Arī Eiropas Parlaments un Padome ir uzstājuši uz to, ka ekosistēmu atjaunošanas centieni ir jāpastiprina, kā tas pausts Padomes 2019. gada decembra secinājumos un Eiropas Parlamenta 2020. gada janvāra rezolūcijā. Parlamenta rezolūcijā Komisija tika aicināta “atteikties no brīvprātīgām saistībām un ierosināt vērienīgu un iekļaujošu stratēģiju, kurā būtu noteikti juridiski saistoši mērķi (tātad mērķi, kuru izpildi var panākt) ES un tās dalībvalstīm”. Eiropas Parlaments 2021. gada 9. jūnija rezolūcijā ļoti atzinīgi vērtēja Komisijas apņemšanos izstrādāt tiesību akta priekšlikumu par dabas atjaunošanu, tai skaitā par saistošiem atjaunošanas mērķrādītājiem.

Daži no šajā priekšlikumā noteiktajiem mērķrādītājiem un indikatoriem ir vērsti uz to, lai uzlabotu biodaudzveidības un citu ES rīcībpolitiku darbību sinerģiju. Šo rīcībpolitiku vidū jāmin jaunā kopējā lauksaimniecības politika (KLP) (ar tās noteikumiem vides uzlabošanai lauksaimniecībā, kā arī finansēšanas iespējām, kas pieejamas saskaņā ar KLP stratēģiskajiem plāniem 2023.–2027. gadam), stratēģija “No lauka līdz galdam”, kas izstrādāta taisnīgas, veselīgas un videi draudzīgas pārtikas sistēmas vārdā, un kopējā zivsaimniecības politika. Priekšlikums ir saistīts arī ar ES reģionālo politiku, kas ekosistēmu atjaunošanu var finansēt, izmantojot Eiropas Reģionālās attīstības fondu, kā arī pamatprogrammu “Apvārsnis Eiropa”, kas atbalsta investīcijas pētniecībā un inovācijā biodaudzveidības un ekosistēmu jomā.

Lauksaimniecība, mežsaimniecība un zivsaimniecība ir nozares, kas ir atkarīgas no labā stāvoklī esošām ekosistēmām. Labā stāvoklī esošas agroekosistēmas nodrošina drošu, ilgtspējīgu, uzturvielām bagātu pārtiku par pieņemamām cenām. Tās padara lauksaimniecību noturīgāku pret klimata pārmaiņām un vidiskiem riskiem, vienlaikus radot jaunas darbvietas (piemēram, bioloģiskās lauksaimniecības, lauku tūrisma un atpūtas sektoros). Meža ekosistēmu uzturēšana labā stāvoklī sniedz daudz priekšrocību. Piemēram, tās nodrošina koksni un pārtiku, uztver un uzglabā oglekli, stabilizē augsni, attīra gaisu un ūdeni, kā arī mazina dabas katastrofu, piemēram, meža ugunsgrēku un kaitēkļu izraisītu slimību, ietekmi. Jūras ekosistēmu uzturēšana labā stāvoklī jūtami uzlabo biodaudzveidību, jo nodrošina svarīgus zivju nārstošanas un mazuļu uzturēšanās apgabalus, kā arī veselīgu pārtiku no jūrām un okeāniem. Veselīgas jūras ekosistēmas arī mīkstina klimata pārmaiņas, mazinot dabas katastrofu ietekmi piekrastē.

Kas attiecas uz kopējo lauksaimniecības politiku, priekšlikumā paredzēti konkrēti mērķrādītāji attiecībā uz zālāju dzīvotnēm, kas ietilpst Direktīvas 92/43/EEK darbības jomā, un plašākā mērogā attiecībā uz visām ES agroekosistēmām, pamatojoties uz pierādījumiem par vairāku biodaudzveidību veicinošu indikatoru uzlabošanos. Priekšlikumam ir skaidra saikne ar ES Augsnes stratēģiju, jo daudzas sauszemes ekosistēmas ir atkarīgas no augsnes un mijiedarbojas ar to. Visi pārējie ar augsni saistītie mērķrādītāji tiks iekļauti turpmākajos tiesību aktos par augsni.

Kā viens no iemesliem, kāpēc ekosistēmu atjaunošana nav izdevusies, Bioloģiskās daudzveidības stratēģijas līdz 2020. gadam izvērtējumā ir minēts, ka mērķrādītāji bija brīvprātīgi, nevis juridiski saistoši. No tā izrietošais saistību un politisko prioritāšu trūkums bija galvenie šķēršļi, kas kavēja piešķirt finansējumu un resursus atjaunošanas darbiem.

Juridiski saistošu mērķrādītāju un pienākumu noteikšana ekosistēmu atjaunošanai ES līmenī nodrošinātu to pasākumu konsekvenci, kas vispārējā mērķa sasniegšanai jāveic visā ES. Papildu ieguvumus un rezultatīvāku ES un dalībvalstu kopīgu rīcību nodrošinās Komisijas veiktā progresa uzraudzība un ziņošana par to.

