EIROPAS PARLAMENTA REZOLŪCIJA (ES, EURATOM) 2018/1314

(2018. gada 18. aprīlis)

ar konstatējumiem, kas ir neatņemama daļa no lēmumiem par Eiropas Savienības 2016. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija un izpildaģentūras

EIROPAS PARLAMENTS,

— ņemot vērā lēmumu par Eiropas Savienības 2016. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija,

— ņemot vērā lēmumus par izpildaģentūru 2016. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu,

— ņemot vērā Reglamenta 93. pantu un IV pielikumu,

— ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un citu attiecīgo komiteju atzinumus (A8-0137/2018),

A. tā kā Savienības izdevumi ir nozīmīgs politikas mērķu sasniegšanas instruments un vidēji veido 1,9 % no vispārējās valdības izdevumiem dalībvalstīs;

B. tā kā, kad Parlaments sniedz Komisijai apstiprinājumu par budžeta izpildi, tas pārbauda, vai līdzekļi ir tikuši izlietoti pareizi un vai ir sasniegti politikas mērķi;

C. tā kā saistībā ar budžeta izpildes apstiprināšanas procedūru budžeta izpildes apstiprinātājiestāde uzsver, ka ir īpaši svarīgi vēl vairāk nostiprināt Savienības iestāžu demokrātisko leģitimitāti, uzlabojot pārredzamību un pārskatatbildību un īstenojot uz sniegumu balstītas budžeta izstrādes koncepciju un labu cilvēkresursu pārvaldību;

D. tā kā, izpildot Savienības budžetu, ir jāievēro budžeta principi – vienotība, budžeta precizitāte, gada pārskats, līdzsvars, universālums, specifikācija, pareiza finanšu pārvaldība un pārredzamība;

E. tā kā Savienības budžeta izdevumu mērķis ir uzlabot Savienības iedzīvotāju dzīves apstākļus un dzīves kvalitāti un tādēļ Savienībai ir jānovērš nepilnības tās sociālajā politikā;

F. tā kā Savienības budžetā ir jāņem vērā sociālā pīlāra īstenošana;

G. tā kā kohēzijas politika ir būtisks publisko investīciju avots un tās mērķis ir nodrošināt skaidri redzamu pievienoto vērtību un uzlabot Savienības iedzīvotāju dzīves kvalitāti,

Politiskās prioritātes

1. aicina Komisiju un dalībvalstis savstarpēji saskaņot Savienības politiskos mērķus un finanšu ciklus, Parlamenta sasaukuma periodu un Komisijas pilnvaru termiņu;

2. aicina Komisiju iesniegt Parlamentam pašreizējā finanšu perioda vidusposma novērtējumu un iepriekšējo finanšu periodu novērtējumu un noskaidrot, kuras programmas nav nodrošinājušas nepārprotamu pievienoto vērtību, un tad pārskatīt izdevumus;

3. atgādina, ka Komisijai savos priekšlikumos attiecībā uz jauno daudzgadu finanšu shēmu (DFS) būtu jāņem vērā tas, ka dažās politikas jomās, piemēram, kohēzijas vai pētniecības politikā, bieži vien tiek īstenota ilgāka termiņa plānošana un politisko mērķu sasniegšanai ir vajadzīgs vairāk laika nekā citās politikas jomās; uzskata, ka ārkārtas situācijās tomēr būtu jānodrošina atbilstošs elastīgums;

4. uzstāj, ka, ņemot vērā uz rezultātiem orientēta budžeta iniciatīvu, Savienības budžets būtu jāstrukturē atbilstoši DFS kontekstā noteiktajiem Savienības politiskajiem mērķiem; atgādina – arī saistībā ar DFS laikposmam pēc 2020. gada –, ka Savienības budžetam būtu jānodrošina patiesa Eiropas pievienotā vērtība, jābūt vērstam uz kopējiem Savienības mērķiem, ar kuriem tiktu veicināta visas Savienības ilgtspējīga ekonomiskā un sociālā attīstība, ko dalībvalstīm nav iespējams panākt atsevišķi un saviem spēkiem, un tādēļ uz to nebūtu jāraugās tikai kā uz atsevišķu dalībvalstu neto atlikumu vai ieguvumu;

