(3)2018. gada ziņojums par Franciju tika publicēts 2018. gada 7. martā. Tajā bija izvērtēts, kā Francija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2017. gada 11. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Francijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2018. gada 7. martā. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Francijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, ievainojamību rada liels valsts parāds un vāja konkurētspējas dinamika saistībā ar zemu produktivitātes pieaugumu. Īpaši svarīgs ir risks saistībā ar nelabvēlīgu ietekmi uz Francijas ekonomiku un, ņemot vērā tās lielumu, — uz ekonomikas un monetāro savienību.

(4)Francija savu 2018. gada valsts reformu programmu un 2018. gada stabilitātes programmu iesniedza 2018. gada 25. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

(5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

(6)[Pēc pārmērīga budžeta deficīta savlaicīgas un noturīgas novēršanas un Padomes 2018. gada [XX]. jūnija lēmuma atcelt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, uz Franciju attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Valdība 2018. gada stabilitātes programmā plāno pakāpenisku vispārējās valdības budžeta bilances uzlabošanos, proti, no -2,6 % no IKP 2017. gadā līdz +0,3 % no IKP 2022. gadā. Netiek plānots, ka periodā, uz kuru attiecas stabilitātes programma, tiks sasniegts vidēja termiņa budžeta mērķis, proti, strukturāls deficīts 0,4 % apmērā no IKP. Saskaņā ar 2018. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 97,0 % 2017. gadā līdz 89,2 % 2022. gadā. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Vienlaikus tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai no 2019. gada sekmētu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, nav pietiekami precizēti.

(7)Padome 2017. gada 11. jūlijā ieteica Francijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2018. gadā nepārsniedz 1,2 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Vienlaikus tika norādīts, ka 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un sekojošajā 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas palīdz gan stiprināt notiekošo atlabšanu, gan nodrošināt publisko finanšu stabilitāti. Pēc izvērtējuma par atlabšanas noturīgumu Francijā, ko Komisija veica saistībā ar atzinumu par Francijas budžeta plāna projektu, vienlaikus pienācīgi ņemot vērā Francijas ilgtspējas problēmas, šajā sakarā nav nepieciešams ņemt vērā papildu elementus. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2018. gadā būtiski novirzīties no ieteiktajām korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

(8)2019. gadā, ņemot vērā to, ka Francijas vispārējās valdības parāda attiecība pārsniedz 60 % no IKP un prognozētā izlaides starpība ir 0,6 %, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam nebūtu jāpārsniedz 1,4 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP, kā noteikts prasību matricā saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2019. gadā, kā arī 2018. un 2019. gadā, kopā ņemot, būtiski novirzīties no iepriekš minētās prasības. Tiek prognozēts, ka 2018. un 2019. gadā Francija prima facie neizpildīs pārejas noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka 2018. gadā būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Piesardzīga pieeja būtu izmantot jebkādus neparedzētus ieņēmumus tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

(9)Francijā ir vislielākais publisko izdevumu apjoms ES. Tiek prognozēts, ka izdevumu īpatsvars 2018. gadā sasniegs 56,0 % no IKP, kas ir par 10,6 procentpunktiem augstāks nekā vidēji ES. Lai gan konsolidācijas stratēģijas īstenošanu pēdējos gados galvenokārt labvēlīgi ietekmējusi procentu likmju pazemināšanās un publisko ieguldījumu samazinājums, ir maz ticams, ka šādi zemu procentu likmju apstākļi saglabāsies vidējā termiņā, turklāt ienesīgu ieguldījumu samazinājums var apdraudēt nākotnes ekonomikas potenciālu. Izdevumu pārskatīšana kopš 2014. gada nav devusi būtiskus ietaupījumus un efektivitātes pieaugums bijis ierobežots tādēļ, ka nav veikti vajadzīgie turpmākie pasākumi un politiskās atbildības līmenis bijis zems. Jaunākā izdevumu pārskatīšanas stratēģija ir atcelta un tiks aizstāta ar Action Publique 2022 programmu, kuras principi ir noteikti 2018.–2022. gada publisko finanšu plānošanas tiesību aktos. Action Publique 2022 komitejai līdz 2018. gada vasarai ir jāizstrādā ceļvedis un jāizanalizē, kādi pasākumi būtu jāveic. Tomēr vēl nav ierosināti precīzi formulēti pasākumi un jauni ietaupījumi šajā procesā tiks gūti ne agrāk kā no 2020. gada. Izdevumu mazināšanas pasākumu ātra īstenošana nāktu par labu centieniem reaģēt uz vajadzīgo fiskālo konsolidāciju īstermiņā un vidējā termiņā.

