[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 27.11.2009 COM(2009)658 galīgā redakcija Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko papildina Šengenas Robežu kodeksu attiecībā uz jūras ārējo robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie ārējām robežām PASKAIDROJUMA RAKSTS PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS Priekšvēsture Komisija 2007. gadā izdeva pētījumu, kurā analizēts starptautiskais tiesiskais regulējums jūras ārējo robežu uzraudzībai un šķēršļi tā efektīvai īstenošanai. Komisija pēc tam uzdeva neformālai grupai, kurā piedalījās eksperti no dalībvalstīm, Frontex , Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos biroja un Starptautiskās migrācijas organizācijas, sagatavot pamatnostādnes par Frontex jūras operācijām. Tieslietu un Iekšlietu Padome 2007. gada septembrī izteica atbalstu grupai. Tā aicināja „Komisiju, Frontex un dalībvalstis kā prioritāro pasākumu pabeigt jūras tiesību analīzi tiktāl, ciktāl tās attiecas uz Frontex kopīgajām operācijām, un [lūdza] Komisijai par to ziņot Padomei līdz gada beigām”. No 2007. gada jūlija līdz 2008. gada aprīlim grupa tikās piecas reizes un sagatavoja „Projektu pamatnostādnēm par Frontex jūras operācijām”. Dalībnieki nevarēja vienoties par tādiem jautājumiem kā ietekme uz cilvēktiesībām un bēgļu tiesībām, Frontex loma un vietu iepriekšēja noteikšana migrantu izcelšanai krastā. Uzskatot, ka dalībvalstu domstarpību dēļ būs neiespējami noteikt pamatnostādnes, Komisija sagatavoja lēmuma projektu, kas balstīts uz neformālās projekta izstrādes grupas darba rezultātiem. Lēmuma projekts bija balstīts uz Šengenas Robežu kodeksa 12. pantu, ar kuru Komisijai atļauts pieņemt noteikumus par robežu uzraudzību saskaņā ar komitoloģijas procedūru (Eiropas Parlamenta regulatīvā komiteja, kurai ir tiesības veikt rūpīgu pārbaudi). Apspriešanās ar Šengenas Robežu kodeksa komiteju Lēmuma projekts tika iesniegts apspriešanai Šengenas Robežu kodeksa komitejā 2009. gada 23. un 24. februārī. Vairākas dalībvalstis stingri iebilda pret šo projektu, galvenokārt pamatojoties uz to, ka tas pārsniedz pilnvaras, kas Komisijai uzticētas Šengenas Robežu kodeksā. Citas dalībvalstis tomēr izteica stingru atbalstu, īpaši attiecībā uz cilvēktiesību un bēgļu tiesību aizsardzību. Dažas valstis vēl nebija pabeigušas apspriešanu valsts iekšienē, bet arī tām bija atrunas attiecībā uz projektu. Ņemot vērā Eiropadomes 2009. gada jūnija sanāksmes secinājumus, kuros uzsvērts, ka ir vajadzīgas stingrākas robežkontroles darbības, ko koordinē Frontex , un skaidri noteikumi par kopīgu patrulēšanu un izglābtu personu nogādāšanu krastā”, Komisija nolēma rīkoties saskaņā ar komitoloģijas procedūru. Lēmuma projekta pārskatīta versija, kurā ņemtas vērā dažas dalībvalstu izteiktās bažas, tika iesniegta komitejai 19. oktobrī. Galvenās izmaiņas ir šādas. - Pamatnostādnes tika pilnībā iekļautas pielikumā, kurš būtu tā darbības plāna sastāvdaļa, ko izveidoja dalībvalstis, kuras piedalās, un aģentūra Frontex . - Tika pārveidots neizraidīšanas principa formulējums, un to piemēros gadījumos, kad ir pietiekams pamats uzskatīt, ka personas tiks pakļautas vajāšanai vai pret tām tiks piemērota cita veida necilvēcīga vai pazemojoša izturēšanās. - Tika vienkāršots noteikums par pārtveršanu un meklēšanu un glābšanu saistībā ar uzraudzības operācijām. - Lēmuma projektā tiek piešķirta prioritāte izcelšanai krastā trešās valstīs (ar noteikumu, tiek ievērots neizraidīšanas princips); ja tā nenotiek, izcelšana krastā jāveic ģeogrāfiski tuvākajā vietā. Komitejai 19. oktobra sanāksmē tika lūgts formāls atzinums par lēmuma projektu. Astoņas dalībvalstis balsoja par projektu (kopā 67 balsis). Septiņas dalībvalstis balsoja pret (kopā 116 balsis). Četras dalībvalstis atturējās. Piecas dalībvalstis nebija ieradušās. Nepieciešamais balsu, kas vajadzīgs, lai komiteja varētu sniegt atzinumu (223 balsis), netika sasniegts. PRIEKŠLIKUMA PAMATOJUMS UN MĒRĶI Šis priekšlikums ir nākamais posms komitoloģijas procedūrā, kas nosaka, ka Komisijai nekavējoties ir jāiesniedz Padomei un Eiropas Parlamentam priekšlikums Padomes lēmumam, kura ietverts tā projekta teksts, kas tika izvirzīts balsošanai komitejā. Priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, ka starptautiskos noteikumus, kas attiecas uz jūras robežu uzraudzības operācijām, kuras veic saskaņā ar operatīvo sadarbību, ko koordinē