KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI par apspriešanos par zvejas iespējām 2013. gadam /* COM/2012/0278 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI par apspriešanos par zvejas iespējām 2013. gadam 1. Ievads Šajā apspriešanās dokumentā ir izklāstītas Eiropas Komisijas idejas par to, kā būtu jānosaka kopējā pieļaujamā nozveja (KPN) un piepūles apjomi Eiropas ūdeņos un Eiropas zvejniekiem 2013. gadā un dažiem krājumiem — 2013.–2014. gadā. Pirms galīgā lēmuma pieņemšanas par Komisijas priekšlikumiem dalībvalstis, reģionālās konsultatīvās padomes (RKP) un Zvejniecības un akvakultūras padomdevēja komiteja (ACFA) ir aicinātas sniegt Komisijai apsvēršanai savu viedokli. Paziņojumā ir izklāstīta jauna pieeja KPN noteikšanai krājumiem, par kuriem nav pieejams pilns kvantitatīvais ieteikums, šajā noteikšanā pamatojoties uz kvalitatīvo ieteikumu un tādām novērtēšanas procedūrām, kuras mazāk atkarīgas no datiem, kas vajadzīgi zinātnisko iestāžu ieteikuma izstrādei (4.1. iedaļa). Paziņojumā sniegts aktuālākās informācijas kopsavilkums par izmaiņām kopējās zivsaimniecības politikā pēdējo gadu laikā, pamatojoties uz zinātnisko ieteikumu par izmantoto zivju krājumu stāvokli Eiropas un piegulošajos ūdeņos un dalībvalstu sniegtajiem ekonomiskajiem datiem. KPN, kvotu un zvejas piepūles apjomu noteikšanas nolūkam joprojām jābūt pakāpeniskai pārzvejas izbeigšanai. Pārzveja rada komerciāla sabrukuma risku. Pārzvejas izbeigšana nozīmē to, ka, veicot mazāk zvejas darbību, patērējot mazāk degvielas un izmantojot mazākus zvejas rīkus, būs iespējams nozvejot tikpat daudz vai vairāk zivju. Tādējādi katru gadu no jūras zivju krājumiem tiktu nozvejota tieši tik liela daļa, lai zivis varētu augt un vairoties tad, kad to atražošanās potenciāls ir vislielākais attiecīgajos ekoloģiskajos apstākļos. Ievērojot šos nosacījumus, ilgtermiņā tiktu nodrošināta maksimālajam ilgtspējīgas ieguves apjomam (MSY) atbilstoša nozveja no zivju krājumiem. 2002. gadā Eiropas Komisija un Savienības dalībvalstis apņēmās līdz 2015. gadam sasniegt attiecībā uz MSY noteikto mērķi. Plānu pārejai uz MSY Komisija izklāstīja 2006. gadā[1]. 2007. gadā dalībvalstis Padomes sanāksmē mudināja Komisiju turpināt darbu pie MSY un uzsvēra, ka nepieciešams apkopot zinātniskos ieteikumus, īstenot ilgtermiņa plānus, pamatojoties uz ietekmes novērtējumiem, un apspriesties ar ieinteresētajām aprindām. MSY sasniegšana un saglabāšana sniegs ievērojamu labumu, un tā nodrošina pāreju no intensīvas zvejas nabadzīgos resursos uz labāku zveju lielākos krājumos. Tiks nozvejoti tādi paši vai lielāki zivju daudzumi, bet ietekme uz vidi būs mazāka. Zveja mazāk iespaidos jūras gultni, samazināsies jutīgu organismu, tostarp cūkdelfīnu, delfīnu un citu jūras zīdītāju, piezveja, jo zveja kopumā vairs nebūs tik intensīva. Ņemot vērā augstās degvielas cenas, degvielas patēriņam vajadzētu ievērojami samazināties, jo, lai nozvejotu tonnu zivju no bagātīga krājuma, vajadzēs mazāk laika, nekā zvejojot no nabadzīga krājuma. Tādējādi samazināsies zvejas kuģu radītās oglekļa dioksīda emisijas, kā arī kuģu īpašniekiem būs mazāki izdevumi par degvielu. Vēl viens nozīmīgs ieguvums būs tāds, ka zvejniekiem retāk nāksies izmest nozveju. Intensīvi izmantoti krājumi lielākoties sastāv no mazākām un mazvērtīgākām zivīm, kuras tiek izmestas atpakaļ jūrā tāpēc, ka to cena tirgū ir zema, vai tāpēc, ka to izmērs ir pārāk mazs un saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem tās ir aizliegts izkraut. Samazinot zvejas apjomu, vairāk zivju būs iespējas sasniegt vērtīgu izmēru un zvejniekiem būs daudz vieglāk gūt pietiekamu izmēru sasniegušu zivju nozveju, nezvejojot mazākas zivis. Starptautiskā Jūras pētniecības padome (ICES) 2010. gadā izstrādāja jauna veida ieteikumu par KPN apjomiem, kas līdz 2015. gadam nodrošinās MSY atbilstošu zveju. Komisija 2011. gadā priekšlikumus par KPN balstīja uz šo jauno pieeju. 