EIROPAS KOMISIJA Briselē, 31.5.2018 COM(2018) 391 final 2018/0213(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Reformu atbalsta programmas izveidi {SEC(2018) 280 final}

{SWD(2018) 310 final}

{SWD(2018) 311 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Šajā priekšlikumā par piemērošanas datumu ir noteikts 2021. gada 1. janvāris, un tas ir izstrādāts 27 dalībvalstu Savienībai saskaņā ar Eiropadomes 2017. gada 29. martā saņemto Apvienotās Karalistes paziņojumu par tās nodomu izstāties no Eiropas Savienības un Euratom, balstoties uz Eiropas Savienības Līguma 50. pantu. •Priekšlikuma pamatojums un mērķi Strukturālās reformas ir izmaiņas, kas paliekoši maina ekonomikas struktūru un institucionālo un tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru darbojas uzņēmumi un iedzīvotāji. Bieži vien tās tiecas novērst izaugsmes virzītājspēkus kavējošus šķēršļus, piemēram, reorganizējot darbaspēka, preču, pakalpojumu un finanšu tirgus un tādējādi veicinot darbvietu izveidi, investīcijas un ražīgumu. To mērķis ir arī uzlabot publiskās pārvaldes un to pakalpojumu un priekšrocību efektivitāti un kvalitāti, ko valsts piedāvā saviem pilsoņiem. Ja strukturālās reformas ir pārdomātas un tiek pareizi īstenotas, tās var paātrināt augšupēju sociālo un ekonomisko konverģenci starp dalībvalstīm gan eurozonā, gan ārpus tās un stiprināt dalībvalstu ekonomikas noturību. Paredzams, ka šādas konverģences un pastiprinātas noturības ietekme vairos labklājību un nodrošinās visas ekonomiskās un monetārās savienības (EMS) netraucētu un stabilu darbību. Strukturālo reformu efektīva īstenošana ir nepieciešama, lai padziļinātu kohēziju, uzlabotu ražīgumu, radītu darbvietas, veicinātu investīcijas un nodrošinātu ilgtspējīgu izaugsmi. Eiropas ekonomika attīstās ātrāk, nekā ir pieredzēts pēdējās desmitgades laikā, to sekmē augsta nodarbinātība, investīciju atjaunošanās un situācijas uzlabošanās publisko finanšu jomā. Patlaban ekonomiskā situācija visās Savienības valstīs ir salīdzinoši pozitīva, un tas rada iespēju ieviest tik ļoti vajadzīgās reformas. Tomēr ir dalībvalstis, kurās reformu īstenošana virzās lēni un nevienmērīgi un nebūt nav bijusi apmierinoša visās politikas jomās, tādējādi nelabvēlīgi ietekmējot konverģenci un Eiropas Savienības dalībvalstu un līdz ar to arī visas Savienības ekonomikas noturību. Šajā kontekstā panākumi reformu īstenošanā dalībvalstīs, kas neietilpst eurozonā, bet grasās tai pievienoties, varētu pozitīvi ietekmēt arī visu eurozonu. Tāpēc īpašu uzmanību ir pelnījušas reformas, ko īsteno dalībvalstis, kuras nav eurozonā, bet gatavojas ieviest euro. Viens no iemesliem, kāpēc reformu īstenošana rit lēni, ir zema administratīvā spēja. Vēl viens iemesls ir tāds, ka strukturālo reformu radītās priekšrocības bieži vien izpaužas tikai ilgtermiņā, taču to ekonomiskajām, sociālajām un politiskajām izmaksām nereti ir īstermiņa raksturs. Valstu valdības var atturēties no dažu reformu īstenošanas, piemēram, tāpēc, ka to administratīvā spēja nav pietiekama reformu veikšanai, ka īstermiņā reformām būs augstas politiskās izmaksas vai ka reformas nelabvēlīgi ietekmēs dažas iedzīvotāju grupas. Valdībām, kuras uzdrošinās sākt reformas, dažkārt ir grūti novest to īstenošanu līdz galam, jo vēlēšanu cikls bieži vien ir īsāks par laiku, kas vajadzīgs vērienīgu reformu īstenošanai. Sekas ir tādas, ka vajadzīgās reformas var tikt aizkavētas, apturētas vai pat atceltas. Junkera vadītā Komisija, balstoties uz piecu priekšsēdētāju ziņojumā izklāstīto redzējumu, Eiropas pusgadā Komisijas prioritātes ir orientējusi uz “pozitīvo trīsstūri” – investīciju palielināšanu, strukturālo reformu īstenošanu un atbildīgas fiskālās politikas nodrošināšanu. Lai veicinātu strukturālās reformas, Komisijas priekšsēdētāja Junkera 2017. gada runā par stāvokli Savienībā, kā arī pārdomu dokumentā par ekonomiskās un monetārās savienības padziļināšanu un ES finanšu nākotni tika ieteikts turpināt Komisijas Strukturālo reformu atbalsta programmas (SRAP) iestrādes un izveidot īpašu reformu īstenošanas instrumentu, kas dalībvalstis finansiāli stimulētu veikt reformas. Tika uzsvērts, ka dalībvalstīm, kas gatavojas pievienoties eurozonai, tikpat svarīgi ir panākt lielāku konverģenci, lai iegūtu noturīgu ekonomikas struktūru. Šīs politiskās ievirzes rada izpausmi Komisijas 2017. gada 6. decembra paziņojumā par jauniem budžeta instrumentiem stabilai eurozonai Savienības sistēmas ietvaros. Tajā tika ierosināts laikposmam pēc 2020. gada paredzētās daudzgadu finanšu shēmas (DFS) satvarā izveidot jaunu reformu īstenošanas instrumentu, kas atbalstīs Eiropas pusgada gaitā konstatēto reformu īstenošanu, un SRAP turpinājumprogrammu, kurā tiktu iekļauts arī īpašs konverģences mehānisms, no kura atbalstīs sagatavošanos dalībai eurozonā. Komisijas paziņojumā par jaunu, modernu DFS laikposmam pēc 2020. gada, kas tika sagatavots pirms neformālās valstu un valdību vadītāju 2018. gada 23. februāra sanāksmes, šis nolūks tika apstiprināts, paziņojot, ka reformu īstenošanas instrumentam un konverģences mehānismam vajadzētu nodrošināt spēcīgu atbalstu un stimulus, kas dalībvalstīs ļaus īstenot plašas reformas. Tajā arī bija norādīts, ka visiem šiem instrumentiem tiktu izveidota budžeta pozīcija, no kuras septiņos gados tiks nodrošināti vismaz 25 miljardi EUR. Visbeidzot, šī izvēle tika apstiprināta Komisijas 2018. gada 2. maija paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Mūsdienīgs budžets Savienībai, kas aizsargā, dod iespējas un aizstāv. Daudzgadu finanšu shēma 2021.–2027. gadam”. Tajā tika paziņots par jaunu, iedarbīgu reformu atbalsta programmu, kura sniegtu tehnisku un finansiālu atbalstu valsts līmeņa reformām un kuras kopējais budžets būtu 25 miljardi EUR. Jaunā programma būs nodalīta no turpmākajiem Savienības fondiem, tomēr papildinādama tos, kā noteikts Regulā (ES) XXX/xxx (KNR pēctecības regula). Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija ierosina jaunu Reformu atbalsta programmu (“programma”), kas ietver trijus atsevišķus, savstarpēji papildinošus instrumentus: i) reformu īstenošanas instrumentu, kas izpaužas kā finansiālā atbalsta instruments; ii) SRAP turpinājumprogrammu, kas izpaužas kā tehniskā atbalsta instruments; iii) konverģences mehānismu, ar ko nodrošināt īpašu, mērķorientētu atbalstu dalībvalstīm, kas neietilpst eurozonā (turpmāk – “konverģences mehānisms”). Līdz ar to programmas mērķis ir atbalstīt dalībvalstu valdības un publiskā sektora iestādes, kas iesniegušas tehniskā atbalsta pieprasījumu vai reformu saistību priekšlikumus, to centienos izstrādāt un īstenot izaugsmi veicinošas strukturālas reformas. Programma ir paredzēta, lai sasniegtu vispārējo mērķi – uzlabotu kohēziju, konkurētspēju, ražīgumu, izaugsmi un nodarbinātību. Tā varētu arī pozitīvi ietekmēt Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanu. Šajā nolūkā būtu jāparedz pietiekami finansiāli stimuli, kas sekmēs strukturālo reformu pabeigšanu, un tehniskais atbalsts, kas ļaus stiprināt dalībvalstu administratīvo spēju risināt problēmas, ar kurām saskaras iestādes, pārvaldība, publiskā pārvalde, ekonomika un sociālā joma. Paturot prātā šo mērķi, visām dalībvalstīm tiks nodrošināts mērķorientēts tehniskais atbalsts un finansiāli stimuli, konverģences mehānisma kontekstā arī tām dalībvalstīm, kuru valūta nav euro un kuras ir apliecinājušas pierādāmus centienus noteiktā termiņā ieviest vienoto valūtu. •Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Programma atbildīs pašreizējai politikai, kas tiek īstenota saskaņā ar Savienības fondiem un citām Savienības programmām. Turklāt programmas pamatā ir SRAP īstenošanā gūtā līdzšinējā pieredze. Līdzšinējā DFS un pašreizējos nozaru tiesību aktos ir pieejami vairāki Savienības līmeņa instrumenti, kas atbalsta strukturālo reformu īstenošanu. No politiskā viedokļa raugoties, politikas ieteikumi, ko Savienība sniedz Eiropas pusgada gaitā, palīdz apzināt reformu prioritātes un par tām panākt politisku vienošanos ar dalībvalstīm. Turklāt SRAP nodrošina tehnisko atbalstu dalībvalstīm, tām sagatavojot, izstrādājot un īstenojot strukturālās reformas, savukārt Savienības fondu programmas finansē ar investīciju projektiem saistītos elementus politikas jomās, kurām pievēršas Savienības fondi. Savienības fondu tiesiskais regulējums liek tematiski koncentrēt finansējumu un paredz vairākus nosacījumus, kas jāizpilda pirms līdzekļu izmaksas. Lai gan ir paredzēts, ka saikne starp Savienības fondiem un Eiropas pusgadu tiks vēl vairāk nostiprināta jaunajā DFS, un šīs darbības saskaņā ar Savienības fondiem ir būtiskas, lai sasniegtu kohēzijas politikas mērķus un nodrošinātu šo fondu efektivitāti, ar tām ne vienmēr pietiek, lai novērstu šķēršļus, kas kavē strukturālo reformu straujāku īstenošanu dalībvalstīs.