aģentūra Frontex (Jūras tiesību konvencija, konvencijas par drošību uz jūras un glābšanu un meklēšanu, starptautiskās tiesības attiecībā uz bēgļiem un pamattiesības), vienādi piemēro visas dalībvalstis, kas piedalās šajās operācijās. Tā nolūks ir arī radīt normatīvo bāzi, kas ir vajadzīga, lai viena dalībvalsts varētu veikt citas dalībvalsts jūras robežas uzraudzību. Eiropadomes 2009. gada 29. un 30. oktobra sanāksmes secinājumos vēlreiz tika minēts, ka jāizstrādā „skaidri noteikumi attiecībā uz iesaistīšanos kopīgās jūras operācijās, pienācīgi ņemot vērā to, ka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām jānodrošina aizsardzība tiem, kuri ceļo jauktās migrācijas plūsmās”. Lēmuma projekta mērķis jo īpaši ir sniegt risinājumu šādām problēmām. - Dažas dalībvalstis, Eiropas Parlamenta locekļi, akadēmisko aprindu un apvienību pārstāvji apšaubīja, vai Frontex operāciju gaitā tiek ievērotas pamattiesības un bēgļu tiesības (īpaši attiecībā uz neizraidīšanas aizliegumu un patvēruma procedūru pieejamību). Tie vēlas noskaidrot, kādas tiesības tiek piemērotas šādās situācijās, īpaši attiecībā uz operācijām atklātā jūrā, un kādas ir garantijas, ka šīs tiesības tiek faktiski ievērotas. Patiesi, īstenojot Šengenas Robežu kodeksu, ir pienākums ievērot pamattiesības, bet tas nav nepārprotami norādīts attiecībā uz uzraudzības operācijām. Attiecībā uz neizraidīšanas principu pastāv atšķirības šā starptautisko tiesību principa interpretācijā dalībvalstīs; dažas dalībvalstis, piemēram, apstrīd šā principa piemērojamību starptautiskajos ūdeņos. - Priekšlikuma mērķis ir padarīt par skaidru pienākumu ievērot pamattiesības un bēgļu tiesības aģentūras Frontex uzraudzības operācijās. Visbeidzot, ar šo priekšlikumu ievieš aizliegumu izraidīt personas, attiecībā uz kurām pastāv briesmas, ka tās tiks pakļautas vajāšanai vai pret tām tiks piemērota cita veida nehumāna vai pazemojoša izturēšanās. Šis aizliegums tiks piemērots neatkarīgi no to ūdeņu statusa, kuros šie cilvēki atradās. - Ar lēmuma priekšlikumu Kopienas tiesībās izveido juridisko pamatu vairāku tādu pilnvaru īstenošanai, kuras ir vajadzīgas Šengenas Robežu kodeksa 12. panta efektīvai piemērošanai, piemēram, kuģu meklēšanai un pārtveršanai. Pēc tam tajā precizēti nosacījumi, saskaņā ar kuriem minētos pasākumus var veikt dažādos jūras apgabalos, tostarp iekšējos ūdeņos. Šie nosacījumi ietver attiecīgos starptautisko tiesību noteikumus, tādējādi veicinot to efektīvu un vienādu īstenošanu Frontex operācijās (piekrastes valsts atļauja, kuģi, kas kuģo bez karoga, u. c.). - Lielākā daļa jūras operāciju, ko koordinē Frontex , pārvēršas par meklēšanas un glābšanas operācijām. Tomēr Frontex nav meklēšanas un glābšanas aģentūra; tās uzdevums ir palīdzēt īstenot robežkontroles noteikumus. Praksē tas, ka šīs operācijas kļūst par meklēšanas un glābšanas operācijām, izslēdz tās no Frontex koordinācijas un Kopienas tiesību darbības jomas. Pienākumu sniegt palīdzību uz jūras un meklēšanas un glābšanas aģentūras pilnvaras reglamentē starptautiskās tiesības, bet dalībvalstis šos noteikumus interpretē un piemēro atšķirīgi. - Lēmuma priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, ka tiek ievērots šis starptautiskais pienākums sniegt palīdzību, un meklēšanas un glābšanas sistēmas piemērošanu. Ar to izveido sadarbības principu ar meklēšanas un glābšanas iestādēm, pirms vēl sākas operācija. Tajā arī precizēts, ar kuru meklēšanas un glābšanas iestādi jāsazinās gadījumos, kad atbildīgā iestāde nereaģē, lai visas vienības, kas piedalās operācijā, sazinātos ar to pašu meklēšanas un glābšanas iestādi. - Vēl viena atšķirība, kas pastāv starp dalībvalstīm, ir saistīta ar to, kā tās nosaka situāciju, kurā vajadzīga palīdzība – dažās valstīs kuģim ir jābūt uz grimšanas robežas, citās pietiek ar to, ka kuģis ir nederīgs kuģošanai; vienās dalībvalstīs ir prasība, ka cilvēkiem, kas atrodas uz kuģa, jālūdz palīdzība, bet citās šādas prasības nav. Priekšlikums ir balstīts uz meklēšanas un glābšanas sistēmu, un tajā paredzēts, ka tiklīdz rodas jautājums par kuģa vai personas drošību, ir jāsazinās ar meklēšanas un glābšanas iestādēm un jāsniedz visa informācija, kas tam ir vajadzīga, lai noteiktu, vai tā ir meklēšanas un glābšanas situācija. - Lēmums par to, kur nogādāt izglābtos cilvēkus, ir sarežģīts jautājums, un tas tiek uzskatīts par vienu no meklēšanas un glābšanas sistēmas