(10)Pašlaik Francijā līdzās pastāv 37 dažādas pensiju shēmas. Tās attiecas uz dažādām darba ņēmēju grupām un darbojas katra pēc saviem noteikumiem. Noteikumu progresīva vienādošana uzlabotu sistēmas pārredzamību, palielinātu taisnīgumu paaudžu starpā un veicinātu darbaspēka mobilitāti. Arī aprēķina noteikumu saskaņošana palīdzētu labāk kontrolēt publiskos izdevumus. Lai gan ir paredzams, ka jau pieņemtās pensiju reformas ilgtermiņā samazinās publisko izdevumu par pensijām attiecību [pret IKP], vienkāršāka un efektīvāka pensiju sistēma radītu papildu ietaupījumus un palīdzētu samazināt publisko finanšu ilgtspējas riskus vidējā termiņā. Saskaņā ar nesen veiktu pētījumu dažādu publiskā un privātā sektora pensiju shēmu izlīdzināšana periodā līdz 2022. gadam nodrošinātu vairāk nekā 5 miljardus euro publisko izdevumu ietaupījumus.

(11)Bezdarba līmenis samazinājās no 10,4 % 2015. gadā līdz 9,4 % 2017. gadā, un tiek prognozēts, ka nākamajos gados tas turpinās samazināties, savukārt nodarbinātības līmenis 2017. gadā pieauga līdz 70,6 %. Tomēr darba tirgus apstākļi jauniešiem, mazkvalificētiem darba ņēmējiem un migrantu izcelsmes personām (gan pirmās, gan otrās paaudzes migrantiem) joprojām ir salīdzinoši sarežģītāki. 2016. gadā darbs bija tikai 54,5 % cilvēku (vecumā no 20 līdz 64 gadiem), kuri dzimuši ārpus ES, un šis rādītājs ir par 17,5 procentpunktiem zemāks nekā Francijā dzimušajiem. Visnelabvēlīgāko rajonu (quartiers de la politique de la ville) iedzīvotāji, t. sk. migrantu izcelsmes personas, joprojām saskaras ar grūtībām darba tirgū. Neatkarīgi no veiktajiem politikas pasākumiem sociālekonomiskā situācija un migrantu izcelsme salīdzinoši spēcīgi ietekmē izglītības rezultātus un kavē integrāciju darba tirgū. Ir arī pierādījumi diskriminējošai praksei darba tirgū. Lai veicinātu vienlīdzīgas iespējas darba tirgū, liela nozīme ir efektīvam aktīvas nodarbinātības atbalstam, t. sk. valodu apguvei, intensīvai profesionālajai orientācijai un palīdzībai darbā pieņemšanas procesā, kā arī stingrākai rīcībai cīņā pret diskriminējošu praksi.

(12)2016. gada likuma par darbu, sociālā dialoga modernizēšanu un profesionālās izaugsmes iespēju nodrošināšanu mērķis ir uzlabot uzņēmumu spēju pielāgoties ekonomiskiem cikliem un samazināt to darba ņēmēju daļu, kuri strādā uz terminēta līguma pamata. Lai gan arvien vairāk cilvēku tiek pieņemti darbā ar beztermiņa līgumu, darba tirgus segmentācija joprojām ir problēma un būtu jāveicina pāreja uz dažādiem beztermiņa nodarbinātības veidiem. Šajā kontekstā ir svarīgi pabeigt pašreiz notiekošo vērienīgās reformu programmas īstenošanu, kas ietver nesen pieņemto reformu darba tiesību jomā, plānoto bezdarbnieka pabalstu sistēmas reformu un profesionālās izglītības un apmācības sistēmas (t. sk. mācekļa programmu) reformu.

(13)Progresīvi īstenotie pasākumi nodokļu īpatsvara samazināšanai darbaspēka izmaksās ir uzlabojuši Francijas izmaksu konkurētspēju kopš 2013. gada, tomēr vēl nav pilnībā atgūti uzkrājušies agrākie zaudējumi. 2016. gadā darba devēju sociālo iemaksu attiecība pret vidējo algu Francijā joprojām bija viena no visaugstākajām attiecībā pret kopējām darbaspēka izmaksām ES. Ir paredzams, ka turpināsies pašreizējo darbaspēka izmaksu samazināšanas politikas pasākumu konsolidācija un ka no 2019. gada tie tiks vēl vairāk nostiprināti ar paziņoto nodokļu kredīta nodarbinātībai un konkurētspējai (CICE) transformāciju darba devēju sociālo iemaksu vispārējā samazināšanā un papildu atvieglojumiem zemākām algām nolūkā sekmēt mazkvalificētu darba ņēmēju nodarbinātību.