No 2020. gada beigām līdz 2021. gada septembrim notika pieci atsevišķi darbsemināri, kuros piedalījās dalībvalstu un ieinteresēto personu pārstāvji. Tika apspriesti politikas risinājumi un apkopoti viedokļi par atjaunošanas mērķrādītāju noteikšanas variantiem un to, kā šie mērķrādītāji būtu jāīsteno. Darbsemināros tika aplūkota iespējamā sociālā, ekonomiskā un plašāka vidiskā ietekme, kā arī ietekmes novērtējuma atbalsta pētījuma sākotnējie konstatējumi.

Ūdens pamatdirektīvas atbilstības pārbaudē secināts, ka grūtības, kas radušās tās īstenošanā, daļēji saistītas ar to, ka ūdensobjektu stāvokli ietekmē difūzais piesārņojums no apkārtējām dzīvotnēm. Ūdens pamatdirektīvā dalībvalstīm nav prasīts obligāti likvidēt šķēršļus, kas var traucēt upju/ezeru sistēmas dabisko savienotību. Tomēr daudzas sauszemes ekosistēmas un vairākas dzīvotnes un sugas, ko aizsargā Putnu direktīva un Dzīvotņu direktīva, ir tieši atkarīgas no tā, ka ūdens ekosistēmas ir tuvu dabiskam stāvoklim. Šis priekšlikums papildina Ūdens pamatdirektīvu, nosakot atjaunošanas mērķrādītājus un citas īpašas prasības upēm un palienēm. Turklāt šā priekšlikuma prasība par apstākļu nepasliktināšanos atbilst direktīvas pašreizējai prasībai veikt pasākumus, lai novērstu visu ūdensobjektu stāvokļa pasliktināšanos.

Resursus, kas dalībvalstīm vajadzīgi, lai sasniegtu to atjaunošanas mērķus, var iegūt no ES avotiem, nacionāliem un privātiem finansējuma avotiem. Ietekme uz dalībvalstu budžetu būs atkarīga no atjaunošanas vajadzībām un saistīto atjaunošanas pasākumu īstenošanas. Šīs izmaksas var samazināt, iegūstot finansējumu no ES vai privātiem avotiem. Piemēram, atjaunošanai ir pieejams plašs ES fondu līdzekļu klāsts, turklāt sagaidāms, ka privātā finansējuma plašāku izmantošanu veicinās Taksonomijas regula. Resursi būs vajadzīgi arī nacionālo atjaunošanas plānu izstrādei, tai skaitā apspriešanās posmiem un uzraudzībai.

(15)Biodaudzveidīgu ekosistēmu nodrošināšana un cīņa pret klimata pārmaiņām ir nesaraujami saistītas. Dabai un dabā balstītiem risinājumiem, to vidū dabiskiem oglekļa uzkrājumiem un piesaistītājiem, ir izšķirīga nozīme cīņā pret klimata krīzi. Tajā pašā laikā klimata krīze jau ir sauszemes un jūras ekosistēmu pārmaiņu virzītājfaktors, un Savienībai ir jāsagatavojas to ietekmei, kas kļūs aizvien intensīvāka, biežāka un plašāka. Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) īpašajā ziņojumā par ietekmi, kāda būtu globālajai sasilšanai par 1,5 °C, norādīts, ka dažu veidu ietekme var būt ilgstoša vai neatgriezeniska. Sestajā IPCC novērtējuma ziņojumā teikts, ka ekosistēmu atjaunošana būtiski palīdzēs cīnīties ar klimata pārmaiņām un arī mazināt riskus nodrošinātībai ar pārtiku. Starpvaldību zinātnes un politikas platforma bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu pakalpojumu jomā (IPBES) 2019. gada globālajā novērtējuma ziņojumā par biodaudzveidību un ekosistēmu pakalpojumiem norādījusi, ka klimata pārmaiņas ir viens no galvenajiem dabas pārmaiņu virzītājfaktoriem, un prognozējusi, ka nākamajās desmitgadēs to ietekme palielināsies, dažos gadījumos pārsniedzot ietekmi, kas ir citiem ekosistēmu pārmaiņu virzītājfaktoriem, tādiem kā zemes un jūras izmantojuma maiņa.

(13)Lai veicinātu ekonomisko un sabiedrisko pārveidi, kvalitatīvu darbvietu radīšanu un ilgtspējīgu izaugsmi, ir lietderīgi noteikt ekosistēmu atjaunošanas virsmērķi. Biodaudzveidīgas ekosistēmas, piemēram, mitrāji, saldūdeņi, meži, kā arī lauksaimnieciskas, skrajas veģetācijas klātas, jūras, piekrastes un urbānās ekosistēmas, ja vien to stāvoklis ir labs, sniedz virkni būtisku ekosistēmu pakalpojumu, un ieguvumi, ko sagādā degradētu ekosistēmu atjaunošana labā stāvoklī visās zemes un jūras teritorijās, lielā mērā pārsniedz atjaunošanas izmaksas. Minētie pakalpojumi atkarībā no ekonomiskās, sociālās, kulturālās, reģionālās un vietējās specifikas sniedz plašu sociālekonomisko ieguvumu klāstu.