trūkumiem. Grozījumos, kas tika izdarīti 2004. gadā, ir noteikts, ka visām valstīm jāsadarbojas meklēšanas un glābšanas situāciju atrisināšanā; valstij, kas atbildīga par meklēšanas un glābšanas reģionu, sadarbībā ar pārējām valstīm jāizlemj, kur nogādāt izglābtās personas. Viena dalībvalsts šos grozījumus nepieņēma. Īpaši strīdīgs bija jautājums par to, kur šīs izglābtās personas būtu jāizceļ krastā, ja valsts, kas atbildīga par meklēšanas un glābšanas reģionu, nav izpildījusi savus pienākumus šajā sakarā. Dažas dalībvalstis nelabprāt piedalās operācijās, jo baidās par to, ka izglābtās personas būs jānogādā savā valstī. Lēmuma priekšlikuma mērķis ir atrisināt šādas situācijas, norādot, ka gadījumos, kad nav iespējama izcelšana krastā trešā valstī, tā tiks veikta dalībvalstī, kurā risinās operācija. PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Juridiskais pamats Priekšlikuma juridiskais pamats ir 12. panta 5. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulā (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss)[1], ar kuru Komisija tiek pilnvarota pieņemt papildu noteikumus, kas reglamentē uzraudzību saskaņā ar regulatīvo procedūru, Eiropas Parlamentam īstenojot rūpīgas pārbaudes tiesības. Šis priekšlikums attiecas uz jūras robežu uzraudzību saistībā ar operācijām, ko veic Frontex , kam ir pilnvaras, kurās ietilpst operatīvās sadarbības veicināšana starp dalībvalstīm, īstenojot Šengenas Robežu kodeksu. Šīs ir operācijas, uz kurām attiecas Robežu kodekss un ko koordinē Kopienas aģentūra, un kuras tiek apmaksātas no Kopienas budžeta. Šā kodeksa 12. pantā ir skaidri noteikts, ka papildu noteikumus, kas reglamentē uzraudzību, pieņem saskaņā ar komitoloģijas procedūru. Ja uzraudzība attiecas uz jūras robežām, ir pats par sevi saprotams, ka jāievēro starptautiskās jūras tiesības un starptautiskās jūrniecības tiesības. Tāpat arī, veicot minētās operācijas, nedrīkst pārkāpt cilvēktiesības, tostarp bēgļu tiesības, kā tas jau ir paredzēts šajā kodeksā. Priekšlikums precīzi atbilst starptautiskajam tiesiskajam regulējumam - tā mērķis ir veicināt šo principu ievērošanu operācijās, vienlaikus ieviešot noteiktu vienādības pakāpi tiesiskā regulējuma piemērošanā attiecībā uz visām operatīvajām vienībām, kuras piedalās minētajās operācijās. Subsidiaritāte un proporcionalitāte Lēmuma priekšlikums ir saistīts ar jautājumu, kas nav Kopienas ekskluzīvā kompetencē, un tāpēc uz to attiecas subsidiaritātes princips. Tam arī jāatbilst proporcionalitātes principam. Priekšlikuma mērķus dalībvalstis nevar sasniegt, rīkojoties atsevišķi, un tādēļ jāpieņem Kopienas noteikumi. Priekšlikums attiecas uz jūras robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību, ko veic aģentūra Frontex , un neattiecas uz uzraudzības pasākumiem, ko dalībvalstis veic atsevišķi vai sadarbojoties ārpus minētās darbības jomas. Juridisko instrumentu izvēle Ierosinātais juridiskais instruments: Padomes lēmums. Par juridisko instrumentu tika izvēlēts lēmums, jo priekšlikuma mērķis ir uzlikt pienākumus dalībvalstīm, kurām tas adresēts, īpaši tām veicot ārējo robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību, ko koordinē Frontex . Saturs Lēmuma 1. pantā noteikts, ka jūras ārējo robežu uzraudzība saistībā ar Frontex operācijām jāveic saskaņā ar pamatnostādnēm, kas pievienotas pielikumā, kurš jāiekļauj katras operācijas operatīvajā plānā. - Pielikuma satura īss apraksts atrodams 2. iedaļā. ATBILSTīBA CITIEM KOPIENAS POLITIKAS VIRZIENIEM Šis priekšlikums atbilst citiem Kopienas politikas virzieniem un īpaši Eiropas Savienības ārējai politikai un kopējai transporta politikai. Tas arī atbilst Eiropas Savienības integrētajai jūrniecības politikai. APSPRIEŠANĀS UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMS Apspriešanās ar neatkarīgiem ekspertiem Lēmuma priekšlikums lielā mērā ir balstīts uz neformālās projekta izstrādes grupas, ko Komisija izveidoja 2007. un 2008. gadā un kurā piedalījās eksperti no dalībvalstīm, Frontex , Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos biroja un Starptautiskās migrācijas organizācijas, darba rezultātiem. Ietekmes novērtējums Ietekmes novērtējums netika veikts, jo priekšlikumā galvenokārt iekļauti un precizēti jau esošie starptautiskie un Kopienas noteikumi. NOVēRTēJUMS Lēmuma īstenošanas novērtējums nav plānots. FINANšU PāRSKATS UN KRāPšANAS RISKU NOVēRTēJUMS Minētais pasākums Kopienai