2016. gada martā pieņemtais ES un Turcijas paziņojums turpināja nodrošināt rezultātus, un Turcijai joprojām bija būtiska nozīme jautājuma par migrāciju Vidusjūras austrumdaļas maršrutā risināšanā un pasaulē vislielākā bēgļu skaita uzņemšanā. Komisija ierosināja piešķirt 3 miljardus EUR papildu palīdzībai bēgļiem un uzņēmējkopienām Turcijā. Komisija atgādina, cik svarīgi ir turpināt ES un Turcijas paziņojuma īstenošanu, arī attiecībā uz atgriešanu un neatbilstīgas migrācijas ceļu novēršanu. Eiropas Savienība atzinīgi vērtē to, ka Turcija ir ratificējusi Parīzes nolīgumu par klimata pārmaiņām, un cer sadarboties ar Turciju Eiropas zaļā kursa īstenošanā. ES un Turcija turpina izmantot priekšrocības, ko nodrošina ES un Turcijas muitas savienība. Turcijai būtu jāturpina pastiprināti sadarboties ar Komisiju, lai novērstu tirdzniecības ierobežojumus, kuri kavē muitas savienības netraucētu darbību.

Turcijas demokrātisko iestāžu darbībā ir būtiski trūkumi. Turcija nav ticami kliedējusi ES nopietnās bažas par to, ka vēl aizvien pasliktinās situācija tiesiskuma, pamattiesību un tiesu iestāžu neatkarības jomā. Turcijai prioritārā kārtā ir jāmaina šī negatīvā tendence, risinot jautājumu par efektīvu līdzsvara un atsvara vājināšanos politiskajā sistēmā. ES līderi apstiprināja, ka dialogs par tiesiskumu un pamattiesībām joprojām ir neatņemama ES un Turcijas attiecību sastāvdaļa.

Bosnijai un Hercegovinai saskaņā ar attiecīgajiem Padomes 2019. gada decembra secinājumiem ir jāpievēršas 14 galvenajām prioritātēm no Komisijas 2019. gada maija atzinuma par valsts pieteikumu dalībai ES. Bosnijai un Hercegovinai ir fundamentāli jāuzlabo tiesiskais un institucionālais satvars, vajadzības gadījumā arī konstitucionālā līmenī, lai izpildītu prasības attiecībā uz dalību ES. Politiskajiem dalībniekiem un iestādēm ir jāiesaistās pārredzamā un iekļaujošā dialogā, arī par vēlēšanu un konstitucionālajām reformām, lai novērstu ilgstoši nerisinātās vēlēšanu nepilnības. Bosnijai un Hercegovinai būs jāīsteno kritiskā reformu daļa, pirms Komisija varētu ieteikt piešķirt šai valstij kandidātvalsts statusu. Ja tiks īstenotas 14 galvenās prioritātes, Komisija varēs ieteikt sākt sarunas par pievienošanos ES.

20.Bosnijā un Hercegovinā visu pārvaldības līmeņu iestāžu publiskā politiskā apņemšanās attiecībā uz stratēģisko mērķi — Eiropas integrāciju — nav pārvērsta konkrētā rīcībā, jo politiskie līderi turpināja iesaistīties šķeltnieciskā retorikā un nekonstruktīvos politiskos strīdos, kas traucēja panākt vispārēju progresu saistībā ar 14 galvenajām prioritātēm. Valsts iestāžu bloķēšana raisa nopietnas bažas, un to var pārvarēt tikai ar politiska dialoga palīdzību. Tomēr ir sperti daži nozīmīgi soļi, lai risinātu dažas atzinumā minētās galvenās prioritātes. Nav panākts progress attiecībā uz tiesu iestāžu darbību. Pastāvīgas un acīmredzamas pasliktināšanās pazīmes joprojām liecina, ka steidzami jāveic pasākumi tiesu iestāžu integritātes stiprināšanai un iedzīvotāju uzticēšanās atgūšanai. Bosnijas un Hercegovinas saskaņošanas pakāpe ar ES ārpolitiku un drošības politiku 2021. gada augustā samazinājusies līdz 43 % (no 70 % 2020. gadā).

19.Albānija turpina izpildīt pievienošanās sarunu sākšanas nosacījumus. Šī valsts turpināja apliecināt apņemšanos progresēt virzībā uz ES un nodrošināja konkrētus un ilgtspējīgus reformu rezultātus. Ir turpinājusies visaptverošas tiesu sistēmas reformas īstenošana. Līdz ar trīs jaunu tiesnešu iecelšanu Konstitucionālajā tiesā tiesa atguva nepieciešamo kvorumu plenārsēžu rīkošanai un sāka pilnībā darboties, tādējādi izpildot ar to saistītos atlikušos nosacījumus pirmās valdības pārstāvju konferences sarīkošanai. Tagad šai valstij ir jāsaglabā apņemšanās īstenot reformu programmu, arī tiesiskuma jomā. Albānija saglabāja 100 % saskaņošanas pakāpi ar ES ārpolitiku un drošības politiku.

Tas, ka ir aizkavējusies pievienošanās sarunu oficiāla sākšana, negatīvi ietekmē uzticēšanos ES. Prioritārā kārtā jāatrisina neatrisinātie divpusējie jautājumi starp Bulgāriju un Ziemeļmaķedoniju. Komisija cer, ka visas iesaistītās puses turpinās īstenot Prespas nolīgumu ar Grieķiju un Sadraudzības, labu kaimiņattiecību un sadarbības līgumu ar Bulgāriju, un uzsver, cik svarīgi ir to darīt. Saskaņā ar Padomes secinājumiem Komisija ir turpinājusi vajadzīgo sagatavošanās darbu un gaida pirmo starpvaldību konferenci, cik drīz vien iespējams pēc tam, kad Padome būs pieņēmusi sarunu programmu, un līdz šā gada beigām.

Komisija atzinīgi vērtē to, ka Serbija ir izpildījusi kritērijus, lai atvērtu 3. kopu (“Konkurētspēja un iekļaujoša izaugsme”) un 4. kopu (“Zaļā programma un ilgtspējīga savienojamība”). Komisija atbalsta Serbijas apņemšanos pēc iespējas ātrāk atvērt jaunas pievienošanās sarunu sadaļu kopas, balstoties uz reformu turpināšanu.

Komisija uzskata, ka saskaņā ar sarunu programmu pašlaik ir nodrošināts vispārējs līdzsvars starp progresu tiesiskuma sadaļās un attiecību normalizēšanu ar Kosovu, no vienas puses, un progresu pievienošanās sarunās visās sadaļās, no otras puses. Serbijai jāturpina, jāpaātrina un jāpadziļina reformas šādās jomās: tiesu iestāžu neatkarība, cīņa pret korupciju, plašsaziņas līdzekļu brīvība, kara noziegumu izskatīšana valsts iekšienē un cīņa pret organizēto noziedzību. Konkrēti, Serbijas iestādēm līdz šā gada beigām būtu jāpabeidz izstrādāt konstitucionālo reformu procesu tiesu iestāžu jomā. Serbijas progress tiesiskuma jomā un attiecību normalizēšana ar Kosovu ir būtisks un turpinās noteikt pievienošanās sarunu vispārējo tempu. Papildus reformām Serbijas iestādēm lielāks uzsvars ir jāliek uz proaktīvu un objektīvu komunikāciju par ES, kas ir Serbijas galvenā politiskā un ekonomiskā partnere.

Komisija uzskata, ka saskaņā ar sarunu programmu pašlaik ir nodrošināts vispārējs līdzsvars starp progresu tiesiskuma sadaļās, no vienas puses, un progresu pievienošanās sarunās visās sadaļās, no otras puses. Prioritāte turpmākam vispārējam progresam pievienošanās sarunās un pirms virzības uz citu sadaļu vai kopu provizorisku slēgšanu joprojām ir 23. un 24. sadaļā noteikto tiesiskuma jomas starpposma kritēriju izpilde. Lai sasniegtu šo atskaites punktu, Melnkalnei jāpieliek vēl lielākas pūles neatrisināto jautājumu risināšanai, t. sk. tādās kritiskās jomās kā vārda brīvība un plašsaziņas līdzekļu brīvība un cīņa pret korupciju un organizēto noziedzību, vienlaikus nepasliktinot iepriekšējos tiesu iestāžu reformas sasniegumus. Lai to panāktu, iestādēm praksē jāapliecina apņemšanās īstenot Melnkalnes ES reformu programmu.

15.ES veicinātais dialogs par Serbijas un Kosovas attiecību normalizēšanu joprojām ir ļoti svarīgs šo valstu nākotnei Eiropā un visa reģiona stabilitātei. Abām pusēm jāiesaistās konstruktīvā dialogā ar mērķi noslēgt juridiski saistošu visaptverošu normalizācijas nolīgumu. Jāizvairās no vienpusējām un nesaskaņotām darbībām, kas apdraud stabilitāti.

14.Šāda reģionālā sadarbība ir būtiska arī labu kaimiņattiecību stiprināšanas kontekstā. Ir izšķiroši svarīgi pārvarēt pagātnes mantojumu un risināt strīdus, kas radušies 1990. gadu konfliktu rezultātā. Eiropas Savienībā nav vietas genocīda noliegšanai, kara noziedznieku glorificēšanai vai provokatīviem izteikumiem — neatkarīgi no tā, kura puse tos pauž.

12.Kopš kopējā reģionālā tirgus pieņemšanas seši Rietumbalkānu partneri ir panākuši labu progresu sarunās šā regulējuma ietvaros par vairākiem reģionāliem nolīgumiem nolūkā atvieglot personu un speciālistu pārvietošanos un pakalpojumu apriti visā reģionā. Neskatoties uz šo tehnisko progresu, šos nolīgumus nevarēja pieņemt ar to būtību nesaistītu politisku atšķirību dēļ. Šie šķēršļi ir jāpārvar prioritārā kārtā. Iekļaujoša reģionālā sadarbība, nevis vienpusēji pasākumi, Rietumbalkāniem joprojām ir politiska un ekonomiska nepieciešamība.

9.Eiropas Savienības Ekonomikas un investīciju plāns Rietumbalkāniem nodrošinās būtisku stimulu reģionam ar dotācijām un garantijām 9 miljardu EUR apmērā, ar ko paredzēts piesaistīt ieguldījumus līdz 20 miljardu EUR apmērā. Šis plāns, kura apmērs ir gandrīz 30 miljardu EUR, kas atbilst aptuveni vienai trešdaļai no reģiona IKP, nodrošinās līdzekļus ilgtspējīgai infrastruktūrai (transportam, enerģētikai, digitālajai infrastruktūrai), reģiona savienošanai iekšienē un ar ES, zaļās un digitālās pārkārtošanās īstenošanai, kā arī privātā sektora atveseļošanai pēc pandēmijas. Tas efektīvi palīdzēs mazināt sociālekonomiskās atšķirības starp Rietumbalkāniem un ES. Pēc tiesiskā regulējuma pieņemšanas Regulai par Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA III) laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam, kas ir galvenais finansējuma avots, tagad ir svarīgi paātrināt realizēšanai gatavu un ilgtspējīgu projektu sagatavošanu.

8.Lai gan ES pati ir smagi cietusi šajā krīzē, tā ir mobilizējusi finanšu palīdzības kopumu vairāk nekā 3,3 miljardu EUR apmērā, t. sk. tūlītēju atbalstu veselības problēmu risināšanai un ievērojamu finansējumu reģiona ekonomikas atveseļošanai. ES arī uzskata Rietumbalkānus par privileģētiem partneriem un turpina tiem piešķirt piekļuvi daudzām iniciatīvām un instrumentiem, kas parasti ir rezervēti ES dalībvalstīm, nodrošina tiem ievērojamu vakcīnu daudzumu, ko dalībvalstis tiem pārdod tālāk vai ziedo (līdz 2021. gada augusta beigām kopā gandrīz 2,9 miljoni devu), un dod tiem iespēju nodrošināt Covid-19 sertifikātu saderību ar ES digitālo Covid-19 sertifikātu (Albānija, Ziemeļmaķedonija un Turcija ir pirmās, kuras to nodrošina). Šis ES atbalsts ir daudz plašāks un visaptverošāks par atbalstu, ko šim reģionam nodrošina citi partneri. ES ir Rietumbalkānu lielākā investore, līdzekļu devēja un tirdzniecības partnere, un tas ir vēl viens skaidrs apliecinājums reģiona stratēģiskajai piesaistei ES.

6.Turcija joprojām ir būtiska Eiropas Savienības partnere svarīgās kopējo interešu jomās, piemēram, migrācijas, terorisma apkarošanas, ekonomikas, tirdzniecības, enerģētikas un transporta jomās. Šajā sakarā tika rīkoti augsta līmeņa dialogi par klimatu un migrāciju, un drīz notiks dialogs par veselību. Padome 2019. gada jūnijā vairākkārt atkārtoja, ka Turcija turpina attālināties no Eiropas Savienības un ka Turcijas pievienošanās sarunas ir faktiski apstājušās, un nevar tikt apsvērta sarunu sākšana vai beigšana par turpmākām sadaļām. Šā novērtējuma pamatā esošie fakti joprojām ir aktuāli. Tomēr dialogs un sadarbība ar Turciju 2021. gadā pastiprinājās.

4.Brdo 2021. gada 6. oktobra deklarācija deva svarīgu signālu ES Rietumbalkānu partneriem par to, ka viņu nākotne ir Eiropas Savienībā. ES vēlreiz apstiprināja, ka viennozīmīgi atbalsta Rietumbalkānu Eiropas perspektīvu, un pauda gandarījumu par Rietumbalkānu partneru apņemšanos attiecībā uz Eiropas perspektīvu, kas atbilst kopējām stratēģiskajām interesēm un ir kopīga stratēģiskā izvēle. ES pauda gandarījumu par Rietumbalkānu partneru atkārtoti pausto apņemšanos priekšplānā izvirzīt demokrātiju, pamatvērtības un tiesiskumu.

2.2020. gadā pārskatītās metodikas mērķis ir pievienošanās procesa turpmāka stiprināšana, padarot to paredzamāku, uzticamāku, dinamiskāku un ar stingrāku politisko vadību. Pievienošanās procesa pamatā ir uzticēšanās, savstarpēja paļāvība un skaidras Eiropas Savienības un Rietumbalkānu saistības.

1.Uzticama paplašināšanās politika ir ģeostratēģisks ieguldījums miera, stabilitātes, drošības un ekonomikas izaugsmes nodrošināšanā visā Eiropā. Ar katru nākamo paplašināšanos arvien vairāk cilvēkiem ir bijusi iespēja izmantot ES priekšrocības. Lai to panāktu, ir svarīgi nodrošināt, ka process arī turpmāk balstās uz stingriem, bet taisnīgiem nosacījumiem un pašu nopelnu principu. Šiem nosacījumiem jābūt objektīviem, precīziem, detalizētiem, stingriem un pārbaudāmiem. Tas palīdz attiecīgajām valstīm sagatavoties visu dalības prasību izpildei, kas ir viena no ES svarīgākajām politiskajām prioritātēm.

Sevišķi svarīga ir Turcijas nepārtraukta apņemšanās un konkrēts ieguldījums sarunās par taisnīgu, visaptverošu un dzīvotspējīgu Kipras jautājuma noregulējumu ANO sistēmas ietvaros un saskaņā ar attiecīgajām Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes (ANO DP) rezolūcijām. 2021. gada aprīlī notika neformāla 5+ 1 sanāksme par Kipru. Ir svarīgi, lai Turcija atkārtoti apstiprinātu apņemšanos un konstruktīvu iesaisti Apvienoto Nāciju Organizācijas vadītajās izlīguma sarunās par Kipru saskaņā ar attiecīgajām ANO Drošības padomes rezolūcijām, t. sk. to ārējiem aspektiem. Nevajadzētu veikt nekādas vienpusējas darbības, kas varētu radīt saspīlējumu salā un apdraudēt sarunu atsākšanu. Attiecībā uz Varošu Turcijai nekavējoties ir jāatceļ vienpusējās darbības, par kurām tika paziņots 2021. gada 20. jūlijā, un visi pasākumi, kas attiecībā uz Varošu veikti kopš 2020. gada oktobra un ir pretrunā attiecīgajām ANO Drošības padomes rezolūcijām. Turcijai steidzami jāpilda tās pienākums pilnībā īstenot ES un Turcijas asociācijas nolīguma papildprotokolu un panākt progresu attiecību normalizācijā ar Kipras Republiku.

