KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS Pavaddokuments dokumentam Komisijas priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes REGULAI, ar ko nosaka īpašas piekļuves prasības un saistītos nosacījumus, kas piemērojami zvejai dziļūdens krājumos Ziemeļaustrumu Atlantijā, un atceļ Padomes 2002. gada 16. decembra Regulu (EK) Nr. 2347/2002 /* SWD/2012/0203 final */





KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS Pavaddokuments dokumentam Komisijas priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes REGULAI, ar ko nosaka īpašas piekļuves prasības un saistītos nosacījumus, kas piemērojami zvejai dziļūdens krājumos Ziemeļaustrumu Atlantijā, un atceļ Padomes 2002. gada 16. decembra Regulu (EK) Nr. 2347/2002 Ievads Kopš 2002. gada Savienība ir ieviesusi īpašu piekļuves režīmu (Regula (EK) Nr. 2347/2002), kas piemērojams dziļūdens zvejniecībā iesaistītiem zvejas kuģiem un kam ir četri komponenti: kapacitātes ierobežojumi, datu vākšana, piepūles uzraudzība un kontrole. Piekļuves režīms ir regulāri jāpārskata. Pārskatīšana tika sākta 2007. gadā ar Komisijas paziņojumu. Galvenais apspriešanās posms bija 2009. un 2010. gadā. Piekļuves režīma padziļināta pārbaude ir balstīta uz konkrētiem pieņēmumiem, kas attiecas uz KZP reformas procesu. Ar tiesību akta priekšlikumu, kas padziļināti pārbauda piekļuves režīmu, ir ieplānots nākt klajā 2011. gada pirmajā pusgadā. Problēma Dziļūdens zvejniecībās Ziemeļaustrumu Atlantijā daļēji dominē tradicionālās piekrastes flotes (Portugāle, Spānija) un daļēji – lieli "klejojoši" traleri (Francija, Spānija). To izkrāvumi no Ziemeļaustrumu Atlantijas veido tikai 1 %. Uz dziļūdens zvejniecībām tikai kopš 2003. gada attiecas sīki izstrādāta zvejas iespēju pārvaldība (kopējā pieļaujamā nozveja, zvejas piepūles maksimālie apmēri). Pirms tam zvejniecība attīstījās lielā mērā neregulēti un tai bija tipiski "dzīšanās pēc zivīm" simptomi, proti, krājumu noplicināšanās. Dziļūdens zvejniecību gadījumā, ņemot vērā krājumu īpašo jutīgumu pret zveju, tie var noplicināties īsā laikposmā, bet atjaunošanās var prasīt ilgu laiku vai neizdoties. Krājumu bioloģiskais stāvoklis lielā mērā nav zināms. Daži tiek uzskatīti par noplicinātiem; zvejniecības kopumā nav ilgtspējīgas. Zvejas iespējas samazinās. Īsumā problēmas var raksturot šādi. Galvenās problēmas: – šo krājumu augstā jutība pret zvejošanu; daudzi no tiem ilgākā laikposmā spēj izturēt tikai nelielu zvejas radīto slodzi, kas ekonomiski nav izdevīgi; – zveja ar grunts traļiem iznīcina vai var iznīcināt neaizstājamus bentiskos biotopus (jūras jutīgās ekosistēmas), kas ir galvenie bioloģiskās daudzveidības avoti jūras dzelmē. Nav apzināti jau nodarītā kaitējuma apmēri; – konkrētu dziļūdens sugu zvejā ar traļiem tiek gūti vidēji lieli līdz lieli nevēlamas dziļūdens sugu nozvejas apjomi; – zvejas radītās noslodzes ilgtspējīgā apjoma noteikšana ar zinātniskiem ieteikumiem ir īpaši sarežģīta. Pašreizējā režīma nepilnības: – piemērošanas joma attiecīgajām flotēm ir pārāk liela un neelastīga (efektivitātes trūkums, jo režīms nav pietiekami mērķorientēts); – pēc jaunās kontroles regulas[1] pieņemšanas režīms daļēji kļuvis lieks un saikne ar kontroles standartiem ir neskaidra (saskaņotības trūkums); – atsevišķā datu vākšana ļoti maz noder zinātniskajām padomdevējām struktūrām un rada administratīvo slogu (efektivitātes trūkums un nepietiekama saskaņotība ar datu vākšanas sistēmu). Mērķi Vispārīgais mērķis Priekšlikuma galvenais mērķis ir nodrošināt dziļūdens krājumu ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu (MSY), šādā veidā pēc iespējas ierobežojot ietekmi uz vidi. Kamēr nav panākta pietiekama datu un metodes kvalitāte, lai pārvaldībā varētu virzīties uz MSY ievērošanu, zvejniecības jāpārvalda saskaņā ar piesardzības pieeju. Konkrēti mērķi: – ievērot zinātniskos ieteikumus par piesardzīgiem nozvejas apjomiem; veicināt, lai tiktu sīkāk izstrādāta uz MSY balstīta pārvaldību arī tiem krājumiem, par kuriem dati ir nepietiekami; – samazināt grunts zvejas rīku ietekmi uz jūras gultni, lai samazinātu risku radīt kaitējumu jūras jutīgajām ekosistēmām; – samazināt nevēlamas nozvejas apjomu; – nodrošināt zinātnisko ieteikumu uzlabošanai vajadzīgo datu vākšanu; – vērst noteikumus uz zvejas veidiem, kuros iegūst dziļūdens sugas, un padarīt zvejas veida definīciju piemērojamu izmaiņām zinātniskajos ieteikumos un flotes darbībai; – saskaņot piekļuves režīmu ar kontroles regulu; – saskaņot īpašo datu vākšanu ar vispārējiem standartiem un nodrošināt pēcpasākumus. Risinājumu varianti Iniciatīvas izstrādāšanai tika apsvērti 5 risinājumu varianti. Status quo risinājumu varianti, kas aizliedz darboties visām dziļūdens zvejniecībām un regulē tikai ar tehnisku pasākumu palīdzību, netika ņemti vērā to būtisko nepilnību dēļ. Divi saglabātie risinājumu varianti bija šādi. 3. risinājumu variants. Aizliegt izmantot zvejas rīkus, kas ir viskaitīgākie dziļūdens ekosistēmai Zvejas rīkus, kas rada galvenās ekoloģiskās problēmas, proti, grunts traļus un žaunu tīklus[2], dziļūdens zvejniecībās ir aizliegts izmantot. Tehniskais risinājums būtu aizliegt izmantot šos zvejas rīkus flotēs, kurām ir atļauts zvejot dziļūdens sugas, vai aizliegt šos zvejas rīkus izmantot dziļāk par konkrētu dziļumu. Lai risinātu citas ar dziļūdens zvejniecību un piekļuves režīmu saistītas problēmas, tiktu pielāgoti spēkā esošie noteikumi: neatļaut zvejas iespējas noteikt lielākas par piesardzīgajā ieteikumā norādīto; atļaut pārbaudīt ar MSY saistītos noteikumus; noteikt datu vākšanas standartus dziļūdens zvejniecībām kā daļu no spēkā esošās datu vākšanas sistēmas un atļaut Komisijai slēgt zvejniecību, ja dati netiek vākti; atcelt atsevišķu ziņošanu par piepūli; pārvaldības vajadzībām nošķirt piezveju no specializētās zvejas un atļaut Komisijai pielāgot attiecīgo sugu sarakstu un nozvejas apjoma robežvērtības; atcelt liekos kontroles noteikumus un noteikt uzlabotus kontroles standartus, kurus piemēro saskaņā ar kontroles regulu (līdzvērtīgi daudzgadu plānu kontrolei). 4. risinājumu variants. Piekļuve, kurai piemēro starptautiskos pārvaldības standartus tāljūrai Ceturtais variants ietvertu pārvaldības standartus, kurus izstrādājusi ANO/FAO attiecībā uz grunts zveju tāljūrā. Galvenie jaunie elementi būtu šādi: veikt ietekmes novērtējumu, pirms tiek atļauts veikt grunts zveju; noteikt, kur sastopamas vai varētu būt sastopamas jūras jutīgās ekosistēmas; ieviest protokolus par jūras jutīgo ekosistēmu konstatēšanas gadījumiem. Saistībā ar izmetumu samazināšanu, kas ir abos standartos neiekļauts temats, šis 4. variants uzliktu pienākumu kuģiem krasi samazināt izmetumus vai virzīties uz obligāto reģionālās piepūles pārvaldības režīmu, saskaņā ar kuru visa nozveja ir jāpatur uz kuģa. Citas problēmas tiktu risinātas, kā aprakstīts 3. risinājumu variantā. Izvēlēto risinājumu variantu ietekmes novērtējums Abi izvēlētie risinājumu varianti tika salīdzināti, ņemot vērā to rezultātus attiecībā pret politikas mērķiem, efektivitāti un saskaņotību. Rezultāti Konkrētajiem mērķiem a), d), e), g) un h) šie varianti sniedz to pašu risinājumu, tāpēc tiek uzskatīti par līdzvērtīgiem. a) (- Ievērot zinātniskos ieteikumus par piesardzīgiem nozvejas apjomiem; veicināt, lai tiktu sīkāk izstrādāta uz MSY balstīta pārvaldību arī tiem krājumiem, par kuriem dati ir nepietiekami - ). Koplēmuma procedūrā nosakot, ka periodiskie lēmumi par zvejas iespēju iedalīšanu nedrīkst pārsniegt zinātniskajā ieteikumā norādīto piesardzīgo nozvejas apjomu vai zvejas piepūli, tiks nodrošināta zinātniskā ieteikuma par piesardzīgu pārvaldību ievērošana. Tā kā noteikumu piemēro tikai piesardzības sistēmai, saglabājas iespēja nākotnē izstrādāt ieguves noteikumus, kas zinātniski balstīti uz MSY, un ņemt vērā šos noteikumus periodiskajos lēmumos par zvejas iespēju iedalīšanu. d) + h) (- Nodrošināt zinātnisko ieteikumu uzlabošanai vajadzīgo datu vākšanu; saskaņot īpašo datu vākšanu ar vispārīgajiem standartiem un nodrošināt pēcpasākumus -). Attiecinot vispārējās datu vākšanas prasības arī uz zvejošanas dziļumu, VMS reģistrēto atrašanās vietu un ierakstiem zvejas žurnālā par katru iemetienu, papildu dati, kurus zinātnieki uzskata par vajadzīgiem, tiktu ievākti pa dziļūdens zvejas veidiem. Saistot šo datu vākšanu ar periodiskās paziņošanas uzdevumiem (VMS reģistrētā atrašanās vieta, elektronisko zvejas žurnālu ziņojumi), administratīvo slogu zvejas uzņēmumiem var samazināt līdz minimumam. Vispārējās datu vākšanas standartos iekļaujot datu vākšanu par dziļūdens zvejas veidu, tiks nodrošināts, ka savāktie dati atbilst periodiskajām statistiskā derīguma prasībām un ka dalībvalstis tos var salīdzināt. Pienākums ņemt paraugus dziļūdens zvejas veidos saskaņā ar konkrētā zvejas veida definīciju ir vajadzīgs, jo citādi bioloģiskie komerciālās zvejas dati dažkārt "pazustu" lielākos, sīkāk iedalītos zvejas veidu datos. Šis pienākums varētu tikt pārnests uz pārskatīto datu vākšanas regulu (2012. g.), ja tiks nolemts iekļaut zvejas veidiem specifiskas prasības. e) (- Vērst noteikumus uz zvejas veidiem, kuros iegūst dziļūdens sugas, un padarīt zvejas veida definīciju