5. norāda, ka ir jāizveido neatkarīga struktūra informācijas izpaušanai, konsultēšanai un atsauksmju sniegšanai, lai palīdzētu trauksmes cēlējiem izmantot pareizos informācijas kanālus ziņošanai par iespējamiem pārkāpumiem un vienlaikus aizsargātu viņu konfidencialitāti un piedāvātu viņiem nepieciešamo atbalstu un konsultācijas;

6. aicina Komisiju, lai tā, gatavojot nākamo DFS, apņemtos pašos pamatos pārskatīt jauno lauksaimnieku un zaļināšanas shēmas, ņemot vērā Revīzijas palātas konstatējumus;

7. aicina Komisiju iekļaut sniegumam veltītajos ziņojumos novērtējumu par izmantoto datu kvalitāti un deklarāciju, kas apliecinātu informācijas par sniegumu kvalitāti;

8. aicina Komisiju sniegt Parlamentam un Revīzijas palātai līdzsvarotākus ziņojumus, snieguma ziņojumos iekļaujot pārredzamāku informāciju par problēmjautājumiem, kļūmēm un neveiksmēm;

9. aicina Komisiju paātrināt kohēzijas politikas programmu īstenošanu un ar to saistītos maksājumus, sākotnēji tiecoties samazināt īstenošanas perioda ilgumu līdz n+2 gadam;

10. aicina Komisiju izpildīt sākotnēji noteikto mērķi atvēlēt 20 % izdevumu ar klimatu saistītu darbību integrēšanai Savienības dažādajās izdevumu programmās;

11. uzstāj, ka Komisijai beidzot ir jāuzdod visiem ģenerāldirektorātiem publicēt to priekšlikumus attiecībā uz konkrētām valstīm adresētiem ieteikumiem savos attiecīgajos gada darbības pārskatos, kā to ir prasījis Parlaments;

12. aicina Komisiju uzlabot migrācijas politikas finansēšanas pārredzamību, kā to ieteikusi Revīzijas palāta savā 2016. gada pārskatā, un aktīvi uzraudzīt ārkārtas situācijās īstenotās publiskā iepirkuma procedūras;

13. turklāt aicina Komisiju uzlabot pētniecības un lauku attīstības politikas pārredzamību, tiecoties noskaidrot īpaši augsta un pastāvīga kļūdu īpatsvara iemeslus un tos koriģēt, kā norādīts Revīzijas palātas gada pārskatos;

14. aicina Komisiju uzlabot trasta fondu un ārējās palīdzības pārvaldības ziņojumu pārredzamību, regulāri sniedzot visus tās rīcībā esošos datus;

15. aicina Komisiju risināt sarunas, lai panāktu, ka Eiropas Investīciju banka samazina maksas, ko tā iekasē par finanšu instrumentu izveidi un administrēšanu, un nākt klajā ar informāciju par atbalsta saņēmējiem un par rezultātiem, kas gūti, izmantojot šos instrumentus;

16. aicina Komisiju paātrināt Savienības pārskatu sagatavošanas procesu, lai nodrošinātu, ka ticama informācija no dalībvalstīm par dalīti pārvaldītajiem izdevumiem tiktu iegūta savlaicīgāk, un iesniegt vadības viedokli par Savienības izdevumiem laicīgāk un kopā ar pārskatiem, lai lēmumu par budžeta izpildes apstiprināšanu būtu iespējams pieņemt n+1 gadā, vienlaikus nodrošinot augstas kvalitātes datus un pareizu finanšu pārvaldību;

Revīzijas palātas sagatavotā ticamības deklarācija

17. atzinīgi vērtē to, ka Revīzijas palāta ir sniegusi pozitīvu atzinumu par 2016. gada pārskatu ticamību, kā tas bijis kopš 2007. gada, un Revīzijas palātas secinājumu, ka 2016. gadā kļūdu līmenis ieņēmumos nebija būtisks; ar gandarījumu konstatē, ka 2016. gada 31. decembrī slēgtā gada pārskatiem pakārtotās saistības visos būtiskajos aspektos ir likumīgas un pareizas;