ES dalībvalstu suverēnās tiesības cita starpā ietver tiesības noslēgt divpusējus nolīgumus un veikt savu dabas resursu izpēti un izmantot tos saskaņā ar ES acquis un starptautiskajām tiesībām, t. sk. ANO Jūras tiesību konvenciju. Ir jāievēro visu piekrastes kaimiņvalstu, ieskaitot to salām pienākošos, jūras zonu suverenitāte un suverēnās tiesības, un ekskluzīvo ekonomisko zonu un kontinentālā šelfa robežu delimitācija būtu jārisina saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, izmantojot godprātīgu dialogu un tiecoties uzturēt labas kaimiņattiecības. Lai nodrošinātu stabilu un drošu vidi Vidusjūras austrumdaļā un lai ES ar Turciju izveidotos sadarbībā balstītas un savstarpēji izdevīgas attiecības, absolūta prasība ir godprātīgi turpināt dialogu un atturēties no vienpusējām darbībām, kas ir pretrunā ES interesēm un pārkāpj starptautiskās tiesības un ES dalībvalstu suverēnās tiesības. Visas domstarpības ir jāatrisina mierīgā dialogā un saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

Ņemot vērā to, ka Kipras un Grieķijas jūras zonās turpinājās un tika sāktas jaunas neatļautas Turcijas ogļūdeņražu izpētes darbības, 2020. gada otrajā pusē pieauga saspīlējums Vidusjūras austrumdaļā un Egejas jūrā. ES ir atkārtoti aicinājusi Turciju neveidot nekādus draudus, nesaskaņu avotus un neuzsākt darbības, kas kaitē labām kaimiņattiecībām un miermīlīgam domstarpību risinājumam. Eiropadome 2020. gada decembra secinājumos stingri nosodīja Turcijas vienpusējās darbības, provokācijas un saasināto retoriku pret ES, ES dalībvalstīm un Eiropas līderiem. Eiropadome arī uzsvēra, ka piedāvājums par pozitīvu ES un Turcijas programmu paliek spēkā, ja Turcija izrāda gatavību veicināt patiesu partnerību ar Savienību un tās dalībvalstīm un atrisināt domstarpības dialoga ceļā un saskaņā ar starptautiskajām tiesībām. 2021. gada sākumā saspīlējums Vidusjūras austrumdaļā samazinājās. Turcija pārtrauca nelikumīgās urbšanas darbības Kipras jūras zonās. Tomēr 2021. gada oktobra sākumā tika ziņots par jauniem incidentiem saistībā ar Kipras un Turcijas veikto izpēti.

Pateicoties teritoriālajai sadarbībai, Rietumbalkānu valstis daudzos jautājumos varējušas sadarboties ar kaimiņu dalībvalstīm. Šī sadarbība ir ne vien veicinājusi izaugsmi, nodarbinātību un vides aizsardzību, bet tai bijusi arī liela nozīme vairāku līmeņu reģionālās sadarbības palielināšanā, dažādu divpusēju jautājumu atrisināšanā un stabilitātes nodrošināšanā. It īpaši pārrobežu sadarbība ir izšķiroši svarīga izlīguma procesā šajā reģionā. Deviņdesmito gadu konfliktu dēļ (bijušajā Dienvidslāvijā) labu kaimiņattiecību stiprināšana, arī pierobežas apgabalos, joprojām ir priekšnoteikums reģionu izaugsmei un labklājībai, kā arī pārrobežu sadarbības programmās iesaistītajiem līdzekļu saņēmējiem. Pārrobežu sadarbības programmas ir vērstas uz pagātnes konfliktu seku pārvarēšanu un samierināšanās veidošanu, dibinot tiešus kontaktus starp struktūrām un pārvaldēm visos līmeņos robežas abās pusēs.

Ir izšķiroši svarīgi pārvarēt pagātnes mantojumu un risināt strīdus, kas radušies 1990. gadu konfliktu rezultātā. Eiropas Savienībā nav vietas genocīda noliegšanai, kara noziedznieku glorificēšanai vai provokatīviem izteikumiem — neatkarīgi no tā, kura puse tos pauž. Ir panākts ierobežots progress svarīgu vēl neatrisinātu divpusējo jautājumu risināšanā, ieskaitot robežu jautājumus un taisnīguma nodrošināšanu kara noziegumos cietušajiem, joprojām bezvēsts pazudušo personu identificēšanu un pagātnes nežēlīgo noziegumu precīzas uzskaites izveidošanu reģionālā līmenī.

Reģionālās sadarbības padomes un Centrāleiropas brīvās tirdzniecības nolīguma ietvaros ar Komisijas palīdzību tika paveikts svarīgs tehnisks darbs, lai nodrošinātu personu, profesionāļu pārvietošanās brīvību un elektronisko pakalpojumu sniegšanu, veicinātu tirdzniecību un atvieglotu muitas procedūras reģionā saskaņā ar kopēja reģionālā tirgus iniciatīvu. Tomēr šie pasākumi nav pieņemti ar to būtību nesaistītu nesaskaņu dēļ. Tagad reģionam ir jāuzņemas politiskā vadība, lai pabeigtu šo darbu un pieņemtu juridiski saistošus nolīgumus vai lēmumus starp visiem Rietumbalkānu partneriem savu iedzīvotāju un uzņēmumu labā. Lai to panāktu, visiem partneriem jākoncentrējas uz kopējā reģionālā tirgus izveidi, balstoties uz ES noteikumiem un standartiem, un jāizvairās no vienpusējiem pasākumiem, kuri apdraudētu šo darbu.

Reģionālās ekonomiskās integrācijas pasākumu ietvaros 2019. gada aprīlī tika parakstīts Rietumbalkānu reģionālais viesabonēšanas nolīgums, saskaņā ar kuru viesabonēšanas maksa kopš 2019. gada jūlija pakāpeniski samazināta un pēc 2021. gada 1. jūlijā ieviestās shēmas “viesabonēšana kā mājās” — atcelta. Tas ir nozīmīgs solis reģionālajā sadarbībā, kas iedzīvotājiem ir nodrošinājis acīmredzamus ieguvumus. Ir sākts darbs pie izpētes par to, kā samazināt viesabonēšanas maksu starp Rietumbalkānu partneriem un ES, un ceļveža izstrādes šim procesam, kas paredzēts Digitālajā programmā Rietumbalkāniem.

Visas Rietumbalkānu valstis ir panākušas zināmu progresu ārējo attiecību jomā, izņemot Bosniju un Hercegovinu, kas panākusi ierobežotu progresu. Ārpolitikas, drošības un aizsardzības politikas jomā Albānija ir panākusi labu progresu, Melnkalne, Ziemeļmaķedonija un Serbija ir panākušas zināmu progresu, bet Bosnija un Hercegovina progresu nav panākusi. Rietumbalkānu partneri turpinājuši cieši sadarboties ar ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas/kopējās drošības un aizsardzības politikas (KĀDP/KDAP) jautājumos, jo īpaši ar nozīmīgo ieguldījumu ES KDAP misijās un operācijās. Saskaņošana ar ES KĀDP (Augstā pārstāvja deklarācijas ES vārdā un Padomes lēmumi par ierobežojošiem pasākumiem) ir svarīgs ES integrācijas procesa aspekts, kas uzsver šo valstu stratēģisko virzību. Albānija un Melnkalne ir nemainīgi saglabājušas konsekventu 100 % saskaņošanas pakāpi, kas liecina par šo valstu apņemšanos un stratēģisko orientāciju. Ziemeļmaķedonijai saskaņošanas pakāpe palielinājās no 94 % 2020. gadā līdz 96 % 2021. gada augustā. Serbijai saskaņošanas pakāpe palielinājās no 56 % 2020. gadā līdz 61 % 2021. gada augustā, kas ir pirmais solis prom no iepriekšējās negatīvās tendences attiecībā uz pakāpeniskas saskaņošanas prasību, kas iekļauta šīs valsts sarunu programmā. Satraucošs ir saskaņošanas pakāpes ievērojamais samazinājums Bosnijai un Hercegovinai no 70 % 2020. gadā līdz 43 % 2021. gada augustā. Šīs tendences pavēršana pretējā virzienā liecinātu par Bosnijas un Hercegovinas eiropeiskās virzības apņemšanos.

Turcijas lauksaimniecības atbalsta politika ir attālinājusies no ES kopējās lauksaimniecības politikas principiem. Šī valsts ir panākusi labu progresu zivsaimniecības jomā, zināmu progresu reģionālajā politikā un strukturālo instrumentu koordinēšanā un ierobežotu progresu pārtikas nekaitīguma, veterinārās un fitosanitārās politikas jomā, kur pastāv bažas par pesticīdu atlieku līmeni pārtikas produktu eksportā uz ES.

Zaļā programma Rietumbalkāniem ir saskaņota ar piecām plašām jomām, uz kurām attiecas zaļais kurss: i) dekarbonizācijas, ii) gaisa, ūdens un augsnes attīrīšanas no piesārņojuma, iii) aprites ekonomikas, iv) lauksaimniecības un pārtikas ražošanas un v) bioloģiskās daudzveidības aizsardzības jomu. Ekonomikas izaugsme un jaunas uzņēmējdarbības iespējas būs saistītas ar ilgtspējīgākiem patēriņa un ražošanas veidiem, ieskaitot aprites ekonomikas veicināšanu, resursu izmantošanas efektivitāti un atkritumproduktu labāku atkārtotu izmantošanu visās ekonomikas nozarēs, arī attiecībā uz pilsētvides un lauku teritoriju plānošanu, ar ekosistēmu ilgtspēju kā izdošanās priekšnoteikumu.

Zaļajai programmai un ilgtspējīgai savienojamībai ir būtiska nozīme ilgtspējīgā un nākotnes prasībām atbilstošā atveseļošanā, kā arī ekonomikas integrācijā reģionā un ar ES, no kuras ieguvēji būs gan uzņēmumi, gan plašāka sabiedrība.

Turcija ierobežotā mērā turpināja saskaņot tiesību aktus ar ES acquis, un situācija pasliktinājās tādās jomās kā informācijas sabiedrība un plašsaziņas līdzekļi, ekonomikas un monetārā politika, sociālā politika un nodarbinātība, kā arī rūpniecības politika. Turcija ir panākusi zināmu progresu zinātnes un pētniecības, kā arī izglītības un kultūras jomā, un šajās jomās valstij jāturpina padarīt izglītību iekļaujošāku, jo īpaši meitenēm. Turcijas sagatavotībā zinātnes un pētniecības jomā ir panākts labs progress. Turcijas tirdzniecības integrācija ar ES ir augstā pakāpē, un Turcija saglabā labu sagatavotības līmeni muitas savienībai, taču ir panākusi ierobežotu progresu, arī attiecībā uz muitas savienības īstenošanu. Turcijas novirzes no saistībām, ko tā uzņēmusies saskaņā ar ES un Turcijas muitas savienību, turpina radīt ļoti daudz tirdzniecības ierobežojumu.

Kopa “Konkurētspēja un iekļaujoša izaugsme” ietver šādus tematus: informācijas sabiedrība un plašsaziņas līdzekļi (10. sadaļa); nodokļi (16. sadaļa); ekonomikas un monetārā politika (17. sadaļa); sociālā politika un nodarbinātība (19. sadaļa); rūpniecības politika (20. sadaļa); zinātne un pētniecība (25. sadaļa); izglītība un kultūra (26. sadaļa); muita (29. sadaļa). Reformas šajās jomās ir ārkārtīgi svarīgas Rietumbalkānu ekonomikas reformu programmām un saņem atbalstu no Ekonomikas un investīciju plāna, jo tās palīdzēs palielināt reģiona konkurētspēju un pievilcību uzņēmumiem, kā arī palīdzēs mazināt pašreizējo ekonomisko atpalicību no ES.

Rietumbalkānu un Turcijas darba tirgiem joprojām ir raksturīga vispārēja zema aktivitāte un nodarbinātība, kā arī augsts neoficiālās nodarbinātības līmenis un bezdarba līmenis. Aktivitātes rādītāji 2020. gadā visās valstīs samazinājās, jo Covid-19 krīzes laikā cilvēkiem bija tendence izstāties no darba tirgus. Nopietna problēma joprojām ir sieviešu un jauniešu zemais integrācijas līmenis darba tirgū. Rietumbalkāni 2021. gada jūlijā apstiprināja deklarāciju par to, kā nodrošināt jauniešu ilgtspējīgu integrāciju darba tirgū, un veica konkrētus pasākumus, lai pakāpeniski izveidotu, īstenotu un uzlabotu “Garantijas jauniešiem” shēmas. Reformas un investīcijas izglītības sistēmās un prasmju pilnveidē un pārkvalifikācijā ir ļoti svarīgas darba tirgus problēmu risināšanai.

Tomēr, lai veicinātu ilgtspējīgu atveseļošanos vidējā termiņā, ir vēl vairāk jāpaātrina strukturālo reformu īstenošana. Tas ir būtiski, lai izpildītu divus ekonomiskos kritērijus dalībai ES: nodrošināt funkcionējošu tirgus ekonomiku un pierādīt spēju izturēt konkurences spiedienu un tirgus konjunktūru ES. ERP reformu pasākumu īstenošanas vidējais rādītājs 2020. gadā bija tikai 2,7 (no 5), savukārt kopīgi saskaņoto ieteikumu īstenošanas līmenis ievērojami palielinājās no 35,5 % 2019. gadā pieņemtajām politikas norādēm līdz 50,8 % 2020. gadā. Šis uzlabojums galvenokārt ir saistīts ar daudzu ieteikto Covid-19 krīzes mazināšanas pasākumu īpašo īslaicīgumu.

Covid-19 pandēmija 2020. gadā ir jūtami negatīvi ietekmējusi ekonomikas izaugsmi Rietumbalkānos un Turcijā. Ekonomiskā aktivitāte Rietumbalkānos samazinājās par 3,4 %. Turcijā 2020. gadā bija vērojama neliela izaugsme (1,8 % reālā IKP pieaugums). Visās Rietumbalkānu valstīs lejupslīdes apmērs 2020. gadā ievērojami atšķīrās — no salīdzinoši neliela IKP samazinājuma par 1 % Serbijā līdz ļoti krasam ražošanas apjoma samazinājumam 15,2 % apmērā Melnkalnē, un Bosnijā un Hercegovinā (4,6 %), Albānijā (3,8 %), Ziemeļmaķedonijā (4,5 %) un Kosovā (4,1 %) tika novērots vidējs recesijas līmenis. Liela nozīme ekonomisko seku nopietnībā bija ekonomikas nozaru struktūrai, jo īpaši tūrisma nozares īpatsvaram, jo īpaši attiecībā uz ļoti straujo recesiju Melnkalnē. Ietekmi mazināja labais gads lauksaimniecībā, jo īpaši Serbijā un Albānijā. Ekonomikā rezultātus ietekmēja arī atšķirīgās krīzes pārvarēšanas stratēģijas, daļēji arī atšķirīgu politikas manevrējamības iespēju dēļ. Turcijā ekonomikas izaugsmi pavadīja pastāvīgi augsta inflācija, augošs ārējais deficīts un turpmāka valūtas vērtības samazināšanās, kam lielā mērā bija sakars ar paaugstinātu riska uztveri centrālās bankas vadītāju biežās nomaiņas dēļ.