nerada finansiālu un administratīvu slogu. Tāpēc priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. DAžU DALīBVALSTU UN ASOCIēTO V ALSTU īPAšā NOSTāJA Šis priekšlikums papildina Šengenas acquis . Tāpēc jāņem vērā šādas sekas saistībā ar dažādajiem protokoliem. - Apvienotā Karaliste un Īrija. Šā priekšlikuma mērķis ir papildināt Šengenas acquis , kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste un Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes 2000. gada 29. maija Lēmumu 2000/365/EK par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā un Padomes 2002. gada 28. februāra Lēmumu 2002/192/EK par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā. Šīs dalībvalstis nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un tas tām nav saistošs un nav jāpiemēro. - Dānija. Ar šo priekšlikumu aizstās Regulu (EK) Nr. 562/2006. Ņemot vērā to, ka regulas mērķis ir papildināt Šengenas acquis saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma Trešās daļas IV sadaļas noteikumiem, atbilstoši Protokola par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, 5. pantam Dānija 2006. gada 8. jūnija vēstulē paziņoja par šīs regulas transponēšanu savos tiesību aktos. Tādējādi saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem tai ir saistoša šā lēmuma īstenošana. - Norvēģija un Islande. Šis priekšlikums pilnveido Šengenas acquis noteikumus tā nolīguma nozīmē, kurš noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[2]. - Šveice. Šis priekšlikums pilnveido Šengenas acquis noteikumus tā nolīguma nozīmē, kurš noslēgts starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[3]. - Lihtenšteina. Šis priekšlikums pilnveido Šengenas acquis noteikumus tā Protokola nozīmē, kurš parakstīts starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā. Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko papildina Šengenas Robežu kodeksu attiecībā uz jūras ārējo robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie ārējām robežām EIROPAS SAVIENīBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss)[4], un jo īpaši tās 12. panta 5. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, tā kā: 1. Robežu uzraudzības mērķis ir nepieļaut neatļautu robežšķērsošanu, apkarot pārrobežu noziedzību un aizturēt un veikt citus pasākumus pret personām, kas robežu šķērsojušas nelikumīgi. Robežu uzraudzībai efektīvi jānovērš personu izvairīšanās no pārbaudēm robežšķērsošanas vietās un jāattur no mēģinājumiem to darīt, kā arī jāatklāj ārējo robežu neatļauta šķērsošana. 2. Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām („Aģentūra”) ir atbildīga par operatīvās sadarbības koordināciju starp dalībvalstīm, lai veicinātu Kopienas tiesību piemērošanu, tostarp attiecībā uz robežu uzraudzību. Ir vajadzīgi papildu noteikumi attiecībā uz robežu uzraudzības darbībām, ko veic vienas dalībvalsts jūras un sauszemes vienības pie citu dalībvalstu jūras robežām saistībā ar operatīvo sadarbību, ko koordinē Aģentūra, un minētās sadarbības nostiprināšanas nolūkā. 3. Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 562/2006 un Kopienas tiesību vispārīgajiem principiem pasākumiem, ko veic uzraudzības operācijas gaitā, ir jābūt samērīgiem ar izvirzītajiem mērķiem un to īstenošanā pilnībā jāievēro pamattiesības un bēgļu un patvēruma meklētāju tiesības, tostarp jo īpaši izraidīšanas aizliegums. Dalībvalstīm ir saistoši patvēruma acquis un jo īpaši Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu[5], noteikumi attiecībā uz patvēruma pieteikumiem, kas iesniegti dalībvalstu teritorijā, ietverot to robežu vai tranzīta zonas. 4. Eiropadome 2009. gada 18. un 19. jūnija un 29. un 30. oktobra sanāksmēs uzsvēra, ka ir vajadzīgas stingrākas robežkontroles darbības, ko koordinē Aģentūra, un skaidri noteikumi par kopīgu patrulēšanu un izglābtu personu nogādāšanu krastā. 5. Jāņem vērā tas, ka robežu uzraudzības operācijas, ko koordinē Aģentūra, tiek veiktas saskaņā ar operatīvo plānu, par kuru vienojušās dalībvalstis, kas piedalās, un Aģentūra, un saskaņā ar grafiku un norādījumiem, ko izdod koordinācijas centrs, kurā ir pārstāvētas dalībvalstis, kas piedalās, un Aģentūra, kā arī tas, ka pirms operācijas sākšanas tiek noteikta viena vai vairākas uzņēmējas dalībvalstis, kuru robežas tiks uzraudzītas. Šajā lēmumā paredzētās pamatnostādnes būtu jāiekļauj minētajā operatīvajā plānā. 