2013. gadam ICES plāno sīkāk izstrādāt MSY pamatsistēmu, lai nodrošinātu kvantificētu ieteikumu krājumiem, par kuriem tā līdz šim nav spējusi sniegt šādu ieteikumu. Šīs izstrādes pamatā būs plašāka tādu novērtēšanas metožu izmantošana, kuras maz ietekmē trūkstoša informācija, un lielāka un sistemātiskāka kvalitatīvu novērtējumu izmantošana kvantitatīvā satvarā. Komisija atzinīgi novērtē šo pieeju, kas ievērojami uzlabos informācijas bāzi, kura tiek izmantota KPN priekšlikumu sagatavošanā. 2. Zivju krājumu stāvoklis Satrauc fakts, ka Eiropas ūdeņos 65 % krājumu nav pilnībā novērtēti, un tikai par 22 % krājumu, kam noteikta KPN, ir zināms, ka tie nav pārzvejoti (I pielikums). Turklāt tendence pēdējo gadu laikā ir tāda, ka arvien mazāku krājumu proporcionālo daudzumu (no 47 % 2003. gadā līdz 35 % 2012. gadā) var klasificēt atbilstoši drošām bioloģiskajām robežām. Nav skaidrs, cik lielā mērā tas ietekmē datus (t.i., vai vairs netiek novērtēti visvairāk apdraudētie krājumi?). Tomēr, ja krājumu stāvoklis ticis novērtēts, var secināt, ka to stāvoklis uzlabojas, tomēr lēni: pārzvejoto[2] krājumu proporcionālais daudzums Atlantijas okeānā un piegulošajās jūrās no 32 krājumiem (kopā 34 krājumi) 2004. gadā samazinājās līdz 18 krājumiem (kopā 38 krājumi) 2011. gadā, tas ir, no 94 % līdz 47 % (sīkāku informāciju sk. I pielikumā). MSY sasniegšana ir reāls un sasniedzams mērķis. Jaunie krājumi, kuri vairs netiek novērtēti kā pārzvejoti, ietver jūrasvelnu Atlantijas okeānā pie Pireneju pussalas, putasu, jūrasmēli Ķeltu jūrā, pikšu ūdeņos uz rietumiem no Skotijas, siļķi un zeltpleksti Ziemeļjūrā un siļķi Botnijas līcī. 2012. gadam bija iespējami vairāki KPN palielinājumi, kas nodrošinās papildu ienākumus zvejniekiem vairāk nekā 135 miljonu euro apmērā. Zvejas politika, kas balstīta uz MSY, jau sāk nodrošināt vairāk zivju patērētājiem un, iespējams, vairāk darbvietu un vairāk ienākumu zvejas un pārstrādes sektorā strādājošajiem. Pašreizējā informācija par zivju krājumu stāvokli ir apkopota I pielikumā un īsumā pa reģioniem raksturota turpmāk[3]. Ziemeļaustrumatlantijas pelaģiskie krājumi. Visi galvenie pelaģiskie krājumi — izņemot makreli — tagad tiek zvejoti MSY apjomā vai tā ietvaros, un 2012. gadam ir noteiktas atbilstošas KPN. Eiropas Savienība vairākas reizes ir mēģinājusi panākt vienošanos ar Islandi un Fēru salām pievienoties Norvēģijai un ES makreles krājumu ilgtspējīgā pārvaldībā. Kopējā makreļu KPN, ko nosaka ES, Norvēģija, Fēru salas un Islande, 2012. gadā pārsniedza 36 %, kas ir vairāk par zinātniski ieteikto (izņemot Krievijas nozveju). Makreles zvejas apjoms krietni pārsniedz ilgtspējīgā apjoma robežas, un krājums turpmāko gadu laikā samazināsies, ja ar Islandi un Fēru salām netiks panākta vienošanās par šī krājuma ilgtspējīgu pārvaldību. Vienošanās un pareizas pārvaldības trūkuma rezultātā ir zaudēta krājuma sertifikācija "ilgtspējīgi pārvaldīts krājums", ko veic Jūras uzraudzības padome. Ziemeļjūrā, Skagerakā un Kategatā jūras zeltpleksti, pikšu, siļķi, Norvēģijas omāru un jūrasmēli (tikai Skagerakā un Kategatā) zvejo saskaņā ar zvejas izraisītai zivju mirstībai atbilstošu MSY. Par citiem krājumiem stāvoklis nav zināms vai tie ir pārzvejoti. KPN 2012. gadā zinātnisko ieteikumu pārsniedza par 5 % salīdzinājumā ar 11 % 2011. gadā, 17 % 2010. gadā un 37 % 2009. gadā. Daudzi krājumi ūdeņos uz rietumiem no Skotijas, Īrijas jūrā un Ķeltu jūrā ir nelieli, un novērtējumi par tiem ir neskaidri. ICES ir ziņojusi par problēmām, kas saistītas ar nozvejas un citu datu, tostarp