Lai gan publisko investīciju pārvaldības sistēmu un spēju stiprināšana ir noteikta par prioritāti visām kandidātvalstīm vai potenciālajām kandidātvalstīm, jo īpaši saistībā ar Ekonomikas un investīciju plānu Rietumbalkāniem, pagājušajā gadā netika panākts liels progress. Tomēr, tā kā Melnkalne 2021. gadā veic publisko investīciju pārvaldības novērtējumu, visu Rietumbalkānu valstu ekonomikai tagad ir uz pierādījumiem balstīti ieteikumi par to, kā publiskās investīcijas padarīt efektīvākas.

Kosova, Melnkalne un Serbija ir panākušas progresu iepirkuma sistēmu digitalizācijā. Tomēr bažas raisa ES iepirkuma standartu apiešana Serbijā, kur 54 % no visu publiskā iepirkuma līgumu kumulatīvās vērtības 2020. gadā tika piemērots atbrīvojums no Publiskā iepirkuma likuma piemērošanas. Par Melnkalnes lidostu koncesiju vēl ir jāizsludina konkurss saskaņā ar ES standartiem par godīgu un pārredzamu publisko iepirkumu. Ziemeļmaķedonija un Serbija nedaudz pastiprināja iepirkuma sistēmu spējas, taču Albānijā, Bosnijā un Hercegovinā un Kosovā spēju veidošana jānosaka par prioritāti. Albānija un Melnkalne uzlaboja publiskā iepirkuma tiesību aktus, un Albānija pirmo reizi vēsturē pieņēma publiskā iepirkuma stratēģiju. Gandrīz visā pārskata periodā Bosnija un Hercegovina publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procesā piemēroja preferenciālu režīmu vietējiem pretendentiem, tādējādi pārkāpjot stabilizācijas un asociācijas nolīgumu.

Lielākajā daļā valstu joprojām ir jānodrošina cilvēkresursi un civildienesta vadība, t. sk. vadības pārskatatbildība un lielāka civildienesta profesionalitāte, pilnvarojot augstākā līmeņa vadītājus un uzraudzītājus un deleģējot viņiem lēmumu pieņemšanu. Pārredzamas un uz nopelniem balstītas darbā pieņemšanas, paaugstināšanas, pazemināšanas un atlaišanas procedūras ir jāiekļauj tiesiskajā regulējumā un konsekventi jāīsteno visos publiskajos dienestos centrālā un vietējā līmenī. Valsts pārvaldes struktūrai būtu jānodrošina efektīva pārskatatbildības hierarhija. Albānija ir pabeigusi svarīgākos pasākumus, pilnībā digitalizējot civildienesta ierēdņu darbā pieņemšanas procesu, lai nodrošinātu lielāku pārredzamību. Serbijā nav panākts progress attiecībā uz augstākā līmeņa vadītāju amata vietu skaita samazināšanu. Bosnijā un Hercegovinā atšķirīgi darba apstākļi, kas izriet no dažādiem civildienesta tiesību aktiem, kā arī atšķirīga prakse dažādos valdības līmeņos joprojām kavē ierēdņu mobilitāti un tādas administratīvās telpas izveidi, kurā tiek piemēroti vienlīdzīgi standarti. Lielākā daļa valstu ir pielikušas pūles, lai uzlabotu iedzīvotājiem un uzņēmumiem paredzētos pakalpojumus. Serbija, Albānija, Melnkalne un Ziemeļmaķedonija sāka e-pārvaldes iniciatīvas un pakalpojumu sniegšanu, reaģējot uz Covid-19 pandēmiju. Turcijā bažas joprojām raisa administrācijas pārskatatbildība un cilvēkresursu pārvaldība. Lai gan turpinājās administrācijas politizācija, joprojām trūkst politiskās gribas veikt reformas.

Valsts pārvaldes iestāžu pārskatatbildība joprojām ir viena no galvenajām prioritātēm. Publiskās struktūras ne vienmēr tiek veidotas un organizētas efektīvi. Melnkalnē pēc nesen veiktās valsts pārvaldes reorganizācijas notika būtiskas personāla izmaiņas, t. sk. augstākajā līmenī, kas apdraud Melnkalnes spēju saglabāt pieredzējušu personālu ar pievienošanās procesu ES saistītos jautājumos daudzās nozarēs. Albānijā pēdējos gados ir izveidotas pakārtotas aģentūras bez stratēģiskas plānošanas. Kosovā ir notikusi kavēšanās ar nesen pieņemtā tiesiskā regulējuma piemērošanu, kura mērķis bija uzlabot administrācijas organizāciju un pārskatatbildību. Ziemeļmaķedonijā vēl nav pieņemts jaunais Likums par valsts pārvaldes organizāciju, kura mērķis ir racionalizēt institucionālo satvaru, novērst kompetenču pārklāšanos un palielināt administrācijas efektivitāti. Turcijai trūkst visaptverošas valsts pārvaldes reformu programmas un vadošās iestādes, kas būtu atbildīga par šo procesu.

Melnkalnē pārskata periodā sagatavoto stratēģisko dokumentu vispārējā kvalitāte uzlabojās. Ziemeļmaķedonija pieņēma jaunu nozaru stratēģiju sagatavošanas, uzraudzības un ziņošanas metodiku, kuras mērķis ir stiprināt politikas plānošanu. Albānijā tika panākts zināms progress regulējuma ietekmes novērtējumu īstenošanā, pārvaldības kārtības uzlabošanā attiecībā uz sabiedriskajām apspriešanām un IT sistēmu izveidē integrētai plānošanai. Kopumā politika, tiesību akti un publiskās investīcijas reģionā joprojām bieži tiek sagatavoti, neveicot ietekmes novērtējumus.

Melnkalnē pēc parlamenta vēlēšanām mainījās vadošā koalīcija un izveidojās jauna politiskā vide. Nesaskaņas starp izpildvaru un likumdošanas varu ir palēninājušas reformu tempu, jo jaunie tiesību akti, ko ierosināja parlamenta vairākums, liek apšaubīt iepriekšējos sasniegumus. Kosovā opozīcijas alianses pārliecinošā uzvara parlamenta vēlēšanās iezīmēja būtiskas politiskas pārmaiņas, pēc kuras valdība ieguva stabilu vairākumu parlamentā. Kosovā 2021. gada 17. oktobrī notika vietējās vēlēšanas, kur tika izvietota ES vēlēšanu novērošanas misija, kas sniegs novērtējumu pēc vēlēšanām. Lai gan vēlēšanas reģionā kopumā bija labi organizētas, t. sk. Albānijā tika plašāk izmantota IT, joprojām nav pienācīgi īstenoti daudzi iepriekšējo šajā reģionā izvietoto vēlēšanu novērošanas misiju ieteikumi par balsu skaitīšanu, vēlētāju sarakstiem, kampaņu finansēšanu, strīdu izšķiršanu un sankcijām par vēlēšanu pārkāpumiem, un ir jānovērš strukturālas nepilnības. Joprojām visā reģionā jāpieliek lielākas pūles, jo īpaši, lai panāktu lielāku pārredzamību un pārskatatbildību politisko partiju un vēlēšanu kampaņu finansēšanas jomā, kā arī vienlīdzīgu piekļuvi plašsaziņas līdzekļiem. Bosnijā un Hercegovinā 2021. gada maijā tika izveidota aģentūru darba grupa, kurā apspriest vēlēšanu un konstitucionālās reformas. Politiskajiem dalībniekiem un iestādēm ir jāiesaistās pārredzamā un iekļaujošā dialogā, lai pirms nākamajām vispārējām vēlēšanām 2022. gada oktobrī novērstu ilgstoši nerisinātās vēlēšanu nepilnības.

Spēcīga politiskā polarizācija, vēlēšanu boikoti un parlamentārais darbs, ko veic opozīcija, un dažos gadījumos acīmredzama neuzticēšanās visā politiskajā spektrā, jo īpaši parlamentos, joprojām traucē Rietumbalkānu partneru demokrātisko sistēmu un iestāžu darbību. Serbijā parlaments un politiskie spēki turpināja iesaistīties Eiropas Parlamenta vadītajā partiju dialogā, lai panāktu partiju plašu vienprātību par reformām, kas saistītas ar ES, kas ir vitāli svarīgi šīs valsts progresam virzībā uz ES. Septembra plenārsēdē dialoga veicinātāji no Eiropas Parlamenta un Serbijas parlamenta panāca vienošanos par darba dokumentu, kas ietver 16 pasākumus, ar kuriem plānots palielināt uzticēšanos vēlēšanu procesam un kuros paredzēts konkrētu darbību kopums un termiņi. Dažās valstīs plenārsēžu debatēs pret politiskajiem oponentiem, žurnālistiem un pilsonisko sabiedrību tika izmantots provokatīvs izteiksmes veids. Neskatoties uz Covid-19 ierobežojumiem, parlamentārais darbs turpinājās. Demokrātiskai sabiedrībai, kas balstīta uz tiesiskumu, ir skaidri un nepārprotami jāvēršas pret korupciju un jānodrošina tiesu sistēmu neatkarība un efektivitāte.

Ņemot vērā situāciju Afganistānā un to, kā Turcijas iedzīvotāji uztver migrantus, Turcijas iestādes nostiprina savu robežu infrastruktūru pie robežas ar Irānu. Turcijas iestādes arī palielina resursus migrantu kontrabandas novēršanai un apkarošanai, taču, lai apkarotu kontrabandas tīklus, ir vajadzīga ciešāka starptautiskā tiesībaizsardzības sadarbība visā migrācijas maršrutā no izcelsmes valstīm uz Turciju, Rietumbalkāniem un ES. Viena no galvenajām prioritātēm joprojām ir turpināt ciešu sadarbību robežu pārvaldības un migrantu kontrabandas apkarošanas jomā.

Turcija joprojām ir valsts, kura uzņēmusi vislielāko bēgļu skaitu pasaulē, tās teritorijā atrodas aptuveni 4 miljoni bēgļu no Sīrijas un citām valstīm. 2021. gada pirmajos astoņos mēnešos kopējais no Turcijas ES ieceļojušo personu skaits bija 9703 salīdzinājumā ar 12 331 personu tajā pašā laikposmā 2020. gadā. Tomēr, lai gan migrācijas spiediens pie Turcijas un Grieķijas sauszemes un jūras robežām arī saglabājās zems, tajā pašā laikposmā Itālijā no Turcijas ieradās 4739 personas salīdzinājumā ar 1111 personām 2020. gadā. Tajā pašā laikā kopējais neatbilstīgo ieceļotāju skaits Kiprā bija 5553 (4957 pēc Zaļās līnijas šķērsošanas) salīdzinājumā ar 3800 personām 2020. gadā.

Ar piecām reģiona valstīm ir pabeigtas sarunas par statusa nolīgumiem, saskaņā ar kuriem Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra (Frontex) var izvietot Eiropas Robežu un krasta apsardzes vienības ar izpildpilnvarām zonās, kas robežojas ar ES ārējo robežu, un šādi atbalstīt valstu robežsardzi, tomēr ar Bosniju un Hercegovinu un Ziemeļmaķedoniju šie nolīgumi vēl nav parakstīti. Lai stiprinātu robežu pārvaldību un robežu aizsardzību, viena no galvenajām prioritātēm ir visu statusa nolīgumu stāšanās spēkā un efektīva īstenošana. Nolīgumi ar Albāniju, Melnkalni un Serbiju jau ir stājušies spēkā, un ir sākta izvietošana.

2021. gadā kopējais neatbilstīgas ieceļošanas gadījumu skaits no Rietumbalkāniem ES salīdzinājumā ar 2020. gadu palielinās, proti, tikai gada pirmajos 7 mēnešos vien reģistrēti aptuveni 23 000 neatbilstīgas robežšķērsošanas gadījumu salīdzinājumā ar aptuveni 27 000 neatbilstīgu ieceļotāju visā 2020. gada garumā. Intensīvas migrācijas kustības dēļ šajā reģionā, jo īpaši Serbijā un Bosnijā un Hercegovinā, joprojām ir ļoti daudz bēgļu un migrantu. Pašlaik reģionā ir aptuveni 20 000 migrantu un bēgļu. Turklāt tiek lēsts, ka ārpus uzņemšanas objektiem ir vēl tūkstošiem šādu personu.

Kandidātvalstīs vai potenciālajās kandidātvalstīs joprojām nopietna problēma ir hibrīddraudi, t. sk. kiberuzbrukumi un jo īpaši dezinformācija un maldinoša informācija. Jo īpaši Rietumbalkānu reģionā valsts un nevalstiskie dalībnieki, t. sk. no valstīm ārpus reģiona, turpināja izplatīt dezinformāciju, lai apšaubītu ES uzticamību, mazinātu sabiedrības uzticēšanos demokrātiskām iestādēm un padziļinātu polarizāciju. Īpaši intensīvas dezinformācijas un maldinošas informācijas kampaņas bijušas Covid-19 pandēmijas laikā, kā arī priekšvēlēšanu laikā. Lielāko daļu dezinformācijas reģionā iekšējām vajadzībām rada un izplata vietējie spēki, lai gan aktīvi ir arī spēki, kas darbojas trešo valstu uzdevumā.

Daži partneri reģionā (Albānija, Kosova un Ziemeļmaķedonija) sistemātiski repatriē ārvalstu kaujiniekus teroristus un viņu ģimenes locekļus. Lielākajā daļā Rietumbalkānu valstu ir grūtības repatriēt ārvalstu kaujiniekus teroristus, kuri atgriežas no agrākajām kaujas zonām, un darīt vairāk, lai panāktu viņu efektīvu un sistēmisku reintegrāciju un resocializāciju. Kosova ir panākusi labu progresu ārvalstu kaujinieku teroristu un viņu ģimeņu rehabilitācijā un reintegrācijā, lai gan pastāv bažas par vardarbīga ekstrēmisma nodarījumu izdarītāju priekšlaicīgu nosacītu atbrīvošanu no cietuma. Rietumbalkānos joprojām ir jāuzlabo reintegrācijas un resocializācijas pasākumu uzraudzība, arī cietumos. Tas jo īpaši attiecas uz sadarbību starp iestādēm valsts un vietējā līmenī. Ir panākts būtisks progress attiecībā uz informācijas apmaiņu Eiropola drošas informācijas apmaiņas tīkla lietojumprogrammā (SIENA). Rietumbalkānu partneriem būtu jāturpina proaktīvi pārsūtīt informāciju par ārvalstu kaujinieku teroristu un viņu ģimeņu atgriešanos, izmantojot attiecīgos kanālus. Melnkalnei ir laba informācijas apmaiņa ar Eiropolu un Eurojust par ārvalstu kaujiniekiem teroristiem. Ziemeļmaķedonija 2020. gada jūnijā pieņēma nacionālo plānu par atgriezušos ārvalstu kaujinieku un viņu ģimenes locekļu reintegrāciju, resocializāciju un rehabilitāciju.