6. Šā lēmuma īstenošanai nebūtu jāietekmē dalībvalstu pienākumi saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvenciju, Starptautisko konvenciju par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras, Starptautisko konvenciju par meklēšanu un glābšanu uz jūras, Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību un tās Protokolu pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, Konvenciju par bēgļu statusu, Eiropas Cilvēktiesību konvenciju un citiem atbilstīgiem starptautisko tiesību instrumentiem. 7. Saskaņā ar starptautiskajām tiesībām katra valsts pieprasa kuģa, kas kuģo ar tās karogu, kapteinim sniegt palīdzību jebkurai personai, kas atrasta jūrā un kurai draud bojāeja, un iespējami ātri steigties glābt cilvēkus, kuri atrodas briesmās, ciktāl to iespējams izdarīt, neradot nopietnas briesmas kuģim, apkalpei vai pasažieriem. Minētā palīdzība jāsniedz neatkarīgi no to personu vastspiederības vai statusa, kurām vajadzīga palīdzība, vai no apstākļiem, kuros tās ir nokļuvušas. Šis lēmums neietekmē meklēšanas un glābšanas dienestu pienākumus, tostarp pienākumu nodrošināt, ka koordinācija un sadarbība norit tā, ka izglābtās personas var nogādāt drošā vietā. 8. Šajā lēmumā ir ievērotas pamattiesības un principi, kuri ir jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, īpaši cilvēka cieņas aizsardzība, spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās vai sodu aizliegums, tiesības uz brīvību un drošību, neizraidīšanas principa ievērošana, diskriminācijas aizliegums un bērna tiesības. Dalībvalstīm šis lēmums ir jāpiemēro saskaņā ar šīm tiesībām un principiem. 9. Tā kā veicamās darbības mērķus, proti, pieņemt papildu noteikumus attiecībā uz jūras robežu uzraudzību, ko veic robežsargi, kuru darbību koordinē Aģentūra, nevar pienācīgi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, ņemot vērā atšķirības to tiesību aktos un praksē, un tādēļ, pamatojoties uz operāciju starptautisko raksturu, tos var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu, šis lēmums nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šo mērķu sasniegšanai. 10. Saskaņā ar 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalījās Padomes Regulas (EK) Nr. 562/2006 pieņemšanā, un tādēļ šī regula nav tai saistoša un nav jāpiemēro. Tomēr, ņemot vērā to, ka Regula (EK) Nr. 562/2006 papildina Šengenas acquis saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma trešās daļas IV sadaļas noteikumiem, Dānija saskaņā ar protokola 5. pantu 2006. gada 8. jūnija vēstulē paziņoja par šīs regulas transponēšanu savos tiesību aktos. Tādēļ saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem tai ir saistoša šā lēmuma īstenošana. 11. Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[6] šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta 1. panta A punktā Padomes Lēmumā 1999/437/EK[7] par dažiem pasākumiem minētā nolīguma piemērošanai. 12. Attiecībā uz Šveici saskaņā ar Nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā[8], šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A. punktā, to lasot saistībā ar 3. pantu Padomes Lēmumā 2008/146/EK par minētā nolīguma noslēgšanu[9]. 13. Attiecībā uz Lihtenšteinu šis lēmums papildina Šengenas acquis noteikumus tā Protokola nozīmē, kurš parakstīts starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, jomā, kura minēta 1. panta A punktā Lēmumā 1999/437/EK, to lasot kopā ar 3. pantu Padomes Lēmumā 2008/261/EK[10] par minētā Protokola parakstīšanu un dažu tā noteikumu provizorisku piemērošanu. 14. Šis lēmums papildina tos Šengenas acquis noteikumus, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes 2000. gada 29. maija Lēmumu 2000/365/EK par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā[11]. Tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un tas nav Apvienotajai Karalistei saistošs un nav jāpiemēro. Tāpēc šis lēmums nav jāadresē Apvienotajai Karalistei. 15. Šis lēmums papildina Šengenas acquis noteikumus, kas Īrijai nav saistoši saskaņā ar Padomes 2002. gada 28. februāra Lēmumu 2002/192/EK par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā[12]. Tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un tas nav Īrijai saistošs un nav jāpiemēro. Tāpēc šis lēmums nav jāadresē Īrijai. 