Reformu īstenošanas instruments Programmā kā finansiālā atbalsta sniegšanas instrumentā būs iestrādāti finansiāli stimuli reformu īstenošanai dalībvalstīs, vienlaikus nodrošinot saskaņotību ar darbībām, ko finansē no citām pašreizējām Savienības programmām. Patlaban līdzekļi, ar kuriem atbalsta tādu ar investīcijām saistītu darbību īstenošanu, kas attiecas uz strukturālām reformām dalībvalstīs, galvenokārt ir pieejami no Savienības fondiem. Lai gan Savienības fondi var nodrošināt atbalstu dažu kohēzijas politikas strukturālo problēmu investīciju aspektiem, tie tomēr pēc būtības nav paredzēti tādu strukturālo reformu izstrādes un īstenošanas sekmēšanai, kas risinātu problēmas visās Eiropas pusgada laikā norādītajās politikas jomās. Turklāt no Savienības līdzekļiem nevar finansēt reformas, kuras ir tikai regulatīvas un kurām nav īstenošanas vai investīciju izmaksu. Daudzas strukturālas problēmas, ar ko saskaras dalībvalstis, nevar atrisināt tikai ar investīcijām vai stingri tehniski īstenotu programmu; to risināšanai var būt vajadzīgi politikas pasākumi, kurus papildina tiesību akti, investīcijas un pārvaldes iestāžu un sistēmu uzlabojumi, kopā veidojot sarežģītu kopumu. Strukturālajām reformām īstermiņā var būt augsta politiskā cena, kas var kavēt vai palēnināt to īstenošanu. Šajā ziņā finansiāli stimuli no Savienības budžeta var palīdzēt pārvarēt šos šķēršļus un kopā ar tehnisko atbalstu vai paši par sevi nodrošināt politisko atbildību par reformām. Padziļināts dialogs starp Komisiju un kompetentajām valstu iestādēm varētu pamudināt dalībvalstis izstrādāt un īstenot visaptverošu reformu kopumu. Reformu atbalsta programma kā finansiālā atbalsta sniegšanas instruments ļaus sagādāt šādus finansiālus stimulus un tāpēc atbildīs pasākumiem, kas būs veikti saskaņā ar citām Savienības finansējuma programmām. Tehniskā atbalsta instruments Programma kā tehniskā atbalsta sniegšanas instruments ļaus Komisijai atbalstīt dalībvalstu iestāžu centienus izstrādāt reformas atbilstoši to prioritātēm un uzlabot iestāžu spēju izstrādāt un īstenot reformu politiku un stratēģijas, kā arī izmantot līdzbiedru paraugpraksi un labākos piemērus. Tehniskā atbalsta instrumenta pamatā ir SRAP panākumi: programmas īstenošanas laikā pieredzētajās divās atlases kārtās pieprasījums četrkārt (2017. gadā) un pieckārt (2018. gadā) pārsniedza pieejamo gada budžetu. Tas pievēršas individuāli pielāgotam atbalstam un lietpratības nodrošināšanai uz vietas, lai dalībvalstīm nodrošinātu reformu īstenošanai vajadzīgo institucionālo un administratīvo spēju. Tālab tas palīdzēs atbalstu pieprasījušo dalībvalstu valsts iestādēm visā reformu procesā vai noteiktos vai dažādos šā procesa posmos. Tehniskā atbalsta instruments programmā, kas izstrādāta kā pašreizējās SRAP turpinājumprogramma, ir konsekvents, saskaņots un papildinās pašreizējos spēju veidošanas un tehniskās palīdzības resursus, kas ir pieejami no citām Savienības finansēšanas programmām. Tehniskais atbalsts rada pievienoto vērtību pašreizējai palīdzībai, kas tiek sniegta no dažādām Savienības nozaru programmām, un Savienības fondu ietvaros veiktajām darbībām, jo tas piedāvā konkrētai valstij atbilstošu perspektīvu, vienlaikus atbalstot svarīgākos pasākumus, kas dalībvalstīs veikti saskaņā ar Savienības galvenajiem politikas mērķiem. Konverģences mehānisms Programma kā konverģences mehānisms, lai sagatavotos dalībai eurozonā, ļaus Komisijai labāk risināt to eurozonā neietilpstošo dalībvalstu īpašās vajadzības, kuras sāks strukturālas reformas, – tā piedāvās papildu instrumentus, kas šo valstu ekonomiku un sociālo struktūru padarīs noturīgāku pret satricinājumiem un tās labāk sagatavos dalībai eurozonā. Konverģences mehānisms papildinās reformu īstenošanas instrumentu, kas ir pieejams visām dalībvalstīm. Pašlaik nav tādu instrumentu, kas nodrošinātu tiešus finansiālus stimulus strukturālo reformu īstenošanai visās dalībvalstīs, nemaz nerunājot par tām dalībvalstīm, kas nav eurozonā. Lai gan dalībvalstis, kuras nav eurozonā, izmanto Savienības fondu līdzekļus, tie nav paredzēti tādu vērienīgu reformu īstenošanai, kas nostiprinātu ekonomikas noturību un palīdzētu šīm dalībvalstīm vispusēji sagatavoties turpmākajai dalībai eurozonā. Paredzams, ka reformu atbalsta programma, sniedzot mērķorientētu atbalstu dalībvalstīm, kas nav eurozonā, taču ir apliecinājušas pierādāmus centienus noteiktā termiņā pieņemt vienoto valūtu, paātrinās konverģences procesu šajās valstīs, tādējādi veicinot konverģences kritēriju izpildi un eurozonas noturību kopumā. Kas attiecas uz saskanību ar citiem noteikumiem un politikas jomām, programma nodrošina papildināmību, sinerģiju, saskaņotību un konsekvenci ar citām Savienības programmām un politikas jomām reģionālā, valstu, Savienības un starptautiskā līmenī un it īpaši papildina Eiropas pusgada laikā sniegtās politikas norādes un palīdz uzlabot Savienības fondu līdzekļu pilnvērtīgu izmantošanu. Komisija nodrošinās, ka šajā programmā ierosinātās darbības papildinās citas Savienības programmas un fondus (jo īpaši Savienības fondus) un nepārklāsies ar tiem, izmantojot skaidras demarkācijas līnijas. Turklāt arī turpmāk tiks nodrošināta visu triju instrumentu koordinēšana saistībā ar citām Savienības programmām un Savienības fondiem, tas notiks, pārvaldot dažādos instrumentus Komisijas iekšējās darba kārtības ietvaros. Tas tiks panākts, jo īpaši izmantojot jau esošo koordinācijas mehānismu, kurā piedalās iesaistīto Komisijas dienestu pārstāvji. Pieņemot lēmumus par atbalsta sniegšanu dalībvalstij, cita starpā ņems vērā pašreizējās darbības un pasākumus, ko finansē no Savienības fondiem un programmām. Koordinācijas mehānisms tiks nostiprināts, lai atspoguļotu pieaugošo vajadzību pēc papildināmības, sinerģijas, saskaņotības un konsekvences starp dažādām DFS programmām, īpaši tālab, lai, no vienas puses, veiktu Savienības fondu plānošanu dalītajā pārvaldībā un, no otras puses, atlasītu reformas saskaņā ar programmu, tādējādi pēc iespējas palielinot Savienības darbību un resursu lietderību un efektivitāti. Kas attiecas uz finansiālajiem stimuliem, tad pašreizējā Eiropas pusgada procesā tiks noteiktas reformas, kuras varēs saņemt finansiālo ieguldījumu no programmas, un šim faktam būs liela nozīme, lai nodrošinātu papildināmību un nepieļautu, ka no programmas atbalsta reformas, kuras būtu notikušas jebkurā gadījumā. Turklāt šo reformu īstenošanas uzraudzība Eiropas pusgada laikā šajā sakarībā sniegs papildu drošību. •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem Šis priekšlikums ir saskanīgs un nodrošina papildināmību un sinerģiju ar citām Savienības politikas jomām, piemēram, tām, kas tiek īstenotas Eiropas pusgadā, kurš ir orientēts uz “pozitīvo trijstūri” – investīciju stimulēšanu, strukturālo reformu īstenošanu un atbildīgas fiskālās politikas nodrošināšanu. Turklāt programma balstās uz priekšlikumiem, kas pausti pārdomu dokumentā par ekonomiskās un monetārās savienības padziļināšanu, un ir saskaņā ar 2017. gada runu par stāvokli Savienībā (un to papildinošo nodomu vēstuli), ar kuru Komisijas priekšsēdētājs Junkers 2017. gada 13. septembrī uzstājās Eiropas Parlamentā un kurā tika izklāstīti priekšlikumi padziļināt ekonomisko un monetāro savienību. Priekšlikums arī var palīdzēt īstenot Eiropas sociālo tiesību pīlāru. Reformu īstenošanas instrumentu un konverģences mehānismu Komisija ierosināja savā 2017. gada 6. decembra paziņojumā kā jaunus budžeta instrumentus, kas ietilpst iniciatīvu kopumā, kuras padziļinās ekonomisko un monetāro savienību. Programma ir efektīvs risinājums, kā, izmantojot gan finansiālus, gan tehniskus līdzekļus, sniegt atbalstu dalībvalstīm tādu strukturālo reformu īstenošanai, kas spēj ietekmēt citu Savienības politikas jomu īstenošanu. Reformu process ir sarežģīts, bieži vien ar augstu politisko cenu, tam ir nepieciešama lietpratība dažādās jomās vienlaikus un tam var būt pārrobežu ietekme. Programmas ietvaros sniegtajam Savienības atbalstam būtu jāpalīdz uzlabot spēju veikt padziļinātas, izaugsmi veicinošas reformas vairākās politikas nozarēs visās dalībvalstīs ar plašāku pozitīvu ietekmi visā Savienībā. Konsekvence un saskaņotība ar citām Savienības politikas jomām tiks nodrošināta, no vienas puses, izmantojot piemērotus juridiskos noteikumus par papildu finansējumu dažādos tiesību aktos, ar kuriem izveido dažādas Savienības programmas un fondus, un, no otras puses, uzlabojot iekšējo koordināciju starp dienestiem, kas iesaistīti Savienības politikas jomās ar savstarpēji papildinošiem aspektiem, lai izmantotu sinerģiju un pastiprinātu savstarpējo ietekmi. Turklāt programma balstās uz SRAP īstenošanā gūto līdzšinējo pieredzi. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Priekšlikuma pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 175. pants (trešā daļa) un 197. panta 2. punkts.

LESD 175. pantā (trešajā daļā) ir noteikts, ka tad, ja izrādās, ka vajadzīga īpaša rīcība, kas nav fondu kompetencē, un neskarot pasākumus, par kuriem lēmumi pieņemti saskaņā ar Savienības politiku citās jomās, Eiropas Parlaments un Padome to var paredzēt saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru pēc apspriešanās ar Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Reģionu komiteju. LESD 197. panta 2. punktā ir noteikts, ka Savienība var atbalstīt dalībvalstu centienus uzlabot to administratīvās spējas, lai īstenotu Savienības tiesību aktus, cita starpā veicinot informācijas apmaiņu un atbalstot mācību programmas. Nevienai dalībvalstij nav pienākuma izmantot šādu atbalstu. Eiropas Parlaments un Padome, pieņemot regulas saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, nosaka vajadzīgos pasākumus minēto mērķu sasniegšanai, neparedzot dalībvalstu normatīvo aktu saskaņošanu. Ņemot vērā LESD 175. un 197. pantu, programmas mērķis ir veicināt kohēziju, konkurētspēju, ražīgumu, izaugsmi un nodarbinātību, un šajā kontekstā tā var būtiski palīdzēt: i) pabeigt strukturālas reformas, kuru mērķis ir uzlabot valstu ekonomikas rādītājus un veicināt noturīgas ekonomiskās un sociālās struktūras veidošanos dalībvalstīs; ii) nostiprināt dalībvalstu administratīvo spēju risināt problēmas, ar ko saskaras iestādes, pārvaldība, administrācija, sociālā joma un ekonomika; iii) īstenot strukturālas reformas, kas palīdz veidot noturīgas ekonomiskās un sociālās struktūras un nostiprina administratīvo spēju dalībvalstīs, kuru valūta nav euro un kuras ir uzņēmušās nepārprotamas saistības un apliecinājušas pierādāmus centienus ieviest vienoto valūtu, – lai atbalstītu šo valstu sagatavošanos dalībai eurozonā. •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā) Ierosināto darbību finansējums, ko piešķir paredzētās programmas ietvaros, atbilst Eiropas pievienotās vērtības un subsidiaritātes principiem. Finansējums no Savienības budžeta ir vērsts uz darbībām, kuru mērķus dalībvalstis, darbojoties savrupi, nevar sasniegt pietiekami labi (“nepieciešamības pārbaude”) un kuru gadījumā Savienības iesaistīšanās spēj radīt papildu vērtību salīdzinājumā ar darbību tikai dalībvalstu līmenī. Programmas vispārējie mērķi ir uzlabot kohēziju, konkurētspēju, ražīgumu, izaugsmi un radīt darbvietas. Šajā nolūkā būtu jāparedz finansiāli stimuli, lai risinātu strukturāla rakstura problēmas, un būtu jāpalīdz stiprināt dalībvalstu administratīvo spēju, ciktāl tas attiecas uz to iestādēm, ekonomiku un sociālo jomu. Programmas princips ir tāds, ka atbalstu sniedz pēc brīvprātīga pieprasījuma. Tātad katra dalībvalsts pati lemj, vai ir nepieciešama rīcība Savienības līmenī, ņemot vērā valsts, reģionālā vai vietējā līmenī pieejamās iespējas. Reformu īstenošana joprojām ir valstu kompetencē, un dalībvalstis ir iesaistītas visā reformu īstenošanas instrumenta procesā. Strukturālo reformu īstenošana ir Savienības un eurozonas kopīgu interešu jautājums, jo reformas palīdz stiprināt ne tikai attiecīgās valsts ekonomiku, bet arī Savienības un visas eurozonas noturību. Attiecībā uz reformu īstenošanas instrumentu šī programma ir tieša atbilde uz strukturālo reformu vājo un nevienmērīgo īstenošanu dalībvalstīs, it īpaši saistībā ar Eiropas pusgada gaitā konstatētajām problēmām. Šajā ziņā Komisijai ir vislabākās iespējas uzņemties iniciatīvu Savienības līmenī, jo tai ir vispusīgas zināšanas par reformu īstenošanu konkrētās dalībvalstīs un lietpratība, kas kopā ar attiecīgajām dalībvalstīm ļaus noteikt svarīgākās risināmās problēmas. Vienošanās par reformu paketēm starp Komisiju un dalībvalsti (apstiprināta atbilstīgā īstenošanas aktā) palielinās valstu atbildību, jo sākotnējais reformu saistību priekšlikums nāks no attiecīgās dalībvalsts un būs izstrādāts tajā uz vietas atbilstoši tās situācijai. Tas nozīmē arī nepārtrauktu politikas dialogu starp Komisiju un attiecīgo dalībvalsti. Šā instrumenta darbības ilgums, kas atbilst visas nākamās DFS laikposmam, nodrošina reformu centienu nepārtrauktību, tā ka dalībvalstis varēs noteikt, kurš ir vispiemērotākais brīdis finansiālā atbalsta pieprasīšanai. Attiecībā uz tehniskā atbalsta instrumentu (SRAP turpināšana) Komisijai ir unikāla iespēja rīkoties Savienības līmenī. Tā kopš SRAP pirmsākumiem ir veidojusi Savienības zinātības datubāzi (un jau gūst no tās labumu); tā vislabāk spēj nodrošināt paraugprakses apmaiņu; tā var radīt sinerģiju, pievēršoties reformu centieniem dažādās dalībvalstīs un risinot pārrobežu problēmas. Tajā pašā laikā Komisijas nodrošinātā atbalsta koordinēšana ļaus iegūt plašu lietpratību, gādās par labas prakses apmaiņu un atbalstu dažādos reformu posmos. Turklāt, attīstot sinerģiju starp dalībvalstīm, rīcība ES līmenī palīdz risināt pārrobežu vai Savienības mēroga problēmas. Konverģences mehānisma mērķis ir palielināt eurozonā neietilpstošo valstu ekonomikas noturību, veicinot patiesu konverģenci. Tas ir svarīgi ne tikai šīm dalībvalstīm, bet arī Savienības labklājībai kopumā un jo īpaši netraucētai pārejai uz eurozonu un tās darbībai. Turklāt instruments sniedz mērķorientētu tehnisko atbalstu administratīvās spējas pilnveidošanai, valstij gatavojoties dalībai eurozonā. Lai sasniegtu šo mērķi, ir vajadzīga rīcība Savienības līmenī. Minētos mērķus, proti, risināt strukturālās problēmas ar reformām, kas palīdzēs nostiprināt attiecīgo valstu ekonomikas, Savienības un eurozonas noturību, un stiprināt dalībvalstu administratīvo spēju, dalībvalstis vienas pašas nevar sasniegt pietiekamā līmenī, taču Savienības iesaistīšanās spēj radīt papildu vērtību, izveidojot programmu, kas var finansiāli stimulēt un tehniski atbalstīt strukturālo reformu izstrādi un īstenošanu Savienībā. •Proporcionalitāte Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam tādā ziņā, ka tas nepārsniedz minimumu, kas vajadzīgs, lai Eiropas līmenī sasniegtu noteikto mērķi, un kas ir nepieciešams šim nolūkam. Atbalstu sniedz no trijiem instrumentiem, kas veido programmu laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam, un tā pamatā jābūt brīvprātīgam pieprasījumam, ko izteikusi pati dalībvalsts. Programmas brīvprātīgā izmantošana un labprātīgā sadarbība visā procesā ir papildu garantija, kas nodrošina proporcionalitātes principa ievērošanu un raisa savstarpēju uzticēšanos un sadarbību starp dalībvalstīm un Komisiju. •Juridiskā instrumenta izvēle Iepriekšējās sadaļās aprakstītos mērķus nevar sasniegt, saskaņojot tiesību aktus vai dalībvalstīm rīkojoties brīvprātīgi. Tos varētu sasniegt tikai ar regulu. 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes Reformu īstenošanas instruments un konverģences mehānisms ir jauni priekšlikumi, kuriem tāpēc vēl nav veikta ex post izvērtēšana/ tiesību aktu atbilstības pārbaudes.