18. atzinīgi vērtē Revīzijas palātas aplēstā iespējamākā kļūdu īpatsvara pozitīvo tendenci salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem, proti, 2016. gadā aplēstais iespējamākais kļūdu īpatsvars maksājumos ir 3,1 %; atgādina, ka iespējamākais kļūdu īpatsvars maksājumos 2015. finanšu gadā tika lēsts 3,8 % apmērā, 2014. finanšu gadā – 4,4 % apmērā, 2013. finanšu gadā – 4,7 % apmērā, 2012. finanšu gadā – 4,8 % apmērā, 2011. finanšu gadā – 3,9 % apmērā, 2010. finanšu gadā – 3,7 % apmērā, 2009. finanšu gadā – 3,3 % apmērā, 2008. finanšu gadā – 5,2 % apmērā un 2007. finanšu gadā – 6,9 % apmērā; tā kā Revīzijas palātas aplēstais kļūdu īpatsvars nav galīgais rādītājs, uzskata, ka ir svarīgi, lai, novērtējot Savienības finansējuma efektivitāti, tiktu ņemts vērā Komisijas aprēķinātais atlikušo kļūdu līmenis;

19. uzsver, ka aprēķiniem izmantotās atšķirīgās metodoloģijas dēļ kohēzijas jomai aplēstajā kļūdu līmenī nav ieskaitīti 2016. gada izmaksājumi finanšu instrumentiem EUR 2,5 miljardu apmērā, par kuriem Revīzijas palāta uzskata, ka tie neietilpst Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 ( 1 ) 56. panta 1. punktā noteiktajā attiecināmības periodā; norāda, ka gadījumā, ja Revīzijas palāta būtu izteikusi skaitļos šo pārkāpumu, iespējamākais kļūdu īpatsvars būtu bijis daudz augstāks; pauž nožēlu par Komisijas vienpusējo lēmumu akceptēt izdevumus līdz 2017. gada 31. martam; norāda, ka Komisijai būtu vajadzējis sagatavot nepieciešamo likumdošanas priekšlikumu, lai izbeigtu šo pārkāpumu;

20. pauž nožēlu par to, ka plašākā finanšu instrumentu izmantošana, kas mazina Savienības budžeta vērtību, pakļauj lielākam riskam gan pārskatatbildību, gan Savienības politikas virzienu un darbību koordināciju;

21. norāda, ka nav pieejama pietiekama informācija, lai pienācīgi novērtētu finanšu instrumentus, it sevišķi to sociālo ietekmi un ietekmi uz vidi; uzsver, ka finanšu instrumenti var papildināt dotācijas, bet ne tās aizstāt;

22. ar gandarījumu konstatē, ka Revīzijas palāta pirmo reizi divdesmit triju gadu laikā ir sniegusi atzinumu ar iebildēm (nevis negatīvu atzinumu) par pārskatiem pakārtoto maksājumu likumību un pareizību, un tas nozīmē, ka saskaņā ar Revīzijas palātas viedokli Savienības finanšu pārvaldībā ir panākti nozīmīgi uzlabojumi un ka būtisks kļūdu līmenis ir konstatēts galvenokārt atlīdzināmajos izdevumos, kas veido apmēram pusi no revīzijā pārbaudītajiem maksājumiem;

23. pauž nožēlu par to, ka maksājumos jau divdesmit trešo gadu pēc kārtas ir vērojams būtisks kļūdu līmenis, tādēļ ka uzraudzības un kontroles sistēmas tikai daļēji var nodrošināt pareizu finanšu pārvaldību un savlaicīgu maksājumu veikšanu;

24. ar bažām norāda – ja Revīzijas palātas pārbaudītajiem maksājumiem nebūtu tikuši piemēroti dalībvalstu un Komisijas veiktie koriģējošie pasākumi, kopējais aplēstais kļūdu līmenis būtu nevis 3,1 %, bet gan 4,3 % (t. i., tāds pats kā 2015. gadā; sk. Revīzijas palātas 2016. gada pārskata 1.34. punktu);