Albānija 2020. gada decembrī pieņēma jaunu valsts pārnozaru stratēģiju un rīcības plānu terorisma apkarošanai un pildīja savus pienākumus saskaņā ar KRP. Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas jomā Albānija turpināja saskaņot nacionālos tiesību aktus ar ES acquis. Melnkalne ar pilsoniskās sabiedrības atbalstu īsteno 2020.–2024. gada stratēģiju vardarbīga ekstrēmisma novēršanai un apkarošanai, īpašu uzmanību pievēršot aizturēšanas centriem. Ziemeļmaķedonija turpina īstenot valsts stratēģiju (2018.–2022. gadam) terorisma un vardarbīga ekstrēmisma apkarošanai. Bosnijai un Hercegovinai un Serbijai būtu lietderīgi izmantot stratēģiskāku pieeju terorisma apkarošanai. Bosnijas un Hercegovinas stratēģijai šajā jomā ir beidzies termiņš, tādēļ būtu jāpieņem un jāīsteno turpmāka stratēģija 2021.–2025. gadam, kas ir saskaņota ar ES politiku, jo īpaši vardarbīga ekstrēmisma novēršanas un apkarošanas jomā. Lai to panāktu, vajadzēs izveidot efektīvākas terorisma apkarošanas struktūras. Bosnijai un Hercegovinai ir vajadzīgs jauns likums par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas novēršanu saskaņā ar ES juridiskajiem standartiem (t. i., Ceturto direktīvu par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanu). Serbijā galvenie tiesību akti terorisma apkarošanas jomā joprojām ir izstrādes posmā. Kosova plāno pieņemt jaunu kopīgu stratēģiju terorisma apkarošanai un vardarbīga ekstrēmisma apkarošanai. Lai gan nacionālais koordinators joprojām ir iekšlietu ministrs, ir jāatjauno birojs, kas atbalsta koordinatoru un palielina viņa lomu iestāžu savstarpējā koordinācijā.

Pateicoties arī pastāvīgi veiktajām investīcijām organizētās noziedzības apkarošanas struktūrās, ir nostiprinātas specializētas tiesu iestādes un policijas struktūras. Tomēr rezultāti saistībā ar galīgiem notiesājošiem spriedumiem, kas pieņemti ar organizēto noziedzību saistītās lietās, liecina, ka tiesībaizsardzības iestādes un tiesu iestādes joprojām nespēj pietiekami sekmīgi veikt izmeklēšanu un kriminālvajāšanu un iztiesāt svarīgas organizētās noziedzības lietas un tādējādi atturēt potenciālos vainīgos no noziedzīgu nodarījumu izdarīšanas. Tas attiecas arī uz cilvēku tirdzniecības apkarošanu, kas nozīmē arī aizsardzību un atbalstu cietušajiem.

Saskaņā ar ANO Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām ir efektīvi jāaizsargā personu ar invaliditāti tiesības, t. sk. pāreja uz kopienā balstītu aprūpi un neatkarīgu dzīvi. Uzmanība joprojām jāpievērš arī minoritāšu aizsardzībai un viņu līdzdalībai sabiedriskajā dzīvē. Romi joprojām ir nelabvēlīgākā situācijā salīdzinājumā ar līdzcilvēkiem, kas nav romi, un neaizsargātos romus nesamērīgi skāra Covid-19 krīze un ar to saistītie ierobežojošie pasākumi.

Rietumbalkānu partneriem ir jāparāda, ka tie turpina centienus veicināt un stiprināt dzimumu līdztiesību un novērst ar dzimumu saistītu vardarbību. Bažas šajā sakarā ir palielinājušās Turcijā, kur bijusi vērojama pretreakcija pret sieviešu tiesībām, ko apliecināja šīs valsts izstāšanās no Stambulas konvencijas.

Vārda brīvība, mediju brīvība un plurālisms ir demokrātiskas sabiedrības galvenie pīlāri, kas jāievēro. Rietumbalkānos progress šajā ziņā kopumā bijis ierobežots vai vispār nav panākts. Lai gan plašsaziņas līdzekļu vide kopumā pieļauj vārda brīvību, nopietnas bažas joprojām raisa draudi, iebiedēšana un vardarbība pret žurnālistiem, kā arī nievājošas piezīmes no valsts amatpersonu puses. Tiem var būt ierobežojoša ietekme uz mediju brīvības īstenošanu, un ir jāpaātrina šādu incidentu izmeklēšanas un kriminālvajāšanas temps. Plašsaziņas līdzekļu regulatoru un sabiedrisko raidorganizāciju neatkarība jāgarantē cita starpā ar atbilstošu finansējumu un uz nopelniem balstītu iecelšanu vadības struktūrās. Jāturpina atbalstīt arī neatkarīgu pašregulējošu struktūru efektīvu darbību. Visām reģiona valstīm ir jānodrošina lielāka pārredzamība attiecībā uz plašsaziņas līdzekļu finansējumu un saikni starp publiskām un privātām interesēm, kas ietekmē redakcionālo nostāju un noved pie iekšējās cenzūras.

Pamattiesības Rietumbalkānos lielā mērā ir nostiprinātas tiesību aktos, taču joprojām ir grūtības nodrošināt to efektīvu īstenošanu. Pamattiesību aizsardzība tiesā vairākās politikas jomās joprojām ir nepietiekama. Kopumā lielākajā daļā reģiona attīstība šajā teritorijā bijusi ierobežota vai pat apstājusies. Iepriekšējos ziņojumos par valstīm konstatētās problēmas un sniegtie ieteikumi ir risināti tikai ierobežotā mērā. Turcijā situācija cilvēktiesību jomā ir vēl vairāk pasliktinājusies un joprojām raisa nopietnas bažas.

Rietumbalkānos un Turcijā joprojām plaši izplatīta ir korupcija. Turklāt pandēmija ir saasinājusi dažus neaizsargātības faktorus attiecībā uz korupciju. Cīņā pret korupciju jārīkojas izlēmīgi un jāpanāk stabili rezultāti, lai mazinātu apdraudējumus demokrātiskai pārvaldībai, juridiskajai un ekonomiskajai noteiktībai un nodrošinātu stabilu un pārredzamu darījumdarbības vidi. Kandidātvalstu vai potenciālo kandidātvalstu sekmes korupcijas novēršanā un apkarošanā atšķiras, un dažās jomās progress turpinās, savukārt citās jomās progresa temps acīmredzami samazinās. Īpaši neaizsargāta pret korupciju joprojām ir publiskā iepirkuma joma. Ir jāpastiprina kontroles mehānismi visā iepirkuma procesā un ievērojami jāuzlabo pārredzamība un pārskatatbildība, veicot stingrākus un vērienīgākus pasākumus. Netiek sistemātiski veikti korupcijas riska novērtējumi un korupcijas apkarošanas pasākumi visvairāk apdraudētajās nozarēs. Kopumā ir vajadzīgas daudz lielākas pūles un skaidra politiskā griba, lai panāktu ticamus un stabilus rezultātus korupcijas lietu izmeklēšanā un kriminālvajāšanā, it sevišķi augstā līmenī, un lai nodrošinātu noziedzīgi iegūtu līdzekļu atbilstīgu izņemšanu un konfiskāciju.

Turcijā turpinājās pēdējos gados novērotā situācijas nopietnā pasliktināšanās. Šī valsts nav risinājusi pašu svarīgāko jautājumu par tiesu iestāžu neatkarības sistēmisko trūkumu. Uz tiesnešiem un prokuroriem joprojām tika izdarīts politisks spiediens, kas arvien apdraud tiesu iestāžu neatkarību un vispārējo kvalitāti. Tiesnešu un prokuroru masveida atlaišana turpināja vājināt tiesu sistēmas efektivitāti un profesionalitāti. Turcijas atteikšanās īstenot visus attiecīgos Eiropas Cilvēktiesību tiesas spriedumus ir vēl vairāk palielinājusi bažas par to, vai Turcija ievēro starptautiskos un Eiropas standartus. Turcijas iestādēm steidzami jānovērš nopietnie trūkumi, jo īpaši attiecībā uz tiesībām uz taisnīgu tiesu un nevainīguma prezumpcijas principa stingru ievērošanu.

Lai nodrošinātu stabilu un drošu vidi Vidusjūras austrumdaļā un lai ES ar Turciju izveidotos sadarbībā balstītas un savstarpēji izdevīgas attiecības, absolūta prasība ir godprātīgi turpināt dialogu un atturēties no vienpusējām darbībām, kas ir pretrunā ES interesēm un pārkāpj starptautiskās tiesības un ES dalībvalstu suverēnās tiesības. Visas domstarpības ir jāatrisina mierīgā dialogā un saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

Gan ES, gan Turcija turpina izmantot priekšrocības, ko nodrošina muitas savienība. Divpusējās tirdzniecības apjoms palielinājās, un nedaudz palielinājās ES relatīvais īpatsvars Turcijas ārējā tirdzniecībā. Tomēr, neskatoties uz Komisijas intensīvo iesaistīšanos, Turcija nav novērsusi vairākus tirdzniecības ierobežojumus, kuri kavē muitas savienības netraucētu darbību. Turcijas aizvien uzstājīgākā ārpolitika turpināja nesaskanēt ar ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas prioritātēm un plašākām ES interesēm, jo īpaši tādēļ, ka tā atbalsta militāras darbības un iejaukšanos lielākajā daļā apkārtējo reģionālo konfliktu. ES līderi 2021. gada jūnijā atzīmēja, ka saskaņā ar ES un Turcijas kopīgajām interesēm nodrošināt mieru un stabilitāti reģionā Eiropadome no Turcijas un visiem dalībniekiem gaida, ka tie dos pozitīvu ieguldījumu reģionālu krīžu risināšanā.

ES turpināja pildīt apņemšanos sniegt ievērojamu finansiālu atbalstu bēgļiem un uzņēmējkopienām Turcijā. Bēgļu atbalsta mehānisms Turcijā ir mobilizējis 6 miljardus EUR. Līgums par tā pilnu darbības budžetu tika noslēgts 2020. gada beigās, un līdz 2021. gada augustam vairāk nekā 100 projektu ietvaros tika izmaksāti vairāk nekā 4,2 miljardi EUR. Tā sasniegumi ietvēra palīdzību 1,8 miljoniem bēgļu pamatvajadzību apmierināšanā, palīdzību 700 000 bēgļu bērnu doties uz skolu, 363 skolu celtniecību un vairāk nekā 18 000 000 primārās veselības aprūpes konsultāciju sniegšanu. Jūnijā Komisija papildus 2020. gadā pieejamajam pagaidu humanitārajam finansējumam 0,5 miljardu EUR apmērā ierosināja piešķirt vēl vienu finanšu palīdzības kopumu 3 miljardu EUR apmērā laikposmam no 2021. līdz 2023. gadam. Tas ietvers finansējumu migrācijas pārvaldībai un robežkontrolei, jo īpaši pie Turcijas austrumu robežas. Bēgļu stāvoklis reģionā joprojām būs kritisks vai pat pasliktināsies, ko saasinās Covid-19 un ar to saistītās ekonomiskās grūtības. Migrācijas plūsmas no citām reģiona daļām, t. sk. no Afganistānas, varētu radīt papildu vajadzības. Tomēr Turcija nav radusi risinājumu negatīvajai tendencei vēl vairāk attālināties no Eiropas Savienības, nopietni pasliktinoties situācijai demokrātijas, tiesiskuma, pamattiesību un tiesu iestāžu neatkarības jomā. ES līderi ir uzsvēruši, ka vēršanās pret politiskajām partijām, cilvēktiesību aizstāvjiem un plašsaziņas līdzekļiem ir būtisks šķērslis cilvēktiesībām un ir pretrunā Turcijas saistībām ievērot demokrātiju, tiesiskumu un sieviešu tiesības. Dialogs par šādiem jautājumiem joprojām ir neatņemama ES un Turcijas attiecību sastāvdaļa.

2016. gada marta ES un Turcijas paziņojums turpinājis nodrošināt rezultātus un joprojām bijis galvenais satvars sadarbībai migrācijas jomā. Ļoti atzinīgi vērtējams tas, ka Turcija turpināja darīt visu iespējamo, lai uzņemtu aptuveni 4 miljonus Sīrijas un citu valstu bēgļus, kas veido lielāko bēgļu kopienu pasaulē. Tomēr paziņojuma īstenošanā radās problēmas tādēļ, ka Turcija no 2020. gada marta ir vienpusēji apturējusi neatbilstīgo migrantu un noraidīto patvēruma meklētāju atgriešanu no Grieķijas salām un ir izveidojušies alternatīvi migrantu kontrabandas maršruti uz Kipru un Itāliju. Kopumā nelikumīgas robežšķērsošanas gadījumu skaits starp Turciju un ES joprojām bija ievērojami mazāks nekā pirms ES un Turcijas paziņojuma pieņemšanas.

Dialogs un sadarbība ar Turciju 2021. gadā norit aktīvāk. Kopīgo paziņojumu “ES un Turcijas politisko, ekonomisko un tirdzniecības attiecību stāvoklis” Augstais pārstāvis un Komisija Eiropadomei iesniedza 2021. gada 20. martā. Pamatojoties uz to, ES vadītāji ir nolēmuši, ka Eiropas Savienība ir gatava pakāpeniskā, samērīgā un atsaucamā veidā sadarboties ar Turciju nolūkā uzlabot sadarbību vairākās kopīgu interešu jomās ar nosacījumu, ka pašreizējā deeskalācija turpinās un Turcija iesaistās konstruktīvi, un ka tiek ievēroti jaunākajos Eiropadomes secinājumos izklāstītie nosacījumi. Šajā sakarā tika rīkoti augsta līmeņa dialogi par klimatu un migrāciju un drošību, un drīz notiks dialogs par veselību. Eiropadome atkārtoti uzsvēra, ka ES ir stratēģiski ieinteresēta, lai Vidusjūras austrumdaļā būtu stabila un droša vide un lai ar Turciju izveidotos sadarbībā balstītas un savstarpēji izdevīgas attiecības. Vienlaikus ES līderi atkārtoti apstiprināja apņemšanos aizsargāt ES un ES dalībvalstu intereses.

Reģions ir pabeidzis visas darbības, kas paredzētas reģionālās ekonomikas zonas rīcības plānā, un Berlīnes procesa samitā Sofijā 2020. gada novembrī vienojās par vērienīgu turpmāko plānu kopēja reģionālā tirgus izveidei. Šim kopējam reģionālajam tirgum, kas ir iekļaujošas reģionālās sadarbības piemērs, būs izšķiroša nozīme visa reģiona pievilcības un konkurētspējas palielināšanā, ātrākā atlabšanā pēc pandēmijas, jo īpaši, lai piesaistītu investorus, kurus interesē piegādes dažādošana un īsākas vērtību veidošanas ķēdes, kā arī maksimālā ieguvumu palielināšanā no investīcijām savienotības infrastruktūrā. Tāpēc ir svarīgi, lai visas iesaistītās personas konstruktīvi darbotos, veidojot kopējo reģionālo tirgu un pildot kopīgās saistības reģiona iedzīvotāju un uzņēmumu labā.

ES turpināja atbalstīt Stabilizācijas un asociācijas nolīguma ar Kosovu * īstenošanu. Komisijas priekšlikums atcelt vīzu režīmu Kosovas pilsoņiem Padomē vēl nav pieņemts un būtu jāizskata steidzamības kārtā. Komisija joprojām uztur spēkā savu novērtējumu par to, ka ir izpildīti visi kritēriji, ko Padome noteikusi vīzu režīma liberalizācijai ar Kosovu.

Komisija saskaņā ar pārskatīto metodiku šā paziņojuma secinājumos un ieteikumos izvērtē pievienošanās sarunu ar Melnkalni un ar Serbiju vispārējo līdzsvaru un ierosina turpmāko rīcību attiecībā uz katru no šīm valstīm. Nākamajām valdības pārstāvju konferencēm būtu jānotiek pēc tam, kad būs publicēts šis ikgadējais ziņojumu kopums un pēc tam pieņemtie Padomes secinājumi. Pēc tam, kad Padomē būs panākta vienošanās, šīs konferences nodrošinās forumu sarunu sadaļu kopu atvēršanai, politiskam dialogam par reformām, vispārējā pievienošanās procesa izvērtēšanai un nākamā gada rīcības plānošanai, ieskaitot turpmāku kopu un sadaļu atvēršanu un slēgšanu un iespējamos korektīvos pasākumus.