izmetumu, reģistrēšanu vairākiem krājumiem. Pieci krājumi ir tik noplicināti, ka saskaņā ar zinātnisko ieteikumu nozveja būtu jāsamazina līdz zemākajam iespējamajam apjomam. No 18 krājumiem, par kuriem varēja veikt MSY novērtējumus, trešā daļa bija pārzvejoti un 12 tika zvejoti apjomā, kas atbilst vai ir zemāks par MSY mērķapjomu. Siļķes krājumi Ķeltu jūrā un pikšas krājumi ūdeņos uz rietumiem no Skotijas liecina par neseniem uzlabojumiem, taču jau tā lielie mencas, pikšas un merlanga izmetumi palielināsies, ja turpināsies intensīva zveja ar mazas linuma acs tīkliem, ko izmanto Norvēģijas omāru zvejā, un ja vairāk netiks izmantoti selektīvāki zvejas rīki, kas ļauj mazām zivīm izkļūt no tīkla. Tagad ir atcelti nozvejas sastāva noteikumi[4], kas tika ieviesti, lai aizsargātu šo krājumu, kad tā apjoms bija neliels. Dalībvalstis ir apņēmušās ieviest selektīvākus zvejas rīkus, lai samazinātu izmetumus. Ir pieejami tikai nedaudzi novērtējumi par krājumiem Biskajas līcī un Atlantijas okeānā pie Pireneju pussalas. Dienvidu heks ir labākā stāvoklī, jo tas ir bagātīgi papildinājies ar zivju mazuļiem, taču liela kvotu pārsniedzoša nozveja atkal tika gūta 2011. gadā, tāpēc ir apdraudēta šī krājuma ilgtspējība ilgtermiņā un tirgus cenas ir zemas. Komisija un Spānija izstrādā rīcības plānu, lai pielāgotu valsts nozvejas un piepūles reģistrācijas sistēmu, lai atrisinātu šo problēmu. Nozvejas un zvejas piepūles reģistrācijas sistēmas revīzija citās Atlantijas okeānam piegulošajās dalībvalstīs tiks pabeigta 2012. gada vasarā. Vēl joprojām ir spēkā ieteikums pārtraukt Norvēģijas omāra zveju Kantabrijas jūrā. Baltijas jūrā 5 no 7 zināmajiem krājumiem joprojām ir pārzvejoti. Maksimālajā ilgtspējīgas ieguves apjomā zvejo tikai mencu Baltijas jūras austrumu daļā un siļķi Botnijas jūrā. Vidusjūrā 80 % no izpētītajiem resursiem ir pārzvejoti un dažu resursu apjoms ir neliels (IB pielikums). Lai gan novērtējumi ģeogrāfiskā ziņā joprojām tiek veikti nevienmērīgi un laika ziņā neregulāri, to skaits un kvalitāte ir turpinājusi uzlaboties un tagad aptver vairāk nekā 100 krājumus no 27 sugām; tomēr tikai 63 % novērtēto krājumu ir klasificēti saskaņā ar MSY kritērijiem. 37 % krājumu stāvoklis joprojām ir nezināms. Tā kā šie novērtējumi ir uzsākti tikai nesen un ne visi krājumi tiek novērtēti katru gadu, nav iespējams izmantot šos datus, lai izvērtētu krājumu stāvokļa izmaiņas laika gaitā. Stāvoklis Melnajā jūrā nav būtiski mainījies. Brētliņas stāvoklis ir labs, jo krājums nesen ir krietni papildinājies un zveja no tā ir ilgtspējīga, savukārt akmeņplekstes krājums joprojām ir ļoti pārzvejots. 3. Ekonomiskā analīze Gaidāms, ka ekonomiskie rādītāji būs slikti daudzos Eiropas zivju zvejas nozares sektoros, jo īpaši bentiskās zvejas sektoros. Tam ir divi iemesli. Pirmkārt, nemainīgi slikts daudzu zivju krājumu stāvoklis nozīmē, ka nozvejas apjomi ir zemāki un ar zveju saistītās izmaksas, jo īpaši degvielas izmaksas, ir augstākas par vajadzīgo. Tomēr KPN palielinājumi, kuru vērtība lēšama vismaz 135 miljonu euro apmērā, jau bija iespējami 2012. gadā, kas norāda, ka īstermiņa negatīvā ekonomiskā un sociālā ietekme, kas rodas no pārejas uz MSY, varētu būt mazāka, nekā bija plānots. Gaidītie ilgtermiņa pozitīvie ieguvumi no MSY tiek gūti agrāk, nekā plānots. Tomēr nozares finansiālais noturīgums pašlaik joprojām ir diezgan vājš. Otrkārt, degvielas cenas atkal palielinājās līdz vērtībām, kuras ir tuvu maksimālajām vērtībām, kas bija vērojamas 2008. gada jūlijā, un zivju cenas galvenajos patēriņa tirgos nedaudz samazinājās. Šo spriedzi zināmā mērā varētu mazināt, pārejot uz degvielas patēriņa ziņā ekonomiskākiem dzinējiem un mainot zvejas modeļus un zvejas rīkus. Nozares stabilitāti