piemērojamu izmaiņām zinātniskajos ieteikumos un flotes darbībai - ). Definējot dziļūdens zvejas veidu (10 % dziļūdens sugu nozvejas vienā zvejas dienā), īpašās zvejas atļaujas var iedalīt divās kategorijās: viena kuģiem, kas specializējas dziļūdens sugu zvejā, otra – kuģiem, kuri dziļūdens sugas drīkst iegūt tikai piezvejā. Uz visiem kuģiem attiektos kuģa kapacitātes limits zvejniecībā un izkrāvumu limits apstiprinātajās ostās, bet citi pienākumi un piekļuves režīma noteikumi tiktu piemēroti tikai kuģiem, kas specializējas dziļūdens sugu zvejā, tādējādi labojot vienu no pašreizējā režīma nepilnībām. Komisija būtu pilnvarota grozīt vai sīki izstrādāt dziļūdens sugu sarakstu un zvejas veida definīciju atbilstoši zinātniskajiem ieteikumiem un reģionālajam zvejas modelim, šādā veidā ļaujot režīmu attīstīt saskaņā ar faktisko situāciju zvejniecībās un pilnveidojot zinātnes atziņas. g) (- Saskaņot piekļuves režīmu ar kontroles regulu - ). Jaunajā kontroles regulā ir ietverti vairāki noteikumi, kas līdzīgi spēkā esošajam piekļuves režīmam. Saskaņošanu var panākt, atceļot šos noteikumus. Turklāt piekļuves režīms varētu stiprināt kontroles regulas instrumentu (aizliegt zvejniecību, ja nav ievēroti saglabāšanas pasākuma galvenie noteikumi), paredzot, ka datu vākšanas saistības ir uzskatāmas arī par būtisku resursu saglabāšanas pasākumu, jo īpaši dziļūdens sugu gadījumā. Attiecībā uz jūras jutīgo ekosistēmu aizsardzību (b) mērķis) aizliegums izmantot grunts traļus (3. risinājumu variants) specializētajā zvejā tiek uzskatīts par efektīvāku nekā tāljūras standarti, kas saistīti ar jūras jutīgo ekosistēmu aizsardzību (iepriekšējs ietekmes novērtējums, protokols par konstatējumiem, jūras jutīgo ekosistēmu meklējumi). Grunts traļus vairs nedrīkstētu izmantot dziļūdeņos, neatkarīgi no riska novērtējuma rezultātiem. Saskaņā ar starptautiskajiem standartiem riska novērtējumu ietekmē jēdziens "iepriekšējas klātbūtnes intensitāte", un tas varētu radīt kvalifikācijas problēmas[3]. Arī attiecībā uz nevēlamas nozvejas apjomu samazināšanu (c) mērķis) 3. risinājumu variants tiek uzskatīts par efektīvāku, jo tas tieši aizliedz izmantot kaitīgos zvejas rīkus šajās zvejniecībās, savukārt 4. risinājumu variants radītu arvien vairāk nosacījumu grunts zvejas rīku izmantošanas jomā. Tādējādi 4. risinājumu variants grunts zvejas rīku izmantošanu padara ļoti apgrūtinošu un ekonomiski mazāk pievilcīgu, savukārt 3. risinājumu variants liek operatoriem izmantot mazāk kaitīgus zvejas rīkus. Turklāt vēl viens 4. risinājumu varianta nosacītais trūkums ir tāds, ka tā pamatā ir vairāku papildpasākumu paralēla īstenošana un kontrole, bet zivsaimniecības pārvaldes struktūrām jāveic izmaksas samazinoši uzdevumi, kas noteikti fiskālās disciplīnas nepieciešamības dēļ, tāpēc tām jākoncentrē kontroles pasākumi uz ekonomiski nozīmīgām zvejniecībām. Turklāt 3. risinājumu variants tiek uzskatīts par efektīvāku, jo tam ir īpaši ierobežojoša politika šajā jautājumā zvejniecībās, kurās zvejotās sugas ir īpaši jutīgas pret zveju. Ekosistēmas