Melnkalne un Serbija vienojās piemērot pārskatīto 2020. gada metodiku, kas aprakstīta Komisijas paziņojumā “Pievienošanās procesa uzlabošana — ticama ES perspektīva Rietumbalkāniem” . Šī vienošanās tika apstiprināta pirmajās politiskajās valdības pārstāvju konferencēs, kas ar šīm valstīm tika rīkotas 2021. gada 22. jūnijā, un apliecināja ES apņemšanos nodrošināt progresu šo valstu pievienošanās sarunās. Pirmā valdības pārstāvju konference ar Melnkalni, kas notika saskaņā ar pārskatīto metodiku, paredzēja politisku virzību uz darba paātrināšanu attiecībā uz tiesiskuma jomas starpposma kritēriju izpildi; tas ir nākamais atskaites punkts, kas nepieciešams, lai virzītos uz priekšu pievienošanās sarunās. Pirmajā valdības pārstāvju konferencē ar Serbiju, kas notika saskaņā ar pārskatīto metodiku, tika noteikts kurss uz to sarunu sadaļu kopu atvēršanu, kas balstītas uz valsts progresu, kas no valsts tiek sagaidīts, jo īpaši tiesiskuma reformu jomā.

Lai sadarbotos un solidarizētos ar Turciju Covid-19 pandēmijas pārvarēšanā, tūlīt pēc slimības uzliesmojuma tika sākti pirmie ES finansētie reaģēšanas pasākumi. Līdz šim Eiropas Savienība ir mobilizējusi vairāk nekā 105 miljonus EUR no ES finansējuma Covid-19 profilaksei un ārstēšanai un ekonomiskās un sociālās ietekmes mazināšanai. Konkrētāk, Bēgļu atbalsta mehānisma ietvaros tika mobilizēti aptuveni 64 miljoni EUR, lai reaģētu uz bēgļu vajadzībām Covid-19 sakarā. Turcija bija viena no pirmajām valstīm, kas tika iekļauta ES digitālā Covid-19 sertifikāta sistēmā, un tādējādi šo sertifikātu varēja savstarpēji atzīt gan ES, gan Turcijā. Turcija 2021. gada augustā aktivizēja ES civilās aizsardzības mehānismu, lūdzot gaisa kuģi, kas palīdzētu apkarot Egejas jūras un Vidusjūras piekrastes reģionos izcēlušos ugunsgrēkus.

Ņemot vērā Rietumbalkānu Eiropas perspektīvu, ES ir turpinājusi izturēties pret šo reģionu kā pret privileģētiem partneriem, piesaistot tos ES mehānismiem un instrumentiem, t. sk. Veselības drošības komitejas sanāksmēm, medicīnisko pretpasākumu kopīgam iepirkumam, Savienības civilās aizsardzības mehānismam, Solidaritātes fondam, konsulārajai palīdzībai repatriācijas jautājumos un medicīniskā aprīkojuma atbrīvošanai no ES eksporta pagaidu ierobežojumiem. Turklāt vakcīnu iegādei piešķirtās dotācijas Rietumbalkānu partneri var arī izmantot, lai segtu tehnisko prasību izpildes izmaksas saistībā ar pilnīgas atbilstības nodrošināšanu ES digitālā Covid-19 sertifikāta sistēmai. Ziemeļmaķedonijas Republika pabeidza šādu atbilstības nodrošināšanu augustā, bet Albānijas Republika — septembra sākumā. Dalība ES digitālā Covid-19 sertifikāta sistēmā atvieglos ceļošanu starp Rietumbalkāniem un ES un palīdzēs šim reģionam vēl vairāk mazināt pandēmijas ekonomisko un sociālo ietekmi.

Visi Rietumbalkānu partneri ir pievienojušies mehānismam COVAX, kuram ES tagad ir piešķīrusi vairāk nekā 3 miljardus EUR Eiropas komandas ietvaros. COVAX šajā mehānismā iesaistītajiem partneriem nodrošina drošu un efektīvu Covid-19 vakcīnu pieejamību par saskaņotu cenu. Papildus ārkārtīgi nozīmīgajam atbalstam COVAX Eiropas Savienība atvēlēja 70 miljonus EUR dotācijām Rietumbalkāniem galvenokārt ES iepirkto vakcīnu tālākpārdošanai. Sākumā laikposmā no 2021. gada maija līdz augustam tika piegādātas 650 000 devas, ko palīdzēja nodrošināt Austrija, un pēc tam Eiropas komandas vārdā vakcīnas ziedoja vairākas dalībvalstis. Kopumā ES un tās dalībvalstis Rietumbalkāniem ir sagādājušas 2,9 miljonus vakcīnas devu. ES civilās aizsardzības mehānisms sekmēja vakcīnu un medicīnisko materiālu piegādi no dalībvalstīm un no rescEU neatliekamās medicīniskās palīdzības aprīkojuma krājumiem. ES turpinās atbalstīt visu partneru vakcinācijas plānus, lai līdz 2021. gada beigām palīdzētu sasniegt vakcinācijas rādītājus, kas pielīdzināmi ES vidējam rādītājam.

EIROPAS KOMISIJA Strasbūrā, 19.10.2021 COM(2021) 644 final PIELIKUMI

dokumentam KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI





2021. gada paziņojums par ES paplašināšanās politiku {SWD(2021) 288 final} - {SWD(2021) 289 final} - {SWD(2021) 290 final} - {SWD(2021) 291 final} - {SWD(2021) 292 final} - {SWD(2021) 293 final} - {SWD(2021) 294 final}



1. PIELIKUMS. Ziņojumu konstatējumu kopsavilkums Melnkalne Attiecībā uz politiskajiem kritērijiem jāatzīmē, ka pārskata periodu raksturoja spriedze un neuzticēšanās politisko dalībnieku starpā. Dziļā polarizācija starp jauno valdošo vairākumu un opozīciju saglabājās visu 2020. gadu un pastiprinājās pēcvēlēšanu periodā. Saspringtas attiecības un neuzticēšanās bieži vien izraisīja eskalāciju un vēl vairāk saasināja politisko šķelšanos, tostarp arī valdošā vairākuma iekšienē. Parlamenta vēlēšanu rezultātā mainījās valdošā koalīcija, kā arī dinamika valsts orgānu starpā, kas apliecināja nepieciešamību rast līdzsvaru jaunajā politiskajā vidē, tostarp jautājumos par reliģiskajām kopienām un etnisko piederību, kuri pārskata periodā dominēja politiskajā darba kārtībā. Nesaskaņas starp izpildvaru un likumdošanas varu ir palēninājušas centienus reformu jomā. Parlaments 2020. gada decembrī ievēlēja 42. Melnkalnes valdību, un būtiski tika samazināts ministriju skaits. Tā ir pirmā valdība Melnkalnē, kuras sastāvā galvenokārt ir ar politiku nesaistīti eksperti. EDSO Demokrātisku iestāžu un cilvēktiesību biroja (ODIHR) ierobežotā vēlēšanu novērošanas misija savā galīgajā ziņojumā par 2020. gada parlamenta vēlēšanām ieteica veikt visaptverošu reformu, lai ar iekļaujoša procesa palīdzību jau labu laiku pirms nākamajām vēlēšanām saskaņotu vēlēšanu tiesisko regulējumu un reglamentētu visus svarīgākos vēlēšanu aspektus. Parlaments 2020. gada decembrī izveidoja komiteju visaptverošas vēlēšanu reformas jautājumos, kurai tika uzdots līdz 2021. gada beigām īstenot likumdošanas reformas. Sākotnējās kavēšanās un regulāro boikotu dēļ progress ir bijis lēns. 2021. gada jūnijā parlaments atlaida Valsts vēlēšanu komisijas (SEC) priekšsēdētāju, taču parlaments vēl aizvien nav iecēlis jaunu priekšsēdētāju. Ir vajadzīgi turpmāki centieni, lai uzlabotu SEC profesionalitāti, pārredzamību un pārskatatbildību. 2021. gadā notika pašvaldību vēlēšanas divās pašvaldībās. Neraugoties uz partiju savstarpējo vienošanos rīkot pašvaldību vēlēšanas vienā un tajā pašā dienā, tiesiskais regulējums joprojām paredz tās rīkot pakāpeniski, kā rezultātā valsts un vietējā līmenī gandrīz pastāvīgi notiek pirmsvēlēšanu kampaņas. Vēl aizvien jānodrošina uzticama, neatkarīga un efektīva institucinonālā reakcija uz tā dēvēto “aploksnes afēru”. Konstruktīvas sadarbības trūkums visu parlamentā pārstāvēto dalībnieku vidū kavēja jēgpilnu politisko dialogu, tādējādi vēl vairāk polarizējot politisko vidi. Tā kā vairākums parlamenta deputātu (gan no opozīcijas, gan valdošā vairākuma) boikotēja plenārsēdes, 2021. gadā tika apturēts lēmumu pieņemšanas process parlamentā. Parlaments uzlaboja sava darba pārredzamību un saziņu ar sabiedrību un kopumā pastiprināja savu likumdošanas un uzraudzības lomu. Valdošais vairākums bieži vien ierosināja vai pieņēma tiesību aktus ar paātrinātās procedūras starpniecību, nerīkojot vajadzīgās sabiedriskās apspriešanas un pienācīgi neņemot vērā ES pievienošanās prasības. Parlamentam vēl praksē jāapliecina sava apņemšanās īstenot Melnkalnes ES reformu programmu un jāuzlabo koordinācija ar valdību par likumdošanas iniciatīvām. Parlamentam būtu jāstiprina savu administratīvo darbinieku profesionālās un ekspertu spējas un jāuzlabo politiskā pārstāvība sieviešu vidū. Pašreizējam parlamenta sastāvam ir bezprecedenta raksturs Melnkalnes vēsturē. Tam būtu jācenšas panākt plašu vienprātību partiju un sabiedrības vidū par reformām, kuras ir saistītas ar ES, kas ir vitāli svarīgi, lai valsts varētu sasniegt progresu savā virzībā uz Eiropas Savienību. Ir skaidrs, ka ir vajadzīga aktīva un konstruktīva visu partiju līdzdalība, lai pastiprinātu parlamentāro pārskatatbildību, izpildvaras pārraudzību un demokrātisko kontroli un uzlabotu tiesību aktu kvalitāti un procedūru iecelšanai nozīmīgos amatos. Parlaments līdz šim nav spējis nodrošināt 2/3 balsu vairākumu, kas vajadzīgs tiesnešu iecelšanai nozīmīgos amatos, un tādēļ nozīmīgas funkcijas tiesu sistēmā vēl aizvien tiek aizpildītas pagaidu kārtībā. Attiecībā uz pārvaldību ir jāpastiprina ieinteresēto personu līdzdalība un valdības spēja īstenot reformas. Parlaments 2020. gada decembrī ievēlēja Melnkalnes 42. valdību. Ministriju skaits tika samazināts līdz 12; sievietes ir četru ministriju vadībā. Pēc sava sastāva jaunā valdība ir pirmā ekspertu valdība Melnkalnē, vienīgi premjerministra vietnieka amatu ieņem vienas politiskās partijas vadītājs. Valdība arī pieņēma jaunu valsts 2021.–2023. gada programmu par pievienošanos ES. Sarunu struktūru būtiski vājināja tas, ka no amata atkāpās vai tika atlaisti 110 sarunu grupas locekļi, tostarp 16 personas, kas vada sarunas par atsevišķām sadaļām, un 24 darba grupu vadītāji. Lielākā daļa no šīm svarīgajām amata vietām joprojām nav aizpildītas. Dažas nozīmīgas ministrijas ar savu jauno vadību nav apliecinājušas pietiekamu apņēmību un konstruktīvu iesaisti ES pievienošanās procesā. Pilsoniskās sabiedrības loma tiek atzīta un veicināta, taču pašreizējais tiesiskais un institucionālais regulējums ir vēl vairāk jāuzlabo, lai ES pievienošanās procesa kontekstā stiprinātu apspriešanās un sadarbības mehānismus starp valsts iestādēm un pilsonisko sabiedrību. Melnkalne ir mēreni sagatavota savas valsts pārvaldes reformas jomā. Kopumā pārskata periodā tika panākts ierobežots progress. Valdības un parlamenta vairākuma maiņa smagi ietekmēja civildienestu, proti, Likumā par civildienesta ierēdņiem un valsts darbiniekiem veiktie grozījumi pazemināja prasības par civildienesta ierēdņu kompetenci, neatkarību un uz nopelniem balstītu pieņemšanu darbā. Turklāt nesenā valsts pārvaldes reorganizācija bija par iemeslu būtiskām darbinieku izmaiņām (tostarp vadošo amatu līmenī), tādējādi apdraudot Melnkalnes spēju paturēt pieredzējušus darbiniekus ar ES pievienošanās procesu saistītajos jautājumos daudzās nozarēs. Ir vajadzīga stingra politiskā griba, lai efektīvi depolitizētu sabiedriskos dienestus, optimizētu valsts pārvaldi un panāktu vadības pārskatatbildību. Melnkalne vēl aizvien ir mēreni sagatavota tam, lai piemērotu ES acquis un Eiropas standartus tiesu iestāžu un pamattiesību jomā, un kopumā ir panākusi ierobežotu progresu un guvusi ierobežotus panākumus pārskatatbildības jomā. Tiesu iestāžu jomā nav panākts nekāds progress, un svarīgākās reformas tiesu sistēmas jomā noris gausi. Vēl joprojām trūkst izlēmīgas politiskās apņemšanās, kas vajadzīga, lai panāktu minēto reformu svarīgu elementu īstenošanu, un parlamentā vēl aizvien nav pabeigta vairāku tiesnešu iecelšana amatos, kam par iemeslu ir nespēja nodrošināt kvalificētu balsu vairākumu. Neraugoties uz Korupcijas apkarošanas aģentūras īstenoto proaktīvāko pieeju, korupcija joprojām ir izplatīta daudzās jomās un rada bažas. Pamattiesību jomā Melnkalne turpināja pildīt saistības, kas izriet no starptautiskajiem cilvēktiesību instrumentiem un tiesību aktiem. Tomēr joprojām ir problēmas nodrošināt to, ka valsts tiesību akti cilvēktiesību jomā tiek efektīvi īstenoti. Vārda brīvības jomā tika gūts ierobežots progress. Melnkalne ir sasniegusi zināmu sagatavotības līmeni cīņā pret korupciju. Tā guva ierobežotu progresu, un daļēji tika izpildīti pagājušā gada ieteikumi attiecībā uz turpmākiem rezultātiem korupcijas apspiešanā un novēršanā un Korupcijas apkarošanas aģentūras centieniem risināt problēmas šajā jomā. Vēl vairāk jāuzlabo rezultāti aktīvu izņemšanas un konfiskācijas jomā. Korupcijas apkarošanas aģentūra (ACA) ar savu jauno vadību īstenoja proaktīvāku pieeju, it īpaši pastiprinot savus komunikācijas un informēšanas pasākumus, kas vērsti uz sabiedrību, plašsaziņas līdzekļiem un pilsonisko sabiedrību, un apstrādājot lietas, kas vēl nav izskatītas no iepriekšējiem gadiem. Neraugoties uz šo pozitīvo tendenci, joprojām pastāv problēmas, kas saistītas ar aģentūras neatkarību, prioritāšu noteikšanu, selektīvo pieeju un aģentūras lēmumu kvalitāti, un šajā sakarā ir vajadzīgi pastāvīgi centieni Korupcija joprojām ir izplatīta daudzās jomās. Ir vajadzīga stingra politiskā griba efektīvi risināt šo jautājumu, kā arī stingra krimināltiesiska reakcija uz augsta līmeņa korupciju. Melnkalnei ir zināms sagatavotības līmenis / tā ir mēreni sagatavota cīņai pret organizēto noziedzību. Tā panāca zināmu progresu pagājušā gada ieteikumu īstenošanā, jo īpaši uzlabojot tiesībaizsardzības aģentūru piekļuvi svarīgākajām datubāzēm un palielinot būtiskākajās jomās izmeklētāju un ekspertu skaitu. Turpināja pieaugt izmeklēto organizētās noziedzības lietu un to lietu skaits, par kurām tika ierosināta apsūdzība, un tiesās izskatīto lietu skaits gandrīz trīskāršojās. Starptautiskā policijas sadarbība ir labi iedibināta un turpināja dot rezultātus, proti, ārvalstīs tika konfiscētas narkotikas vēl nebijušā apmērā. Tomēr spēja apkarot tabakas izstrādājumu kontrabandu un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju vēl nav sasniegusi gaidāmo līmeni. Melnkalnei joprojām jānovērš daži sistēmiski trūkumi tās krimināltiesību sistēmā, tostarp tas, kā organizētās noziedzības lietas tiek izskatītas tiesās. Pamattiesību jomā Melnkalne lielā mērā ir ieviesusi tiesisko un institucionālo regulējumu un panākusi zināmu progresu to pienākumu pildīšanā, kas noteikti starptautiskajos cilvēktiesību instrumentos un tiesību aktos. Taču vēl aizvien ir problēmas efektīvā īstenošanā. Vēl vairāk jāuzlabo izmeklēšanas efektivitāte saistībā ar pārmērīga spēka lietošanu no tiesībaizsardzības iestāžu puses, kā arī attiecībā uz naida noziegumiem. Neaizsargātas grupas, tostarp romi un ēģiptieši, un personas ar invaliditāti joprojām saskaras ar dažādu veidu diskrimināciju un grūtībām īstenot savas tiesības administratīvajā procesā un tiesvedībā. Sievietes vēl aizvien saskaras ar nevienlīdzību attiecībā uz līdzdalību politiskajā un sabiedriskajā dzīvē un piekļuvi nodarbinātībai un ekonomiskajām iespējām. Joprojām nopietnas bažas rada ar dzimumu saistīta vardarbība un vardarbība pret bērniem. Turpina pieaugt to incidentu skaits, kuri saistīti ar etniski un reliģiski motivētiem uzbrukumiem, naida noziegumiem un naida runu. Melnkalne ir tikai daļēji īstenojusi pagājušā gadā izteiktos ieteikumus. Vēl aizvien jāuzlabo tiesu iestāžu pieejamība, jo īpaši neaizsargātu grupu gadījumā. Grozījumi Likumā par reliģijas un pārliecības brīvību tika pieņemti pēc ierobežotas un ne pilnībā iekļaujošas apspriešanās ar reliģiskajām kopienām. Melnkalne ir sasniegusi zināmu sagatavotības līmeni vārda brīvības jomā. Kopumā pārskata periodā tā panāca ierobežotu progresu un tikai daļēji ņēma vērā pagājušā gada ieteikumus. Izmeklēšanā par 2018. gadā notikušo pētnieciskā žurnālista sašaušanu bija daži jauni pavērsieni, taču vēl aizvien jānodrošina pilnīga un efektīva turpmāko tiesisko pasākumu veikšana gan šajā lietā, gan citās svarīgās vecās lietās. Valdība 2021. gada aprīlī izveidoja jaunu ad hoc komisiju, kas pārrauga vardarbību pret plašsaziņas līdzekļiem, taču tā vēl nav pilnībā un efektīvi ņēmusi vērā būtiskos ieteikumus, kurus izteikusi iepriekšējā komisija. Pašlaik tiek pārskatīts tiesiskais regulējums, lai risinātu papildu jautājumus, kas apzināti 2020. gada likumā par plašsaziņas līdzekļiem un likumā par sabiedrisko raidorganizāciju RTCG, lai papildinātu minēto regulējumu ar jaunu likumu par audiovizuālajiem medijiem un lai nodrošinātu šā regulējuma pilnīgu saskaņošanu ar ES acquis un Eiropas standartiem. Ir jāpieliek lielākas pūles, lai ierobežotu dezinformācijas, tiešsaistē izteiktās aizskaršanas un naidīgu izteikumu ietekmi, vienlaikus nodrošinot to, ka šādi pasākumi nesamērīgi neierobežo vārda brīvību. 2021. gada jūnijā parlaments iecēla jauno RTCG padomi, nesaņemot dažādu partiju plašu atbalstu. Pēc šīm pārmaiņām un tām sekojošām izmaiņām RTCG vadībā sabiedriskā raidorganizācija sāka piedāvāt politiski daudzveidīgāku saturu. Plašsaziņas līdzekļu vide kopumā joprojām ir ļoti polarizēta, par ko bieži vien liecināja politiski tendenciozs un nelīdzsvarots norišu atspoguļojums, tostarp plaša ārvalstu, reģionā reģistrēto plašsaziņas līdzekļu iesaistīšanās, kas bija īpaši jūtama vēlēšanu periodos. Pašregulācijas mehānismi vēl aizvien ir vāji. Ekonomisko kritēriju jomā Melnkalne ir guvusi zināmu progresu un ir mēreni sagatavota funkcionējošas tirgus ekonomikas izveidei. 2020. gadā valsti skāra strauja recesija, jo Covid-19 pandēmija spēcīgi ietekmēja Melnkalnes no tūrisma atkarīgo ekonomiku. Tas ievērojamā apmērā atstāja negatīvu plašāku ietekmi uz privāto patēriņu, ieguldījumiem, nodarbinātību, tirdzniecību un publiskajām finansēm. Iedzīvotāju un ekonomikas atbalstam iestādes īstenoja vairākus ekonomiskā atbalsta pasākumu kopumus. Šie pasākumi lielā mērā bija mērķtiecīgi un pārredzami, un tiem bija pagaidu raksturs. Neraugoties uz zināmu kavēšanos pandēmijas dēļ, valdība turpināja īstenot dažas no paredzētajām reformām uzņēmējdarbības vides uzlabošanai. Krīzes apstākļos notikusī sakārtotā valdības maiņa gādāja par to, ka tika saglabāta politikas pasākumu efektivitāte reaģēšanā uz Covid-19. Jaunajai valdībai izdevās mazināt fiskālos riskus, uzkrājot ievērojamas fiskālās rezerves, kas paredzētas finansējuma vajadzību segšanai 2021. gadā, tostarp papildu Covid-19 atbalsta programmām. Finanšu nozare krīzes laikā saglabāja stabilitāti, pateicoties nozares labajam stāvoklim pirms krīzes un iestāžu īstenotajiem atbalsta pasākumiem, taču, tā kā krīze ar laika nobīdi ietekmē banku bilances, ir nepieciešama cieša finanšu iestāžu uzraudzība. Melnkalne ir panākusi zināmu progresu un ir mēreni sagatavota izturēt konkurences spiedienu un tirgus spēku darbību Eiropas Savienībā. Covid-19 pandēmija apliecināja to, ka diversifikācijas trūkuma dēļ Melnkalnes no tūrisma atkarīgā ekonomika ir īpaši neaizsargāta pret satricinājumiem. Pateicoties publiskām dotācijām, ir pielikti zināmi pūliņi, lai uzlabotu inovācijas spējas un ieviestu vietējos uzņēmumos ES standartus, taču problēmas mēroga kontekstā šie pūliņi joprojām ir pieticīgi. Izglītības sistēmas kvalitāte un mācību programmās izvirzītās prioritātes, šķiet, nav adekvātas, lai palielinātu cilvēkkapitālu un novērstu prasmju neatbilstību. Strauji tiek izvērsta moderna telekomunikāciju un enerģētikas infrastruktūra, taču ievērojamā mērā trūkst transporta infrastruktūras, kas kavē integrāciju ar reģionālajiem un ES tirgiem. Turklāt būtiski šķēršļi konkurētspējas palielināšanai un ekonomikas diversifikācijai ir vietējo ražojumu zemais sarežģītības līmenis, nelielais vietējo uzņēmumu lielums un mazais līdzdalības līmenis ārējos tirgos.