(12)Komisijas 2020. gada ziņojumā par dabas stāvokli norādīts, ka Savienībai vēl nav izdevies apturēt to aizsargājamo dzīvotņu veidu un sugu situācijas pasliktināšanās, kuru saglabāšana Savienībai rada bažas. Minēto pasliktināšanos lielākoties izraisa atteikšanās no ekstensīvās lauksaimniecības, apsaimniekošanas prakšu intensifikācija, hidroloģisko režīmu izmaiņas, urbanizācija un piesārņojums, kā arī ilgtnespējīgas mežsaimniecības darbības un sugu ekspluatācija. Nopietnu un pieaugošu apdraudējumu Savienības vietējai florai un faunai rada arī invazīvas svešzemju sugas un klimata pārmaiņas.

(10)ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam ir pausta apņemšanās Savienībā par juridiski aizsargājamiem noteikt vismaz 30 % zemes, ieskaitot iekšzemes ūdeņus, un 30 % jūras teritorijas, un no tās stingri būtu jāaizsargā vismaz viena trešdaļa, tai skaitā visi atlikušie pirmatnējie un senie meži. Kritērijos un norādījumos par to, kā dalībvalstis nosaka papildu aizsargājamās teritorijas (“kritēriji un norādījumi”), kurus Komisija izstrādājusi sadarbībā ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, uzsvērts: ja atjaunotās teritorijas atbilst aizsargājamo teritoriju kritērijiem vai ir sagaidāms, ka tās šādiem kritērijiem atbildīs, tiklīdz atjaunošana būs pilnībā īstenojusies, arī šādām atjaunotajām teritorijām būtu jāpalīdz sasniegt Savienības aizsargājamo teritoriju mērķrādītājus. Kritērijos un norādījumos akcentēts arī tas, ka aizsargājamās teritorijas, radīdamas apstākļus, kādos atjaunošanas centieni var sekmēties, var dot būtisku ieguldījumu ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam izvirzīto atjaunošanas mērķrādītāju sasniegšanā. Tas jo īpaši attiecas uz teritorijām, kuras var atkopties dabiski, ja vien daļa cilvēka darbību radīto noslogojumu tiek apturēti vai ierobežoti. Dažos gadījumos ar šādu teritoriju stingru aizsardzību, arī jūras vidē, pietiks, lai tajās sastopamās dabiskās vērtības atkoptos. Turklāt kritērijos un norādījumos uzsvērts: no visām dalībvalstīm tiek sagaidīts, ka sasniegt Savienības mērķrādītājus, kas ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam nosprausti attiecībā uz aizsargājamajām teritorijām, tās palīdzēs tādā mērā, kas ir samērīgs ar dalībvalstīs sastopamajām dabiskajām vērtībām un to dabas atjaunošanas potenciālu.

(7)ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam izvirzīts mērķis panākt, ka Eiropas biodaudzveidība līdz 2030. gadam nostājas uz atlabšanas ceļa, tā nesot labumu cilvēkiem, planētai, klimatam un ekonomikai. Tajā izklāstīts vērienīgs ES dabas atjaunošanas plāns, kurā iekļautas vairākas galvenās apņemšanās, to vidū apņemšanās nākt klajā ar priekšlikumu par juridiski saistošiem ES dabas atjaunošanas mērķrādītājiem, ko noteiks, lai atjaunotu degradētas ekosistēmas, it sevišķi tās, kurām ir vislielākais potenciāls uztvert un uzkrāt oglekli un novērst un samazināt dabas katastrofu ietekmi.

(31)Lai nodrošinātu, ka atjaunošanas pasākumi ir efektīvi un ka to rezultāti ir laika gaitā izmērāmi, ir būtiski, ka teritorijas, uz kurām šādi atjaunošanas pasākumi attiecas, virzoties uz mērķi uzlabot Direktīvas 92/43/EEK I pielikuma darbības jomā ietilpstošo dzīvotņu stāvokli, minētās dzīvotnes atkalizveidot un uzlabot to savienotību, uzrāda pastāvīgu uzlabošanos, līdz ir sasniegts labs stāvoklis.