25. norāda, ka pārvaldības veida ietekme uz kļūdu līmeni ir niecīga, jo aplēstais kļūdu līmenis, ko Revīzijas palāta ir konstatējusi kopā ar dalībvalstīm īstenotas dalītas pārvaldības izdevumos un visos pārējos Komisijas tieši pārvaldītajos pamatdarbības izdevumos, ir vienāds, proti, 3,3 %;

26. norāda, ka augstāko aplēsto kļūdu līmeni Revīzijas palāta konstatēja lauku attīstības, vides, klimata politikas un zivsaimniecības izdevumos (4,9 %), ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas izdevumos (4,8 %) un jomā “Konkurētspēja izaugsmei un nodarbinātībai” (4,1 %), savukārt administratīvo izdevumu jomā ir konstatēts pats zemākais aplēstais kļūdu īpatsvars (0,2 %);

27. norāda, ka saskaņā ar Revīzijas palātas konstatējumiem kļūdu līmeni dažādajās izdevumu jomās ir lielā mērā ietekmējuši atšķirīgie atlīdzināšanas un maksājumtiesību shēmu riska modeļi; gadījumos, kad Savienība atlīdzina attiecināmās izmaksas par atbalsttiesīgām darbībām, pamatojoties uz atbalsta saņēmēju iesniegtajām izmaksu deklarācijām, kļūdu līmenis ir 4,8 % (2015. gadā – 5,2 %), savukārt situācijās, kad maksājumi tiek veikti, pamatojoties uz nosacījumu izpildi, nevis atlīdzinot izmaksas, kļūdu īpatsvars ir 1,3 % (2015. gadā – 1,9 %);

Ikgadējais pārvaldības un snieguma ziņojums (2) – pārvaldības jomā sasniegtais

28. norāda, ka, neraugoties uz Komisijas un Revīzijas palātas šķietami saskanīgajiem secinājumiem, Revīzijas palātas izteikumi tās gada pārskatā un Komisijas 2016. gada pārvaldības un snieguma ziņojumā iekļautā analīze daļēji atšķiras;

29. īpaši atzīmē, ka Komisija 2016. gada pārvaldības un snieguma ziņojumā ir norādījusi, ka ģenerāldirektoru gada darbības pārskatos formulēto atrunu tvērums ir palielinājies līdz EUR 35,3 miljardiem jeb 26 % maksājumu (2015. gadā – EUR 29,8 miljardi jeb 21 % maksājumu);

30. norāda, ka saskaņā ar Komisijas sniegto informāciju pārskata sniegšanas brīdī riskam pakļauto summu faktiskā finansiālā ietekme 2016. gadā arī palielinājās līdz EUR 1,6 miljardiem (2015. gadā – EUR 1,3 miljardi);

31. norāda uz Komisijas 2016. gada pārvaldības un snieguma ziņojumā konstatēto, ka, raugoties uz gada darbības pārskatos formulētajām atrunām, ir pasliktinājušies finanšu pārvaldības rādītāji, un skaidro to ar grūtībām, ko rada jaunu un stingrāku shēmu ieviešana, it sevišķi zaļināšanas shēma ( 3 ) , savukārt Revīzijas palāta norāda uz nepārprotamiem uzlabojumiem tieši šajā politikas jomā;

32. īpaši atzīmē Revīzijas palātas norādīto, ka Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) izdevumos “kļūdu līmenis nav būtisks” (1,7 %), kas ir patiess uzlabojums salīdzinājumā ar 2015. gadu, kad šis rādītājs bija 2,2 %, un lēš, ka kļūdu līmenis maksājumtiesību izdevumos ir 1,3 %, vienlaikus norādot, ka šā veida izdevumos ietilpst lielākā daļa KLP pirmā pīlāra;