Attiecībā uz labām kaimiņattiecībām un reģionālo sadarbību Melnkalne joprojām bija konstruktīvi apņēmusies uzturēt divpusējas attiecības ar citām paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm un kaimiņos esošajām ES dalībvalstīm, kaut gan divpusējās attiecībās ar Serbiju valdīja spriedze, jo pieauga nacionālistiska retorika. Melnkalne kopumā ir aktīva dalībniece reģionālajā sadarbībā. Attiecībā uz Melnkalnes spēju uzņemties dalībvalsts pienākumus jāatzīmē, ka daudzās jomās ir paveikts nozīmīgs saskaņošanas un sagatavošanas darbs ES acquis īstenošanai, kaut arī lēnākā tempā nekā līdz šim. Kopa “Iekšējais tirgus” ir ļoti būtiska Melnkalnes sagatavošanās darbiem, lai izpildītu ES iekšējā tirgus prasības, un tai ir liela nozīme attiecībā uz iespējamiem agrīnas integrācijas pasākumiem un kopējā reģionālā tirgus attīstību. Progress tika gūts šādās jomās: tirgus uzraudzība, akreditācija un standartizācija; likumdošanas priekšnosacījumi uzņēmumu elektroniskajai reģistrācijai; nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršana; uzņēmējdarbības tiesības; valsts atbalsts un atbalsta pārredzamība; banku nozare; patērētāju un veselības aizsardzība. Melnkalnei tagad būtu jākoncentrējas uz šādām jomām: saskaņotība ar ES acquis, ar ko reglamentē metroloģiju un standartizāciju, Nodarbinātības aģentūras operatīvo spēju attīstīšana; reglamentētās profesijas, kapitāla aprite un maksājumi, tostarp īpašumtiesību iegūšana, savas ieguldītāju pilsonības shēmas izbeigšana; uzņēmējdarbības tiesības un korporatīvā uzskaite; intelektuālais īpašums; konkurence un valsts atbalsts; patērētāju aizsardzība un veselības aizsardzība, kā arī to tiesību aktu īstenošana, ar kuriem nodrošina saskaņotību ar ES acquis kapitāla prasībām banku nozarē. Kopai “Konkurētspēja un iekļaujoša izaugsme” ir ievērojama saikne ar Melnkalnes ekonomikas reformu programmu. Progress tika gūts šādās jomās: tabakas izstrādājumu kontrole; pensijas; rūpniecības politika, pārdomāta specializācija, profesionālā izglītība un apmācība, kā arī tirdzniecības veicināšana. Ekonomikas un monetārās politikas jomā tiek turpināts darbs, lai īstenotu rīcības plānu saskaņošanai ar ES acquis. Melnkalnei tagad būtu jākoncentrējas uz šādām jomām: plašsaziņas līdzekļu nozares neatkarība; PVN, akcīzes nodokļu un tiešo nodokļu koordinēšana ekonomikas un monetārajos jautājumos; darba tiesības un diskriminācijas novēršanas tiesību akti, drošība darbā; rūpniecības politika, pētniecība un inovācija, izglītība un apmācība, kā arī datorizēta tranzīta kontroles sistēma, kas saderīga ar ES. Kopai “Zaļā programma un ilgtspējīga savienojamība” ir ievērojama saikne ar Melnkalnes ekonomikas reformu programmu, Komisijas Ekonomikas un investīciju plānu un zaļo programmu Rietumbalkāniem. Progress tika gūts šādās jomās: nākamās dienas tirgus izveide enerģētikas jomā; Transporta attīstības stratēģija, dabas aizsardzība un nacionālais enerģētikas un klimata plāns. Melnkalnei tagad būtu jākoncentrējas uz šādām jomām: enerģētikas nozare; Eiropas komunikāciju tīkli, telekomunikācijas, TEN-T un TEN-E regulas; zaļā pārkārtošanās, atkritumu apsaimniekošana, ūdens kvalitāte, dabas aizsardzība un klimata pārmaiņas. Kopā “Resursi, lauksaimniecība un kohēzija” ir ietverta rīcībpolitika, kas saistīta ar ES struktūrfondiem un investīciju fondiem un ar ko attīsta spēju uzņemties nākamās ES dalībvalsts pienākumus. Progress tika gūts šādās jomās: lauksaimniecība, pārtika un zivsaimniecība, reģionālā politika un strukturālie instrumenti, finanšu un budžeta noteikumi un pašu resursu pārvaldība. Melnkalnei tagad būtu jākoncentrējas uz šādām jomām: IPARD programmas īstenošana, lauksaimniecība un lauku attīstība, kā arī zivsaimniecība, pārtikas uzņēmumu modernizācija un pārtikas nekaitīguma kontrole, ES kohēzijas politikas prasības, spēja īstenot netiešās pārvaldības programmas Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta (IPA) ietvaros un noteikumi par pašu resursu sistēmas administrēšanu. Attiecībā uz kopu “Ārējās attiecības” – Melnkalne ir turpinājusi pilnīgu saskaņošanu ar visām ES KĀDP nostājām un deklarācijām un ES kopējam nostājām. Uz ES noteikumu pamata tā arī turpināja īstenot darbības kopējā reģionālā tirgus ietvaros, tostarp sadarbojoties CBTN un Reģionālās sadarbības padomē. Ja tiktu panākta saskaņošana ar Romas statūtu integritāti, tas ļautu šīs kopas ietvaros provizoriski slēgt atlikušo 31. sadaļu. Melnkalnei svarīgs uzdevums joprojām ir administratīvo spēju stiprināšana nolūkā piemērot ES acquis, tostarp steidzamā vajadzība atjaunot funkcionējošu sarunu struktūru. Migrācijas jomā Covid-19 pandēmijas apstākļos 2020. gadā strauji samazinājās gan likumīgā, gan neatbilstīgā migrācija. Neatbilstīgo migrantu ieceļošanas gadījumu skaits saruka par 60 % salīdzinājumā ar 2019. gadu, un 2020. gadā tika aizturēti 3149 migranti. Īpašā prokuratūra 2020. gadā veica divas izmeklēšanas par migrantu kontrabandu. Vienā lietā tika pasludināti galīgie spriedumi pret astoņām personām. Kaut arī uzlabojas Melnkalnes spējas pārvaldīt jauktas migrācijas plūsmas un nodrošināt bēgļu integrāciju, tomēr ir vajadzīgi pastāvīgi centieni, lai valsts varētu tikt galā ar migrācijas spiedienu, kas panākams, vēl vairāk palielinot savas uzņemšanas spējas un paaugstinot standartus uzņemšanas centros. Tas nozīmēs, ka cita starpā būs jāturpina attīstīt valsts starptautisko sadarbību atpakaļuzņemšanas jomā, jāatbalsta to personu sekmīga reintegrācija, kuras atgriežas, jāuzlabo valsts spējas saukt pie atbildības migrantu kontrabandas tīklu uzturētājus un jāizveido moderna sistēma migrantu datu apkopošanai. Serbija Attiecībā uz politiskajiem kritērijiem – Serbijas parlaments un politiskie spēki turpināja iesaistīties Eiropas Parlamenta vadītajā partiju dialogā ar mērķi panākt plašu vienprātību partiju vidū par reformām, kuras saistītas ar ES, kas ir vitāli svarīgi valsts virzībai uz Eiropas Savienību. Tomēr politiskais klimats pārskata periodā joprojām bija polarizēts. Lai minētais process būtu sekmīgs, visiem politiskajiem dalībniekiem konstruktīvi un godprātīgi jāiesaistās un jāīsteno pasākumi, kurus 2021. gada septembrī partiju dialoga gaitā apzināja dialoga veicinātāji no Eiropas Parlamenta un Serbijas parlamenta. Vēlēšanu jomā Serbija sāka ņemt vērā Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas Demokrātisku iestāžu un cilvēktiesību biroja (EDSO/ODIHR) jau sen sniegtos ieteikumus, un valdība atjaunoja pilnvaras attiecīgajai darba grupai vēlēšanu jautājumos. Visi svarīgākie ieteikumi būtu jāīsteno iekļaujošā un pārredzamā veidā, pamatojoties uz plašāku politisko vienprātību un darot to labu laiku pirms nākamajām vēlēšanām. Serbijas parlamenta, kas oficiāli sāka darbu 2020. gada augustā, pilnvaras laika ziņā ir bijušas ierobežotas jau no paša sākuma, jo politiskie līderi paziņoja, ka jaunas vēlēšanas notiks ne vēlāk kā 2022. gada pavasarī. Kopumā parlaments ievērojami samazināja steidzamības procedūru izmantošanu un pieņēma jaunu parlamenta deputātu rīcības kodeksu. Tomēr parlamenta debatēs vēl joprojām tika izmantoti musinoši izteikumi pret politiskajiem oponentiem un citu iestāžu pārstāvjiem, kuri pauduši atšķirīgus politiskos uzskatus. Visiem politiķiem būtu jācīnās pret naida runu un jāsniedz savs ieguldījums politiskajā dialogā par reformām, kuras saistītas ar ES, it īpaši par demokrātijas un tiesiskuma pamatprincipiem. Jaunizveidotā Cilvēktiesību un minoritāšu tiesību un sociālā dialoga ministrija sāka virkni dialogu ar sabiedrību. Tomēr vēl aizvien ir vajadzīgi turpmāki centieni, lai nodrošinātu sistemātisku sadarbību starp valdību un pilsonisko sabiedrību. Joprojām uz vietas ir jāizveido labvēlīga vide pilsoniskās sabiedrības organizāciju (PSO) attīstībai un finansēšanai, jo turpinājās verbāli uzbrukumi pilsoniskās sabiedrības organizācijām, tostarp parlamentā. Serbija ir mēreni sagatavota valsts pārvaldes reformas jomā. Pārskata periodā kopumā tika panākts ierobežots progress. Serbijai joprojām jānodrošina, ka i) tiek ieviesta uz nopelniem balstīta pieņemšana darbā un tiek samazināts pārmērīgais augstāko vadītāju vietas izpildītāju amatu skaits, ii) Valsts politikas sekretariātam tiek paredzēta iedarbīga kvalitātes kontroles loma politikas izstrādē un koordinācijā un iii) tiek ieviests vienots mehānisms, ar kuru neatkarīgi no finansējuma veida un avota nosaka prioritātes visiem ieguldījumiem. Serbijas tiesu sistēmai ir zināms sagatavotības līmenis. Pārskata periodā tika panākts ierobežots progress. 2020. gada decembrī tika atsākta tiesu iestāžu konstitucionālā reforma, un plānots, ka tā tiks pabeigta līdz 2021. gada beigām. Pēc konstitucionālo grozījumu pieņemšanas ir rūpīgi jāpārskata sistēma tiesnešu iecelšanai, kā arī tiesnešu un prokuroru darba izvērtēšanai, lai nodrošinātu to, ka tiesnešu darbā pieņemšana un karjera ir balstīta uz nopelniem, jo pašreizējais tiesiskais regulējums nesniedz pietiekamas garantijas pret iespējamu politisku ietekmi uz tiesu iestādēm. Serbija ir sasniegusi zināmu sagatavotības līmeni cīņā pret korupciju. Pārskata periodā tika panākts ierobežots progress. Attiecībā uz korupcijas novēršanu Eiropas Padomes Pretkorupcijas starpvalstu grupa (GRECO) secināja, ka apmierinoši ir izpildīts tās ieteikums par Korupcijas novēršanas aģentūru. Šis ieteikums attiecās uz nepieciešamību nodrošināt pienācīgu neatkarību un finansiālos resursus un cilvēkresursus, kā arī paplašināt aģentūras pilnvaras. Serbijai vēl jāpieņem jauna korupcijas apkarošanas stratēģija, ko papildina atbilstošs rīcības plāns, un jāizveido efektīvs koordinācijas mehānisms, lai ieviestu praksē novēršanas vai represīvu pasākumu īstenošanas politikas mērķus un efektīvi apkarotu korupciju. Salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem vēl vairāk samazinājās izvirzīto apsūdzību skaits un pirmās instances notiesājošo spriedumu skaits augsta līmeņa korupcijas lietās. Serbijai būtu jāpieliek lielākas pūles šo trūkumu likvidēšanā un jāpastiprina korupcijas novēršana un apkarošana. Cīņā pret organizēto noziedzību Serbija ir sasniegusi zināmu sagatavotības līmeni. Pārskata periodā tika panākts ierobežots progress. Serbija vēl nav guvusi pārliecinošus rezultātus saistībā ar efektīvām izmeklēšanām, kriminālvajāšanu un galīgo notiesājošo spriedumu pieņemšanu smagu noziegumu un organizētās noziedzības lietās, tostarp finanšu izmeklēšanās, kuru rezultātā tiek iesaldēti un konfiscēti noziedzīgi iegūti līdzekļi. Salīdzinājumā ar 2019. gadu samazinājās to notiesājošo spriedumu skaits, kuri pieņemti ar organizēto noziedzību saistītās lietās. Serbijai būtu jāpielāgo sava pieeja, proti, no pieejas, kas balstīta uz atsevišķām lietām, jāpāriet uz pieeju, kura vērsta pret organizācijām, un tā vietā, lai koncentrētos uz zemas vai vidējas nozīmes lietām, būtu jākoncentrējas uz lietām, kas ieguvušas plašu rezonansi, ar nolūku sagraut lielas un starptautiski izplatītas organizācijas un konfiscēt aktīvus. Serbijas tiesiskais un institucionālais regulējums pamattiesību ievērošanai lielā mērā ir ieviests. Tomēr tai jānodrošina minētā regulējuma konsekventa un efektīva īstenošana. Ir jāstiprina cilvēktiesību aizsardzības jomā strādājošās iestādes un jāgarantē to neatkarība, tostarp piešķirot vajadzīgos finanšu un cilvēkresursus. Attiecībā uz vārda brīvību tika gūts ierobežots progress, pieņemot un sākot īstenot neliela skaita pasākumus saskaņā ar rīcības plānu, kas saistīts ar mediju stratēģiju. Tomēr augsta līmeņa amatpersonas turpināja mutiskus uzbrukumus žurnālistiem, un bažas vēl aizvien rada draudu un vardarbības gadījumi. Vairums mediju apvienību 2021. gada martā atsauca savu dalību žurnālistu drošības jautājumu grupā, kā iemeslu minot naida runu un nomelnošanas kampaņas, kas tiek vērstas pret žurnālistiem un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem, tostarp no valdošās partijas parlamenta frakcijas vadītāja puses. Šie mutiskie uzbrukumi parlamentā notika pat pēc tam, kad 2020. gada decembrī tika pieņemts rīcības kodekss. Praksē vēl vairāk jānostiprina vispārējā vide vārda brīvības netraucētai izmantošanai. Attiecībā uz ekonomiskajiem kritērijiem Serbija ir panākusi zināmu progresu un sasniegusi mērenu/labu sagatavotības līmeni funkcionējošas tirgus ekonomikas izveidei. 2020. gadā Serbijas ekonomikā bija konstatējams tikai neliels samazinājums, jo Covid-19 krīzes ietekmi mazināja spēcīga dinamika laikposmā pirms krīzes, apjomīgi un laikus veikti fiskālie un monetārā atbalsta pasākumi, ekonomikas nozaru struktūra un vidusmērā salīdzinoši nelielā ierobežošanas pasākumu stingrība. Ārējā nelīdzsvarotība krīzes laikā samazinājās, savukārt tās finansējums joprojām pilnībā tika segts no ārvalstu tiešo ieguldījumu (ĀTI) pieplūduma. Pirms krīzes izveidotā fiskālā telpa ļāva Serbijai 2020. un 2021. gadā sniegt būtisku fiskālo atbalstu krīzes seku mazināšanai un ievērojami palielināt kapitālizdevumus. Stabilitāte banku nozarē tika saglabāta, un aizdevumu apjoma pieaugums bija spēcīgs, ko veicināja monetāro nosacījumu atvieglošana, aizdevumu moratorijs un likviditāti palielinoši pasākumi. Darba tirgū 2020. gadā turpināja samazināties bezdarbs, kas jo īpaši liecina par zemāku dalības līmeni darba tirgū krīzes laikā.