Tehniskā atbalsta instruments turpina pašreizējo 2017.–2020. gada Strukturālo reformu atbalsta programmu, kuras pamatā ir Regula (ES) 2017/825, kas stājās spēkā 2017. gada 20. maijā. SRAP īstenošana sākās, 2017. gada septembrī pieņemot 2017. gada darba programmu, un turpinājās, 2018. gada martā pieņemot 2018. gada darba programmu. Saskaņā ar Regulas (ES) 2017/825 16. pantu Komisija līdz 2019. gada vidum iesniegs Eiropas Parlamentam un Padomei gada uzraudzības ziņojumu par programmas īstenošanu un neatkarīgu izvērtējuma ziņojumu. Pat ja, no regulatīvā viedokļa raugoties, ir pārāk agrs, lai sagatavotu oficiālu izvērtējumu, daži fakti ir pieejami no agrāk sniegtā tehniskā atbalsta, kas bija paredzēts strukturālo reformu nodrošināšanai, it īpaši Grieķijā, un to sniedza Darba grupa Grieķijas jautājumos (DGGJ). Darba grupa Grieķijas jautājumos (DGGJ) Par tehnisko atbalstu strukturālajām reformām, ko Grieķijai sniedza Komisijas dienesti un koordinēja DGGJ, tika sagatavoti gan iekšēji, gan ārēji novērtējumi, kas deva vērtīgu pieredzi, kura noderēja šīs programmas izstrādē. Komisija pašlaik veic ārējo ex post izvērtējumu par Grieķijai sniegto tehnisko atbalstu. Neatkarīgs konsultāciju uzņēmums 2014. gada jūlijā izvērtēja DGGJ sniegto tehnisko atbalstu. Kopumā izvērtējumā tika secināts, ka tehniskā palīdzība ir palīdzējusi Grieķijai 2011.–2013. gadā īstenot reformu programmu nodokļu administrācijas un centrālās pārvaldes jomā. Šā secinājuma pamatā bija sniegtās palīdzības efektivitātes, lietderīguma, būtiskuma un ilgtspējas novērtējums, un to savās atbildēs pārsvarā apstiprināja lielākā daļa ieinteresēto personu, kuras norādīja, ka bez DGGJ sniegtās tehniskās palīdzības reformas nebūtu īstenotas. Turklāt Eiropas Revīzijas palāta 2015. gadā veica lietderības revīziju, lai novērtētu, cik efektīvi DGGJ ir pārvaldījusi palīdzību Grieķijai un vai tā ir pozitīvi ietekmējusi reformu īstenošanu Grieķijā (novērtējot tikai ekonomikas korekciju programmu). Revīzijas palāta secināja, ka kopumā DGGJ bija sekmīgi izpildījusi savu uzdevumu sniegt pienācīgu tehnisko palīdzību gandrīz visās sabiedriskās politikas jomās, un tas kopumā atbilda ekonomikas korekciju programmas nosacījumiem. Revīzijas palāta konstatēja dažus trūkumus, jo īpaši atvēlētā budžeta trūkumu, visaptverošas stratēģijas trūkumu un rezultātu sistemātiskas uzraudzības trūkumu. Šie trūkumi pēc tam tika izvērtēti SRSS un novērsti 2017.–2020. gada SRAP izstrādē. •Strukturālo reformu atbalsta programmas (SRAP) ex ante novērtējums un sākotnējā pieredze Pirms 2015. gada novembra priekšlikuma par SRAP, kas vēlāk kļuva par Regulu (ES) 2017/825, Komisija veica ex ante novērtējumu, lai izvērtētu izaicinājumus un problēmas saistībā ar reformu izstrādi un īstenošanu Savienībā, to iespējamos risinājumus un līdz ar to arī SRAP mērķus un iespējamos izpildes mehānismus. Ex ante novērtējumā tika secināts, ka dalībvalstīs neīstenotās reformas ierobežo Savienības spēju reaģēt uz satricinājumiem un it īpaši EMS noturību, kura ir vajadzīga, lai nodrošinātu konverģenci starp dalībvalstīm un to sabiedrībā. Saskaņā ar ex ante novērtējumu šādu problēmu galvenie iemesli ir ierobežota administratīvā un institucionālā spēja un nepietiekama Savienības tiesību aktu piemērošana un īstenošana. •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Atklātajā sabiedriskajā apspriešanā par labāka regulējuma prasībām SRAP tika iekļauta “kohēzijas kopā” ar jautājumiem par šādām jomām: reģionālā politika, nodarbinātība un sociālās lietas, sociālā iekļautība, profesionālā izglītība un apmācība, pētniecība un inovācija, uzņēmējdarbība un rūpniecība, enerģētika, tiesiskums un pamattiesības, migrācija un patvērums, transports, lauku attīstība, digitālā ekonomika un sabiedrība, klimata politika, jūrlietas un zivsaimniecība, strukturālās reformas un jaunatne. Attiecīgajā anketā pašreizējā SRAP netika tieši minēta kā viena no “kohēzijas kopas” finansējuma programmām; tāpēc, izstrādājot programmu, jautājumu nozīme bija tikai ierobežota. Tomēr daži sabiedriskās apspriešanas rezultāti var būt visai noderīgi (piemēram, atbildes uz jautājumiem, kuros konkrēti minēta (strukturālo) reformu īstenošana dalībvalstīs). Saistībā ar 2017. gada 6. decembrī pieņemto EMS paketi par ekonomiskās un monetārās savienības padziļināšanu Komisija paziņoja par nodomu izveidot jaunu reformu īstenošanas instrumentu laikposmam pēc 2020. gada, lai palīdzētu valstij īstenot reformas, kas konstatētas Eiropas pusgada procesā, kurā notiek ekonomikas politikas koordinācija, un sākt izmēģinājuma projektu (grozot Kopīgo noteikumu regulu), lai pārbaudītu šo ideju jau pašreizējā plānošanas periodā. Šajā kontekstā Komisija nolēma organizēt tehniskus darbseminārus visās dalībvalstīs. Semināriem bija divējāds mērķis: apkopot dalībvalstu viedokļus un interesi par reformu īstenošanas instrumenta izmēģinājuma projektu un apkopot idejas par turpmākā reformu īstenošanas instrumenta struktūru un to reformu veidu, attiecībā uz kurām šo instrumentu varētu izmantot. No dalībvalstīm saņemtās atsauksmes par reformu īstenošanas instrumentu tika iekļautas ietekmes novērtējumā kā apspriešanās ar ieinteresētajām personām iegūtie rezultāti. •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Neattiecas. •Ietekmes novērtējums Šo priekšlikumu pamato ietekmes novērtējums. Ietekmes novērtējumā tika aplūkota iespēja, ka pašlaik notiekošās Savienības programmas pēc 2020. gada varētu turpināties tādā pašā formā kā tagad. Ja Eiropas pusgada process saglabātos bez izmaiņām, SRAP varētu arī turpmāk sniegt tehnisko atbalstu dalībvalstīm, izmantojot pašreizējos ierobežotos finanšu resursus, un Savienības fondi paliktu vienīgais Savienības investīciju instruments, kas nodrošina finansējumu dažu strukturālo reformu īstenošanai un stimulus dažu reformu veikšanai, izmantojot pašreizējo saikni starp Savienības fondiem un Eiropas pusgadu.

Savienības līmenī līdzšinējiem instrumentiem nav izdevies nodrošināt pietiekamus stimulus, lai būtiski paātrinātu strukturālo reformu veikšanu un tempu. Līdz ar to tie nav spējuši samazināt neaizsargātību pret satricinājumiem; turklāt tie nenodrošina mērķtiecīgu atbalstu reformu īstenošanai dalībvalstīs, kas nav eurozonā. Tāpēc Komisija ierosina jaunu Savienības līmeņa instrumentu, kas nodrošinās SRAP turpināšanu un ieviesīs finansiālus stimulus, kuri veicinās strukturālo reformu īstenošanu, izmantojot plānoto reformu īstenošanas instrumentu. Turklāt tiks izveidots īpašs instruments, no kura atbalstīs reformas dalībvalstīs, kas nav eurozonas dalībnieces, bet ir apliecinājušas pierādāmus centienus ieviest vienoto valūtu, – šis instruments sniegs papildu atbalstu reformu īstenošanai potenciālajās eurozonas dalībvalstīs un daudzkāršos reformu pozitīvo ietekmi gan eurozonā kopumā, gan dalībvalstīs, kas tajā neietilpst. Šajā ziņā par pierādāmiem centieniem ir uzskatāma oficiāla attiecīgās dalībvalsts valdības vēstule Komisijai, kurā pausta skaidra apņemšanās pieņemamā un noteiktā termiņā pievienoties eurozonai un kurā ir sniegts ticams, ar Komisiju apspriests ceļvedis ar konkrētiem termiņiem, kuros tiks īstenoti konkrēti pasākumi, kas vajadzīgi, lai sagatavotos sekmīgai dalībai eurozonā, tostarp pasākumi, kas nodrošinās valsts tiesību aktu pilnīgu saskaņošanu ar Savienības tiesību aktu prasībām (arī banku savienības jomā). Programmas ietekme galvenokārt būs atkarīga no tā, kādas reformas dalībvalstis ierosina un īsteno saistībā ar reformu īstenošanas instrumentu vai kāda veida atbalstu tās lūgs un izmantos saistībā ar tehniskā atbalsta instrumentu. Kopumā sagaidāms, ka programma dos labumu dalībvalstu ekonomikai, nostiprinās noturību pret satricinājumiem un pozitīvi ietekmēs arī citas dalībvalstis. Tāpēc ir paredzams, ka ilgtermiņā tā pozitīvi ietekmēs ekonomikas izaugsmi visā Savienībā un uzlabos valstu fiskālo stāvokli un parāda attiecību pret IKP. Programmai gaidāma arī pozitīva ietekme uz nodarbinātību, jo tiks stimulēta darbvietu izveide visā Savienībā. Šādu iedarbību var panākt, piemēram, liekot lietā darba tirgus reformas, it īpaši tādas, kas uzlabo prasmes un darbaspēka kvalifikāciju un pielāgo prasmes tirgus vajadzībām. Programma var pozitīvi ietekmēt arī ienākumu sadalījumu, aktīvu darba tirgus politiku, sociālo iekļaušanu un sociālo aizsardzību, veicinot Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanu. Tā var arī veicināt reformas publiskajā pārvaldē kopumā un cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un pret korupciju, jo šīs parādības smagi skar iedzīvotājus un uzņēmumus un apdraud labu pārvaldību un ekonomikas attīstību. Paredzams, ka programmas radītās priekšrocības izpaudīsies arī kā mazāks administratīvais slogs. No reformu īstenošanas instrumenta piešķirtais finansiālais ieguldījums tiks izmaksāts kā ar izmaksām nesaistīts finansējums, tādējādi samazinot gan Komisijas, gan dalībvalstu administratīvās un darījumu izmaksas. Lai samazinātu reformu īstenošanas instrumenta administratīvo slogu un sekmētu vienkāršošanu, Eiropas pusgada procesā tiks pārraudzīts, kā izpildīti starpposma un galīgie mērķrādītāji. Administratīvās procedūras, kas saistītas ar trijiem tehniskā atbalsta instrumentiem, arī turpmāk nebūs sarežģītas – piemēram, tehniskā atbalsta instrumenta pieteikumu iesniegšana būs vienkārša un prasītā informācija tiks ierobežota līdz minimumam. Regulējuma kontroles padome izskatīja ietekmes novērtējuma projektu un 2018. gada 22. maijā sniedza pozitīvu atzinumu ar atrunām. Regulējuma kontroles padomes izvirzītie jautājumi tika ņemti vērā, sagatavojot ietekmes novērtējuma pārstrādāto redakciju, kas ir Komisijas dienestu darba dokuments. Tajā ir izskaidrots reformu īstenošanas instrumenta finansējuma piešķiršanas princips un tā pamatojums (sniedzot arī piemēru). Tika precizēta reformu īstenošanas instrumenta darbības joma. Ietekmes novērtējums arī tika papildināts, lai izvērtētu alternatīvu īstenošanas mehānismu – līdzfinansēšanu un daļēji intensīvāku īstenošanu sākumposmā. Tika arī sagatavoti precizējumi par iespējamiem riskiem, kas saistīti ar šo mehānismu (morālais risks, apjoms un apturēšanas, anulēšanas un līdzekļu atgūšanas procedūras). Ietekmes novērtējumam (Komisijas dienestu darba dokuments) ir pievienots īpašs pielikums, kurā precizēts, kādas izmaiņas veiktas pēc Regulējuma kontroles padomes atzinuma. •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana Priekšlikums nav saistīts ar normatīvās atbilstības un vienkāršošanas pārbaudi un nerada izmaksas par atbilstības nodrošināšanu mazajiem un vidējiem uzņēmumiem vai citām ieinteresētajām personām. Programma tiks īstenota ar elektroniskas platformas palīdzību, kas būs pieejama Komisijas dienestiem un dalībvalstīm. •Pamattiesības Priekšlikumam ir pozitīva ietekme uz Savienības pamattiesību ievērošanu un attīstību, pieņemot, ka dalībvalstis pieprasa un saņem atbalstu ar tām saistītās jomās. Piemēram, atbalsts tādās jomās kā migrācija, darba tirgus un sociālā apdrošināšana, veselības aprūpe, izglītība, vide, īpašums, publiskā pārvalde un tiesu sistēma var veicināt Savienības pamattiesības, kā cieņu, brīvību, līdztiesību, solidaritāti, pilsoņu tiesības un tiesiskumu. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Finansējums programmas īstenošanai laikposmā no 2021. gada 1. janvāra līdz 2027. gada 31. decembrim ir 25 miljardi EUR (pašreizējās cenās). Tā indikatīvais sadalījums ir šāds: i) līdz 22 miljardiem EUR – reformu īstenošanas instrumentam; ii) līdz 840 miljoniem EUR – tehniskā atbalsta instrumentam un iii) līdz 2,16 miljardiem EUR – konverģences mehānismam, no tiem līdz 2 miljardiem EUR finansiālā atbalsta komponentam un līdz 160 miljoniem EUR tehniskā atbalsta komponentam. Ja dalībvalsts, kas ir tiesīga saņemt atbalstu no konverģences mehānisma, līdz 2023. gada beigām nav apliecinājusi pierādāmus centienus noteiktā termiņā pieņemt vienoto valūtu, tad maksimālo summu, kas attiecīgajai dalībvalstij bija pieejama no konverģences mehānisma finansiālā atbalsta komponenta, pārceļ uz reformu īstenošanas instrumentu. Komisija, uzklausījusi attiecīgās dalībvalsts viedokli, šajā saistībā pieņems attiecīgu lēmumu. Tiesību akta finanšu pārskatā ir iekļauti attiecīgi paskaidrojumi par programmas finansējumu. 5.CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un pārskatu sniegšanas kārtība Lai uzraudzītu, kā programmas ietvaros sokas ar regulas 6. pantā noteikto konkrēto mērķu sasniegšanu, ir noteikti daži galvenie darbības rādītāji, par kuriem periodiski vāks datus. Rādītāju kopums ir definēts individuālā atbalsta darbību līmenī, lai ievāktu attiecīgos mikrodatus, kas jāapkopo programmas līmenī, un datus vāks Komisija, izmantojot īpašu pārraudzības instrumentu, kas piedāvā sadalījumu pa dalībvalstīm un politikas jomām. Attiecībā uz finansiālo ieguldījumu (kas piešķirts no reformu īstenošanas instrumenta un no konverģences mehānisma finansiālā atbalsta komponenta) katrā reformu saistību plānā, par ko notiek vienošanās ar dalībvalstīm, tiks noteikti īpaši iznākuma, rezultātu un ietekmes rādītāji, starpposma un galīgo mērķrādītāju izpildīšanu atzīstot par priekšnoteikumu finansiālā ieguldījuma saņemšanai. Šim nolūkam dalībvalstis savos gada progresa ziņojumos iekļaus pierādījumus par to, kā izpildīti starpposma un galīgie mērķrādītāji, un nodrošinās Komisijai piekļuvi datiem, uz kuriem balstās ziņojums, tostarp administratīvajiem datiem, ja tas attiecas uz konkrēto gadījumu. Attiecībā uz tehniskā atbalsta instrumentu tiks noteikti konkrēti rezultātu un ietekmes rādītāji, kas attieksies uz konkrētiem projektiem, ietverot atsauces rādītājus un mērķrādītājus, lai uzraudzītu virzību uz galīgajiem mērķrādītājiem un izvērtētu īstenoto reformu ietekmi. Minētie rādītāji tiks izmantoti arī konverģences mehānisma tehniskā atbalsta komponentam.