33. pieņem zināšanai Revīzijas palātas apgalvojumu, ka kļūdu līmenis izdevumos “nav visaptverošs” (Revīzijas palātas 2016. gada pārskata 1.8. punkts); aicina Komisiju un Revīzijas palātu, pirms tās nāk klajā ar nākamo gada pārskatu vai gada darbības pārskatu, saskaņot metodoloģiju, izmantojot starptautiskos revīzijas standartus;

34. uzsver, ka 2016. gada pārvaldības un snieguma ziņojumā Komisija ir konstatējusi, ka izdevumos ir būtisks kļūdu līmenis, ņemot vērā, ka Komisijas vispārējais vidējais kļūdu īpatsvars ir aplēsts starp 2,1 % un 2,6 % (2015. gadā – starp 2,3 % un 3,1 %) no kopējiem attiecīgajiem izdevumiem, un ar to saistītā kopējā riskam pakļautā summa maksājumu veikšanas laikā ir aplēsta starp EUR 2,9 miljardiem un EUR 3,6 miljardiem (2015. gadā – starp EUR 3,3 miljardiem un EUR 4,5 miljardiem);

35. norāda, ka saskaņā ar Komisijas teikto šī rādītāja samazināšanās galvenokārt ir skaidrojama ar mazāku objektīvo kļūdu risku kohēzijas jomā pašreizējās DFS programmās; pauž izbrīnu par šādu skaidrojumu, ņemot vērā ļoti zemo budžeta izpildes līmeni minētajā jomā; aicina Komisiju sniegt sīkākus skaidrojumus šajā jautājumā;

36. uzsver, ka šo zemo izpildes līmeni var skaidrot ar to, ka kohēzijas jomā 2016. gadā Komisijai iesniegtajos gada pārskatos nebija apstiprinātu izdevumu un Komisija pēc tās veiktās revīzijas nebija piemērojusi nekādas finanšu korekcijas ( 4 )

37. norāda uz Komisijas aplēsēm, ka turpmākajos gados tā atklās un koriģēs kļūdas aptuveni EUR 2,0–2,1 miljarda jeb 1,5 %-1,6 % apmērā;

38. piekrīt Revīzijas palātas viedoklim, ka Komisijas metodoloģija riskam pakļauto summu kļūdu aplēšanai gadu gaitā ir uzlabojusies, bet ģenerāldirektorātu līmenī izmantotā metodoloģija neatbilstīgo izdevumu līmeņa aplēšanai nav vienota; aicina Komisiju izmantot vienotu metodoloģiju riskam pakļauto summu kļūdu aplēšanai attiecībā uz visiem ģenerāldirektorātiem un informēt budžeta izpildes apstiprinātājiestādi par paveikto;

39. norāda – kaut gan ir panākti uzlabojumi, Komisija nav novērsusi risku, ka koriģējošo pasākumu ietekme tiek novērtēta pārāk lielā apmērā;

40. īpaši norāda uz to, ka attiecībā uz vairāk nekā trijām ceturtdaļām 2016. gada izdevumu Komisijas ģenerāldirektorāti, sagatavojot aplēses par riskam pakļautajām summām, balstās uz valstu iestāžu sniegtajiem datiem, taču attiecīgo Komisijas ģenerāldirektorātu (it īpaši DG AGRI un DG REGIO ) gada darbības pārskati diemžēl rada iespaidu, ka, lai gan dalībvalstu kontroles ziņojumos ir atspoguļotas attiecīgās dalībvalsts atklātās kļūdas, dažu pārvaldības un kontroles sistēmu ticamība joprojām ir problemātisks jautājums; uzsver, cik svarīgi ir tas, lai uz dalībvalstu sniegtajiem datiem būtu iespējams paļauties;

41. norāda – ņemot vērā daudzgadu plānošanai raksturīgās iezīmes un to, ka kļūdas var labot vairāk nekā desmit gadus pēc to rašanās, nav loģiski un dabiski nākotnē gaidāmo korekciju ietekmi aplēst, pamatojoties uz pēdējo sešu gadu laikā uzskaitītajām korekcijām;