Ir panākts zināms progress saistībā ar nodokļu administrācijas reformām un valstij piederošo banku privatizāciju. Tomēr citas nozīmīgas valsts pārvaldes un valstij piederošo uzņēmumu strukturālās reformas vēl aizvien virzījās uz priekšu lēnām, tādējādi paildzinot sen pastāvošo neefektivitāti. Progress netika panākts fiskālo noteikumu uzlabošanā ar nolūku nostiprināt fiskālo politiku. Valsts klātbūtne ekonomikā vēl aizvien ir liela, savukārt privātais sektors ir nepietiekami attīstīts, un to apgrūtina trūkumi tiesiskuma jomā (jo īpaši korupcija un tiesu iestāžu neefektivitāte), kā arī godīgas konkurences tiesību normu izpildē. Serbija ir panākusi zināmu progresu un ir mēreni sagatavota izturēt konkurences spiedienu un tirgus spēku darbību Eiropas Savienībā. Ekonomikas struktūra turpināja uzlaboties, un ekonomikas integrācija ar ES joprojām ir augstā līmenī. Tomēr, neraugoties uz zināmu progresu, izglītības un apmācības kvalitāte un nozīmība nepilnīgi atbilst darba tirgus vajadzībām. Publiskie ieguldījumi turpināja pieaugt ar mērķi novērst nopietnus infrastruktūras trūkumus, kas radušies pēc nepietiekamiem ieguldījumiem iepriekšējos gados. Lai gan ir samazinājušās aizņēmumu izmaksas maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), tomēr tie vēl aizvien saskaras ar vairākām problēmām, tostarp nestabilu uzņēmējdarbības vidi un negodīgu konkurenci. Attiecībā uz labām kaimiņattiecībām un reģionālo sadarbību Serbija kopumā joprojām bija apņēmusies uzturēt divpusējas attiecības ar citām paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm un kaimiņos esošajām ES dalībvalstīm. Tomēr attiecībās ar Melnkalni ir vērojama pastāvīga spriedze. Serbija kopumā aktīvi piedalās reģionālajā sadarbībā. Attiecībā uz attiecību normalizēšanu ar Kosovu – ES veicinātais dialogs turpinājās ar augsta līmeņa sanāksmēm 2021. gada 15. jūnijā un 19. jūlijā, kā arī ar trim galveno sarunu vedēju sanāksmēm. Pārskata periodā abas puses iecēla jaunus galvenos sarunu vedējus un sarunu grupas. Serbijai vēl jāpieliek lielas pūles visu līdz šim noslēgto nolīgumu īstenošanā un jāpalīdz panākt visaptverošu, juridiski saistošu normalizācijas nolīgumu ar Kosovu. Šāds nolīgums ir neatliekams un izšķiroši svarīgs, lai Kosova un Serbija varētu turpināt virzīties uz priekšu ceļā uz Eiropu. Attiecībā uz Serbijas spēju uzņemties dalībvalsts pienākumus jāatzīmē, ka valsts ir paveikusi nozīmīgu darbu pie saskaņošanas ar ES acquis daudzās jomās, jo īpaši nodokļu un enerģētikas jomā. Kopa “Iekšējais tirgus” ir ļoti būtiska Serbijas sagatavošanās darbiem, lai izpildītu ES iekšējā tirgus prasības, un tai ir ārkārtīgi liela nozīme attiecībā uz iespējamiem agrīnas integrācijas pasākumiem un kopējā reģionālā tirgus attīstību. Progress tika panākts tiesību aktu saskaņošanā uzņēmējdarbības tiesību, darba ņēmēju pārvietošanās brīvības un iedibinājumbrīvības, kā arī pakalpojumu sniegšanas brīvības jomā. Taču nekāds progress netika panākts kapitāla brīvas aprites un finanšu pakalpojumu, kā arī patērētāju un veselības aizsardzības jomā. Kopai “Konkurētspēja un iekļaujoša izaugsme” ir ievērojama saikne ar Serbijas ekonomikas reformu programmu. Progress tika panākts šādās jomās: nodokļi, sociālā politika un nodarbinātība, rūpniecības politika, zinātnes un tehnoloģiju attīstība un izglītība. Nodokļu, sociālās politikas un nodarbinātības jomā Serbija ir arī izpildījusi sarunu sākšanas kritērijus. Tomēr progress netika panākts fiskālo noteikumu uzlabošanā ar nolūku nostiprināt fiskālo politiku. Kopa “Zaļā programma un ilgtspējīga savienojamība” ir pamatā zaļajai programmai Rietumbalkāniem, kuru Serbija apstiprināja 2020. gada novembrī, un tā ir cieši saistīta ar Serbijas ekonomikas reformu programmu un Komisijas Ekonomikas un investīciju plānu. Serbija ir izpildījusi sarunu sākšanas kritērijus enerģētikas jomā. Valsts ir guvusi progresu ceļu satiksmes drošības un dzelzceļa reformas jomā. Tā arī pieņēma klimata likumu, kā arī būtisku enerģētikas tiesību aktu paketi, tostarp jaunus likumus par atjaunojamiem energoresursiem un energoefektivitāti. Kopā “Resursi, lauksaimniecība un kohēzija” ir ietverta rīcībpolitika, kas saistīta ar ES struktūrfondiem un ar ko attīsta spēju uzņemties nākamās dalībvalsts pienākumus. Tajā ietvertas arī dažas no galvenajām politikas jomām, kurām ir izšķiroša nozīme, lai nodrošinātu ilgtspējīgas pārtikas sistēmas un palīdzētu lauku kopienām attīstīties un panākt ekonomikas diversifikāciju. Serbija guva progresu pārtikas nekaitīguma jomā, pieņemot darbā darbiniekus valsts references laboratorijās un izstrādājot rīcības plānu par zivsaimniecību; tā arī guva progresu finanšu un budžeta jomā attiecībā uz pašu resursu pārvaldību, kā arī panāca progresu reģionālās politikas jomā attiecībā uz finanšu pārvaldību. Attiecībā uz kopu “Ārējās attiecības” – vispārējās tendences Serbijā attiecībā uz saskaņošanu ar ES kopējo ārpolitiku un drošības politiku kopumā nav mainījušās. Vairākas Serbijas darbības bija pretrunā ES nostājai ārpolitikas jomā. Rādītājs, kas raksturo līmeni, kādā Serbija pievienojas ES vārdā sniegtajām Augstā pārstāvja deklarācijām un Padomes lēmumiem, 2020. gadā bija 56 %, taču 2021. gada augustā tas palielinājās līdz 61 %. Serbija turpināja piedalīties ES krīzes pārvaldības misijās un operācijās saskaņā ar kopējo drošības un aizsardzības politiku. Netika panākts konkrēts progress, lai pabeigtu sarunas par pievienošanos Pasaules Tirdzniecības organizācijai. Serbija turpināja ievērojamā mērā palīdzēt pārvaldīt jauktās migrācijas plūsmas uz Eiropas Savienību, aktīvi un konstruktīvi piedaloties un efektīvi sadarbojoties ar savām kaimiņvalstīm un ES dalībvalstīm. Tā arī turpināja efektīvi īstenot integrētas robežu pārvaldības stratēģiju un tās rīcības plānu. Ziemeļmaķedonija Politisko kritēriju jomā Ziemeļmaķedonija turpināja centienus stiprināt demokrātiju un tiesiskumu, tostarp aktivizējot esošo līdzsvara un atsvara sistēmu un rīkojot informācijas kampaņas par galvenajiem politikas un likumdošanas jautājumiem. Valsts ir apliecinājusi savu apņemšanos gūt konkrētus rezultātus svarīgākajās pamatjautājumu jomās, tostarp īstenojot programmu “Eiropa mājās” un “Rīcības plānu 21” cīņai pret korupciju. 17. oktobrī notika pašvaldību vēlēšanu pirmā kārta. Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas Demokrātisku iestāžu un cilvēktiesību birojs (EDSO/ODIHR) ir nosūtījis vēlēšanu novērošanas misiju. Pārskata periodā tika gūts ierobežots progress EDSO/ODIHR un Venēcijas komisijas neizpildīto ieteikumu īstenošanā. Laikus un iekļaujošā veidā joprojām jāpabeidz visaptveroša tiesību aktu pārskatīšana vēlēšanu jomā un jāpieņem attiecīgie likumi. Opozīcijas partijas turpināja aktīvi iesaistīties parlamenta darbā un dažos gadījumos atbalstīja svarīgus likumus, kuri saistīti ar Eiropas Savienību. Tomēr politiskā polarizācija kavēja parlamenta darbu, ko vēl vairāk sarežģīja Covid-19 pandēmija, kura dažkārt ietekmēja parlamenta parastās funkcijas. Jāpieliek pūles, lai stiprinātu parlamenta kā konstruktīva politiskā dialoga foruma lomu, it īpaši saistībā ar ES reformu programmu. Parlaments turpināja pildīt savas likumdošanas funkcijas. Ar lielu piesardzību būtu jāizmanto paātrinātas procedūras, kuras ir jāierobežo, lai nodrošinātu tiesību aktu efektīvu pārbaudi un apspriešanu. Parlaments turpināja pienācīgi uzraudzīt izpildvaru. Vēl jāievieš priekšlikumi par parlamenta iekšējo reformu, par kuriem vienošanās tika panākta 2020. gada sākumā notikušajā “Žana Monē dialoga” trešajā kārtā. Joprojām tika noteikta to personu kriminālatbildība (tostarp pieņemot pirmās instances spriedumus), kuras saistībā ar 2017. gada 27. aprīlī notikušo uzbrukumu parlamentam organizēja vardarbību vai piedalījās tajā. Valdībai jāsaglabā reformu dinamika un jākoncentrējas uz spēkā esošā tiesiskā regulējuma īstenošanu, nevis sporādiski jāierosina jaunas iniciatīvas. Lai laikus un ievērojamā apmērā īstenotu reformu programmu, ir vajadzīgs pastāvīgs visas sabiedrības atbalsts. Attiecības starp etniskajām grupām saglabājās stabilas, un turpinājās Ohridas pamatnolīguma īstenošana. Pilsoniskās sabiedrības organizācijas joprojām bija aktīvas, un tām ir būtiska loma reformu procesā. Jāpieliek lielākas pūles, lai nodrošinātu laicīgāku, jēgpilnāku un pārredzamāku apspriešanās procesu ar pilsonisko sabiedrību. Saistībā ar problēmām, ar kurām valsts saskaras, atveseļojoties no Covid-19 krīzes, tiek sagaidīts, ka valsts un nevalstiskie dalībnieki veidos ilgtermiņa partnerības un stiprinās esošo sadarbību. Ir gandrīz pabeigta izlūkošanas nozares reforma, kuras rezultātā tika izveidotas jaunas struktūras un izstrādāts atbilstošs tiesiskais regulējums. Valstij jāstiprina parlamentārās uzraudzības spējas pār izlūkošanas dienestiem. Ziemeļmaķedonija ir mēreni sagatavota savas valsts pārvaldes reformas jomā. Zināms progress tika panākts valsts pārvaldes horizontālās funkcionālās pārskatīšanas pabeigšanā. Ir svarīgi, lai valdība pieņemtu horizontālo funkcionālo pārskatu. Tika sniegti ieteikumi par valsts pārvaldes iestāžu jauno organizāciju ar labāku pārskatatbildības hierarhiju. Minētie ieteikumi jāiestrādā attiecīgajos tiesību aktos, kas būtu jāpieņem un jāīsteno. Ziemeļmaķedonija patlaban pārskata cilvēkresursu pārvaldības tiesisko regulējumu, proti, tā pārskata likumu par ierēdņiem un likumu par civildienesta darbiniekiem un ievieš jaunu likumu par augstākā līmeņa vadības dienestu. Ar jauno regulējumu būtu jāuzlabo cilvēkresursu pārvaldība visā valsts pārvaldē, un tas palīdzēs nodrošināt to, ka labāk tiek ievērota uz nopelniem balstīta pieņemšana darbā, paaugstināšana amatā un atbrīvošana no amata, tostarp augstākās vadības līmenī. Tika iesniegti uzraudzības ziņojumi par valsts pārvaldes reformas stratēģijas un valsts finanšu pārvaldības reformas programmas īstenošanu. Korupcijas novēršanas valsts komisija (SCPC) turpināja izskatīt lietas par iespējamu nepotismu, kronismu un politisko ietekmi publiskā sektora darbinieku darbā pieņemšanas procesā, kā arī uzraudzības padomju un valžu locekļu iecelšanas procesā. Attiecīgajām iestādēm sistemātiski jāņem vērā minētās komisijas konstatējumi un ieteikumi. Ziemeļmaķedonijas tiesu sistēmai ir zināms sagatavotības līmenis / tā ir mēreni sagatavota. Tika panākts zināms progress tiesu iestāžu reformas stratēģijas īstenošanā, tādējādi turpinot ņemt vērā ieteikumus, kurus sniegusi Venēcijas komisija un Augsta līmeņa ekspertu grupa sistēmiskajos tiesiskuma jautājumos. Joprojām jāpieliek pūles, lai nodrošinātu to, ka sistemātiski tiek īstenots atjauninātais tiesu iestāžu reformas stratēģijas rīcības plāns, kā arī cilvēkresursu stratēģijas tiesu iestāžu un prokuratūras jomā. Tiesu iestādes turpina piemērot jaunos noteikumus par tiesnešu un prokuroru iecelšanu amatā, paaugstināšanu amatā, disciplīnu un atlaišanu. Tika pieņemta lielākā daļa no īstenošanas tiesību aktiem, kuri attiecas uz pārskatīto Likumu par Prokuroru padomi. Ir svarīgi arī turpmāk īstenot tiesisko regulējumu un stratēģiskos plānus, kas saistīti ar Tiesu padomes un Prokuroru padomes reformu. Ar jaunu likumprojektu par Tiesnešu un prokuroru akadēmiju šī akadēmija būtu jāsaglabā kā vienīgā vieta tiesnešu un prokuroru profesionālās karjeras sākšanai un jānodrošina taisnīga un pārredzama piekļuve šīm profesijām. Ziemeļmaķedonijai ir zināms sagatavotības līmenis / tā ir mēreni sagatavota korupcijas novēršanas un apkarošanas jomā. Tika gūts zināms progress, jo valsts turpināja nostiprināt gūtos panākumus vairāku korupcijas (tostarp augsta līmeņa korupcijas) lietu izmeklēšanā, kriminālvajāšanā un izskatīšanā tiesā un stiprināja savu institucionālo sistēmu, jo īpaši Korupcijas novēršanas valsts komisiju (SCPC) un prokuratūru organizētās noziedzības un korupcijas jomā (OCCPO). 2021. gada aprīlī parlaments pieņēma 2021.–2025. gada valsts stratēģiju korupcijas un interešu konfliktu novēršanai un ar to saistīto rīcības plānu, kuros ir konsolidēti valsts centieni novērst korupciju un sodīt par korumpētu rīcību. Lietas, kuras ierosinājusi bijusī Īpašā prokuratūra (SPO), turpināja virzīties uz priekšu, tādējādi nosakot atbildību par sarunu nelikumīgu noklausīšanos. Vairākās lietās tika pieņemti pirmās instances nolēmumi, un tika uzsāktas jaunas lietas, pamatojoties uz bijušās Īpašās prokuratūras izmeklēšanas materiāliem. Korupcijas novēršanas valsts komisija ir proaktīvi darbojusies korupcijas novēršanā un uzsākusi vairākas lietas, tostarp pret augsta līmeņa amatpersonām. Valsts komisijai tika piešķirtas jaunas telpas. Tomēr būtu jāturpina centieni uzlabot minētās komisijas darbību, jo īpaši atvēlot papildu finansējumu ekspertu pieņemšanai darbā.