varētu veicināt arī mārketinga stratēģiju uzlabojumi. Tomēr pārzvejas pakāpeniska izskaušana ir tā, kas var visvairāk uzlabot ekonomisko efektivitāti un stabilitāti, ņemot vērā problēmas, ko rada augstākas izmaksas un zemākas produktu cenas. Jaunākie pieejamie nodarbinātības dati (par 2009. gadu) liecina, ka kopējais ES zvejas flotē nodarbināto zvejnieku skaits (izņemot Grieķiju, kuras dati netika paziņoti) bija 134 700, un tas ir par aptuveni 8 % mazāk nekā 2005. gadā. Tādējādi nodarbinātība šajā nozarē turpina samazināties. Lai apturētu šo lejupslīdošo tendenci, ir svarīgi uzlabot zivju krājumu stāvokli. 4. Politikas virzieni 4.1. Izmaiņas zinātniskajos ieteikumos krājumiem, par kuriem informācija ir nepilnīga 2011. gadā no 92 Ziemeļaustrumatlantijas krājumiem kvantificētu zinātnisko ieteikumu par pārzveju attiecībā uz Fmsy[5] (izņemot dziļūdens sugas) varētu sniegt 38 krājumiem, t.i., 41 % krājumu, lai gan šis ieteikums aptver vairumu no lielākajiem un komerciāli nozīmīgajiem resursiem. No zvejas iespējām, kas kopumā ir līdzvērtīgas 2,5 miljoniem tonnu, šis ieteikums aptver zvejas iespējas, kas līdzvērtīgas 2 miljoniem tonnu (t.i., ieteikums aptver 80 % nozvejas tonnāžas). Vidusjūrā un Melnajā jūrā no 103 krājumiem, kas tika pētīti 2011. gadā, ieteikumu par pārzveju varēja sniegt 65 gadījumos (63 %). Atlantijas okeānā, Ziemeļjūrā un Baltijas jūrā to krājumu skaits, par kuriem varēja sniegt ieteikumu attiecībā uz MSY, palielinājās no 34 krājumiem 2005. gadā līdz 39 krājumiem 2010. gadā, un to skaits 2012. gadā bija 38. Vērojama neliela lejupslīdoša tendence to krājumu proporcionālajā daudzumā, par kuriem ir pieejama kvantificēta analīze un prognozes. To krājumu proporcionālais daudzums, par kuriem zinātniskais ieteikums nav pieejams, no 45 % 2003. gadā palielinājās līdz 52 % 2006. gadā un pēc tam atkal samazinājās līdz 36 % 2012. gadā. Iemesli, kāpēc nav ieteikuma, ir dažādi: trūkstoša vai nepārliecinoša informācija par nozveju, nepilnīgi apsekojumi vai nepietiekama paraugu ņemšana, vai neskaidrības par krājumu bioloģiju, kā arī cilvēkresursu trūkums zinātniskās apspriešanās procesā. Dalībvalstu pienākums ir sniegt zinātniskos datus par zvejniecībām saskaņā ar ES datu vākšanas sistēmu[6], un šis pienākums vairākos gadījumos pilnībā netiek ievērots, neraugoties uz ES pieejamo finansējumu. 2011. gadā Komisija un Padome mudināja dalībvalstis uzlabot datu pieejamību attiecībā uz krājumiem, kas minēti 1. tabulā. Šī uzdevuma rezultāti kļūs acīmredzami gaidāmajā ICES ieteikumā, kuru plānots pabeigt 2012. jūnijā. 1. tabula. Krājumi, uz kuriem attiecas Padomes un Komisijas kopīgais paziņojums par uzlabotu datu pieejamību Eiropas ūdeņos Ziemeļaustrumatlantijā un Baltijas jūrā. Krājumi || Apgabali Jūrasvelni || [Ziemeļjūra un] ūdeņi uz rietumiem no Skotijas] Jūrasvelni || Ķeltu jūra Jūrasvelni || Biskajas līcis Pikša || Ķeltu jūra Stavrida || Ziemeļjūra Megrimi || Ķeltu jūra Megrimi || Biskajas līcis Jūras zeltplekste || Īrijas jūra Jūras zeltplekste || Ķeltu jūra (VIIfg) Jūras zeltplekste || Baltijas jūra Pollaks || Skotijas rietumi Pollaks || Ķeltu jūra Raju dzimtas zivis || Skotijas rietumi Brētliņa || Lamanšs Brētliņa || Ziemeļjūra Merlangs || Ķeltu jūra Pēc papildu zinātniskajiem pētījumiem 2012. gadā paredzams, ka zinātnisko ieteikumu piemērošanas joma tiks paplašināta, lai aptvertu vairāk, ja ne ievērojami vairāk, krājumu. Ja 2011. gadā krājumi, par kuriem nevarēja pabeigt zinātniskos ieteikumus, bija vairāk par 44, tad 2012. gadā to skaits samazināsies līdz 10–12. Šajā nolūkā būs jāizmanto tādas novērtēšanas metodes un konsultēšanās procedūras, kas ir jaunums Eiropā, bet kas ir veiksmīgi izmēģinātas un pārbaudītas citās pasaules daļās. Tas ļaus ņemt