(14)Kopš 2013. gada minimālajai algai Francijā piemēro indeksācijas noteikumu, un to piemēro bez ad hoc palielinājumiem. Tāpēc minimālā alga ir pieaugusi lēnāk nekā atsauces algas (1,23 % 2017. gadā salīdzinājumā ar 1,31 % vidējai algai) vājas inflācijas un mērena algu pieauguma kontekstā. Lai gan pēc starptautiskiem kritērijiem minimālā alga salīdzinājumā ar vidējo algu ir augsta, darbaspēka izmaksas minimālās algas līmenī tika ievērojami samazinātas sociālo iemaksu samazinājumu dēļ. Šādi samazinājumi tiks pastiprināti un no 2019. gada notiks pastāvīgi. Kaut arī minimālās algas indeksācija ir svarīga darba ņēmēju pirktspējas saglabāšanai, pašreizējais mehānisms (vienīgais ES) varētu ierobežot algu korekciju atbilstoši apstākļu izmaiņām, tādējādi, iespējams, negatīvi ietekmējot konkurētspēju. Neatkarīgu ekspertu grupa katru gadu izvērtē minimālo algu un sniedz nesaistošus atzinumus par tās attīstību. 2017. gadā grupa ieteica pārskatīt indeksācijas noteikumu, piemēram, ņemt vērā tikai inflācijas indeksāciju.

(15)Pašreizējā sākotnējās profesionālās izglītības un apmācības sistēma nepietiekami atbalsta integrāciju darba tirgū, jo īpaši tādēļ, ka ievērojama daļa apmācāmo tiek orientēta uz jomām, kurās ir ierobežotas nodarbinātības izredzes. Turklāt profesionālās izglītības un apmācības apguvēji Francijā sasniedz daudz vājākus izglītības rezultātus nekā vidēji ES, kamēr vispārējās izglītības ieguvēju sekmes ir daudz labākas. Šajā situācijā jauniešu nodarbinātības atbalstam un vienlīdzīgu iespēju veicināšanas labad ir svarīgi veikt pasākumus mācekļu programmu sekmēšanai, jo tās uzlabo nodarbinātības izredzes, kā arī pasākumus mācību rezultātu uzlabošanai skolās. Ir svarīgi arī uzlabot tālākizglītības pieejamību mazkvalificētiem darba ņēmējiem un darba meklētājiem un stimulēt augstākas kvalifikācijas iegūšanu, to atbalstot ar atbilstīgu apmācāmo orientāciju. Ņemot vērā minētās problēmas un jo īpaši nepieciešamību uzlabot sistēmas pārvaldību, nodrošināt tās atbilstību darba tirgus prasībām, kvalitāti un mācību pieejamību, kā arī nodrošināt sekmīgu statusa maiņas norisi darba tirgū, valdība 2018. gada 27. aprīlī iesniedza likumprojektu, ar ko reformē mācekļu programmas un profesionālās izglītības un apmācības sistēmu. Turklāt 2018. gada valsts reformu programmā ir apstiprināts nodoms īstenot 14 miljardu euro investīciju plānu attiecībā uz prasmēm un dota zaļā gaisma papildu reformām attiecībā uz sākotnējās profesionālās izglītības apguvi skolās.

(16)Kopumā sociālās aizsardzības sistēmas darbojas labi. Ienākumu nevienlīdzība pēc pārskaitījumiem ir zemāka par ES vidējo rādītāju, un, neskatoties uz pēdējā laika pieaugumu, nabadzības un sociālās atstumtības riskam pakļautu personu skaits joprojām ir salīdzinoši neliels. Tomēr dažas iedzīvotāju grupas, jo īpaši viena vecāka ģimenes, cilvēki, kuri nav dzimuši ES, un cilvēki, kas dzīvo pilsētu nelabvēlīgajos rajonos, saskaras ar lielāku nabadzības risku. Joprojām joma, kas rada bažas, ir pienācīgu mājokļu pieejamība cilvēkiem, kuri dzīvo nabadzībā. Neskatoties uz pēdējā laika uzlabojumiem, dažās zonās joprojām nepietiek sociālo mājokļu.

(17)Neskatoties uz pašreiz notiekošajām reformām, kuru mērķis ir samazināt nodokļu slogu uzņēmumiem un atbalstīt ienesīgus ieguldījumus, Francijas nodokļu sistēmai joprojām ir raksturīgs augsts sarežģītības līmenis, kur nodokļu izdevumi, neefektīvi nodokļi un produktu nodokļi traucē uzņēmējdarbības videi sekmīgi darboties. Daudzie nodokļu izdevumi (nodokļu kredīts, atbrīvojumi, nodokļa samazinājumi) rada papildu slogu uzņēmumiem, jo īpaši MVU, palielinot atbilstības nodrošināšanas izmaksas un nenoteiktību. Tie arī rada papildu kontroles izmaksas nodokļu iestādei. Nodokļu izdevumi turpinās palielināties gan skaita, gan vērtības ziņā saskaņā ar 2018. gada budžeta likumu, un 2018. gadā tiem vajadzētu sasniegt 99,8 miljardus euro (4,5 % no IKP), salīdzinot ar 93 miljardiem euro 2017. gadā. Turklāt ir identificēti aptuveni 192 nodokļi, kuru ienesīgums ir mazs (mazāk par 150 miljoniem euro gadā), taču kopš 2014. gada ir atcelti tikai daži no tiem. Visbeidzot, uz ES fona Francijā ir ļoti augsti ražošanas nodokļi (3,1 % no IKP 2016. gadā), kuri galvenokārt sastāv no kapitāla nodokļa un darbaspēka nodokļa, kas jāmaksā uzņēmumiem, ja tie nodarbojas ar ražošanu, neatkarīgi no to ekonomikas snieguma.