Katram instrumentam tiks veikts vidusposma novērtējums un ex post novērtējums, lai izvērtētu efektivitāti, lietderīgumu, nozīmīgumu, saskanību un Savienības pievienoto vērtību, apkopojot rezultātus visas programmas pārnozaru novērtējumā. Novērtējumi tiks veikti saskaņā ar 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīguma 22. un 23. punktu, kurā trīs iestādes apstiprināja, ka spēkā esošo tiesību aktu un politikas novērtējumiem būtu jānodrošina pamats, uz kura novērtēt turpmākas rīcības iespējas. Novērtējumos ietvers atziņas, kas gūtas, nosakot trūkumus un/vai problēmas, vai iespējas vēl vairāk uzlabot darbības vai to rezultātus un maksimāli palielināt to izmantošanu un ietekmi. Novērtējumus veiks laikus, lai to rezultātus varētu ņemt vērā lēmumu pieņemšanas procesā. Programmas vidusposma novērtējumu veiks, tiklīdz par programmas īstenošanu būs pieejama pietiekama informācija, bet ne vēlāk kā četrus gadus pēc programmas īstenošanas sākuma. Programmas īstenošanas beigās, bet ne vēlāk kā pēc četriem gadiem no regulas piemērošanas termiņa beigām, Komisija veiks programmas galīgo izvērtēšanu. Komisija Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai paziņos šīs izvērtēšanas rezultātus kopā ar saviem apsvērumiem. •Paskaidrojošie dokumenti (attiecībā uz direktīvām) Neattiecas. •Konkrētu priekšlikuma noteikumu sīks skaidrojums Reformu atbalsta programmu veido trīs atsevišķi, savstarpēji papildinoši instrumenti: a) reformu īstenošanas instruments, kas dalībvalstīm piedāvās finansiālus stimulus, lai īstenotu strukturālās reformas, kuru nepieciešamība konstatēta Eiropas pusgada gaitā (II nodaļa), b) tehniskā atbalsta instruments, kas ar tehniskiem pasākumiem atbalstīs dalībvalstis, tām veicot institucionālas, administratīvas un izaugsmi veicinošas strukturālās reformas (III nodaļa), un c) konverģences mehānisms atbalstam dalībai eurozonā, no kura sniegs papildu atbalstu (gan tehnisku, gan finansiālu) dalībvalstīm, kuru valūta nav euro un kuras ir apliecinājušas pierādāmus centienus noteiktā termiņā ieviest vienoto valūtu (IV nodaļa) (3. pants). Programmas vispārējais mērķis ir uzlabot kohēziju, konkurētspēju, ražīgumu, izaugsmi un nodarbinātību. Šajā nolūkā tai būtu jāparedz finansiāli stimuli, kas mudinās risināt strukturālas problēmas, un jāpalīdz nostiprināt dalībvalstu administratīvo spēju attiecībā uz šo valstu iestādēm, ekonomiku un sociālo jomu (4. pants). Programmas konkrētie mērķi ir noteikti katram programmas instrumentam atsevišķi (5. pants). Attiecībā uz reformu īstenošanas instrumentu tiem būtu jāietver konkrēti starpposma un galīgie mērķrādītāji, no kuru izpildes, īstenojot reformu saistības, būtu atkarīga finansiālo stimulu izmantošana. Attiecībā uz tehniskās palīdzības instrumentu tiem būtu jāatbalsta valstu iestāžu centieni uzlabot savu administratīvo spēju izstrādāt, attīstīt un īstenot reformas, tostarp izmantojot paraugprakses apmaiņu, piemērotas procedūras un metodiku un efektīvāku un lietderīgāku cilvēkresursu pārvaldību. Uz šiem mērķiem būtu jātiecas visām dalībvalstīm, arī tām (saistībā ar konverģences mehānismu), kuru valūta nav euro un kuras ir paudušas skaidru apņemšanos un apliecinājušas pierādāmus centienus noteiktā termiņā ieviest vienoto valūtu. Šos trijus instrumentus var piemērot visdažādākajās politikas jomās, tostarp tajās, kas saistītas ar publisko finanšu un aktīvu pārvaldību, institucionālo un administratīvo reformu, uzņēmējdarbības vidi, preču, pakalpojumu un darbaspēka tirgu, izglītību un mācībām, ilgtspējīgu attīstību, sabiedrības veselību, izglītības un finanšu nozari (6. pants). Kopējais programmas finansējums tās īstenošanai laikposmā no 2021. līdz 2027. gadam ir 25 miljardi EUR pašreizējās cenās; starp trijiem instrumentiem tas tiks sadalīts apmēram šādi: 22 miljardi EUR – reformu īstenošanas instrumentam, 840 miljoni EUR – tehniskā atbalsta instrumentam un 2,16 miljardi EUR – konverģences mehānismam. Saskaņā ar noteikumiem, kas ietverti Regulā (ES) [KNR pēctecības regula], dalībvalstis var pieprasīt pārvietot uz šo programmu līdz 5 % no programmas finanšu piešķīrumiem no ERAF, ESF+, Kohēzijas fonda vai EJZF. Pārvietotos līdzekļus apgūst saskaņā ar šīs programmas noteikumiem un izmanto attiecīgās dalībvalsts labā (7. pants). Komisijas priekšlikumos attiecībā uz 2021.–2027. gada daudzgadu finanšu shēmu ir noteikts vērienīgāks mērķis klimata jautājumu integrēšanai visās ES programmās, nosakot vispārēju mērķrādītāju, proti, 25 % ES izdevumu jāpalīdz sasniegt klimata politikas mērķus. Šīs programmas devumam minētā vispārējā mērķa sasniegšanā tiks sekots, izmantojot ES klimata marķiera sistēmu atbilstīgā iedalījuma līmenī, tai skaitā izmantojot precīzākas metodikas, ja tādas būs pieejamas. Komisija turpinās reizi gadā iesniegt informāciju par saistību apropriācijām gada budžeta projekta kontekstā. Lai palīdzētu pilnvērtīgi izmantot programmas potenciālu klimata mērķu sasniegšanā, Komisija centīsies apzināt attiecīgās darbības programmas sagatavošanas, īstenošanas, pārskatīšanas un izvērtēšanas gaitā. Reformu īstenošanas instruments Strukturālās reformas, kuras var saņemt finansējumu no reformu īstenošanas instrumenta, ietvers reformas, kuru mērķis ir risināt problēmas, kas konstatētas Eiropas pusgadā notiekošās ekonomikas politikas koordinēšanas gaitā, arī tās problēmas, kas minētas konkrētajai valstij adresētajos ieteikumos (8. pants). Tiks noteiktas maksimālās summas katrai dalībvalstij. Šīs summas būtu jāaprēķina atkarībā no dalībvalsts iedzīvotāju skaita (9. pants). Līdzekļi no reformu īstenošanas instrumenta dalībvalstīm tiks piešķirti pakāpeniski. Pirmajā posmā, kas būs divdesmit mēnešus ilgs, dalībvalstīm tiktu darīta pieejama puse (11 miljardi EUR) no paredzētā kopējā reformu īstenošanas instrumenta finansējuma, un šajā posmā dalībvalstis, iesniegušas reformu saistību priekšlikumus, varētu saņemt līdz maksimālajam piešķīruma apmēram. Nākamajā posmā, kas ilgs līdz programmas beigām (otrais posms), Komisija izveidos sistēmu, kurā periodiski izsludinās uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus, lai sadalītu otru pusi no instrumenta kopējā finansējuma (atlikušos 11 miljardus EUR), pieskaitot summas, kas nav izmantotas iepriekšējā posmā. Katrā otrā posma uzaicinājumā visas dalībvalstis tiks aicinātas vienlaikus iesniegt reformu priekšlikumus, un, balstoties uz tiem, tās varēs saņemt līdz maksimālajam finansiālā ieguldījuma apmēram. Jāuzsver, ka sākumā pirmais uzaicinājums iesniegt priekšlikumus, ko Komisija izsludinās otrajā posmā, būs par summu, kas atbilst atlikušajai instrumenta kopējā finansējuma pusei (t. i., 11 miljardiem EUR), kam pieskaitīs pirmajā līdzekļu piešķiršanas posmā neizmantotās summas. Turpmākos uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus Komisija organizētu tikai tad, ja kopējais finansējums vēl nebūtu izsmelts. Šajā sakarībā Komisijai vajadzētu pieņemt un publicēt indikatīvu grafiku ar ziņām par turpmāk organizējamiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus, pie katra uzaicinājuma norādot summu, kas atlikusi no kopējā finansējuma un ir pieejama šim uzaicinājumam (10. pants). Šī pieeja atbilst principam, ka ārpus ES iestādēm jānodrošina pārredzamība attiecībā uz šādu uzaicinājumu summām un grafiku. Dalībvalstis kopā ar valsts reformu programmu iesniegs reformu saistību priekšlikumu, to noformējot kā atsevišķu pielikumu. Šo atsevišķo pielikumu varētu iesniegt reizē ar valsts reformu programmu vai citā brīdī.

Dalībvalstīm pašām starp Eiropas pusgadā norādītajiem problemātiskajiem jautājumiem būtu jāidentificē reformas un jāierosina sīki izstrādāti pasākumi to īstenošanai, kuros vajadzētu iestrādāt atbilstošus starpposma un galīgos mērķrādītājus un īstenošanas grafiku, kas aptver ne vairāk kā triju gadu ilgu periodu (11. pants). Reformu saistību priekšlikumu drīkstētu grozīt tikai vienu reizi visā programmas darbības laikā, ja šādus grozījumus attaisno objektīvi apstākļi (13. pants). Komisija izvērtēs dalībvalstu ierosināto reformu saistību veidu un nozīmīgumu un noteiks piešķiramo summu, pamatojoties uz pārredzamiem kritērijiem. Komisijai būtu jāņem vērā dalībvalstu sniegtās informācijas būtiskākie elementi un jāizvērtē, i) vai dalībvalstu piedāvātās reformu saistības spēs efektīvi risināt problēmas, kas konstatētas Eiropas pusgada laikā, ii) vai runa ir par visaptverošu reformu kopumu, iii) vai reformas paredz stiprināt valsts ekonomikas sniegumu un noturību un iv) vai to īstenošanai attiecīgajā dalībvalstī ir gaidāma paliekoša ietekme. Turklāt Komisijai būtu arī jānovērtē, v) vai ir gaidāms, ka dalībvalstu ierosinātie iekšējie pasākumi, tostarp ierosinātie starpposma un galīgie mērķrādītāji un saistītie rādītāji spēs nodrošināt reformu saistību efektīvu īstenošanu ne vairāk kā triju gadu laikā (11. pants). Attiecīgās Padomes ekonomikas politikas komitejas, kas nodarbojas ar Eiropas pusgada jautājumiem, var sniegt atzinumu par dalībvalstu iesniegtajiem reformu saistību priekšlikumiem (11. pants). Dalībvalstīm īstenojamo reformu saistības tiks noteiktas ar īstenošanas aktu (Komisijas lēmumu) (12. pants). Attiecīgās vadlīnijas ir izklāstītas šīs regulas pielikumā, un uz to pamata Komisija pārredzamā un taisnīgā veidā novērtēs reformu saistību priekšlikumus, ko iesniegušas dalībvalstis, un noteiks finansiālo ieguldījumu saskaņā ar šajā regulā noteiktajiem mērķiem un pārējām būtiskajām prasībām. Lai novērtētu reformu saistību priekšlikumus, tiek izveidota atzīmju sistēma (11. pants saistībā ar II pielikumu). Attiecīgā dalībvalsts Eiropas pusgada procedūrā regulāri ziņos par to, kādi panākumi ir gūti reformu saistību īstenošanā. Valstu reformu programmas jāizmanto, lai ziņotu par progresu virzībā uz reformas pabeigšanu (14. pants). Ir iekļauti arī noteikumi par reformas ilgstamību (vismaz piecus gadus pēc finansiālā ieguldījuma saņemšanas), par budžeta saistībām un maksājumiem, kā arī par nepamatoti izmaksāto līdzekļu apturēšanu, atsaukšanu un atgūšanu (15. un 16. pants). Tehniskā atbalsta instruments Programmas tehniskā atbalsta instruments arī turpmāk palīdzētu īstenot pēc dalībvalstu iniciatīvas veiktās reformas, ekonomikas pārvaldības kontekstā veiktās reformas vai darbības, kas saistītas ar Savienības tiesību aktu un Savienības politisko prioritāšu īstenošanu, kā arī reformas, kas saistītas ar ekonomikas korekciju programmu īstenošanu. Instrumentam būtu arī jānodrošina tehniskais atbalsts tādu reformu sagatavošanai un īstenošanai, ko veiks saskaņā ar citiem programmas instrumentiem. Komisija analizēs atbalsta pieprasījumus, izvērtējot apzināto problēmu neatliekamību, mērogu un dziļumu, atbalsta vajadzības konkrētajā politikas jomā, sociālekonomisko rādītāju analīzi un dalībvalsts vispārējo administratīvo spēju. Pamatojoties uz šo analīzi un ņemot vērā pašreizējos pasākumus un darbības, ko finansē no citiem Savienības fondiem vai Savienības programmām, Komisija vienosies ar attiecīgo dalībvalsti par atbalsta prioritārajām jomām, mērķiem, indikatīvo grafiku, atbalsta pasākumu apmēru, kā arī aplēsto kopējo finansiālo ieguldījumu, kas jānosaka sadarbības un atbalsta plānā (19. pants). Darbības, kas ir tiesīgas saņemt finansējumu no tehniskā atbalsta instrumenta, cita starpā ietvers ar politikas atzinumiem un/vai politikas izmaiņām saistītu lietpratību, stratēģiju un reformu ceļvežu formulēšanu, kā arī likumdošanas, institucionālas, strukturālas un administratīvas reformas; ekspertu, tostarp uz vietas dzīvojošu ekspertu nodrošināšanu; spēju veidošanu un saistītās atbalsta darbības visos pārvaldības līmeņos, arī tādas, kas dod ieguldījumu pilsoniskās sabiedrības spēju stiprināšanā (18. pants). Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai brīvprātīgi veikt iemaksas programmas tehniskā atbalsta instrumenta budžetā, pārvietojot uz to līdzekļus. Šie brīvprātīgie papildu pārvietojumi var izpausties kā iemaksas no citu Savienības fondu plānotajiem resursiem, kas pārvietoti saskaņā ar Regulas (ES) [KNR pēctecības regula] noteikumiem (21. pants). Komisija pieņems darba programmas tehniskā atbalsta instrumenta īstenošanai, izmantojot īstenošanas aktus, kuros tiks izklāstīti pasākumi tehniskā atbalsta sniegšanai un visi informācijas elementi, kas prasīti saskaņā ar Finanšu regulu (23. pants). Konverģences mehānisms Tiesībām uz atbalstu no konverģences mehānisma vajadzētu būt tādai dalībvalstij, kura ir apliecinājusi pierādāmus centienus noteiktā termiņā pieņemt vienoto valūtu. Šajā ziņā par pierādāmiem centieniem ir uzskatāma oficiāla attiecīgās dalībvalsts valdības vēstule Komisijai, kurā pausta skaidra apņemšanās pieņemamā un noteiktā termiņā pievienoties eurozonai un kurā ir sniegts ticams, ar Komisiju apspriests ceļvedis ar konkrētiem termiņiem, kuros tiks īstenoti konkrēti pasākumi, kas vajadzīgi, lai sagatavotos sekmīgai dalībai eurozonā, tostarp pasākumi, kas nodrošinās valsts tiesību aktu pilnīgu saskaņošanu ar Savienības tiesību aktu prasībām (arī banku savienības jomā). Darbības, ko finansē no konverģences mehānisma dalībai eurozonā, ietvers gan tehniskā, gan finansiālā atbalsta darbības (papildus tām, kas jau ir pieejamas abos pārējos programmas instrumentos), kas ir būtiskas, lai sagatavotos dalībai eurozonā (25. pants un 30. pants). Finansiālā un tehniskā atbalsta komponentiem, kas tiek īstenoti no konverģences mehānisma, būtu jāatbilst tiem pašiem noteikumiem un jātiek īstenotiem tādā pašā procesā kā citiem šīs programmas instrumentiem. Ir pievienoti daži papildu noteikumi par to, kādas reformas ir atbalsttiesīgas, un par pasākumiem, kas attiecas uz abiem pārējiem instrumentiem. Šajos papildu noteikumos ir noteikts maksimālais indikatīvais piešķīrums un aplūkoti reformu saistību priekšlikumi, tehniskā atbalsta priekšlikumi un ar tiem saistītais novērtēšanas process. Turklāt Komisija novērtēs arī to, cik būtiskas ir ierosinātās reformu saistības un tehniskais atbalsts, lai sagatavotos dalībai eurozonā (27. pants un 31. pants). Citi noteikumi Ir paredzēti noteikumi par komunikāciju ar Padomi un Eiropas Parlamentu, un plašu sabiedrību saistībā ar dažādajiem instrumentiem (17. un 20. punkts), kā arī noteikumi par papildināmību (33. pants), uzraudzību (34. pants), gada ziņojumiem (35. pants) un izvērtēšanu (36. pants). 2018/0213 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Reformu atbalsta programmas izveidi