(45)ES Biodaudzveidības stratēģija 2030. gadam aicina pielikt lielākas pūles, lai atjaunotu saldūdens ekosistēmas un upju dabiskās funkcijas. Saldūdens ekosistēmu atjaunošanai būtu jāietver centieni atjaunot upju, kā arī to piekrastes teritoriju un palieņu dabisko garenisko un sānisko savienotību, arī likvidējot šķēršļus, lai palīdzētu upēm, ezeriem un aluviālajām dzīvotnēm un minētajās dzīvotnēs dzīvojošām sugām, kas ir aizsargātas ar Direktīvu 92/43/EEK un 2009/147/EK, sasniegt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli un palīdzētu izpildīt vienu no ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam nospraustajiem galvenajiem mērķiem, proti, vismaz 25 000 km upju atkal padarīt par brīvi plūstošām. Kad dalībvalstis likvidē šķēršļus, tām visupirms būtu jāaizvāc novecojuši šķēršļi, kas atjaunīgās enerģijas ražošanai, iekšzemes kuģošanai, ūdensapgādei vai citiem mērķiem vairs nav vajadzīgi.

(46)Pēdējo desmitgažu laikā apputeksnētāju stāvoklis Savienībā ir strauji pasliktinājies, proti, katra trešā bišu suga un tauriņu suga ir sarūkoša suga un katra desmitā no šādām sugām atrodas uz izmiršanas robežas. Apputeksnētāji, apputeksnēdami savvaļas augus un kultūraugus, ir būtiski sauszemes ekosistēmu funkcionēšanai, cilvēku labbūtībai un nodrošinātībai ar pārtiku. Apputeksnētājkukaiņi tieši nodrošina ES ikgadējo lauksaimniecisko izlaidi teju 5 000 000 000 EUR vērtībā.

(47)Atsaucoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes aicinājumiem risināt apputeksnētāju stāvokļa iznīkšanas problēmu, Komisija 2018. gada 1. jūnijā sāka ES Apputeksnētāju iniciatīvu. Progresa ziņojums par iniciatīvas īstenošanu liecina, ka joprojām pastāv būtiski uzdevumi, kas jārisina, lai novērstu apputeksnētāju iznīkšanas virzītājfaktorus, pie kuriem pieder arī pesticīdu lietošana. Eiropas Parlaments un Padome ir aicinājuši rīkoties izlēmīgāk, lai apturētu apputeksnētāju iznīkšanu, un izveidot Savienības mēroga apputeksnētāju monitoringa satvaru un noteikt skaidrus mērķus un indikatorus, kas saistīti ar apņemšanos apvērst apputeksnētāju iznīkšanas tendenci. Eiropas Revīzijas palāta ir ieteikusi Komisijai izveidot atbilstošus to darbību pārvaldības un monitoringa mehānismus, kuru mērķis ir novērst apputeksnētāju apdraudējumus.

(48)Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par augu aizsardzības līdzekļu ilgtspējīgu lietošanu [pieņemšana plānota 2022. gada 22. jūnijā, ierakstīt pieņemtā akta nosaukumu un numuru, kad pieejams] izstrādāts ar mērķi regulēt vienu no apputeksnētāju iznīkšanas virzītājfaktoriem, aizliedzot pesticīdu lietošanu ekoloģiski jutīgās teritorijās, no kurām daudzas ietilpst šīs regulas darbības jomā, piemēram, teritorijās, kas uztur apputeksnētāju sugas, kuras Eiropas Sarkanajās grāmatās klasificētas kā izzūdošas.

(49)Lai sarūpētu drošu, ilgtspējīgu, uzturvielām bagātu pārtiku par pieņemamām cenām, vajadzīgas ilgtspējīgas, noturīgas un biodaudzveidīgas lauksaimnieciskās ekosistēmas. Biodaudzveidības ziņā bagātas lauksaimnieciskās ekosistēmas turklāt palielina lauksaimniecības noturību pret klimata pārmaiņām un vidiskiem riskiem, vienlaikus garantējot pārtikas drošumu un nodrošinātību ar pārtiku un radot jaunas darbvietas lauku apvidos, jo īpaši darbvietas, kas saistītas ar bioloģisko lauksaimniecību, kā arī lauku tūrismu un atpūtu. Tāpēc biodaudzveidība lauksaimniecības zemēs Savienībai jāuzlabo, izmantojot dažādas esošās prakses, kas nāk par labu biodaudzveidības uzlabošanai vai ir saderīgas ar to, piemēram, ekstensīvo lauksaimniecību. Ekstensīvā lauksaimniecība ir vitāli svarīga daudzu sugu un dzīvotņu uzturēšanai biodaudzveidības ziņā bagātās teritorijās. Dažādus būtiskus ieguvumus biodaudzveidības, ekosistēmu pakalpojumu un ainavas elementu aizsardzībā sagādā daudzas ekstensīvās lauksaimniecības prakses, tādas kā precīzā lauksaimniecība, bioloģiskā lauksaimniecība, agroekoloģija, agromežsaimniecība un mazintensīvi ilggadīgie zālāji.