Valstij ir zināms sagatavotības līmenis cīņā pret organizēto noziedzību. Tiesiskais regulējums kopumā atbilst Eiropas standartiem, un jāturpina centieni īstenot stratēģijas cīņai pret organizēto noziedzību. Zināms progress tika panākts operatīvajā līmenī, taču ir jādara vairāk, lai uzlabotu tiesībaizsardzības efektivitāti cīņā pret konkrētiem noziedzības veidiem, piemēram, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un finanšu noziegumiem. Koordinācija joprojām ir izšķiroši svarīga visām ieinteresētajām personām, kas iesaistītas organizētas noziedzības apkarošanā. Zināms progress tika panākts cīņā pret terorismu un vardarbīga ekstrēmisma novēršanā/apkarošanā saskaņā ar mērķiem, kas noteikti Kopīgajā rīcības plānā terorisma apkarošanai Rietumbalkānu reģionā un divpusējos īstenošanas noteikumos. 2020. gada jūnijā tika pieņemts valsts plāns par ārvalstu kaujinieku, kuri atgriežas, un viņu ģimenes locekļu reintegrāciju, resocializāciju un rehabilitāciju, lai īstenotu apzinātās prioritātes vardarbīga ekstrēmisma un radikalizācijas novēršanai. Pamattiesību aizsardzības tiesiskais regulējums lielā mērā atbilst Eiropas standartiem. Ir stājies spēkā Likums par diskriminācijas novēršanu un aizsardzību pret to, un ir izveidota Diskriminācijas novēršanas un aizsardzības pret diskrimināciju komisija. Deinstitucionalizācijas procesā tika panākts progress, un gandrīz visi attiecīgie bērni tika pārmitināti uz kopienā balstītas aprūpes vietām. Nodarbinātības un sociālās politikas ministrija veic ieguldījumus sabiedriskos pakalpojumos, tostarp atbalstā, kas paredzēts ar dzimumu saistītā vardarbībā cietušajiem. Ar visu partiju atbalstu tika gūts nozīmīgs progress, pieņemot likumu par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un aizsardzību pret to. Uzlabojumi ir konstatējami attiecībā uz integrētu pieeju dzimumu līdztiesības nodrošināšanai un sieviešu tiesībām, kaut arī sievietes ir to iedzīvotāju kategoriju vidū, kuras pandēmija skārusi vissmagāk. Nekavējoties pilnībā jāīsteno cilvēktiesību jomā strādājošo Eiropas un starptautisko struktūru ieteikumi, jo īpaši attiecībā uz izturēšanos pret aizturētām un notiesātām personām. Ir arī svarīgi, lai valsts uzlabotu tiesību aktu par naida runu un valsts rīcības plāna Stambulas konvencijas noteikumu ieviešanai īstenošanu. Civilais mehānisms policijas ārējai pārraudzībai nedarbojas pilnībā, un patiesi neatkarīgu izmeklētāju trūkums kavē centienus pievērsties jautājumam par policijas nesodāmību un nodrošināt efektīvu kriminālvajāšanu. Valstij būtu jāturpina uzlabot situāciju cietumos un vēl vairāk palielināt aizturēšanas alternatīvu skaitu. Ziemeļmaķedonija ir sasniegusi zināmu sagatavotības līmeni / ir mēreni sagatavota vārda brīvības jomā. Pārskata periodā kopumā tika panākts ierobežots progress. Vispārējie apstākļi ir labvēlīgi mediju brīvībai un ļauj sniegt kritiskus ziņojumus plašsaziņas līdzekļos, lai gan Covid-19 krīzes laikā ir pieaugusi spriedze. Ir jāatsāk pašregulācijas centieni, kam seko konkrēti rezultāti žurnālistikas profesionālo standartu uzlabošanā. Būtu jānodrošina lielāka pārredzamība attiecībā uz tādu reklāmu plašsaziņas līdzekļos, kuru ievieto valsts iestādes un politiskās partijas. Iestādēm jāpastiprina centieni reformēt sabiedrisko raidorganizāciju, nodrošinot tās neatkarību un finanšu stabilitāti. Sabiedriskā raidorganizācija pieņēma piecu gadu attīstības stratēģiju, taču reformu procesu apgrūtināja kavēšanās ar locekļu iecelšanu raidorganizācijas valdē un Audio un audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu aģentūras padomē. Covid-19 krīzei bija spēcīga ekonomiskā ietekme uz plašsaziņas līdzekļu nozari, jo īpaši uz reģionālā un vietējā mēroga dalībniekiem. Plašsaziņas līdzekļi tika iekļauti atbalsta pasākumu kopumā, taču vēl aizvien jārisina jautājums par žurnālistu darba tiesībām. Reģionālās sadarbības jomā valsts ir saglabājusi labas attiecības ar citām paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm un turpināja iesaistīties reģionālajās iniciatīvās. Visām pusēm godprātīgi jāīsteno spēkā esošie divpusējie nolīgumi, tostarp Prespas līgums starp Ziemeļmaķedoniju un Grieķiju, kā arī Sadraudzības, labu kaimiņattiecību un sadarbības līgums ar Bulgāriju. Ekonomisko kritēriju jomā Ziemeļmaķedonija ir panākusi zināmu progresu un sasniegusi labu sagatavotības līmeni funkcionējošas tirgus ekonomikas izveidei. Pandēmija smagi skāra ekonomiku, kas 2020. gadā nonāca recesijā. 2021. gada pavasarī sākās pakāpeniska ekonomikas atgūšanās. Valdība īstenoja stingru fiskālo reakciju, lai mazinātu krīzes ietekmi uz mājsaimniecībām un uzņēmumiem. Fiskālais deficīts 2020. gadā pieauga līdz 8,2 % no IKP, savukārt valsts parāda līmenis strauji palielinājās līdz 60,2 % no IKP, jo bija jāapmierina papildu finansējuma vajadzības. Budžeta pārskatīšanas gaitā tika samazināti kapitālizdevumi, lai radītu iespēju veikt ar krīzi saistītus pārvedumu maksājumus; tomēr šī iespēja tika izmantota tikai ļoti nepilnīgi. Iestādes veica dažus papildu pasākumus, lai uzlabotu fiskālo pārredzamību, kaut gan vēl aizvien nav izveidots pilnībā funkcionējošs valsts atbalsta reģistrs. Tika panākts neliels progress ieņēmumu mobilizēšanas un iekasēšanas uzlabošanā, kā arī publisko ieguldījumu pārvaldībā, tostarp ieviešot stingrāku regulējumu publiskā un privātā sektora partnerībām. Parlaments vēl nav pieņēmis jauno konstitutīvo budžeta likumu, kas, paredzams, būtiski uzlabos fiskālo pārvaldību, un tā īstenošana ir aizkavējusies. Pateicoties regulatīvajiem atvieglojumiem, finanšu nozare joprojām bija spēcīga, un aizdevumi privātajam sektoram saglabājās nemainīgi. Uzņēmējdarbības videi joprojām traucēja neoficiālās ekonomikas lielais apmērs. Ziemeļmaķedonija ir panākusi zināmu progresu iepriekšējā gada ieteikumu īstenošanā un ir mēreni sagatavota izturēt konkurences spiedienu un tirgus spēku darbību Savienībā. Arī pandēmijas laikā turpinājās integrācija ar Eiropas Savienību tirdzniecības un ieguldījumu jomā. Tirdzniecības un ražošanas izlaides