42. norāda, ka dokumentā “Finanšu pārskatu izskatīšana un analīze” ( FSDA ) Komisija ziņo par kopējām īstenotajām finanšu korekcijām un atgūtajām summām EUR 3,4 miljardu apmērā (2015. gadā – EUR 3,9 miljardi) un ka aptuveni EUR 0,6 miljardus (2015. gadā -1,2 miljardus) veidoja korekcijas un summu atgūšana pie “pirmavota”, t. i., pirms Komisija apstiprināja izdevumus, un ka no atlikušajiem EUR 2,8 miljardiem aptuveni EUR 0,6 miljardi atbilst summām, ko dalībvalstis atsauca pēc izdevumu apstiprināšanas, aizstājot neattiecināmās summas ar jauniem kohēzijas projektiem;

43. vēlreiz stingri aicina Komisiju un dalībvalstis ieviest pārliecinošas procedūras koriģējošo pasākumu termiņu, izcelsmes un summu apstiprināšanai un sniegt informāciju, kurā cik vien iespējams atspoguļota sakarība starp gadu, kurā maksājums ir veikts, gadu, kurā atklāta attiecīgā kļūda, un gadu, kurā pārskatu piezīmēs ir uzrādīta līdzekļu atgūšana vai finanšu korekcijas;

Komisijas iekšējās pārvaldības instrumenti

44. atgādina par Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 27/2016 pausto viedokli, ka ar N. Kinnock un R. Prodi reformu ieviestais dalījums starp komisāru politisko atbildību un ģenerāldirektoru operatīvo atbildību nozīmē, ka ne vienmēr ir bijis skaidrs, vai jēdziens “politiskā atbildība” nozīmē arī atbildības uzņemšanos par ģenerāldirektorātu budžeta izpildi, vai arī šīs atbildības jomas ir nošķirtas;

45. norāda, ka komisāru kolēģija nesagatavo ikgadēju paziņojumu par pārvaldību, kaut gan tas atbilstu paraugpraksei un dalībvalstīs ierastajai praksei; aicina Komisiju sagatavot ikgadēju paziņojumu par pārvaldību, lai nodrošinātu lielāku pārredzamību un komisāru kolēģijas pārskatatbildību;

46. aicina Komisiju īstenot Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 27/2016 iekļauto ieteikumu Nr. 2 un papildus tam pievienot finanšu pārskatiem ikgadēju paziņojumu par pārvaldību un iekšējo kontroli, kurā it īpaši iekļauti šādi aspekti: a) apraksts par Komisijas iekšējās pārvaldības instrumentiem, b) gada gaitā veikto operacionālā un stratēģiskā riska darbību izvērtējums un paziņojums par vidēja termiņa un ilgtermiņa fiskālo stabilitāti;

Politiskās atrunas

47. atbalsta atrunas, ko savos gada darbības pārskatos ir formulējuši DG REGIO , DG EMPL , DG MARE , DG HOME , DG DEVCO un DG AGRI ģenerāldirektori; uzskata, ka minētās atrunas liecina par to, ka Komisijas un dalībvalstu ieviestās kontroles procedūras var sniegt nepieciešamās garantijas par visu pakārtoto darījumu likumību un pareizību attiecīgajās politikas jomās, ja tiek sekmīgi īstenotas nepieciešamās koriģējošās procedūras;

Budžeta un finanšu pārvaldība

48. norāda, ka, pašreizējās DFS pirmajos trīs gados iekavējoties programmu īstenošanai sakarā ar 2014.–2020. gada DFS vēlīno pieņemšanu un ievērojamiem jauninājumiem, kas tika ieviesti attiecībā uz 2014.–2020. gada laikposmu un, neraugoties uz vienkāršošanas centieniem, radīja administratīvas grūtības, rezultātā nācās pārnest 2014. gada saistību apropriācijas, galvenokārt uz 2015. un 2016. gadu, un maksājumu līmenis 2016. gadā bija zems (un Savienības budžeta īstenošanas līmenis pašreizējā DFS laikposmā no 2014. līdz 2016. gadam – 7 %); tomēr norāda, ka 2017. gads bija pirmais gads, kad paātrinājās Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) programmu īstenošana; sagaida, ka šī tendence turpināsies arī 2018. un 2019. gadā; uzskata, ka būtu jānodrošina pietiekams maksājumu un saistību apropriāciju apmērs, lai īstenošana noritētu bez sarežģījumiem;