(50)Lai visā Savienībā uzlabotu lauksaimniecisko ekosistēmu biodaudzveidību, arī platībās, ko Direktīvas 92/43/EEK darbības jomā ietilpstošo veidu dzīvotnes neaizņem, ir jāievieš atjaunošanas pasākumi. Vienotas lauksaimniecisko ekosistēmu stāvokļa novērtēšanas metodes, kas ļautu noteikt konkrētus lauksaimniecisko ekosistēmu atjaunošanas mērķrādītājus, nav, tāpēc ir lietderīgi noteikt vispārēju pienākumu uzlabot lauksaimniecisko ekosistēmu biodaudzveidību un minētā pienākuma izpildi mērīt, balstoties uz jau esošiem indikatoriem.

(51)Tā kā lauku putni ir labi zināmi un vispāratzīti lauksaimniecisko ekosistēmu veselīguma pamatindikatori, ir lietderīgi noteikt to atjaunošanās mērķrādītājus. Pienākums sasniegt šādus mērķrādītājus tiktu uzlikts dalībvalstīm, nevis individuāliem lauksaimniekiem. Dalībvalstīm minētie mērķrādītāji būtu jāsasniedz, ieviešot rezultatīvus atjaunošanas pasākumus lauksaimniecības zemē, turklāt šo pasākumu izstrādē un praktiskā īstenošanā tām būtu jāsadarbojas ar lauksaimniekiem un citām ieinteresētajām personām un viņiem jāpalīdz.

(52)Ļoti daudzveidīgi ainavas elementi lauksaimniecības zemēs, piemēram, buferjoslas, augsekā iekļauta vai neiekļauta papuve, dzīvžogi, atsevišķi koki vai koku grupas, koku rindas, laukmales, atsevišķi laukumi, grāvji, ūdensteces, mazi mitrāji, terases, piramidāli akmens krāvumi, akmens sienas, mazi dīķi un kultūras objekti, sagādā dzīves vietu savvaļas augiem un dzīvniekiem, tai skaitā apputeksnētājiem, novērš augsnes eroziju un noplicināšanos, filtrē gaisu un ūdeni, palīdz mīkstināt klimata pārmaiņas un pielāgoties tām un palielināt no apputeksnētajiem atkarīgo kultūraugu lauksaimniecisko ražīgumu. Arī produktīvus kokus, kas ir daļa no aramzemē ierīkotām agromežsaimniecības sistēmām, un neproduktīvu dzīvžogu produktīvos elementus var uzskatīt par ļoti biodaudzveidīgiem ainavas elementiem – ar noteikumu, ka tie nesaņem mēslošanas līdzekļus un netiek apstrādāti ar pesticīdiem un ka raža tiek novākta tikai brīžos, kad tas neapdraud augstu biodaudzveidības līmeni. Tāpēc būtu jānosaka prasība nodrošināt, ka tādas lauksaimniecības zemes īpatsvars, kurā ir ļoti daudzveidīgi ainavas elementi, uzrāda augšupēju tendenci. Šāda prasība ļautu Savienībai izpildīt vēl vienu svarīgu apņemšanos, kas izvirzīta ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam, proti, panākt, lai vismaz 10 % lauksaimniecības zemes platības aizņemtu ļoti daudzveidīgi ainavas elementi. Augšupējas tendences būtu jāpanāk arī attiecībā uz citiem esošiem indikatoriem, tādiem kā zālāju tauriņu indekss un organiskā oglekļa uzkrājums aramzemes minerālaugsnēs.

(53)Kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) mērķis ir atbalstīt un stiprināt vides aizsardzību, arī biodaudzveidību. Viens no šīs politikas konkrētajiem mērķiem ir palīdzēt apturēt un apvērst biodaudzveidības izzušanu, uzlabot ekosistēmu pakalpojumus un saglabāt dzīvotnes un ainavas. Jaunais KLP nosacījumu sistēmas laba lauksaimnieciskā un vidiskā stāvokļa standarts Nr. 8 (8. LLVS) prasa labuma guvējiem, kas saņem platībatkarīgos maksājumus, lauku saimniecības līmenī vismaz 4 % aramzemes atvēlēt ar ražošanu nesaistītām jeb neproduktīvām platībām un elementiem, arī papuvē atstātai zemei, un aprūpēt esošos ainavas elementus. Šos 4 %, kas atvēlēti atbilstībai minētajam LLVS standartam, var samazināt līdz 3 %, ja ir izpildīti konkrēti priekšnoteikumi. Minētais pienākums palīdzēs dalībvalstīm sasniegt pozitīvu tendenci tādā aspektā kā ļoti daudzveidīgi ainavas elementi lauksaimniecības zemē. Turklāt saskaņā ar KLP dalībvalstīm ir iespēja izveidot ekoshēmas, kuru satvarā lauksaimnieki lauksaimniecības platībās piekopj lauksaimniecības prakses, kas var ietvert ainavas elementu vai neproduktīvu platību uzturēšanu un izveidošanu. Tāpat dalībvalstis savos KLP stratēģiskajos plānos var iekļaut arī agrovides un klimata saistības, pie kurām pieder uzlabota ainavas elementu pārvaldība, kas pārsniedz nosacījumu sistēmas 8. LLVS un/vai ekoshēmu prasības. Palīdzēdami īstenot Direktīvu 92/43/EEK un Direktīvu 2009/147/EK, kā arī ES Biodaudzveidības stratēģiju 2030. gadam, arī programmas “LIFE” dabas un biodaudzveidības projekti palīdzēs Eiropas lauksaimniecības zemes biodaudzveidību līdz 2030. gadam nostādīt uz atkopšanās ceļa.