vērā ar katru konkrētu gadījumu saistītus apsvērumus, kā tas tika ieteikts sabiedriskās apspriešanās laikā 2011. gadā. Komisija gatavojas izmantot šo jauno ieteikumu kā pamatu priekšlikumiem par zvejas iespējām attiecībā uz šiem resursiem 2013. gadā un, vajadzības gadījumā, 2014. gadā. Tomēr, ja zinātniskais ieteikums nav pieejams un nenoteiktība ir lielāka, joprojām ir lietderīgi izmantot piesardzīgāku pieeju, lai noteiktu zvejas iespējas saskaņā ar piesardzības principu[7]. Tajā pat laikā dalībvalstu pienākums ir atvēlēt pietiekamus resursus, lai nekavējoties sniegtu vajadzīgo informāciju krājumu stāvokļa novērtēšanai. Komisija turpinās veicināt kopēju standartu izstrādi un programmas, lai uzraudzītu un novērtētu krājumus Vidusjūrā un Melnajā jūrā, tostarp tos krājumus, kas ir kopīgi ar ārpussavienības valstīm. Tiks izveidotas ekspertu darba grupas, lai galveno uzmanību pievērstu tiem krājumiem un apgabaliem, par kuriem līdz šim ir vismazāk zinātnisko datu. 4.2. Zvejas piepūle Zvejas piepūle (jūrā pavadītā laika ierobežojumi zvejas kuģiem) ir tikusi pārvaldīta līdztekus KPN, lai samazinātu izmetumus un nelikumīgu nozveju. Piepūles pārvaldība ir saglabāšanas pasākums, ko izmanto vairākos ilgtermiņa pārvaldības plānos, kas izstrādāti, piemēram, mencai Ziemeļjūrā un Baltijas jūrā, jūras zeltplekstei un jūrasmēlei Ziemeļjūrā, jūrasmēlei Lamanša rietumdaļā, dienvidu hekam un Norvēģijas omāra krājumiem (II pielikums). II pielikumā redzama vispārīga, kaut arī nevienmērīga, zvejas piepūles samazināšanās tendence kopš 2003. vai 2004. gada līdz 2010. gadam. Kopējā zvejas piepūle visvairāk samazinās Baltijas jūrā, Ziemeļjūrā, Kategatā, Īrijas jūrā un ūdeņos uz rietumiem no Skotijas, bet nedaudz mazāk Lamanša rietumdaļā. Tikai neliels samazinājums līdz 2009. gadam tika konstatēts Atlantijas okeānā pie Pireneju pussalas. Tomēr kopējā zvejas piepūle nedaudz palielinājās Baltijas jūras centrālajā daļā, un no 2010. gada līdz 2011. gadam pieauga arī rāmja traļu zvejas piepūle Lamanša rietumdaļā. Skaidrs, ka pasākumi zvejas piepūles samazināšanai šajā apgabalā vēl nav bijuši efektīvi. Komisija 2012. gadā pārskatīs piepūles pārvaldības režīmus, kas līdz šim īstenoti ES. Tas ietver atklātas sanāksmes rīkošanu 2012. gada 5. jūlijā, kurā tiks izskatīti dažādi jautājumi, ko ierosinājušas zinātniskās aprindas, dalībvalstis, ieinteresētās personas un uzņēmēji, lai panāktu virzību jautājumā par krājumu pārvaldības vienkāršošanu lielā apmērā reformētajā kopējā zivsaimniecības politikā. 5. Daudzgadu pārvaldības plāni Komisija ir uzsākusi priekšdarbus, lai aizstātu pašreizējos viena krājuma pārvaldības plānus ar vairāku krājumu pārvaldības plāniem. Pirmais priekšlikums, kas tiks iesniegts, būs vairāksugu plāns Baltijas jūrai, iekļaujot bioloģisko mijiedarbību, piemēram, barošanos un konkurenci. Tiek izstrādāts arī dažādsugu zvejniecību plāns Ziemeļjūrai, kas ietvers tehnisko mijiedarbību, t.i., to, kā dažādas flotes un ar dažādiem zvejas rīkiem gūst jauktu dažādu zivju nozveju. Kad būs apkopoti zinātniskie dati, tiks izstrādāti dažādsugu zvejniecību plāni Ķeltu jūrai, Īrijas jūrai un apgabalam uz rietumiem no Skotijas. Ir plānota priekšlikumu izstrāde, lai grozītu pašreizējos plānus jūrasmēlei Biskajas līcī un dienvidu hekam un Norvēģijas omāram, bet tas atkarīgs no datu pieejamības par attiecīgo zvejniecību. Komisija laikposmā no 2009. līdz 2011. gadam pieņēma plānu priekšlikumus par anšoviem Biskajas līcī, Baltijas lasi un rietumu stavridām, un šie priekšlikumi tiek apspriesti Parlamentā un Padomē. Attiecībā uz Vidusjūru tiks turpināti pūliņi apkopot zinātniskos ieteikumus par arvien lielāku skaitu sugu un krājumu, lai izstrādātu starptautiskus ilgtermiņa zvejniecības