pieeja zvejniecības pārvaldībā ir koncepcija, kas jau darbojas pašreizējā KZP un ir ieviesta praksē zvejniecībās, kas darbojas visjutīgākajās ekosistēmās. Ņemot vērā apstiprinošos zinātniskos ieteikumus par piepūles pārvaldības lietderīgumu dziļūdens zvejniecībās, 4. risinājumu variantā priekšroka tiek dota pārejai uz reģionāliem piepūles līmeņiem, nevis izmetumu samazināšanas mērķapjomiem. Efektīvākā risinājumu varianta apakšvariantu, kas ievieš aizliegumu ar ierobežotu zvejas atļauju palīdzību, uzskata par efektīvāku par apakšvariantu, kas aizliegtu izmantot zvejas rīkus konkrētā dziļumā. Tam ir trīs iemesli. Pirmkārt, saskaņā ar telpisko pieeju būtu jākontrolē dziļuma līmeņi, kuros izmanto zvejas rīkus, bet šādas kontroles instruments šobrīd nav ieviests. Otrkārt, dziļuma ierobežojumi būtu jānosaka saskaņā ar zinātniskajiem ieteikumiem par dziļūdens sugu vietējo sastopamību, jo tās uzturas dažādos dziļumos. Treškārt, dziļūdens sugu izplatības apgabals kontinentālā šelfa zemākajā daļā pārklājas ar citu sugu izplatības apgabalu, tāpēc dziļuma kritērijs skartu arī zvejniecības, kas šajā pasākumā nav ietvertas. Savukārt apakšvariants "zvejas atļauja" attiektos uz nozvejas sastāvu reisa laikā, un informācija par nozvejas sastāvu nākotnē kļūtu uzticamāka, jo būtu noteikts pienākums nosūtīt elektroniskā zvejas žurnāla informāciju. Efektivitāte Attiecībā uz efektivitāti 3. risinājumu variants ir novērtēts augstāk par 4. risinājumu variantu. Tas tāpēc, ka 3. risinājumu variants tieši aizliedz izmantot kaitīgos zvejas rīkus šajās zvejniecībās, savukārt 4. risinājumu variants rada arvien vairāk nosacījumu grunts zvejas rīku izmantošanai. Tādējādi 4. risinājumu variants grunts zvejas rīku izmantošanu padara ļoti apgrūtinošu un ekonomiski mazāk pievilcīgu, bet 3. risinājumu variants liek operatoriem izmantot mazāk kaitīgus zvejas rīkus. Turklāt vēl viens 4. risinājumu varianta nosacītais trūkums ir tāds, ka tā pamatā ir vairāku papildpasākumu paralēla īstenošana un kontrole, bet zivsaimniecības pārvaldes struktūrām jāveic izmaksas samazinoši uzdevumi, kas noteikti fiskālās disciplīnas nepieciešamības dēļ, tāpēc tām jākoncentrē kontroles pasākumi uz ekonomiski nozīmīgām zvejniecībām. 3. risinājumu variantā apakšvariants par telpisko ierobežošanu tiek uzskatīts par mazāk efektīvu, jo tam ir vajadzīgi papildu kontroles pasākumi saistībā ar zvejošanas dziļumu, savukārt valsts pārvaldes iestādes šobrīd ievieš jauno kontroles regulu, kas pati par sevi rada tām ļoti lielu slodzi. Saskaņotība Attiecībā uz saskaņotību, 3. risinājumu variants tiek vērtēts atzinīgāk par 4. risinājumu variantu. No vienas puses, kaitīgu zvejas rīku aizliegšana ir jau izstrādāta politika. Drīzumā sagaidāms izmetumu aizliegums, kas tiks piemērots saskaņā ar KZP reformu, pakāpeniski aizliedzot izmantot zvejas rīkus, par kuriem ir pierādīts, ka tie rada lielus pret zvejošanu visjutīgāko sugu izmetumu apjomus. Ekosistēmas pieeja zvejniecības pārvaldībā ir koncepcija, kas jau darbojas pašreizējā KZP un ir ieviesta praksē zvejniecībās, kas darbojas visjutīgākajās ekosistēmās. Tas, ka noteikumi apzināti nav sīki izstrādāti, atbilst reformas vienkāršošanas pieejai. KZP reformas virzība uz reģionālu pārvaldību varētu izpausties, sniedzot iespēju brīvprātīgi pāriet uz reģionālu zvejas piepūles pārvaldību attiecībā uz zvejas rīkiem, kurus joprojām atļauts izmantot zvejniecībā. No otras puses, risinājums, ar kuru ievieš tāljūras standartus, ir saskaņots ar spēkā esošo politiku, kas aizsargā tos pašus sugu veidus, lai gan atšķirīgā ekonomiskā/flotes kontekstā[4]. Negatīvais novērtējums ir balstīts uz diviem apsvērumiem: 1) ES ūdeņos jūras jutīgās ekosistēmas tiek aizsargātas arī, nosakot NATURA 2000 aizsargājamās teritorijas saskaņā ar Biotopu direktīvu. KZP reforma ieviesīs procedūru, lai praksē īstenotu šo saglabāšanas pasākumu daļu, kas skar zvejniecības. Šī pieeja ir balstīta uz ideju izveidot sarakstu, kurā iekļautas bioloģiskās daudzveidības unikālās sugu sabiedrības, kas tiks tieši aizsargātas, savukārt starptautiskā koncepcija ir balstīta uz ideju par riska mazināšanas un novēršanas stratēģijām. Abi nav nesavienojami, bet var radīt dubultu darbu. 2) Jaunu papildu administratīvo prasību noteikšana zvejniecībām bez garantijas par rezultātu nav saderīga ar KZP reformā paredzēto vienkāršošanas pieeju. Uzraudzība un novērtēšana Lai uzraudzītu virzību, ir ierosināti indikatori šādās politikas jomās. Politikas joma || Iespējamais virzības indikators || Datu apkopošana / novērtēšanas noteikumi Zvejas iespēju ilgtspējīga noteikšana || Krājumu skaits, kas tiek pārvaldīti saskaņā ar piesardzīgo ieteikumu, kas saņemts no ICES/ZZTEK. Krājumu skaits, attiecībā uz kuriem tiek pārbaudīti ar MSY saistītie noteikumi. || Komisijas dienests Izmetumu samazināšana || Izmetumu tendences dziļūdens zvejas veidos. || Tehniskie ziņojumi no ZZTEK, kas balstīti uz datu vākšanu saskaņā ar piekļuves režīmu un datu vākšanas sistēmu. Jūras jutīgo ekosistēmu aizsardzība || Pabeigt grunts traļu izmantošanas pakāpenisku pārtraukšanu dziļūdens zvejniecībās līdz pārejas perioda beigām. Par attiecīgo grunts traleru darbības zonu kļūst seklāki ūdeņi. || Dalībvalstu zvejas atļauju uzraudzība, dalībvalstīm jānovērtē attiecīgo kuģu VMS dati un nozvejas sastāva protokoli. Datu apkopošana un nosūtīšana ir pielāgota zinātniskajām vajadzībām un saskaņota ar vispārīgo datu vākšanas politiku. || To zivju krājumu samazināšanās, par kuriem ICES darba grupa dziļūdens sugu jautājumos ziņoja, ka nav pieejami komerciālo zvejniecību dati. || ICES ieteikums [1] Regula (EK) Nr. 1224/2009. [2] Ņemot vērā lielos nevēlamās nozvejas apjomus un pazaudētos zvejas rīkus, kuros dziļūdenī turpina nokļūst zivis, žaunu tīkliem jau tika piemēroti pārejas tehniskie pasākumi, kuru rezultātā praksē šie zvejas rīki dziļūdens sugu zvejā šobrīd netiek izmantoti. [3] Sk. Paziņojumu COM(2010) 651, 6. lpp. [4] Tāljūrā tālos reisos var iet tikai lieli kapitālietilpīgi kuģi, savukārt piekrastes ūdeņos, kuru dziļums ir tāds kā, piemēram, Portugālē, zveju veic liels skaits amatierzvejas kuģu.