(54)Lauksaimniecībā izmantotu (t. i., par zālājiem un aramzemi izmantotu) nosusināto kūdrāju organisko augšņu atjaunošana un hidroloģiskā režīma atjaunošana palīdz būtiski vairot biodaudzveidību, vērā ņemami samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas un sagādāt citus vidiskus ieguvumus un tajā pašā laikā veicina lauksaimnieciskās ainavas daudzveidību. Dalībvalstis var izvēlēties no plaša lauksaimniecībā izmantotu nosusināto kūdrāju atjaunošanas pasākumu klāsta, kas sniedzas no aramzemes pārveidošanas ilggadīgos zālājos un ekstensifikācijas pasākumiem, ko papildina mazāk intensīva nosusināšana, līdz pilnīgai hidroloģiskā režīma atjaunošanai, kas paver iespēju nodarboties ar paludikultūru vai ierīkot kūdru veidojošu veģetāciju. Lielākos klimatiskos ieguvumus rada aramzemē veikta atjaunošana un hidroloģiskā režīma atjaunošana, bet nākamajā vietā ir intensīvu zālāju atjaunošana par mitrājiem. Lai lauksaimniecībā izmantotu nosusinātu kūdrāju atjaunošanas mērķrādītāju izpildē dalībvalstīm dotu zināmu elastību, tās drīkst lauksaimniecībā izmantotu nosusinātu kūdrāju atjaunošanas mērķrādītāju izpildē ieskaitīt nosusinātu kūdrāju atjaunošanas pasākumus un hidroloģiskā režīma atjaunošanu kūdras ieguves objektu teritorijās, kā arī – zināmā apmērā – citiem zemes izmantojumiem (tādiem kā mežs) atvēlētu nosusināto kūdrāju atjaunošanu un hidroloģiskā režīma atjaunošanu.

(55)Lai nosusināto kūdrāju platību atjaunošana un hidroloģiskā režīma atjaunošana dotu maksimālu labumu biodaudzveidības ziņā, tai būtu jāsniedzas tālāk par to Direktīvas 92/43/EEK I pielikumā uzskaitīto veidu mitrāju dzīvotņu robežām, kas jāatjauno un atkal jāizveido. Datus par organisko augšņu apmēru, kā arī to siltumnīcefekta gāzu emisijām un piesaistījumiem dalībvalstis monitorē un dara pieejamus ZIZIMM sektora ziņojumos, ko iesniedz UNFCCC kā daļu no nacionālajiem siltumnīcefekta gāzu inventarizācijas pārskatiem. Kūdrājus, kuri atjaunoti vai kuros atjaunots hidroloģiskais režīms, var turpināt produktīvi izmantot alternatīvos veidos. Piemēram, paludikultūra – saimniekošana mitros kūdrājos – var izpausties kā dažādu veidu niedru un dažu veidu koksnes audzēšana, melleņu un dzērveņu audzēšana, sfagnu sūnu audzēšana un noganīšana ar ūdensbifeļiem. Lai šādām praksēm būtu augsta finansiālā un ekoloģiskā vērtība, tām būtu jābalstās uz ilgtspējīgas apsaimniekošanas principiem un jātiecas uzlabot biodaudzveidību. Paludikultūra var nākt par labu arī vairākām sugām, kas Savienībā ir apdraudētas, un turklāt var Savienībā veicināt mitrāju teritoriju un ar tām saistīto sugu populāciju savienotību. Nosusināto kūdrāju atjaunošanas un to hidroloģiskā režīma atjaunošanas pasākumiem un iespējamo ienākumu zaudējumu kompensēšanai domātais finansējums var nākt no dažādiem avotiem, pie kuriem pieder izdevumi no Savienības budžeta un Savienības finansēšanas programmām.

(56)Jaunajā ES Meža stratēģijā 2030. gadam ir uzsvērta vajadzība atjaunot meža biodaudzveidību. Meži un citas kokaugiem klātas zemes aizņem vairāk nekā 43,5 % ES zemes platības. Biodaudzveidības ziņā bagātas meža ekosistēmas ir neaizsargātas pret klimata pārmaiņām, taču tās ir arī dabisks sabiedrotais, kas palīdz pielāgoties klimata pārmaiņām un ar klimatu saistītiem riskiem un cīnīties pret tiem, arī ar meža oglekļa uzkrājuma un oglekļa piesaistītāja funkcijas palīdzību, un nodrošina daudzus citus svarīgus ekosistēmu pakalpojumus un ieguvumus, piemēram, nodrošina kokmateriālus un koksni, pārtiku un citus nekoksnes produktus, regulē klimatu, stabilizē augsni un kontrolē eroziju, kā arī attīra gaisu un ūdeni.