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 175. panta trešo daļu un 197. panta 2. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Dalībvalstīm saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (“Līgums”) 120. un 121. pantu jāīsteno ekonomikas politika, lai saskaņā ar Padomes izstrādātām vadlīnijām veicinātu Savienības mērķu sasniegšanu. Tāpēc dalībvalstu ekonomikas politikas koordinācija ir vispārsvarīgs jautājums. (2)Līguma 175. pantā cita starpā ir paredzēts, ka dalībvalstīm būtu jākoordinē sava ekonomikas politika tā, lai sasniegtu 174. pantā minēto ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas mērķus. (3)Savienības līmenī Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgads ir satvars, kurā tiek noteiktas valstu reformu prioritātes un uzraudzīta to īstenošana. Dalībvalstis izstrādā savu valsts daudzgadu investīciju stratēģiju minēto reformu prioritāšu atbalstam. Minētās stratēģijas būtu jāiesniedz kopā ar gada valsts reformu programmām, jo tas ir līdzeklis, kā izklāstīt un koordinēt prioritāros investīciju projektus, kas saņems atbalstu no valsts un/vai Savienības finansējuma. Tām arī vajadzētu palīdzēt saskaņotā veidā izmantot Savienības finansējumu un radīt pēc iespējas lielāku pievienoto vērtību finansiālajam atbalstam, kas jo īpaši tiks sniegts no Savienības atbalstītajām programmām, attiecīgā gadījumā no Eiropas Reģionālās attīstības fonda, Kohēzijas fonda, Eiropas Sociālā fonda, Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai, Eiropas Investīciju stabilizācijas funkcijas un InvestEU. (4)Ekonomikas un finanšu krīze ir parādījusi, ka stabilas un noturīgas ekonomikas un finanšu sistēmas, kuru pamatā ir spēcīga ekonomiskā un sociālā struktūra, palīdz dalībvalstīm efektīvāk reaģēt uz satricinājumiem un ātrāk atgūties no tiem. Strukturālo reformu īstenošana ir viena no Savienības politikas prioritātēm, jo šādas reformas cenšas ekonomikas atveseļošanos ievirzīt uz ilgtspējas ceļa, atraisīt izaugsmes potenciālu, stiprināt pielāgošanās spēju un atbalstīt augšupējas konverģences procesu. Strukturālo reformu īstenošana var arī palīdzēt stiprināt ekonomisko un sociālo kohēziju, palielināt ražīgumu un investīcijas un radīt labus apstākļus ilgtspējīgai izaugsmei un nodarbinātībai Savienībā. (5)Strukturālās reformas var palīdzēt dalībvalstīm sasniegt augstu iekšzemes ekonomikas noturības un ilgtspējīgas pārrobežu konverģences līmeni, kas ir būtiski, lai nodrošinātu sekmīgu un netraucētu dalību ekonomiskajā un monetārajā savienībā. Augsts noturīgas konverģences līmenis ir jo īpaši svarīgs dalībvalstīm, kuru valūta nav euro, tām gatavojoties pievienoties eurozonai. (6)Strukturālo reformu īstenošanas līmenis Savienības dalībvalstīs vēl joprojām nav pietiekams. Pieredze, kas gūta, Eiropas pusgada gaitā īstenojot ekonomikas politikas koordinācijas mehānismu, liecina, ka strukturālo reformu īstenošana kopumā ir bijusi lēna un nevienmērīga un ka valstu reformu centieni būtu jāpastiprina un jāstimulē. (7)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/825 laikposmam no 2017. gada līdz 2020. gadam tika izveidota Strukturālo reformu atbalsta programma (SRAP), kuras budžets ir 142 800 000 EUR. SRAP tika izveidota ar mērķi nostiprināt dalībvalstu spēju sagatavot un īstenot izaugsmi veicinošas administratīvas un strukturālas reformas, tostarp nodrošinot palīdzību Savienības fondu efektīvai un lietderīgai izmantošanai. Programmas ietvaros Komisija pēc dalībvalsts pieprasījuma sniedz tehnisko atbalstu, kas var aptvert ļoti dažādas politikas jomas. Sākotnējā pieredze ar SRAP liecina par lielu pieprasījumu pēc tehniskā atbalsta: tas četrkārt (2017. gadā) un pieckārt (2018. gadā) pārsniedza programmas pieejamo gada budžetu. (8)Arī citi Savienības instrumenti un programmas sniedz nozīmīgu ieguldījumu, uzlabojot apstākļus, kas dalībvalstīs rada pamatu noteiktām investīcijām, kuras var veicināt šādu reformu īstenošanu vai būt daļa no tām. Konkrētāk, Savienības fondi, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. YYY/XX [KNR], sasaista investīcijas ar nepieciešamo nosacījumu izpildi (agrāk tie bija pazīstami kā ex ante nosacījumi), paredz makroekonomikas pārvaldības mehānismu un pieļauj to strukturālo reformu izmaksu finansēšanu, kas saistītas ar investīcijām politikas jomās, kuras skar kohēzijas politiku. Tomēr pašlaik neviens instruments neparedz tiešu finansiālu atbalstu, kas nodrošinātu dalībvalstīm stimulus īstenot reformas visās politikas jomās, reaģējot uz Eiropas pusgada laikā konstatētajām problēmām. Turklāt dalībvalstīm, kuru valūta nav euro, šobrīd neviens instruments nepiedāvā īpašu un mērķorientētu finansiālo un tehnisko atbalstu to centieniem īstenot reformas, kas ir būtiskas, lai pievienotos eurozonai. (9)Komisijas 2017. gada 6. decembra paziņojumā, kas ietilpst iniciatīvu kopumā, kura mērķis ir padziļināt ekonomisko un monetāro savienību, ir ierosināts izveidot reformu īstenošanas instrumentu un konverģences mehānismu kā jaunus budžeta instrumentus. Šādu instrumentu mērķis ir stiprināt iekšzemes ekonomikas noturību un veicināt pozitīvu netiešu ietekmi citās dalībvalstīs, nodrošinot stimulus tādu strukturālo reformu īstenošanai, kas veicina šo mērķu sasniegšanu un ir būtiski svarīgas ekonomiskās un monetārās savienības stabilitātei. (10)Ņemot vērā šo kontekstu, ir nepieciešams nostiprināt pašreizējo satvaru, kas nosaka atbalsta sniegšanu dalībvalstīm, piedāvājot tiešu finansiālo atbalstu, kā arī tehnisko atbalstu. Šim nolūkam būtu jāizveido jauna Reformu atbalsta programma (“programma”), lai nodrošinātu iedarbīgus stimulus paātrināt strukturālo reformu īstenošanu dalībvalstīs. Programmai vajadzētu būt visaptverošai, un tajā vajadzētu arī izmantot pieredzi, ko Komisija un dalībvalstis guvušas, īstenojot citus instrumentus un programmas. Programmai vajadzētu arī turpināt SRAP pasākumus un darbības veidu, tā kā tie ir izrādījušies ļoti noderīgi un tos atzinīgi vērtē dalībvalstis, jo tie nostiprina valsts iestāžu administratīvo spēju dažādās politikas jomās. Programmai vajadzētu ietvert arī mērķorientētu atbalstu reformām dalībvalstīs, kuru valūta nav euro un kuras ir apliecinājušas pierādāmus centienus noteiktā termiņā ieviest vienoto valūtu. (11)Lai vajadzīgo atbalstu būtu iespējams sniegt dažādos veidos un ņemtu vērā katra komponenta īpatnības, programmai vajadzētu ietvert trīs atsevišķus, bet savstarpēji papildinošus instrumentus, proti, reformu īstenošanas instrumentu, tehniskā atbalsta instrumentu un īpašu konverģences mehānismu, no kura atbalstīs sagatavošanos dalībai eurozonā. (12)Šajā regulā minētos finansēšanas veidus un īstenošanas metodes būtu jāizvēlas atkarībā no iespējām ar tiem sasniegt konkrētos darbību mērķus un gūt rezultātus, īpaši ņemot vērā kontroles izmaksas, administratīvo slogu un paredzamo neatbilstības risku. Šajā saistībā vajadzētu apsvērt iespēju izmantot vienreizējus maksājumus, vienotas likmes un vienības izmaksas, kā arī finansējumu, kas nav saistīts ar izmaksām, kā tas minēts Finanšu regulas 125. panta 1. punktā.