16. Šengenas Robežu kodeksa komiteja, ar kuru notika apspriešanās 2009. gada 19. oktobrī, nesniedza atzinumu, tāpēc Komisijai saskaņā ar 5.a panta 4. punkta a) apakšpunktu Lēmumā 1999/468/EK jāiesniedz Padomei priekšlikums par veicamajiem pasākumiem un vienlaikus jānosūta tas Eiropas Parlamentam, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Jūras ārējo robežu uzraudzību saistībā ar operatīvo sadarbību starp dalībvalstīm, kuru koordinē Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām („Aģentūra”) īsteno saskaņā ar pielikumā noteiktajām pamatnostādnēm. Šīs pamatnostādnes ietilpst operatīvajā plānā, ko sagatavojusi Aģentūra un dalībvalstis, kas piedalās, katrai operācijai, ko koordinē Aģentūra. 2. pants Šis lēmums ir adresēts Beļģijas Karalistei, Bulgārijas Republikai, Čehijas Republikai, Dānijas Karalistei, Vācijas Federatīvajai Republikai, Igaunijas Republikai, Grieķijas Republikai, Spānijas Karalistei, Francijas Republikai, Itālijas Republikai, Kipras Republikai, Latvijas Republikai, Lietuvas Republikai, Luksemburgas Lielhercogistei, Ungārijas Republikai, Maltas Republikai, Nīderlandes Karalistei, Austrijas Republikai, Polijas Republikai, Portugāles Republikai, Rumānijai, Slovēnijas Republikai, Slovākijas Republikai, Somijas Republikai un Zviedrijas Karalistei. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs PIELIKUMS Pamatnostādnes par Frontex jūras operācijām Vispārīgie principi 1.1 Pasākumi, ko veic uzraudzības operācijas nolūkā, jāīsteno tā, lai neapdraudētu pārtverto vai izglābto personu drošību, kā arī to vienību drošību, kuras piedalās pasākumos. 1.2. Visas uzraudzības operācijas gaitā ir jāņem vērā bērnu, cilvēku tirdzniecības upuru, to personu, kurām vajadzīga steidzama medicīniska palīdzība, personu, kurām vajadzīga starptautiska aizsardzība, un citu īpaši neaizsargātu personu īpašās vajadzības. 1.3. Dalībvalstīm šīs pamatnostādnes ir jāpiemēro saskaņā ar pamattiesībām. Dalībvalstīm jānodrošina, lai robežsargi, kuri piedalās uzraudzības operācijā, būtu izglītoti attiecībā uz cilvēktiesību un bēgļu tiesību attiecīgajiem noteikumiem un pārzinātu meklēšanas un glābšanas starptautisko režīmu. Pārtveršana 2.1 Atklājot kuģi vai citu jūras kuģošanas līdzekli („kuģis”), tam jātuvojas, lai noteiktu tā identitāti un valstspiederību, un, pirms veikt turpmākus pasākumus, tas jāuzrauga no piesardzīga attāluma. Informācija par kuģi nekavējoties jāpaziņo koordinācijas centram, kas izveidots saistībā ar jūras operācijām, ko koordinē Frontex , un šo operāciju veikšanas nolūkā. 2.2 Ja kuģis gatavojas ienākt vai ir ienācis tādas dalībvalsts pieguļošajā zonā vai teritoriālajos ūdeņos, kura nepiedalās operācijā, informācija par kuģi jāpaziņo koordinācijas centram, kurš nodod šo informāciju attiecīgajai dalībvalstij. 2.3. Informācija par jebkuru kuģi, par ko ir aizdomas, ka tas iesaistījies nelikumīgās darbībās jūrā ārpus operācijas darbības jomas, jāpaziņo koordinācijas centram, kurš nodod šo informāciju attiecīgajai dalībvalstij vai dalībvalstīm. 2.4. Pasākumi, ko veic uzraudzības operācijas gaitā pret kuģiem un citiem jūras kuģošanas līdzekļiem, attiecībā uz kuriem ir pamats aizdomām, ka tie pārvadā personas, kuras gatavojas izvairīties no pārbaudēm robežšķērsošanas punktos, var ietvert: a) informācijas un īpašuma tiesības apliecinošu dokumentu, reģistrācijas dokumentu un ar ceļošanu saistītu specifikāciju, un to personu, kuras atrodas uz kuģa, identifikācijas, valstspiederības un citu attiecīgu datu pieprasīšanu; b) kuģa apturēšanu, uzkāpšanu uz tā un kuģa, tā kravas un personu, kuras atrodas uz kuģa, pārmeklēšanu un personu, kuras atrodas uz kuģa, iztaujāšanu; c) personu, kuras atrodas uz kuģa, informēšanu, ka tām nav atļauts šķērsot robežu un ka kuģa apkalpei var uzlikt sodu par ceļojuma sekmēšanu; d) kuģa un personu, kuras atrodas uz kuģa, aizturēšanu; e) pavēlēšanu kuģim mainīt kursu, novirzot to ārpus teritoriālajiem ūdeņiem vai uz mērķi, kas neatrodas teritoriālajos ūdeņos vai pieguļošajā zonā, eskortējot kuģi vai paliekot tā tuvumā, līdz kuģis uzņem minēto kursu; f) kuģa vai personu, kuras atrodas uz kuģa, nogādāšanu uz trešo valsti vai kuģa vai personu, kuras atrodas uz kuģa, nodošanu trešo valstu iestādēm citādā veidā; g) kuģa vai personu, kuras atrodas uz kuģa, nogādāšanu uz uzņēmēju dalībvalsti vai uz citu dalībvalsti, kura piedalās operācijā. 2.5. Pasākumi, kas izklāstīti 2.4. punktā, ir jāveic šādos apstākļos. 