plānus. Saskaņā ar Vidusjūras regulu[8] ES dalībvalstīm ir jāsagatavo valsts mēroga daudzgadu plāni. Neraugoties uz būtiskiem kavējumiem, pēdējā laikā vērojama virzība šī uzdevuma īstenošanā, kas tiek cieši uzraudzīts un atbalstīts. Lai paātrinātu šo procesu, Komisija jau ir sākusi procedūras pirms lietas ierosināšanas pret vairākām dalībvalstīm, un šī darbība tiks paplašināta 2012. gadā. Turklāt Vidusjūras Vispārējā zivsaimniecības komisija plāno veikt turpmākus pasākumus attiecībā uz kopīgiem krājumiem. Šie pasākumi ir paredzēti, lai uzlabotu lēmumu pieņemšanas procesu starptautisku daudzgadu plānu izveidei. 6. Darba metode KPN priekšlikumu izstrādei Jāpiemēro šādi principi. Ja piemēro ilgtermiņa plānus, kas regulē KPN vai zvejas piepūles limitus, šie plāni ir jāievēro. Komisija arī ierosinās KPN vai zvejas piepūles limitus tādā apjomā, kas atbilst Komisijas priekšlikumiem par ilgtermiņa pārvaldības plāniem. Jāievēro KPN un jāveic citi pasākumi, par ko panākta vienošanās ar trešām valstīm. Ja zinātniskie atzinumi tiek sniegti, balstoties uz visaptverošiem datiem un kvantitatīvu analīzi un prognozēm saskaņā ar ICES ”MSY pamatsistēmu", KPN būtu jānosaka saskaņā ar zinātnisko ieteikumu. Ja šādi ieteikumi ir pieejami, tie tūlīt jāizmanto kvotu vai zvejas piepūles noteikšanai, taču varētu būt pieņemama arī šīs pamatsistēmas pakāpeniska ieviešana līdz 2015. gadam gadījumos, kad tā ir saderīga ar zinātnisko ieteikumu. Ja tiek sniegts provizorisks zinātniskais ieteikums, balstoties uz pieejamās informācijas kvalitatīvu analīzi (pat ja tā ir nepilnīga vai ietver ekspertu atzinumus), šis ieteikums jāizmanto kā pamats, pieņemot lēmumus par KPN. Ja zinātniskā ieteikuma nav, jāievēro piesardzības princips. Sugām, uz kurām vēl neattiecas KPN un kvotas, var tikt ierosināta KPN, ņemot vērā zinātnisko ieteikumu, kas norāda uz konsekventu izkrāvumu pieaugumu. Šajā sakarā potenciālās sugas ir jūrasasari un svītrainā jūras barbe. Pamatnostādnes jaunām un topošām zvejniecībām tiks izstrādātas saskaņā ar 2010. gada decembra un 2011. gada decembra Padomes sanāksmes protokolu. Šajās pamatnostādnēs tiks ņemti vērā principi, labākā prakse un starptautiskie standarti par atbildīgu zvejniecību. Būs vajadzīga sadales principu izstrāde šiem krājumiem, pamatojoties uz nozvejas datiem, ar nosacījumu, ka šādi dati ir noteikti, zvejā pilnībā ievērojot piemērojamos (piem., tehniskos) saglabāšanas pasākumus. Ir jānodrošina labākais līdzsvars starp KPN regulētajiem apgabaliem un krājumu identitāti, lai zvejas iespējās tiktu ņemts vērā dažādu krājumu saglabāšanas un pārvaldības stāvoklis. Šajā sakarā ir jāizvērtē Norvēģijas omāra pārvaldība, izmantojot funkcionālas vienības, un divu jūras zeltplekstes krājumu pārvaldība Lamanšā, un Komisija aicinās dalībvalstis atbalstīt vajadzīgo KPN pārdali šādos gadījumos. Tā patur tiesības iekļaut šādus pasākumus savos priekšlikumus un atzinīgi vērtē atsauksmes no dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, jo īpaši šajā jautājumā. Lai veidotu pamatu konkrētajam krājumam piemērotai pārvaldībai mazmutes plekstei, limandai, plekstei un sarkanajai plekstei Ziemeļjūrā, tiks ierosināts atsevišķi ziņot par šo sugu izkrāvumiem. 7. Dziļūdens sugas Ziemeļaustrumatlantijā Daudzu dziļūdens sugu stāvoklis rada bažas. Atlantijas lielgalvja, dažu dziļūdens haizivju un sarkanās zobaines krājumi Biskajas līcī un strupdeguna garastes krājumi ir noplicināti. Par lielāko daļu krājumu zinātniskie ieteikumi ir tādi, ka zvejniecība jāsamazina vai arī to nedrīkst palielināt, ja tā nav ilgtspējīga. Ātrāk augošu sugu, piemēram, brosmes, jūraslīdakas, zilās jūralīdakas, sarkanās zobaines un ogļzivs, gadījumā var būt iespējams noteikt atskaites punktus, lai nodrošinātu krājumu ilgtspējīgu pārvaldību ilgtermiņā, bet šādi atskaites punkti pašreiz nav pieejami. KPN dziļūdens sugām tiek noteikta ik pēc diviem gadiem, pēdējo reizi 2011. un 2012. gadam. Komisija iesniegs atsevišķu priekšlikumu par dziļūdens zvejas iespējām 2013.