(18)Tirgus pakalpojumi 2016. gadā veidoja vairāk nekā 50 % pievienotās vērtības, 40 % nodarbinātības un 20 % apstrādes rūpniecības pievienotās vērtības eksporta. Tomēr, lai gan konkurence pakalpojumu tirgū ietekmē visu ekonomiku, to joprojām bremzē regulatīvās prasības un administratīvais slogs, kas apgrūtina arī uzņēmumu spēju attīstīties. Ja reformas pakalpojumu jomā būs pietiekami vērienīgas un tiks pilnībā īstenotas, tām varētu būt ievērojama pozitīva ietekme uz ekonomiku. Nosakot reformu pasākumu prioritāti, ir svarīgi ņemt vērā pakalpojumu apakšnozaru ekonomisko nozīmi un sniegumu. Uz rādītājiem balstīta pieeja, ko izmanto prioritāšu noteikšanai attiecībā uz reformām pakalpojumu nozarēs, norāda uz vairākiem uzņēmējdarbības pakalpojumiem (arhitektūras un inženiertehniskie pakalpojumi, juridiskie un grāmatvedības pakalpojumi, administratīvie un atbalsta pakalpojumi), mazumtirdzniecību, viesnīcu un ēdināšanas pakalpojumiem, kā arī veselības jomu. Specifiskajā profesionālo pakalpojumu jomā ar 2015. gada 6. augusta tiesību aktu par izaugsmi, aktivitāti un vienādām ekonomiskajām iespējām (tā dēvētais “Makrona likums”) tika atviegloti ierobežojumi dažās profesijās (galvenokārt juridiskās). Turklāt ar vēlākiem tiesību aktiem ir mīkstināts šā likuma nolūks, tādējādi ierobežojot arī tā paredzamo ietekmi. Ar turpmākām reformām varētu vērsties pret konkrētiem piekļuves un praktizēšanas ierobežojumiem, kurus uzskata par pārāk lieliem (piemēram, darbības rezervēšana, balsstiesību ierobežojumi, ierobežojumi attiecībā uz kapitāla daļu vai akciju turēšanu, daudzdisciplināri ierobežojumi un numerus clausus ierobežojumi). Reformas, kuru mērķis ir novērst galvenos šķēršļus, kas kavē uzņēmumu izaugsmi, cita starpā varētu būt ar normatīvo aktu apjoma kritēriju saistīto sliekšņa efektu likvidēšana un administratīvā sloga samazināšana uzņēmumiem. Visbeidzot, ātrdarbīgas platjoslas pārklājuma uzlabošana Francijā palielinātu šīs valsts spēju izmantot digitālās ekonomikas priekšrocības.

(19)Saskaņā ar Eiropas inovācijas rezultātu pārskatu Francija sniegums inovācijas jomā ir vājāks nekā ES inovācijas līderiem, neskatoties uz salīdzinoši lielo valsts atbalstu. Valsts atbalsta shēmu efektivitātes uzlabošana (t. sk. Crédit d’Impôt Recherche, nodokļu kredīts pētniecībai un izstrādei) jo īpaši stimulētu labākus rezultātus inovācijas jomā. Šajā sakarā pašlaik notiekošo izvērtēšanu rezultāti būtu jāizmanto, lai uzlabotu inovācijai sniegtā valsts atbalsta koncepciju. Zināšanu pārnese starp publisko pētniecību un uzņēmumiem joprojām sagādā grūtības, tādējādi ierobežojot pētniecības rezultātu komerciālu izmantošanu. Salīdzinājumā ar citām ES valstīm Francijas sniegums publiskā un privātā sektora koppublikāciju un uzņēmumu finansētas publiskās pētniecības un izstrādes jomā ir vājš. Ir iespējas stiprināt pārneses mehānismus akadēmisko iestāžu un uzņēmumu starpā, vienkāršojot pētniecības partnerību un stimulējot pētnieku mobilitāti.

(20) Komisija 2018. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Francijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2018. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2018. gada stabilitātes programmu un 2018. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Francijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Francijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

(21)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2018. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

(22)Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā,