīziju[22]. Kopumā dalībvalstis, kuru RI bija saņēmušas negatīvu Palātas novērtējumu un kuras bija sniegušas atbildes uz Palātas pārskatu, norādīja, ka problemātiskajās jomās jau ir veikti vai pašlaik notiek koriģējoši pasākumi. Piemēram, Čehijas Republika norādīja, ka: “Čehijas Republika ir saņēmusi negatīvu vērtējumu tādēļ, ka 2011. gada situācijas novērtējums ietvēra sistēmu, kas bija izveidota 2007. gadā (un kas vēlāk saņēma gan EK, gan revīzijas uzņēmuma “PricewaterhouseCoopers” apstiprinājumu). Laikā, kad Palāta veica revīziju, pēc vienošanās ar EK jau bija sākts darbs pie minētās sistēmas maiņas.”[23] Turklāt dalībvalsts sniedza komentārus arī par Palātas veikto paraugu atlasi. Tā norādīja, ka: “Revīzijas palātas pārskats nav balstīts uz reprezentatīvu paraugu, kas ietvertu visu Čehijas Republikas darbības programmu projektus (jo tas ietver tikai transporta darbības programmu un dienvidaustrumu reģionālo darbības programmu). Palāta revidēja visus astoņus minēto darbības programmu projektus, respektīvi, četrus katrā programmā. Revīzijas iestāde gadā izskata 650 projektus no visām darbības programmām. Tādēļ secinājumus, ko Palātas revidenti izdarījuši, pamatojoties uz šo niecīgo paraugu, nav attiecināmi (īpaši no statistikas perspektīvas) uz visu darbības programmu finanšu kontroles un revīzijas sistēmu Čehijas Republikā”.[24] Rumānija norādīja, ka, ņemot vērā palātas apsvērumus, tās galvenā RI ir pārskatījusi Palātas sākotnējos konstatējumus un ir izteikusi vēlmi piedalīties trīspusējā sanāksmē (Revīzijas palāta, EK un RI), lai “izklāstītu Revīzijas palātai pasākumus, kas veicami saistībā ar jautājumiem, par kuriem Palātas revidenti norādījuši, ka ir nepieciešams panākt uzlabojumus.” Minēto trīspusējo sanāksmi noturēja 2012. gada jūnijā, un tās rezultāts bija sekmīgs, jo tika atrisināti nozīmīgi jautājumi un 2012. gadā tika pozitīvi pārklasificēta RI efektivitāte.[25] Kopumā dalībvalstis ir norādījušas, ka vajadzības gadījumā RI cenšas nepārtraukti uzlabot darba kvalitāti, lai nodrošinātu, ka tā rezultāti ir saskaņā ar Palātas ieteikumiem 2011. gada pārskatā. 3.3 Publiskais iepirkums Publiskais iepirkums tika akcentēts Palātas 2011. gada pārskatā kā viens no lielākajiem kļūdu avotiem. Reģionālās politikas jomā Palāta konstatēja, ka 25 % no 180 revidētajiem darījumiem neatbilst iepirkuma noteikumiem. Turklāt 9 % revidēto darījumu tika konstatēti smagi šo noteikumu pārkāpumi, un šīs kļūdas veidoja 44 % no visām skaitļos izsakāmajām kļūdām šajā politikas jomā.[26] Arī “Lauku attīstības” un “Nodarbinātības un sociālo lietu” politikas jomās iepirkuma noteikumu neievērošana palielināja kļūdu īpatsvaru.[27] Dalībvalstis atzīst iepirkuma kļūdu būtiskumu un turpina meklēt veidus, kā uzlabot situāciju. Piemēram, Ungārija norādīja, ka: “Pēdējā laikā esam guvuši ievērojamus panākumus saistībā ar publiskā iepirkuma pārraudzību. Kopš 2010. gada 8. decembra Valsts Attīstības aģentūrā tiek izmantota centralizēta publiskā iepirkuma revīzijas sistēma. Tika izveidota īpaša nodaļa — Publiskā iepirkuma uzraudzības departaments —, kas galvenokārt ir atbildīga par obligāto publiskā iepirkuma ex-ante un ex-post revīziju veikšanu, vadlīniju izstrādāšanu un ekspertu uzraudzības nodrošināšanu pirmā līmeņa pārbaudēs, ko veic starpniekstruktūras gadījumos, kad publiskajiem iepirkumiem ir zemāka līguma vērtība.”[28] Arī Spānijas sniedza informāciju par pasākumiem, kas veikti, lai uzlabotu situāciju iepirkuma jomā. Attiecībā uz reģionālo politiku pieci Spānijai adresētie sākotnējo konstatējumu paziņojumi bija saistīti ar publisko iepirkumu. Četros no pieciem gadījumiem Spānija norādīja, ka tā jau ir veikusi konkrētus pasākumus, lai uzlabotu situāciju, un ka procedūras šajā jomā ir vai nu pastiprinātas, vai arī aizstātas ar jaunām procedūrām. Piektais gadījums bija ar ierobežotu atbildību saistīts jautājums, kuram nebija finansiālās ietekmes.[29] Septiņas dalībvalstis — Austrija, Dānija, Francijas, Vācija, Lietuva, Luksemburga un Polija — ir akcentējušas trīs galvenos faktorus, kas sekmē kļūdas iepirkuma jomā.[30] Tie ir: 1) sarežģīti valsts publiskā iepirkuma noteikumi, 2) sarežģītas ES publiskā iepirkuma direktīvas un 3) nepietiekamas pirmā līmeņa pārbaudes. Luksemburga papildus norādīja, ka iepirkuma procedūras bija īpaši problemātiskas projektu vadītājiem, kuriem bieži vien trūcis zināšanu par šo jomu.[31] Citas dalībvalstis minēja, ka iemesli, kādēļ iepirkuma jomā rodas kļūdas, ir vēl specifiskāki. Čehijas Republika norādīja, ka: “Galvenais kļūdu cēlonis (iepirkuma jomā) ir publiskā iepirkuma noteikumu neskaidrie formulējumi un no tiem izrietošās līgumslēdzēju iestāžu atšķirīgās perspektīvas attiecībā uz šiem noteikumiem.”[32] Dalībvalstis arī turpmāk cenšas uzlabot publiskā iepirkuma noteikumu un procedūru īstenošanu. Komisija skaidri apzinās dalībvalstu problēmas saistībā ar publisko iepirkumu un 2011. gada decembrī ir iesniegusi priekšlikumu par pašreizējās Publiskā iepirkuma direktīvas grozīšanu. Priekšlikumu pašlaik apspriež Eiropas Parlaments un Padome. Jau ir panākta vienprātība par Komisijas priekšlikuma galvenajiem elementiem, tostarp par krāpšanas apkarošanas pasākumiem, noteikumu un procedūru vienkāršošanu un elastības palielināšanu. 3.4. Savstarpējā atbilstība Palāta 2011. gada pārskatā pirmo reizi politikas jomu “Lauku attīstība” un “Lauksaimniecība: tirgus un tiešais atbalsts” kļūdu īpatsvara aprēķinā iekļāva savstarpējās atbilstības kļūdas. Abās politikas jomās Palāta pievērsās atsevišķām LLVS (laba lauksaimniecības un vides stāvokļa) prasībām un obligātās pārvaldības prasībām (OPP), kā arī konstatēja dažas kļūdas. Politikas jomā “Lauksaimniecība: tirgus un tiešais atbalsts” Palātas revīzija arī pievērsās sešu dalībvalstu savstarpējās atbilstības sistēmu uzbūvei un īstenošanai un konstatēja, ka no revidētajām sistēmām viena bija efektīva, četras bija daļēji efektīvas un viena bija neefektīva[33]. Politikas jomā “Lauku attīstība” savstarpējās atbilstības pārkāpumi tika konstatēti 26 no 73 Palātas izskatītajiem maksājumiem. Turklāt Palāta novēroja nopietnas problēmas ar savstarpējās atbilstības prasībām attiecībā uz dzīvnieku identifikāciju un reģistrāciju[34]. Visas piecas dalībvalstis, kuru savstarpējās atbilstības sistēmās tika revidētas un kurās tika konstatētas nepilnības, sniedza atbildes uz šo konstatējumu. Tās visas akcentēja pārbaužu laika grafika nozīmi un iespējamās ar to saistītās grūtības. Somija norādīja, ka: “Somijā klimatiskie apstākļi rada ierobežojumus saistībā ar dažām uz vietas veiktajām atbilstības pārbaudēm. Piemēram, uz vietas veiktās LLVS un OPP pārbaudes ir iespējamas tajā sezonā, kad fermas nodarbojas ar kultivēšanu; citiem vārdiem sakot, praksē pārbaudes pārsvarā tiek veiktas laikā no jūnija līdz oktobrim.”[35] Dānija norādīja, ka savstarpējās atbilstības pārbaudes tiek sāktas agrāk, savukārt Spānija norādīja, ka pašlaik tā pārbaudes veic visa gada garumā[36]. Itālija pašlaik apsver iespēju pielāgot “2013. gada pārbaužu grafiku, lai tas atbilstu Revīzijas palātas piezīmēm”[37], un visbeidzot Ungārija šķita pārliecināta par laika grafika radīto ietekmi[38]. Turklāt dažas dalībvalstis norādīja citus iespējamos savstarpējās atbilstības kļūdu iemeslus (sk. 1.4. diagrammu par iemesliem, ko dalībvalstis sniegušas saistībā ar savstarpējās atbilstības neievērošanu). Piemēram, Malta un Latvija[39] norādīja, ka savstarpējās atbilstības prasības nav pietiekami skaidras, un Malta turpmāk minēja, ka: “saņēmēji konkrētiem pasākumiem piesakās, lai saņemtu finansējumu, un necenšas uzzināt vairāk par pienākumiem, kurus tie uzņemas.” Visbeidzot Īrija[40] norādīja, ka dažas dalībvalstis konkrētus pārkāpumus varētu uzskatīt par nenozīmīgiem un tādēļ nesamazināt tos. Īrija kā savstarpējās atbilstības kļūdu iemeslu pieminēja arī iespējamo saziņas pārtrūkumu starp specializēto iestādi un maksājumu aģentūru. 1.4. diagramma Attiecībā uz nodaļu “Lauku attīstība, vide, zivsaimniecība un veselība” (4.32. punkts) Revīzijas palāta konstatēja, ka trijās no sešām revidētajām dalībvalstīm savstarpējās atbilstības prasību neievērošanas rezultātā ne vienmēr tika veikts nepieciešamais maksājumu samazinājums. Kāpēc, jūsuprāt, tas tā ir? Lai mazinātu savstarpējās atbilstības kļūdu risku, Komisija nesenajā priekšlikumā par Kopējo lauksaimniecības politiku pēc 2013. gada ir ierosinājusi savstarpējās atbilstības noteikumu un attiecīgo pārbaužu turpmāku vienkāršošanu un optimizēšanu[41]. 4. Secinājumi Liela daļa dalībvalstu atbilžu liecina par to, ka dalībvalstu atbildīgās iestādes uzmanīgi ievēro Revīzijas palātas konstatējumus. Dalībvalstis piekrīt, ka labi funkcionējošas pirmā līmeņa pārbaudes ir ļoti svarīgas, un norāda, ka tiek veikti koriģējoši pasākumi, jo īpaši saistībā ar revīzijas iestāžu darbību. Palātas konstatētās nepilnības un kļūdas liecina arī par to, ka vienkāršošana ir visaptverošs process, kas ietekmē gan Eiropas, gan valstu noteikumus arī gadījumos, kad ir grūti noteikt atšķirību starp visiem piemērojamajiem noteikumiem. Komisija aktīvi darbojas šajā jomā — 2011. gada decembrī tā iesniedza vērienīgus priekšlikumus par iepirkuma noteikumiem. Priekšlikumus pašlaik apspriež Eiropas Parlaments un Padome. Par Komisijas priekšlikuma galvenajiem elementiem jau ir panākta vienprātība, tostarp par krāpšanas apkarošanas pasākumiem, noteikumu un procedūru vienkāršošanu un elastības palielināšanu. Kopumā Komisija ir izveidojusi virkni pasākumu, kas atbalsta valstu iestāžu centienus vienkāršot šo jomu, kā arī palīdz pārvaldības un kontroles iestādēm. Turklāt tā veic arī tematisku revīziju par pirmā līmeņa pārbaužu efektivitāti. Konkrēti saistībā ar lauku attīstību Komisija ir izveidojusi rīcības plānu, kas ietver tādus pasākumus, kā labākas informētības nodrošināšana, apmācība un jaunas vadlīnijas saņēmējiem un administrācijām, un stingrāks revīziju plāns. Turklāt Komisija visām dalībvalstīm ir adresējusi vēstuli, kurā tā cita starpā ir lūgusi norādīt konkrētu pasākumu kopumu, kas paredzēts kļūdu samazināšanai, un pastiprināt preventīvos pasākumus, lai nākotnē samazinātu kļūdu risku lauksaimniecības attīstības programmu īstenošanā. Visbeidzot Komisija atbalsta faktu, ka dalībvalstis atkārtoti pauda apņemšanos uzturēt partnerību ar Palātu, lai nodrošinātu ES fondu pareizu finanšu pārvaldību. Piemēram, trīs ceturtdaļas visu dalībvalstu ir izteikušas interesi par iespēju arī lauku attīstības jomā rīkot trīspusējās sanāksmes (Revīzijas palāta, dalībvalstis un Komisija), kas jau pastāv kohēzijas politikas jomā. A PIELIKUMS DALĪBVALSTS || Nosūtīšanas diena AUSTRIJA || 18.12.2012. BEĻĢIJA || 21.12.2012. BULGĀRIJA || 14.12.2012. Kipra || 14.12.2012. ČEHIJAS REPUBLIKA || 14.12.2012. DĀNIJA || 11.01.2013. Igaunija || SOMIJA || 13.12.2012. Francija || 18.12.2012. VĀCIJA || 18.12.2012. GRIEĶIJA || 17.12.2012. UngĀrija || 17.12.2012. īRIJA || 18.01.2013. ItĀlija || 13.12.2012. Latvija || 27.12.2012. liEtuVa || 14.12.2012. Luksemburga || 13.12.2012. Malta || 13.12.2012. nĪDERLANDE || 14.12.2012. POLIJA || 13.12.2012. PortugĀle || 13.12.2012. rUmĀniJa || 14.12.2012. SLOVĀKIJA || 14.12.2012. SLOVĒNIJA || 13.12.2012. SPĀNIJA || 13.12.2012. Zviedrija || 14.12.2012. ApvienotĀ Karaliste || 28.01.2013. [1] Sk. šā ziņojuma A pielikumu 14. lpp. [2] II pielikums ietver dalībvalstu atbildes uz konkrētiem sākotnējo konstatējumu paziņojumiem un nav iekļauts dienestu darba dokumentā, bet ir darīts pieejams Palātai. [3] Sk. iepriekšējo zemsvītras piezīmi. [4] Sk. šā ziņojuma A pielikumu 14. lpp. [5] DDD 225. lpp. [6] DDD sk. dalībvalstu atbildes uz III pielikuma 5. jautājumu. [7] COMBUD 17/13 10. lpp. [8] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, 5.29. punkts, 127. lpp. [9] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, 6.15. punkts, 155. lpp. [10] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, 4.26.–4.29. punkts, 104.–105. lpp. [11] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, piemērs 5.2. punkts 130. lpp., 4.26. punkts 104. lpp., 5.29. punkts 127. lpp. [12] DDD 164. lpp., 166. lpp. [13] DDD 179. lpp., 192. lpp. [14] DDD 215. lpp., 179. lpp. [15] DDD 185. lpp. [16] DDD 198. lpp. [17] DDD 176. lpp. [18] DDD 195. lpp., 192. lpp., 173. lpp., 185. lpp. [19] DDD 181. lpp. [20] DDD 215. lpp. [21] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, 5.39.–5.41. punkts, 132.–133. lpp. [22] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, 5.73. punkts, 143.–144. lpp. [23] DDD 8. lpp. [24] DDD 11. lpp. [25] DDD 123. lpp. [26] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, 5.32. punkts, 128. lpp. [27] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, piemērs 3.1. punkts 78. lpp un piemērs 6.3. punkta c) apakšpunkts 157. lpp. [28] DDD 3. lpp. [29] Atbilde uz II pielikumu, kurā minēti konkrēti sākotnējo konstatējumu paziņojumi. [30] DDD 164. lpp., 176. lpp., 180. lpp., 181. lpp., 195. lpp., 203. lpp. [31] DDD 198. lpp. [32] DDD 173. lpp. [33] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, 3.9. punkts 75. lpp. un 4.16.–4.18. punkts 102. lpp., un 4.30–4.31. punkts 105.–106. lpp. [34] Revīzijas palātas 2011. gada pārskats, 4.17.–4.18. punkts, 102. lpp. [35] DDD 113. lpp. [36] DDD 112. lpp., 113. lpp. [37]DDD 115. lpp. [38] DDD 113. lpp. [39] DDD 199. lpp., 192. lpp. [40] DDD 190. lpp. [41] Regula par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību (horizontālā regula), kurā ietveri savstarpējās atbilstības noteikumi — COM(2011) 628 galīgā redakcija/2.