–2014. gadam, pamatojoties uz iepriekš aprakstīto darba metodi. 8. Dalībvalstu noteiktā KPN Kopš 2011. gada 6 krājumiem KPN ir "deleģētas" tikai tām dalībvalstīm, kas zvejo katrā no šiem krājumiem (Padomes Regulas Nr. 57/2011 6. pants un Padomes Regula Nr. 43/2012). Šo deleģēšanu, ņemot vērā aizsardzības pasākumus attiecībā uz labu pārvaldību, veic gadījumos, kad tikai viena dalībvalsts ir ieinteresēta zvejā. Ir uzlabojusies ziņošana, kas attiecīgajām dalībvalstīm ir jāveic saskaņā ar 6. pantu, lai gan ziņojumu kvalitāte ir nevienmērīga. Dažos gadījumos joprojām trūkst datu, kas vajadzīgi, izstrādājot ieteikumus par atbilstošiem pasākumiem, lai pārvaldītu krājumus, un attiecībā uz šiem krājumiem ir vajadzīga papildu piesardzība. Komisija plāno ierosināt turpināt šo KPN deleģēšanu. Sadarbībā ar attiecīgajām dalībvalstīm tiks veikti īpaši kontroles pasākumi attiecībā uz krājumiem, kuriem vajadzīgi papildu pūliņi. 9. Priekšlikumu iesniegšanas grafiks Provizorisks darba grafiku varētu būt šāds. Zvejas iespēju regula || Ieteikumi pieejami || Komisijas priekšlikuma iesniegšana || Iespējamā pieņemšana Padomē Dziļjūras krājumi, 2013.–2014. gads || Jūnijā || Septembra vidū || Oktobrī ES krājumi Atlantijas okeānā un Ziemeļjūrā (nav starptautisku sarunu vai nolīgumu) || Jūnijā || Septembrī || Novembrī Starptautiskie un kopīgie krājumi Atlantijas okeānā, Ziemeļjūrā, Antarktikā un citos apgabalos || Oktobrī–decembrī || Novembrī || Decembrī Baltijas jūra || Maijā || Septembra sākumā || Oktobrī Melnā jūra || Oktobrī || Novembrī || Decembrī 10. Secinājums Komisija aicina dalībvalstis, RKP un ACFA izteikt viedokli par šajā paziņojumā izklāstīto pieeju. Ia PIELIKUMS — Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļa un tai piegulošie ūdeņi 1. tabula. Zinātniskie ieteikumi par krājumu stāvokli || Zivju krājumu skaits || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Vidēji Ārpus drošām bioloģiskām robežām || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 14 || 25 Drošās bioloģiskās robežās || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 18 || 13 Krājumi drošās bioloģiskās robežās (%) || 29% || 26% || 35% || 30% || 32% || 32% || 31% || 41% || 44% || 56% || 35% Krājumu stāvoklis nav zināms datu nepietiekamības dēļ || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 60 || 56 Krājumi, kuru stāvoklis ir zināms (%) || 47% || 42% || 43% || 39% || 40% || 43% || 41% || 38% || 36% || 35% || 40% 2. tabula. Zinātniskie ieteikumi par pārzveju || Zivju krājumu skaits || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Vidēji No krājuma gūtās nozvejas apjoma un maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma attiecība ir zināma || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 34 Krājums ir pārzvejots || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 26 No krājuma zvejo maksimālajā ilgtspējīgas ieguves apjomā || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 7 Pārzvejotie krājumi (%) || || || 94% || 91% || 94% || 88% || 86% || 72% || 63% || 47% || 79% 3. tabula. „Ārkārtas” zinātniskie ieteikumi || Zivju krājumu skaits || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Vidē ji Zinātniskie ieteikumi paredz pārtraukt zveju || 24 || 13 || 12 || 14 || 20 || 18 || 17 || 14 || 11 || 8 || 15 4. tabula. KPN un ilgtspējīga nozveja || Zivju krājumu skaits || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Vidēji Ilgtspējīgas nozvejas apjoma pārsniegums (%) ar KPN || 46% || 