(57)Lai visā Savienībā uzlabotu meža ekosistēmu biodaudzveidību, arī platībās, kuras Direktīvas 92/43/EEK darbības jomā ietilpstošu veidu dzīvotnes neaizņem, ir jāievieš atjaunošanas pasākumi. Vienotas meža ekosistēmu stāvokļa novērtēšanas metodes, kas ļautu noteikt konkrētus meža ekosistēmu atjaunošanas mērķrādītājus, nav, tāpēc ir lietderīgi noteikt vispārēju pienākumu uzlabot meža ekosistēmu biodaudzveidību un minētā pienākuma izpildi mērīt pēc jau esošiem indikatoriem, tādiem kā stāvoša un guloša atmirusī koksne, nevienmērīgas vecumstruktūras mežu īpatsvars, meža savienotība, parasto meža putnu populāciju indekss un organiskā oglekļa uzkrājums.

(58)Lai sasniegtu virsmērķi atjaunot ekosistēmas visās Savienības zemes un jūras teritorijās, attiecībā uz dzīvotnēm un sugām, kas aizsargājamas saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK un Direktīvu 2009/147/EK, un attiecībā uz apputeksnētājiem un saldūdens, urbānajām, lauksaimnieciskajām un meža ekosistēmām izvirzītajiem atjaunošanas mērķrādītājiem un pienākumiem vajadzētu būt savstarpēji papildinošiem un darboties sinerģijā. Viena konkrēta mērķrādītāja sasniegšanai vajadzīgie atjaunošanas pasākumi daudzos gadījumos palīdzēs sasniegt citus mērķrādītājus vai izpildīt citus pienākumus. Tāpēc dalībvalstīm atjaunošanas pasākumi būtu jāplāno stratēģiski, lai maksimalizētu to iedarbīgumu dabas atkopšanās veicināšanā visā Savienībā. Atjaunošanas pasākumi būtu jāplāno tā, lai tie būtu vērsti arī uz klimata pārmaiņu mīkstināšanu un pielāgošanos klimata pārmaiņām, kā arī uz dabas katastrofu novēršanu un ietekmes kontroli. To mērķim vajadzētu būt optimizēt ekosistēmu ekoloģiskās, ekonomiskās un sociālās funkcijas, arī to produktivitātes potenciālu, ņemot vērā to devumu attiecīgo reģionu un kopienu ilgtspējīgā attīstībā. Ir svarīgi, lai dalībvalstis sagatavotu detalizētus nacionālos atjaunošanas plānus, kas balstās uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem pierādījumiem, un lai sabiedrībai tiktu dotas faktiskas iespējas agrīni piedalīties plānu sagatavošanā. Dalībvalstīm būtu jāņem vērā konkrētie apstākļi un vajadzības savā teritorijā, lai plānos reaģētu uz relevantajiem noslogojumiem, apdraudējumiem un biodaudzveidības izzušanas virzītājfaktoriem, un būtu jāsadarbojas, lai nodrošinātu atjaunošanu un savienotību pāri robežām.

(59)Tiecoties nodrošināt sinerģiju starp dažādiem pasākumiem, kas jau tikuši ieviesti un vēl jāievieš, lai Savienībā aizsargātu, saglabātu un atjaunotu dabu, dalībvalstīm nacionālo atjaunošanas plānu sagatavošanā būtu jāņem vērā Natura 2000 teritorijās izveidotie saglabāšanas pasākumi un prioritārās rīcības plāni, kas sagatavoti saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK un 2009/147/EK, ūdensobjektu laba ekoloģiskā un ķīmiskā stāvokļa sasniegšanai domāti pasākumi, kas iekļauti upju baseinu apsaimniekošanas plānos, kuri sagatavoti saskaņā ar Direktīvu 2000/60/EK, jūras stratēģijas, kas paredzētas laba vides stāvokļa sasniegšanai visos Savienības jūras reģionos un sagatavotas saskaņā ar Direktīvu 2008/56/EK, valstu gaisa piesārņojuma ierobežošanas programmas, kas sagatavotas saskaņā ar Direktīvu (ES) 2016/2284, nacionālās biodaudzveidības stratēģijas un rīcības plāni, kas izstrādāti saskaņā ar Biodaudzveidības konvencijas 6. pantu, kā arī saglabāšanas pasākumi, kuri pieņemti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1380/2013, un tehniskie pasākumi, kuri pieņemti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2019/1241.

(60)Lai nodrošinātu saskaņotību starp šīs regulas mērķiem un Direktīvas (ES) 2018/2001, Regulas (ES) 2018/1999 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/70/EK mērķiem, kas attiecas uz atjaunīgo energoresursu enerģijas izmantošanas veicināšanu, jo īpaši nacionālo atjaunošanas plānu sagatavošanas laikā, dalībvalstīm būtu jāņem vērā atjaunīgās enerģijas projektu potenciāls sniegt devumu dabas atjaunošanas mērķu sasniegšanā.

(61)Ņemot vērā, cik svarīgi ir divējādās problēmas, kuras saistītas ar biodaudzveidības izzušanu un klimata pārmaiņām, risināt saskanīgi, biodaudzveidības atjaunošanā būtu jāņem vērā atjaunīgo energoresursu apguve (un otrādi). Paziņojumā “REPowerEU: vienota Eiropas rīcība cenas ziņā pieejamākai, drošākai un ilgtspējīgākai enerģijai” norādīts, ka dalībvalstīm būtu ātri jākartē, jānovērtē un jānodrošina piemērotas zemes un jūras teritorijas, kas pieejamas atjaunīgo energoresursu projektiem proporcionāli to nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem, devumam pārskatītā 2030. gada atjaunīgās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā un citiem faktoriem, piemēram, resursu pieejamībai, tīkla infrastruktūrai un ES Biodaudzveidības stratēģijas mērķrādītājiem. Arī Komisijas priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu, Direktīvu 2010/31/ES par ēku energoefektivitāti un Direktīvu 2012/27/ES par energoefektivitāti, un Komisijas ieteikums, kā paātrināt atļauju piešķiršanas procedūras atjaunīgas enerģijas projektiem un atvieglot enerģijas pirkuma līgumu slēgšanu, abi pieņemti 2022. gada 18. maijā, paredz apzināt atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgas teritorijas. Tās ir konkrētas vietas uz sauszemes vai jūrā, kas ir īpaši piemērotas tādu staciju uzstādīšanai, kurās enerģiju ražo no atjaunīgiem energoresursiem, izņemot biomasas sadedzināšanas stacijas, un kurās, ņemot vērā izvēlētās teritorijas īpatnības, nav paredzams, ka konkrēta veida atjaunīgās enerģijas ražošanas izvēršanai būs būtiska ietekme uz vidi. Dalībvalstīm prioritāte būtu jāpiešķir mākslīgām un būvētām platībām, piemēram, jumtiem, transporta infrastruktūras teritorijām, stāvvietām, atkritumu apsaimniekošanas objektiem, rūpnieciskiem objektiem, raktuvēm, mākslīgiem iekšzemes ūdensobjektiem, ezeriem vai ūdenskrātuvēm un attiecīgā gadījumā komunālo notekūdeņu attīrīšanas objektiem, kā arī degradētai zemei, kas nav izmantojama lauksaimniecībā. Izraugoties atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgas teritorijas, dalībvalstīm būtu jāvairās no aizsargājamajām teritorijām un jārēķinās ar saviem nacionālajiem dabas atjaunošanas plāniem. Dalībvalstīm nacionālo atjaunošanas plānu izstrāde būtu jākoordinē ar atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgu teritoriju izraudzīšanos. Dabas atjaunošanas plānu sagatavošanas laikā dalībvalstīm būtu jānodrošina sinerģija ar atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgām teritorijām, kuras jau izraudzītas, un būtu jānodrošina, ka atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgu teritoriju funkcionēšana, arī Direktīvā (ES) 2018/2001 paredzētās atļauju piešķiršanas procedūras, kas piemērojamas atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgās teritorijās, netiek mainītas.

(62)Lai nodrošinātu sinerģiju ar dalībvalstīs jau plānotiem vai ieviestiem atjaunošanas pasākumiem, minētie atjaunošanas pasākumi būtu jāatzīst un jāņem vērā nacionālajos atjaunošanas plānos. Ņemot vērā IPCC 2022. gada ziņojumā norādīto steidzamo vajadzību rīkoties, lai atjaunotu degradētas ekosistēmas, dalībvalstīm minētie pasākumi būtu jāīsteno līdztekus atjaunošanas plānu sagatavošanai.

(63)Turklāt nacionālajos atjaunošanas plānos būtu jāņem vērā ekosistēmu stāvokļa novērtēšanai, atjaunošanas pasākumu apzināšanai un ieviešanai un monitoringa vajadzībām relevantu pētniecības projektu rezultāti.

(64)Ir lietderīgi ņemt vērā īpašo situāciju Savienības tālākajos reģionos, kas uzskaitīti Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 349. pantā, kurā paredzēti īpaši minēto reģionu atbalstam domāti pasākumi. Kā paredzēts ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam, tālāko reģionu ekosistēmu aizsardzībai un atjaunošanai būtu jāvelta īpaša vērība, jo tās ir biodaudzveidības ziņā sevišķi augstvērtīgas.