(13) Programmas vispārējais mērķis ir uzlabot kohēziju, konkurētspēju, ražīgumu, izaugsmi un nodarbinātību. Tālab tai būtu jāparedz finansiāli stimuli, kas mudinātu risināt strukturāla rakstura problēmas, un būtu jāpalīdz stiprināt dalībvalstu administratīvo spēju, ciktāl tas attiecas uz to iestādēm, ekonomiku un sociālo jomu. (14)Programmas konkrētos mērķus vajadzētu noteikt katram programmas instrumentam atsevišķi. Attiecībā uz reformu īstenošanas instrumentu tiem būtu jāietver konkrēti starpposma un galīgie mērķrādītāji, no kuru izpildes, īstenojot reformu saistības, būtu atkarīga finansiālo stimulu līdzekļu saņemšana. Tehniskā atbalsta instrumenta mērķiem būtu jāatbalsta valstu iestādes to centienos izstrādāt un īstenot reformas, ņemot vērā paraugpraksi un no līdzbiedriem gūto pieredzi. Minētos mērķus būtu jātiecas sasniegt visās dalībvalstīs, kas izmanto abus instrumentus, un konverģences mehānisma mērķus – dalībvalstīs, kuru valūta nav euro un kuras ir apliecinājušas pierādāmus centienus noteiktā termiņā pieņemt vienoto valūtu. (15)Lai nodrošinātu, ka programmas atbalstītās reformas attieksies uz visām galvenajām ekonomikas un sociālajām jomām, Komisija pēc dalībvalsts pieprasījuma no programmas nodrošinās gan finansiālo, gan tehnisko atbalstu dažādām politikas jomām, tostarp jomām, kas saistītas ar publisko finanšu un aktīvu pārvaldību, institucionālo un administratīvo reformu, uzņēmējdarbības vidi, finanšu nozari, preču, pakalpojumu un darba tirgu, izglītību un apmācību, ilgtspējīgu attīstību, sabiedrības veselību un sociālo labklājību. (16)Šajā regulā ir noteikts programmas finansējums, kas Eiropas Parlamentam un Padomei ikgadējās budžeta procedūras laikā būs galvenā atsauces summa atbilstīgi Iestāžu nolīgumam par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību. Būtu jānosaka budžeta kopējās summas pienācīgs indikatīvais sadalījums starp visiem trijiem programmas instrumentiem tādā līmenī, kas ir samērīgs ar to vispārīgajiem un konkrētajiem mērķiem un attiecīgajām vajadzībām. (17)Lai ņemtu vērā papildu vajadzības saskaņā ar programmu, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai saskaņā ar attiecīgo procedūru uz programmas budžetu pārvietot līdzekļus no Savienības fondiem, kurus bija plānots apgūt dalītā pārvaldībā. Pārvietotos līdzekļus vajadzētu apgūt saskaņā ar šīs programmas noteikumiem un izlietot attiecīgās dalībvalsts labā. (18)Atzīstot to, cik svarīgi ir risināt ar klimata pārmaiņām saistītās problēmas saskaņā ar Savienības apņemšanos īstenot Parīzes nolīgumu un ANO ilgtspējīgas attīstības mērķiem, šī programma palīdzēs integrēt klimata politikas aspektus un sasniegt kopējo mērķi, kas paredz 25 % no ES budžeta izdevumiem izlietot, atbalstot klimata mērķu sasniegšanu. Attiecīgās darbības tiks apzinātas programmas sagatavošanas un īstenošanas gaitā, un tās vēlreiz tiks novērtētas attiecīgajās izvērtēšanās un pārskatīšanas procedūrās. (19)Attiecībā uz reformu īstenošanas instrumentu ir jānosaka, kādi reformu veidi būs tiesīgi saņemt finansiālu atbalstu. Lai nodrošinātu to ieguldījumu programmas mērķu sasniegšanā, atbalsttiesīgajām reformām jābūt tādām, kas risina Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadā konstatētās problēmas, arī tās, kurām ieteikts pievērsties konkrētai valstij adresētajos ieteikumos. (20)Lai dalībvalstīm dotu pārliecinošu stimulu pabeigt strukturālās reformas, ir lietderīgi noteikt tām pieejamo maksimālo finansiālo ieguldījumu, ko tās var saņemt no instrumenta katrā līdzekļu piešķiršanas posmā un katrā uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus. Šo maksimālo summu būtu jāaprēķina atkarībā no dalībvalsts iedzīvotāju skaita. Lai nodrošinātu finansiālo stimulu vienmērīgu sadalījumu visā programmas piemērošanas perioda laikā, līdzekļu piešķiršana dalībvalstīm būtu jāorganizē pa posmiem. Pirmajā posmā, kas būs divdesmit mēnešus ilgs, dalībvalstīm tiktu darīta pieejama puse (11 000 000 000 EUR) no reformu īstenošanas instrumenta kopējā finansējuma, un šajā posmā dalībvalstis, iesniegušas reformu saistību priekšlikumus, varētu saņemt līdz maksimālajam piešķīruma apmēram. (21)Nākamajā posmā, kas ilgs līdz programmas beigām, Komisijai pārredzamības un efektivitātes interesēs būtu jāizveido sistēma, kurā periodiski izsludinās uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus, lai sadalītu atlikušo pusi no instrumenta kopējā finansējuma (11 000 000 000 EUR), pieskaitot summas, kas nav izmantotas iepriekšējā posmā. Tālab būtu jāorganizē vienkāršas procedūras. Katrā uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus visas dalībvalstis vajadzētu aicināt vienlaikus iesniegt reformu priekšlikumus un atkarībā no tiem tās varētu saņemt līdz maksimālajam finansiālajam ieguldījumam. Pārredzamības interesēs pirmajam uzaicinājumam iesniegt priekšlikumus, ko Komisija organizēs otrajā posmā, vajadzētu būt par summu, kas atbilst instrumenta kopējā finansējuma atlikušajai daļai (11 000 000 000 EUR). Turpmākos uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus Komisija organizētu tikai tad, ja kopējais finansējums vēl nebūtu pilnībā izmantots. Komisijai būtu jāpieņem un jāpublicē indikatīvs nākamo uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus kalendārs, kurā katram uzaicinājumam būtu jānorāda no kopējā finansējuma atlikusī summa, kas ir pieejama šajā uzaicinājumā. (22)Ir jāizveido procedūra, kā dalībvalstis iesniegs reformu saistību priekšlikumus, un jānosaka to satura elementi. Lai procedūras ritētu raitāk, dalībvalstij reformu saistību priekšlikumu vajadzētu iesniegt kopā ar valsts reformu programmu, noformējot to kā atsevišķu pielikumu, ko drīkstētu iesniegt arī citā brīdī. Kaut arī dalība programmā ir brīvprātīga, dalībvalstis, kuras pieredz pārmērīgas nelīdzsvarotības problēmas, būtu īpaši jāmudina saskaņā ar reformu īstenošanas instrumentu iesniegt reformu priekšlikumus, ar kuriem tiek risinātas problēmas, kas izraisījušas šādu pārmērīgu nelīdzsvarotību. (23)Lai nodrošinātu atbildīgumu un pievērstos attiecīgajām reformām, dalībvalstīm reformu saistības būtu jānosaka, reaģējot uz Eiropas pusgadā konstatētajām problēmām (arī tām, kas minētas konkrētai valstij adresētajos ieteikumos), un jāierosina sīki izstrādāts reformu īstenošanas pasākumu kopums, kurā būtu jāietver attiecīgi starpposma un galīgie mērķrādītāji un īstenošanas grafiks, kas nepārsniedz trijus gadus. Visā procesa gaitā būtu jāmeklē un jāpanāk cieša sadarbība starp Komisiju un dalībvalstīm. (24)Komisijai būtu jāizvērtē dalībvalstu ierosināto reformu saistību veids un nozīmīgums un, pamatojoties uz pārredzamiem kritērijiem, jānosaka piešķiramā summa. Tālab tai būtu jāņem vērā dalībvalstu piedāvātie būtiskie elementi un jāizvērtē, vai dalībvalstu piedāvātās reformu saistības spēs efektīvi risināt problēmas, kas konstatētas Eiropas pusgada laikā, vai runa ir par visaptverošu reformu kopumu, vai reformas spēs stiprināt valsts ekonomikas sniegumu un noturību un vai ir gaidāms, ka to īstenošanai būs paliekoša ietekme dalībvalstī, attiecīgā gadījumā nostiprinot konkrētās dalībvalsts institucionālo un administratīvo spēju. Turklāt Komisijai būtu jānovērtē, vai dalībvalstu ierosinātā iekšējā kārtība, tostarp ierosinātie starpposma un galīgie mērķrādītāji un saistītie rādītāji, spēs nodrošinās reformu saistību efektīvu īstenošanu ne ilgāk kā triju gadu laikā. (25)Attiecīgās vadlīnijas būtu jāizklāsta šīs regulas pielikumā, un uz to pamata Komisija pārredzamā un taisnīgā veidā novērtēs reformu saistību priekšlikumus, ko iesniegušas dalībvalstis, un noteiks finansiālā ieguldījuma apmēru saskaņā ar šajā regulā noteiktajiem mērķiem un pārējām būtiskajām prasībām. Pārredzamības un efektivitātes labad šajā nolūkā būtu jāizveido atzīmju sistēma reformu saistību priekšlikumu novērtēšanai. (26)Lai palīdzētu sagatavot kvalitatīvus priekšlikumus un palīdzētu Komisijai novērtēt dalībvalstu iesniegtos reformu saistību priekšlikumus un to sasniegšanas līmeni, būtu jāparedz noteikums, kas ļauj izmantot līdzbiedru un ekspertu konsultācijas. Turklāt Padomes Ekonomikas politikas komitejai, kas nodarbojas ar Eiropas pusgada jautājumiem, vajadzības gadījumā apspriežoties ar attiecīgajām Līgumā noteiktajām komitejām, vajadzētu dot iespēju sniegt atzinumu par dalībvalstu iesniegtajiem reformu saistību priekšlikumiem. Lai vienkāršotu procedūru, dalībvalstu ziņojumi par progresu, kas panākts reformu saistību īstenošanā, būtu jāiesniedz Eiropas pusgadā. (27)Vienkāršošanas nolūkā finansiālā ieguldījuma apmērs būtu jānosaka saskaņā ar vienkāršiem kritērijiem. Finansiālajam ieguldījumam vajadzētu atbilst maksimālajai indikatīvajai summai, ja dalībvalsts ierosinātās reformu saistības pilnībā atbilst novērtēšanas kritērijiem, vai pusei no maksimālās indikatīvās summas, ja dalībvalsts ierosinātās reformu saistības atbilst šiem kritērijiem tikai apmierinoši. Dalībvalstij nebūtu jāsaņem nekāds finansiālais ieguldījums, ja reformu saistību priekšlikums neatbilst vērtēšanas kritērijiem. (28)Lai veicinātu reformu saistību stabilitāti, dalībvalstij vajadzētu būt iespējai grozīt reformu saistību priekšlikumu tikai vienu reizi īstenošanas periodā, ja objektīvi apstākļi attaisno šādu rīcību. (29)Pārredzamības labad Komisijas pieņemtās reformu saistības būtu jāpaziņo Eiropas Parlamentam un Padomei, un Komisijai būtu attiecīgā gadījumā jāveic komunikācijas darbības. (30)Lai efektīvāk un ar vienkāršākiem līdzekļiem nodrošinātu instrumenta finanšu pārvaldību, Savienības finansiālajam atbalstam, kas paredzēts reformu saistībām, būtu jāizpaužas kā finansiālajam ieguldījumam, kurš nav saistīts ar izmaksām, kā tas minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) YYY/XX (“Finanšu regula”) 121. panta 1. punkta e) apakšpunktā, un kuram tiek nodrošināta tiešā pārvaldība. (31)Pareizas finanšu pārvaldības nolūkā būtu jāparedz īpaši noteikumi par budžeta saistībām, maksājumiem, to apturēšanu, atcelšanu un līdzekļu atgūšanu. Maksājumu pamatā vajadzētu būt pozitīvam Komisijas novērtējumam par reformu saistību īstenošanu dalībvalstī. Ja dalībvalsts nav apmierinoši īstenojusi savas reformu saistības, vajadzētu būt iespējai apturēt un atcelt finansiālā ieguldījuma izmaksu. Lai nodrošinātu reformu ilgtspējīgu ietekmi pēc to īstenošanas, būtu jānosaka saprātīgs laikposms reformu ilgstamībai pēc finansiālā ieguldījuma izmaksas. Piecu gadu periods būtu jāuzskata par piemērotu minimumu. Būtu jāievieš atbilstošas ierunu procedūras, lai nodrošinātu, ka Komisijas lēmumā par izmaksāto summu apturēšanu, atcelšanu un atgūšanu tiek ņemtas vērā dalībvalstu tiesības iesniegt apsvērumus. (32)Attiecībā uz tehniskā atbalsta instrumentu jānorāda, ka dalībvalstis ir sākušas aizvien vairāk izmantot tehnisko atbalstu no SRAP, pārsniedzot sākotnējās prognozes. Gandrīz visas dalībvalstis ir pieprasījušas atbalstu no SRAP, un pieprasījumi skar visas minētajā programmā ietvertās politikas jomas. Šā iemesla dēļ būtu jāsaglabā galvenās SRAP iezīmes, tostarp attiecībā uz darbībām, kuras ir tiesīgas saņemt finansējumu no tehniskā atbalsta instrumenta.

(33)Programmas tehniskā atbalsta instrumentam arī turpmāk vajadzētu palīdzēt īstenot pēc dalībvalstu iniciatīvas veiktās reformas, ekonomikas pārvaldības procesu kontekstā veiktās reformas vai darbības, kas saistītas ar Savienības tiesību aktu īstenošanu, kā arī reformas, kas saistītas ar ekonomikas korekciju programmu īstenošanu. Tam arī būtu jānodrošina tehniskais atbalsts, lai sagatavotu un īstenotu reformas, ko veiks saskaņā ar citiem programmas instrumentiem. (34)Ievērojot jau esošos SRAP noteikumus un praksi, būtu jāizveido vienkārša tehniskās palīdzības pieprasījumu iesniegšanas procedūra. Ņemot vērā vispārējos vienlīdzīgas attieksmes, pareizas finanšu pārvaldības un pārredzamības principus, būtu jānosaka piemēroti kritēriji, uz kuru pamata analizēt dalībvalstu iesniegtos priekšlikumus. Šajos kritērijos jāņem vērā problēmu steidzamība, nopietnība un apjoms, kā arī atbalsta vajadzības politikas jomās, kurās paredzēts tehniskais atbalsts. (35)Būtu jāprecizē arī sadarbības un atbalsta plānu satura elementi, kuros tiks sīki izklāstīti pasākumi tehniskā atbalsta sniegšanai dalībvalstīm. Šajā nolūkā paredzētajos tehniskā atbalsta pasākumos un saistītajā aplēstajā kopējā finansiālajā ieguldījumā būtu jāņem vērā Savienības fondu vai Savienības programmu finansētie pasākumi un darbības. (36)Lai nodrošinātu pārskatatbildību, pārredzamību un izceltu Savienības darbības redzamību, Komisijai būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei sadarbības un atbalsta plāni un attiecīgā gadījumā jāveic komunikācijas pasākumi, ievērojot konkrētus nosacījumus, kuru mērķis ir aizsargāt sensitīvu informāciju. (37)Būtu jāparedz noteikumi par tehniskā atbalsta instrumenta īstenošanu, īpaši attiecībā uz pārvaldības veidiem, tehniskā atbalsta pasākumu finansēšanas veidiem un darba programmu satura elementiem, šādi noteikumi būtu jāpieņem ar īstenošanas aktiem. Ņemot vērā to, cik svarīgi ir atbalstīt dalībvalstu centienus sākt un īstenot reformas, dotācijām ir jāparedz līdzfinansējuma likme līdz 100 % no attiecināmajām izmaksām. Lai tehnisko atbalstu steidzamā gadījumā varētu izmantot nekavējoties, būtu jāparedz iespēja pieņemt īpašus pasākumus uz ierobežotu laikposmu. Šim nolūkam īpašu pasākumu vajadzībām būtu jāatvēl ierobežots budžets tehniskā atbalsta instrumenta darba programmā. (38)Konverģences mehānismam vajadzētu orientēties gan uz finanšu atbalsta, gan tehniskā atbalsta (papildus atbalstam, kas jau ir pieejams no abiem pārējiem programmas instrumentiem) sniegšanu dalībvalstīm, kuru valūta nav euro un kuras ir apliecinājušas pierādāmus centienus noteiktā termiņā pieņemt vienoto valūtu, lai palīdzētu tām sagatavoties dalībai eurozonā. Šajā ziņā par pierādāmiem centieniem būtu uzskatāma oficiāla attiecīgās dalībvalsts valdības vēstule Komisijai, kurā pausta skaidra apņemšanās pieņemamā un noteiktā termiņā pievienoties eurozonai un kurā ir sniegts ticams, ar Komisiju apspriests ceļvedis ar konkrētiem termiņiem, kuros tiks īstenoti konkrēti pasākumi, kas vajadzīgi, lai sagatavotos sekmīgai dalībai eurozonā, tostarp pasākumi, kas nodrošinās valsts tiesību aktu pilnīgu saskaņošanu ar Savienības tiesību aktu prasībām (arī banku savienības jomā). (39)Instrumentam būtu jāietver divi dažādi komponenti, kuru mērķis būtu nodrošināt pastiprinātus finansiālus stimulus dalībvalstīm, kas sāk un beidz īstenot attiecīgās strukturālās reformas, kuras vajadzīgas, lai pievienotos eurozonai, un kuru mērķis būtu arī piedāvāt papildu mērķorientētu tehnisko atbalstu šādu reformu izstrādei un īstenošanai. (40)Konsekvences un vienkāršošanas labad konverģences mehānisma finansiālajam un tehniskajam komponentam vajadzētu atbilst tādiem pašiem noteikumiem un īstenošanas procedūrai kā pārējiem šīs programmas instrumentiem. Tādēļ attiecīgie programmas reformu īstenošanas instrumenta un tehniskā atbalsta instrumenta noteikumi būtu jāpiemēro arī attiecīgajiem konverģences mehānisma komponentiem, uz kuriem attiektos vēl daži īpaši noteikumi. (41)Attiecībā uz reformu un darbību atbalsttiesīgumu būtu vajadzīgi daži papildu noteikumi par maksimālā indikatīvā piešķīruma noteikšanu, par reformu saistību priekšlikumiem, tehniskā atbalsta pieprasījumiem un saistīto novērtēšanas procesu. Konkrētāk, atbalsttiesīgajām dalībvalstīm no konverģences mehānisma finansiālā atbalsta komponenta vajadzētu būt pieejamam papildu finansiālajam ieguldījumam, ko varētu piešķirt papildus tā finansiālā ieguldījuma summai, kuru nodrošina no reformu īstenošanas instrumenta, un ko vajadzētu piešķirt par papildu reformām, kuras veikusi attiecīgā dalībvalsts. (42)Lai nodrošinātu līdzekļu efektīvu un saskaņotu piešķiršanu no Savienības budžeta un ievērotu pareizas finanšu pārvaldības principu, saskaņā ar programmu veicamajām darbībām vajadzētu atbilst Savienības pašreizējām programmām un būtu tās jāpapildina, vienlaikus novēršot divkāršu finansējumu par tiem pašiem izdevumiem. Komisijai un dalībvalstij visos procesa posmos jo īpaši jānodrošina efektīva koordinācija, lai nodrošinātu konsekvenci, saskaņotību, papildināmību un sinerģiju starp finansējuma avotiem, tostarp tehnisko palīdzību. (43)Saskaņā ar 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīguma par labāku likumdošanas procesu 22. un 23. punktu šo programmu ir nepieciešams izvērtēt, pamatojoties uz informāciju, kas apkopota ar īpašu uzraudzības prasību palīdzību, vienlaikus izvairoties no pārmērīga regulējuma un administratīvā sloga, jo īpaši dalībvalstīm. Attiecīgā gadījumā šādām prasībām vajadzētu ietvert izmērāmus rādītājus kā pamatu, uz kura novērtēt programmas ietekmi uz vietas. (44)Būtu jāveic neatkarīgs vidusposma novērtējums, lai novērtētu programmas mērķu sasniegšanu, tās resursu izmantošanas efektivitāti un tās pievienoto vērtību. Turklāt neatkarīgam ex post novērtējumam būtu jāpievēršas arī programmas ilgtermiņa ietekmei. (45)Būtu jāpieņem dalībvalstīm īstenojamās reformu saistības, metode, kā noteikt tām piešķiramo finansiālo ieguldījumu no programmas budžeta, un tehniskā atbalsta īstenošanas darba programmas. Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai. (46)Uz šo regulu attiecas horizontālie finanšu noteikumi, ko pieņēmis Eiropas Parlaments un Padome, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 322. pantu. Šie noteikumi ir noteikti Finanšu regulā un jo īpaši paredz budžeta apstiprināšanas un īstenošanas procedūru, izmantojot dotācijas, publisko iepirkumu, balvas, netiešu īstenošanu, un paredz finanšu dalībnieku atbildības pārbaudes. Uz LESD 322. panta pamata pieņemtie noteikumi attiecas arī uz Savienības budžeta aizsardzību gadījumos, kad dalībvalstīs ir konstatētas vispārējas nepilnības tiesiskuma ziņā, tā ka tiesiskuma ievērošana ir būtisks priekšnoteikums pareizai finanšu pārvaldībai un ES finansējuma efektīvai apgūšanai. (47)Saskaņā ar Finanšu regulu, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES, Euratom) Nr. 883/2013, Padomes Regulu (Euratom, EK) Nr. 2988/95, Padomes Regulu (Euratom, EK) Nr. 2185/96 un Padomes Regulu (ES) 2017/1939 Savienības finanšu intereses jāaizsargā, piemērojot samērīgus pasākumus, tostarp pārkāpumu un krāpšanas gadījumu novēršanu, konstatēšanu, labošanu un izmeklēšanu, zaudēto, kļūdaini izmaksāto vai nepareizi izmantoto līdzekļu atgūšanu un vajadzības gadījumā administratīvus un finansiālus sodus. Konkrētāk, saskaņā ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 883/2013 un Regulu (Euratom, EK) Nr. 2185/96 Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) var veikt izmeklēšanu, tostarp pārbaudes un apskates uz vietas, lai noteiktu, vai ir notikusi krāpšana, korupcija vai jebkāda cita nelikumīga darbība, kas ietekmē Savienības finanšu intereses. Saskaņā ar Regulu (ES) 2017/1939 Eiropas Prokuratūra (EPPO) var veikt izmeklēšanu un ierosināt kriminālvajāšanu par krāpšanu un citiem noziedzīgiem nodarījumiem, kas skar Savienības finanšu intereses, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2017/1371. Saskaņā ar Finanšu regulu jebkurai personai vai subjektam, kas saņem Savienības līdzekļus, pilnībā jāsadarbojas Savienības finanšu interešu aizsardzībā, jāpiešķir Komisijai, OLAF, EPPO un Eiropas Revīzijas palātai nepieciešamās tiesības un piekļuve un jānodrošina, ka Savienības līdzekļu apgūšanā iesaistītās trešās personas piešķir līdzvērtīgas tiesības Komisijai, OLAF, EPPO un Eiropas Revīzijas palātai. (48)Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai. (49)Šai regulai nebūtu jāietekmē atbalsta pasākumu turpināšana vai grozīšana, ko Komisija apstiprinājusi, pamatojoties uz Regulu (ES) 2017/825 vai uz jebkuru citu Savienības tiesību aktu, ko minētajai palīdzībai piemēro 2020. gada 31. decembrī. Tāpēc pasākumiem, kas apstiprināti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 2017/825, būtu jāpaliek spēkā. Šajā nolūkā būtu jāparedz arī pārejas noteikums, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I NODAĻA

Vispārīgi noteikumi

1. pants

Priekšmets Ar šo regulu izveido Reformu atbalsta programmu (“programma”). Tajā ir izklāstīti programmas mērķi, 2021.–2027. gada budžets, Savienības finansējuma veidi un šāda finansējuma piešķiršanas noteikumi. 2. pants

Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: 1.“tehniskais atbalsts” ir pasākumi, kas dalībvalstīm palīdz veikt institucionālas, administratīvas un izaugsmi veicinošas strukturālās reformas, tai skaitā pasākumi, kas palīdz sagatavoties dalībai eurozonā dalībvalstīm, kuru valūta nav euro; 2.“finansiālais atbalsts” ir finansiālais ieguldījums, ko piešķir dalībvalstij, lai īstenotu strukturālās reformas, kuras konstatētas Eiropas pusgada procesā saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 2-a. pantu, un reformas, kuras ir būtiskas, lai sagatavotos dalībai eurozonā; 3.“valsts iestāde” ir viena vai vairākas publiskās iestādes valsts, reģionālās vai vietējās pārvaldes līmenī [, kā arī dalībvalsts organizācijas Finanšu regulas [2. panta 42. punkta] nozīmē, kas sadarbojas partnerības garā saskaņā ar dalībvalstu institucionālo un tiesisko regulējumu; 4.“Savienības fondi” ir fondi, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) YYY/XX [KNR pēctecības regula]; 5.“starptautiska organizācija” ir organizācija Finanšu regulas 156. panta nozīmē un šādai starptautiskai organizācijai saskaņā ar minēto pantu pielīdzinātas organizācijas un 6.“atbalsttiesīga dalībvalsts” saskaņā ar konverģences mehānismu ir dalībvalsts, kuras valūta nav euro un kura ir apliecinājusi pierādāmus centienus noteiktā termiņā ieviest vienoto valūtu, gatavojoties pievienoties eurozonai. Par pierādāmiem centieniem ir uzskatāma oficiāla attiecīgās dalībvalsts valdības vēstule Komisijai, kurā pausta skaidra apņemšanās pieņemamā un noteiktā termiņā pievienoties eurozonai un kurā ir sniegts ticams, ar Komisiju apspriests ceļvedis ar konkrētiem termiņiem, kuros tiks īstenoti konkrēti pasākumi, kas vajadzīgi, lai sagatavotos sekmīgai dalībai eurozonā, tai skaitā pasākumi, kas nodrošinās valsts tiesību aktu pilnīgu saskaņošanu ar Savienības tiesību aktu prasībām (arī banku savienības jomā). 3. pants

Programmas uzbūve Programmu veido šādi instrumenti: (a)reformu īstenošanas instruments; (b)tehniskā atbalsta instruments un (c)konverģences mehānisms, kas palīdz sagatavoties dalībai eurozonā. 4. pants

Vispārīgie mērķi Programma visās dalībvalstīs atbalsta šādus vispārīgus mērķus: (a)palīdzēt risināt strukturāla rakstura valstu reformu problēmas, lai uzlabotu valsts ekonomikas darbības rezultātus un veicinātu noturīgas ekonomiskās un sociālās struktūras veidošanos dalībvalstīs, tādējādi sekmējot kohēziju, konkurētspēju, ražīgumu, izaugsmi un nodarbinātību, un (b)palīdzēt stiprināt dalībvalstu administratīvo spēju saistībā ar problēmām, ar kurām saskaras iestādes, pārvaldība, valsts pārvalde, ekonomika un sociālā joma.

5. pants

Konkrētie mērķi 1.Lai sasniegtu 4. pantā noteiktos vispārīgos mērķus, programmai ir konkrētie mērķi, ko īsteno ciešā sadarbībā ar attiecīgajām dalībvalstīm. 2.Programmas konkrētie mērķi ir šādi: (a)no reformu īstenošanas instrumenta nodrošināt dalībvalstīm finansiālus stimulus, lai izpildītu strukturālo reformu starpposma un galīgos mērķrādītājus, kas noteikti dalībvalstu reformu saistībās, par kurām tās ir vienojušās ar Komisiju; (b)no tehniskā atbalsta instrumenta atbalstīt valsts iestāžu centienus uzlabot savu administratīvo spēju izstrādāt, attīstīt un īstenot reformas, tostarp apmainoties ar paraugpraksi, piemērotām procedūrām un metodiku un nodrošinot efektīvāku un lietderīgāku cilvēkresursu pārvaldību; (c)no konverģences mehānisma, kas paredzēts, lai sagatavotos dalībai eurozonā: (i) nodrošināt finansiālus stimulus atbalsttiesīgajām dalībvalstīm, lai palīdzētu tām izpildīt tādu reformu starpposma un galīgos mērķrādītājus, kas ir būtiskas, lai sagatavotos dalībai eurozonā, kā noteikts dalībvalstu reformu saistībās, par kurām tās vienojušās ar Komisiju, un (ii) atbalstīt atbalsttiesīgo dalībvalstu valsts iestāžu centienus uzlabot savu administratīvo spēju izstrādāt, attīstīt un īstenot reformas, kas ir būtiskas, lai sagatavotos dalībai eurozonā, tostarp apmainoties ar paraugpraksi, piemērotām procedūrām un metodiku un nodrošinot efektīvāku un lietderīgāku cilvēkresursu pārvaldību. 6. pants

Darbības joma Regulas 4. un 5. pantā izklāstītie vispārīgie un konkrētie mērķi attiecas uz politikas jomām, kas saistītas ar kohēziju, konkurētspēju, ražīgumu, pētniecību, inovāciju, gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, nodarbinātību un ieguldījumiem, un jo īpaši uz vienu vai vairākām šādām jomām: (a)publisko finanšu un aktīvu pārvaldība, budžeta procedūra, parāda pārvaldība un ieņēmumu administrēšana, kā arī politikas pasākumi, kuru mērķis ir apkarot nodokļu nemaksāšanu; (b)institucionālā reforma, efektīva un uz pakalpojumiem vērsta publiskās pārvaldes un e-pārvaldes darbība, tostarp attiecīgā gadījumā vienkāršojot noteikumus, nodrošinot faktisku tiesiskumu, reformējot tieslietu sistēmu un pastiprinot cīņu pret krāpšanu, korupciju un noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju; (c)uzņēmējdarbības vide, ietverot mazos un vidējos uzņēmumus, reindustrializācija, privātā sektora attīstība, preču un pakalpojumu tirgus, investīcijas, publiskā sektora līdzdalība uzņēmumos, privatizācijas process, tirdzniecība un ārvalstu tiešās investīcijas, konkurence un publiskais iepirkums, ilgtspējīga nozaru attīstība un atbalsts pētniecībai, inovācijai un digitalizācijai; (d)izglītība un apmācība, darba tirgus politika, tostarp sociālais dialogs darbvietu radīšanai, digitālās prasmes, cīņa pret nabadzību, sociālās iekļautības veicināšana, sociālā nodrošinājuma un sociālās labklājības sistēmas, sabiedrības veselības aizsardzības un veselības aprūpes sistēmas, kā arī kohēzijas, patvēruma, migrācijas un robežu politika; (e)politika, kas nosaka klimata pasākumu īstenošanu, mobilitāti, sekmē energoefektivitāti, resursu efektīvu izmantošanu un atjaunojamo enerģijas avotu izmantošanu, gādā par energoapgādes dažādošanu un energoapgādes drošību, kā arī lauksaimniecības, zivsaimniecības un lauku apvidu ilgtspējīgas attīstības politika; (f)finanšu nozares politika, tostarp finanšpratības, finansiālās stabilitātes, finansējuma pieejamības veicināšana un aizdevumi reālajai ekonomikai, kā arī datu un statistikas sagatavošana, sniegšana, kvalitātes uzraudzība un paziņošana. 7. pants

Budžets 1.Finansējums programmas īstenošanai laikposmā no 2021. gada līdz 2027. gadam ir 25 000 000 000 EUR pašreizējās cenās. 2.Indikatīvais 1. punktā minētās summas sadalījums ir šāds: (a)līdz 22 000 000 000 EUR – reformu īstenošanas instrumentam;

(b)līdz 840 000 000 EUR – reformu īstenošanas instrumentam; (c)līdz 2 160 000 000 EUR – konverģences mehānismam, kurā: (i) līdz 2 000 000 000 EUR – finansiālā atbalsta komponentam un (ii) līdz 160 000 000 EUR – tehniskā atbalsta komponentam. Ja līdz 2023. gada 31. decembrim kāda eurozonā neietilpstoša dalībvalsts nav saskaņā ar konverģences mehānismu īstenojusi apliecināmus centienus noteiktā termiņā pieņemt vienoto valūtu, tad šai dalībvalstij no konverģences mehānisma finansiālā atbalsta komponenta maksimālā pieejamā summa saskaņā ar 26. pantu tiks pārvietota uz reformu īstenošanas instrumentu, kas minēts šā punkta pirmās daļas a) apakšpunktā. Komisija par to pieņem lēmumu pēc tam, kad tā attiecīgajai dalībvalstij ir devusi iespēju divu mēnešu laikā no secinājumu paziņošanas iesniegt savus apsvērumus. 3.No programmas finansējuma var segt arī izdevumus, kas attiecas uz sagatavošanas, pārraudzības, kontroles, revīzijas un izvērtēšanas darbībām, kuras nepieciešamas programmas pārvaldībai un tās mērķu sasniegšanai, jo īpaši izdevumus par pētījumiem, ekspertu sanāksmēm, informēšanas un komunikācijas darbībām, tostarp korporatīvo komunikāciju par Savienības politiskajām prioritātēm, ciktāl tās saistītas ar šīs regulas mērķiem, izdevumus saistībā ar IT tīkliem, kas vērsti uz informācijas apstrādi un apmaiņu, ietverot korporatīvos informācijas tehnoloģijas rīkus, un visus pārējos tehniskās un administratīvās palīdzības izdevumus, kas Komisijai rodas programmas pārvaldības rezultātā. No katra no trijiem 3. pantā minētajiem instrumentiem var segt arī citu atbalsta pasākumu izdevumus, piemēram, par kvalitātes kontroli un tehniskā atbalsta projektu pārraudzību uz vietas, kā arī līdzbiedru konsultāciju un tādu ekspertu darba izmaksas, kas palīdz novērtēt un īstenot strukturālās reformas. 4.Pēc dalībvalstu pieprasījuma uz šo programmu var pārvietot resursus, kas tām ir piešķirti dalītā pārvaldībā. Komisija apgūst minētos resursus tieši, saskaņā ar Finanšu regulas 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu, vai netieši, saskaņā ar minēta punkta c) apakšpunktu. Ja iespējams, minētos resursus izmanto attiecīgās dalībvalsts labā. II NODAĻA

Reformu īstenošanas instruments 8. pants

Atbalsttiesīgās reformas Saskaņā ar mērķiem, kas noteikti 4. panta a) punktā un 5. panta 2. punkta a) apakšpunktā, finansējumu no programmas ir tiesīgas saņemt reformas, kas tiecas risināt problēmas, kuras konstatētas Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada gaitā. 9. pants

Maksimālais finansiālais ieguldījums Regulas I pielikumā ir noteikts maksimālais finansiālais ieguldījums, kas katrai dalībvalstij ir pieejams no reformu īstenošanas instrumenta kopējā finansējuma, kurš minēts 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā. Maksimālo finansiālo ieguldījumu aprēķina katrai dalībvalstij atsevišķi, izmantojot minētajā pielikumā noteiktos kritērijus un metodiku, kuras pamatā ir katras dalībvalsts iedzīvotāju skaits. Šāds maksimālais finansiālais ieguldījums būs pieejams, lai to pilnā vai daļējā apmērā piešķirtu konkrētajai dalībvalstij katrā 10. pantā aprakstītās piešķiršanas procedūras posmā un uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus. 10. pants

Piešķiršanas procedūra un uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus 1.Procedūra, kurā piešķir katrai dalībvalstij pieejamo maksimālo finansiālo ieguldījumu, kas minēts 9. pantā, notiek pa posmiem, izmantojot uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus. Katrā posmā un katrā uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus dalībvalstis var pieteikties uz summu, kura nepārsniedz maksimālo 9. pantā minēto finansiālo ieguldījumu un kura palīdzēs izpildīt reformu saistības, ko tās ierosinājušas saskaņā ar 11. pantu. 2.Divdesmit mēnešu laikposmā no šīs regulas piemērošanas dienas Komisija dara pieejamus piešķiršanai 11 000 000 000 EUR, kas atbilst 50 % no kopējā finansējuma, kurš minēts 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā. Katra dalībvalsts var pieteikties uz summu, kas nepārsniedz maksimālo 9. pantā minēto finansiālo ieguldījumu, lai izpildītu saskaņā ar 11. pantu ierosinātās reformu saistības. 3.Laikposmā, kas sākas pēc 2. punktā minētā laikposma beigām, Komisija dara pieejamus piešķiršanai 11 000 000 000 EUR, kas atbilst atlikušajiem 50 % no reformu īstenošanas instrumenta kopējā finansējuma, kurš minēts 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā, kā arī summu, kas nav piešķirta saskaņā ar 2. punktu rīkotajos un publicētajos reformu īstenošanas instrumenta uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus. Pirmais uzaicinājums iesniegt priekšlikumus ir par 11 000 000 000 EUR piešķiršanu. 4.Ja pēc pirmā uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus, kas minēts 3. punktā, kopējais 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētais finansējums vēl nav pilnībā izmantots saskaņā ar 2. un 3. punktu, Komisija rīko papildu uzaicinājumus. Tālab tā pieņem un publicē indikatīvu grafiku par papildu uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus, kas tiks rīkoti šajā laikposmā, un katram uzaicinājumam norāda no 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētā kopējā finansējuma atlikušo summu. 5.Ja ar 4. punktā minēto atlikušo summu nepietiek, lai segtu saskaņā ar 12. pantu noteikto finansiālo ieguldījumu dalībvalstīm, kuras ir iesniegušas priekšlikumu, atsaucoties uz uzaicinājumu, piešķīrumus attiecīgajām dalībvalstīm proporcionāli koriģē, izmantojot I pielikumā noteikto metodi. 11. pants

Reformu saistību priekšlikums

1.Dalībvalsts, kura vēlas saņemt atbalstu no reformu īstenošanas instrumenta, iesniedz Komisijai reformu saistību priekšlikumu. Šajā priekšlikumā nosaka sīki izstrādātus pasākumus, kas ļaus īstenot strukturālas reformas, lai risinātu Eiropas pusgada procesā konstatētās problēmas, un tajā ir iekļauti starpposma un galīgie mērķrādītāji un laika grafiks reformu īstenošanai ne ilgāk kā triju gadu laikā. 2.Attiecīgā dalībvalsts kopā ar valsts reformu programmu iesniedz reformu saistību priekšlikumu, to noformējot kā atsevišķu pielikumu. Šo atsevišķo pielikumu drīkst iesniegt reizē ar valsts reformu programmu vai citā brīdī. 3.Reformu saistību priekšlikumam jābūt pienācīgi argumentētam un pamatotam. Tajā jo īpaši nosaka šādus elementus: (a) saistībā ar Eiropas pusgadā konstatētajām problēmām ierosinātās strukturālās reformas veids un nozīme; (b) prognozējamā reformas ietekme uz attiecīgās dalībvalsts ekonomiku un sociālo jomu un attiecīgā gadījumā plašāka ietekme uz citām dalībvalstīm; (c) papildu pasākumi, kas varētu būt vajadzīgi; (d) ar reformām saistītās iespējamās investīciju izmaksas, tostarp informācija par pašreizējo vai plānoto Savienības finansējumu šo izmaksu segšanai; (e) iekšējā kārtība, kā attiecīgā dalībvalsts efektīvi īstenos savas reformu saistības, ieskaitot ierosinātos starpposma un galīgos mērķrādītājus un saistītos rādītājus, un (f) cita būtiska informācija. 4.Procesā, kurā tiek sagatavoti augstas kvalitātes reformu saistību priekšlikumi, Komisija var rīkot līdzbiedru konsultācijas, lai pieprasījuma iesniedzējas dalībvalstis varētu izmantot citu dalībvalstu gūto pieredzi. 5.Komisija reformu saistību priekšlikumu izvērtē ciešā sadarbībā ar attiecīgo dalībvalsti. Komisija var paust savus apsvērumus vai pieprasīt papildu informāciju. Attiecīgā dalībvalsts sniedz pieprasīto papildu informāciju un vajadzības gadījumā pārstrādā priekšlikumu pirms tā oficiālās iesniegšanas. 6.Izvērtējot reformu saistību priekšlikumu un nosakot attiecīgajai dalībvalstij piešķiramo summu, Komisija ņem vērā attiecīgās dalībvalsts iesniegto pamatojumu, 3. punktā minētos satura elementus un pārējo būtisko informāciju. 7.Komisija novērtē reformu saistību priekšlikuma būtību un nozīmi, šajā nolūkā ņemot vērā šādus kritērijus: (a) vai reformu saistības: (i) spēs efektīvi risināt problēmas, kas konstatētas Eiropas pusgada kontekstā, proti: - konkrētai valstij adresētajos ieteikumos un citos attiecīgajos Eiropas pusgada dokumentos, ko oficiāli pieņēmusi Komisija, vai - attiecīgā gadījumā makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūrā, kas noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1176/2011; (ii) veido visaptverošu reformu kopumu; (iii) spēs stiprināt attiecīgās dalībvalsts ekonomikas sniegumu un noturību; (iv) spēs nodrošināt, ka to īstenošanai būs paliekoša ietekme, attiecīgā gadījumā nostiprinot konkrētās dalībvalsts institucionālo un administratīvo spēju, un

(b) vai attiecīgo dalībvalstu ierosinātā iekšējā kārtība spēs nodrošināt reformu saistību, tostarp starpposma un galīgo mērķrādītāju un saistīto rādītāju, efektīvu īstenošanu ne ilgāk kā triju gadu laikā. Šajā punktā minētos vērtēšanas kritērijus piemēro saskaņā ar vadlīnijām, kas noteiktas II pielikumā. 8.Lai novērtētu dalībvalstu iesniegtos reformu saistību priekšlikumus, Komisija var izmantot ekspertu palīdzību. 9.Ekonomikas politikas komiteja, kas izveidota ar Padomes Lēmumu 2000/604/EK par Ekonomikas politikas komitejas sastāvu un statūtiem, var sniegt atzinumu par dalībvalstu iesniegtajiem reformu saistību priekšlikumiem. 12. pants

Komisijas lēmums 1.Komisija, izmantodama īstenošanas aktu, pieņem lēmumu četru mēnešu laikā no brīža, kad dalībvalsts oficiāli iesniegusi priekšlikumu. Ja Komisijas vērtējums par dalībvalsts iesniegto reformu saistību priekšlikumu ir pozitīvs, minētajā lēmumā nosaka dalībvalstij īstenojamās reformu saistības, tostarp starpposma un galīgos mērķrādītājus un finansiālo ieguldījumu, kas piešķirts saskaņā ar 10. pantu. Šis finansiālais ieguldījums papildina citus pasākumus vai darbības, kas tiek atbalstītas no Savienības fondiem saskaņā ar 33. pantu. 2.Finansiālo ieguldījumu, kas minēts 1. punktā, nosaka atkarībā no attiecīgās dalībvalsts ierosināto reformu veida un nozīmes, tās novērtējot pēc 11. panta 7. punkta kritērijiem, pamatojoties uz II pielikumā noteiktajām vadlīnijām un ievērojot šādus kritērijus: (a)ja attiecīgās dalībvalsts iesniegtais reformu saistību priekšlikums pilnībā atbilst 11. panta 7. punktā izklāstītajiem kritērijiem, reformu saistības uzskata par “vērienīgām” un attiecīgajai dalībvalstij piešķir visu 9. pantā minēto maksimālo finansiālo ieguldījumu; (b)ja attiecīgās dalībvalsts iesniegtais reformu saistību priekšlikums apmierina 11. panta 7. punktā izklāstītos kritērijus, reformu saistības uzskata par “nozīmīgām” un attiecīgajai dalībvalstij piešķir pusi no 9. pantā minētā maksimālā finansiālā ieguldījuma un (c)ja attiecīgās dalībvalsts iesniegtais reformu saistību priekšlikums neatbilst 11. panta 7. punktā noteiktajiem kritērijiem, attiecīgajai dalībvalstij finansiālo ieguldījumu nepiešķir. 3.Šā panta 1. punktā minētajā lēmumā nosaka finansiālo ieguldījumu, ko izmaksā vienā maksājumā, tiklīdz dalībvalsts ir apmierinoši izpildījusi visus starpposma un galīgos mērķrādītājus, kas noteikti katru reformu saistību īstenošanai. Lēmumā nosaka reformu saistību īstenošanas termiņu, kas nedrīkst pārsniegt trīs gadus kopš lēmuma pieņemšanas. Tajā arī nosaka: sīki izstrādātu kārtību un laika grafiku, saskaņā ar kuriem attiecīgajai dalībvalstij jāīsteno reformu saistības un jāziņo par tām Eiropas pusgada procesā; attiecīgos rādītājus, kas attiecas uz starpposma un galīgo mērķrādītāju izpildīšanu; kārtību, kā Komisija nodrošina piekļuvi lēmuma pamatā esošajiem attiecīgajiem datiem. 4.Ja Komisijas vērtējums par dalībvalsts iesniegto reformu saistību priekšlikumu ir negatīvs, tā šo vērtējumu paziņo četru mēnešu laikā pēc tam, kad dalībvalsts oficiāli iesniegusi reformu saistību priekšlikumu. 13. pants

Reformu saistību grozījumi 1.Ja attiecīgā dalībvalsts objektīvu apstākļu dēļ nespēj pilnībā vai daļēji īstenot reformu saistības, tai skaitā izpildīt starpposma un galīgos mērķrādītājus, attiecīgā dalībvalsts var iesniegt Komisijai pamatotu lūgumu grozīt vai aizstāt 12. panta 1. punktā minēto lēmumu. Šajā nolūkā dalībvalsts var ierosināt grozītu vai jaunu reformu kopumu. 2.Ja Komisija uzskata, ka attiecīgās dalībvalsts sniegtie iemesli attaisno reformu saistību grozījumus, Komisija novērtē jauno priekšlikumu saskaņā ar 11. panta noteikumiem un saskaņā ar 12. pantu pieņem jaunu lēmumu četru mēnešu laikā kopš oficiālās pieprasījuma iesniegšanas. 3.Ja Komisija uzskata, ka attiecīgās dalībvalsts sniegtie iemesli neattaisno reformu saistību grozījumus, tā noraida pieprasījumu četru mēnešu laikā kopš tā oficiālās iesniegšanas, devusi attiecīgajai dalībvalstij iespēju iesniegt savus apsvērumus viena mēneša laikā no Komisijas secinājumu paziņošanas. 4.Reformu saistību grozījumus var izdarīt tikai vienu reizi visā 12. panta 1. punktā minētā lēmuma īstenošanas periodā. 14. pants

Dalībvalsts ziņošanas pienākumi Eiropas pusgadā

Neskarot 12. panta 3. punkta otro daļu, attiecīgā dalībvalsts Eiropas pusgada procesā regulāri ziņo par to, kādi panākumi gūti reformu saistību īstenošanā. Tālab dalībvalstis tiek aicinātas izmantot valsts reformu programmas, lai to satvarā ziņotu par progresu virzībā uz reformas pabeigšanu. Lēmumā, kas minēts 12. panta 1. punktā, nosaka sīku kārtību un laika grafiku, kā notiek šī ziņošana, un arī noteikumus par to, kā Komisija nodrošina piekļuvi pamatā esošajiem attiecīgajiem datiem. 15. pants

Noteikumi par finansiālā ieguldījuma izmaksu, apturēšanu un atcelšanu 1.Finansiālais ieguldījums, ko dalībvalstij nodrošina no reformu īstenošanas instrumenta, tiek piešķirts kā finansējums, kas nav saistīts ar izmaksām, kā tas minēts Finanšu regulas 125. panta 1. punkta a) apakšpunktā; to pārvalda saskaņā ar minētajā regulā paredzētajiem tiešās pārvaldības noteikumiem, un tam nav nepieciešams valsts līdzfinansējums. 2.Šīs regulas 12. panta 1. punktā minētais lēmums rada atsevišķas juridiskas saistības Finanšu regulas nozīmē, kuras var balstīties uz vispārējām saistībām. Budžeta saistības var sadalīt pa vairākiem gadiem sadalītos gada maksājumos. 3.Finansiā