49% || 59% || 47% || 45% || 51% || 48% || 34% || 23% || 11% || 41% 5. tabula. Par zvejas iespējām sniegto zinātnisko ieteikumu kopsavilkums || Zivju krājumu skaits || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Vidēji Krājumi, kuriem var prognozēt krājuma apjomu un zvejas izraisīto mirstību || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 40 || 35 Krājumi, par kuriem ir pieejams zinātniskais ieteikums par zvejas iespējām || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 47 || 57 Krājumi, par kuriem zinātniskie ieteikumi nav pieejami || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 44 || 37 || || || || || || || || || || || (*) Ja viens ieteikums aptver divas KPN, to || || || || || || || || neieskaita divreiz. || || || || || || || || || || || Ib pielikums — Vidusjūra un Melnā jūra || || || Zinātniskie ieteikumi par Vidusjūras un Melnās jūras bentisko un mazo pelaģisko krājumu pārzveju || Skaits || % || || || || Krājumi, kas klasificēti saskaņā ar kritērijiem (apstiprināts atskaites punkts) || 65 || 63,0 || Citi krājumi, kas nav iekļauti datu nepietiekamības dēļ (atskaites punkts vēl nav apstiprināts) || 38 || 37,0 || Krājumi, kas ņemti vērā (no 27 sugām) || 103 || 100 || Klasificētie krājumi || || || Krājums ir pārzvejots (Fmsy vai tā aizstājējrādītājs ir pārsniegts) || 52 || 80,0 || No krājuma gūtās nozvejas apjoms ir vienāds ar vai mazāks par Fmsy vai tā aizstājējrādītāju || 13 || 20,0 || Krājumi kopā || 65 || 100 || || || || II PIELIKUMS – Zvejas piepūle, kuru regulē saskaņā ar daudzgadu plāniem (pēc dalībvalstu ziņojumiem ZZTEK) (Kopīgā pētniecības centra informācija) 1. attēls. Regulētā zvejas piepūle Baltijas jūras rietumdaļā. 2. attēls. Regulētā zvejas piepūle Baltijas jūras centrālajā daļā. 3. attēls. Regulētā zvejas piepūle Kategatā. 4. attēls. Regulētā zvejas piepūle Ziemeļjūrā, Skagerakā un Lamanša austrumdaļā. 5. attēls. Regulētā zvejas piepūle Īrijas jūrā. 6. attēls. Regulētā zvejas piepūle ūdeņos uz rietumiem no Skotijas. 7. attēls. Regulētā zvejas piepūle Lamanša rietumdaļā. 8. attēls. Regulētā zvejas piepūle Atlantijas okeānā pie Pireneju pussalas. Piezīme: atšķirīgā tendence, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, galvenokārt skaidrojama ar Portugāles sniegto datu labāku kvalitāti. Spānija nav iesniegusi datus par 2010. gadu, tādējādi attēlos dati ir izmantoti līdz 2009. gadam. [1] Par ilgtspējības īstenošanu ES zivsaimniecības nozarē, izmantojot maksimāli iespējamo ilgtspējīgo daudzumu. COM (2006) 360 galīgā redakcija. [2] "Pārzvejots" nozīmē, ka zvejas izraisītās zivju mirstības apjoms saskaņā ar jaunākajiem datiem ir lielāks par zvejas izraisītās zivju mirstības apjomu, kas nodrošinās maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu ilgtermiņā. [3] Tabula ar Eiropas kvotām un attiecīgajiem krāsu kodiem atrodama http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications/poster_tac2012_en.pdf. Zivju krājumu stāvokļa izsmeļoša analīze atrodama www.ices.dk un https://stecf.jrc.ec.europa.eu. [4] Komisijas 2012. gada 23. februāra Regula (ES) Nr. 161/2012 par ārkārtas pasākumiem pikšas krājumu aizsardzībai ūdeņos uz rietumiem no Skotijas. OV L 52, 24.2.2012., 6.–7. lpp. [5] Zvejas apjoms, ar kuru tiks gūti lielākie nozvejas apjomi vidējā termiņā un ilgtermiņā. [6] Padomes 2008. gada 25. februāra Regula (EK) Nr. 199/2008 par Kopienas sistēmas izveidi datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai zivsaimniecības nozarē un par atbalstu zinātniskā padoma izstrādei saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku. OV L 60, 5.3.2008., 1.-12. lpp. [7] Komisijas paziņojums par piesardzības principu. COM(2000) 1 galīgā redakcija. [8] Padomes Regula (EK) Nr. 1967/2006.