2.5.1. Teritoriālie ūdeņi un pieguļošā zonaLēmuma 2.4. punktā minētie pasākumi jāveic saskaņā ar uzņēmējas dalībvalsts atļauju un norādījumiem, ko ar koordinācijas centra starpniecību nosūta vienībai, kura piedalās operācijā. Šajā nolūkā vienībai, kura piedalās operācijā, ar koordinācijas centra starpniecību jāpaziņo uzņēmējai dalībvalstij par to, vai pārtvertā kuģa kapteinis ir pieprasījis, lai tiktu ziņots karoga valsts diplomātiskajam pārstāvim vai konsulārajam ierēdnim. 2.5.2. Ekskluzīvā ekonomiskā zona un atklātā jūra 2.5.2.1. Ja kuģis kuģo ar dalībvalsts, kura piedalās operācijā, karogu vai tam ir minētās piederības reģistrācijas zīmes, 2.4. punktā minētie pasākumi jāveic, saņemot karoga valsts atļauju. Valsts ierēdnim, kas pārstāv dalībvalsti koordinācijas centrā, ir jābūt tiesībām piešķirt vai nosūtīt minēto atļauju. 2.5.2.2. Ja kuģis kuģo ar dalībvalsts, kura nepiedalās operācijā, karogu vai trešās valsts karogu, vai tam ir tās piederības reģistrācijas zīmes, no karoga valsts jāpieprasa reģistrācijas apstiprinājums, izmantojot piemērotus kanālus, un, ja valstspiederība tiek apstiprināta, jālūdz atļauja karoga valstij veikt 2.4. punktā minētos pasākumus.Par visu saziņu ar karoga valsti jāinformē koordinācijas centrs. 2.5.2.3. Ja, neraugoties uz to, ka kuģis kuģo ar ārvalsts karogu vai atsakās rādīt karogu, ir pamatots aizdomām, ka patiesībā kuģim ir tāda pati piederība kā vienībai, kas piedalās operācijā, šai vienībai jāpārbauda, vai kuģim ir tiesības kuģot ar attiecīgo karogu. Šajā nolūkā tā var nosūtīt uz aizdomās turēto kuģi laivu virsnieka vadībā. Ja pēc dokumentu pārbaudes aizdomas saglabājas, jāveic turpmāka pārbaude uz kuģa, un tā ir jāveic pēc iespējas uzmanīgi. Izmantojot piemērotus kanālus, ir jāsazinās ar valsti, ar kuras karogu tiek uzskatīts, ka kuģis kuģo. 2.5.2.4. Ja, neraugoties uz to, ka kuģis kuģo ar ārvalsts karogu vai atsakās rādīt karogu, ir pamats aizdomām, ka patiesībā kuģim ir citas dalībvalsts, kura piedalās operācijā, valstspiederība, pārbaude par to, vai kuģim ir tiesības kuģot ar attiecīgo karogu, jāveic ar minētās dalībvalsts atļauju. Valsts ierēdnim, kas pārstāv dalībvalsti koordinācijas centrā, ir jābūt tiesībām piešķirt vai nosūtīt minēto atļauju.Ja izrādās, ka aizdomas par kuģa valstspiederību ir pamatotas, 2.4. punktā minētie pasākumi jāveic saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti 2.5.2.1. punktā. 2.5.2.5. Ja ir pamats aizdomām, ka kuģim nav valstspiederības vai ka to var pielīdzināt kuģim, kuram nav valstspiederības, vienībai, kas piedalās operācijā, jāpārbauda, vai kuģim ir tiesības kuģot ar attiecīgo karogu. Šajā nolūkā tā var nosūtīt uz aizdomās turēto kuģi laivu virsnieka vadībā. Ja pēc dokumentu pārbaudes aizdomas saglabājas, jāveic turpmāka pārbaude uz kuģa, un tā ir jāveic pēc iespējas uzmanīgi.Pasākumi, kas minēti 2.4. punktā, ir jāveic, ja izrādās, ka aizdomas par to, ka kuģim nav valstspiederības, ir pamatotas un ka ir pamats aizdomām, ka kuģis iesaistīts migrantu nelikumīgā ievešanā pa jūras ceļiem atbilstoši Protokolam pret migrantu nelikumīgu ievešanu pa zemes, jūras un gaisa ceļiem, kurš papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību.Jāuzskata, ka kuģim nav valstspiederības vai ka tas ir pielīdzināms kuģim bez valstspiederības, ja neviena valsts nav devusi kuģim tiesības kuģot ar tās karogu vai ja tas kuģo ar divu vai vairāku valstu karogiem, izmantojot tos pēc vajadzības. 2.5.2.6. Līdz karoga valsts atļaujas saņemšanai vai tās neesamības gadījumā kuģis jāuzrauga no piesardzīga attāluma. Ja nav saņemta nepārprotama atļauja no karoga valsts, nedrīkst veikt nekādus citus pasākumus, izņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai novērstu draudošas briesmas personu dzīvībai, kā noteikts 3. daļā, vai pasākumus, kas izriet no attiecīgiem divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem, vai ja kuģis ir iegājis pieguļošajā zonā. 2.6. Visas operatīvās darbības tādas dalībvalsts, kura nepiedalās operācijā, vai trešās valsts teritoriālajos ūdeņos jāveic saskaņā ar piekrastes valsts atļauju un norādījumiem. Par visu saziņu ar piekrastes valsti un par darbības turpmāko norisi jāinformē koordinācijas centrs. Meklēšanas un glābšanas situācijas, kas rodas operācijas gaitā 3.1. Vienības, kas piedalās operācijā, sniedz palīdzību visiem kuģiem vai cilvēkiem, kas jūrā atrodas briesmās. Tās šādi rīkojas neatkarīgi no minēto personu vastspiederības vai statusa, vai apstākļiem, kādos minētās personas atrastas. 3.2. Operācijas gaitā saskaroties ar situāciju, kurā pastāv neskaidrība vai bažas par kuģa vai jebkuras personas, kura atrodas uz kuģa, drošību, vienībai, kas piedalās operācijā, cik vien ātri iespējams jānosūta visa pieejamā informācija Glābšanas koordinācijas centram, kas ir atbildīgs par meklēšanas un glābšanas reģionu, kurā radusies šī situācija. Gadījumos, kad trešās valsts Glābšanas koordinācijas centrs, kas atbildīgs par meklēšanas un glābšanas reģionu, neatbild uz paziņojumu, ko nosūtījusi vienība, kas piedalās operācijā, šai vienībai jāsazinās ar tās uzņēmējas dalībvalsts Glābšanas koordinācijas centru, kura ģeogrāfiski atrodas vistuvāk ārkārtas situācijai. Gaidot norādījumus no Glābšanas koordinācijas centra, vienībām, kas piedalās operācijā, jāveic visi atbilstīgie pasākumi, lai nodrošinātu attiecīgo personu drošību. 3.3. Vienībām, kas piedalās operācijā, jāņem vērā visi attiecīgie aspekti un jāpaziņo Glābšanas koordinācijas centram savs vērtējums, tostarp jo īpaši šāda informācija: a) vai ir lūgums pēc palīdzības, b) kuģa derīgums kuģošanai un iespējamība, ka kuģis nesasniegs savu galamērķi, c) pasažieru skaits attiecībā pret kuģa tipu (vai kuģis ir pārkrauts), d) vai uz kuģa ir vajadzīgie krājumi (degviela, ūdens, pārtika u. c.), lai sasniegtu krastu, e) vai uz kuģa ir kvalificēta kuģa komanda un vadība, f) vai uz kuģa ir pieejamas drošības, navigācijas un sakaru iekārtas, g) vai uz kuģa ir tādi pasažieri, kuriem vajadzīga steidzama medicīniska palīdzība, h) vai uz kuģa ir miruši pasažieri, i) vai uz kuģa ir grūtnieces vai bērni, j) laika un jūras apstākļi. 3.4. Ārkārtas situācijas pastāvēšana nedrīkst būt atkarīga vienīgi no faktiska lūguma pēc palīdzības, un to nedrīkst noteikt šāds lūgums. Gadījumos, kad, neraugoties uz to, ka tiek uzskatīts, ka kuģis ir ārkārtas stāvoklī, personas, kuras atrodas uz kuģa, atsakās pieņemt palīdzību, vienībai, kas piedalās operācijā, jāinformē Glābšanas koordinācijas centrs un jāturpina pildīt pienākumu rūpēties, veicot visus pasākumus, kas vajadzīgi attiecīgo personu drošībai, vienlaikus izvairoties no jebkādas rīcības, kas varētu pasliktināt situāciju vai palielināt iespēju gūt ievainojumus vai zaudēt dzīvību. 3.5. Operācijas koordinācijas centrs cik vien ātri iespējams jāinformē par visu saziņu ar Glābšanas koordinācijas centru un par tās darbības norisi, ko veic vienība, kas piedalās operācijā. 3.6. Ja kuģi nevar vai vairs nevar uzskatīt par tādu, kas ir ārkārtas situācijā, vai ja meklēšanas un glābšanas operācija ir pabeigta, vienībai, kas piedalās operācijā, konsultējoties ar operācijas koordinācijas centru, jāatsāk operācija saskaņā ar 2. daļu. Izcelšana krastā 4.1. Operatīvajā plānā jānorāda noteikumi pārtverto vai izglābto personu izcelšanai krastā saskaņā ar starptautiskajām tiesībām un piemērojamiem divpusējiem nolīgumiem. Saskaņā ar 4.2. iedaļu prioritāte jāpiešķir izcelšanai krastā tajā trešā valstī, no kuras šīs personas ieradušās vai kuras teritoriālos ūdeņus vai meklēšanas un glābšanas reģionu tās šķērsojušas tranzītā, vai, ja tas nav iespējams, izcelšanai krastā ģeogrāfiski tuvākajā vietā, kur var nodrošināt šo personu drošību. 4.2. Nevienu personu nedrīkst izcelt krastā vai citā veidā nodot tādas valsts iestādēm, attiecībā uz kuru ir pamatots iemesls uzskatīt, ka tur tās tiks pakļautas vajāšanai vai pret tām tiks piemērota cita veida nehumāna vai pazemojoša izturēšanās vai sods, vai ja pastāv risks, ka no turienes tās varētu tikt izraidītas vai atgrieztas šādā valstī. Pārtvertās vai izglābtās personas ir atbilstoši jāinformē, lai tās varētu minēt iemeslus, kuru dēļ tās uzskata, ka pret tām tiks piemērota šāda izturēšanās ierosinātajā krastā izcelšanas vietā. 4.3. Koordinācijas centrs jāinformē par personu klātbūtni 4.2. punkta nozīmē, un minētā informācija ir jādara zināma uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm. [1] OV L 105, 13.4.2006., 9. lpp. [2] OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp. [3] OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp. [4] OV L 105, 13.4.2006., 1. lpp. [5] OV L 326, 13.12.2005., 13. lpp. [6] OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp. [7] OV L 176, 10.7.1999., 31. lpp. [8] OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp. [9] OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp. [10] OV L 83, 26.3.2008., 3. lpp. [11] OV L 131, 1.6.2000., 43. lpp. [12] OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.