49. ar bažām norāda, ka Savienības budžetu apvij un caurvij sarežģītu mehānismu tīkls, kas mazina pārskatatbildību, Savienības budžeta un ar to saistīto finanšu noteikumu pārredzamību, publisko kontroli un demokrātisku uzraudzību; šajā sakarībā pauž nožēlu par to, ka Savienības budžetā trūkst vienotības, un pilnībā piekrīt Revīzijas palātas bažām attiecībā uz Savienības budžeta sarežģītību;

50. bažījas, ka, neraugoties uz īpašo instrumentu (rezerve palīdzībai ārkārtas gadījumos, Eiropas Savienības Solidaritātes fonds, Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds un elastības instruments) un rezervju plašo izmantojumu, ar atlikušajām summām tomēr varētu nepietikt, lai finansētu neparedzētus notikumus, kuri vēl varētu atgadīties līdz 2020. gadam;

51. ar bažām norāda, ka ir izveidojies rekordaugsts neizpildīto saistību līmenis, kas 2016. gada beigās bija sasniedzis vēl nepieredzēti lielu apmēru, proti, EUR 238 miljardus, kas par 72 % pārsniedz 2007. gada rādītāju un atbilst 2,9 gadu maksājumiem, salīdzinot ar 2,2 gadiem 2007. gadā; uzskata, ka tādējādi ir pieaugušas Savienības parāda summas un līdz ar to – Savienības budžeta finanšu risks;

52. pauž nožēlu, ka Savienības budžeta vispārējais finanšu risks ir pieaudzis un ievērojamās ilgtermiņa saistības, garantijas un juridiskās saistības nozīmē, ka nākotnē būs vajadzīga rūpīga pārvaldība;

53. atgādina, ka Savienība arvien vairāk izmanto finanšu instrumentus, un pauž nožēlu par to, ka Eiropas Stratēģisko investīciju fonda (ESIF) izveide ir radījusi jaunu pārvaldības kārtību, kurā publiskā kontrole joprojām ir nepietiekama, līdz ar to ir nepieciešama rūpīgāka uzraudzība no Parlamenta puses; uzsver, ka jebkurā iespējamā likumdošanas priekšlikumā vajadzētu ievērojami uzlabot ESIF ģeogrāfisko pārklājumu; atgādina, ka ESIF būtu jāsaglabā kā papildu instruments investīciju palielināšanai, jo kohēzijas politikai arī turpmāk vajadzētu būt galvenajai Savienības investīciju politikai; tomēr norāda uz to, ka fonda īstenošana norisinās sekmīgi un ka ar to ir izdevies piesaistīt lielu privātā kapitāla apmēru, un atzinīgi vērtē sarunās par ESIF darbības termiņa pagarināšanu (tā dēvēto ESIF 2.0) panākto vienošanos par turpmākiem ar pārredzamību saistītiem uzlabojumiem; aicina Revīzijas palātu nostiprināt uzraudzību ESI fondu plānošanas un izdevumu veikšanas posmos;

54. atgādina, ka Finanšu regulas pārskatīšana šajā ziņā ir liels solis uz priekšu, jo, pateicoties Parlamenta ierosinājumiem, tajā ir ierosināts efektīvāks finanšu instrumentu izklāsts, un pirmo reizi šajā satvarā ir paredzētas budžeta garantijas un finansiāla palīdzība;

55. norāda, ka atbilstoši kohēzijas politikas principiem Savienības fondi veido ievērojamu daļu no dažu dalībvalstu izdevumiem, un īpaši vērš uzmanību uz to, ka deviņās dalībvalstīs (Lietuvā, Bulgārijā, Latvijā, Rumānijā, Ungārijā, Polijā, Horvātijā, Igaunijā un Slovākijā) ESI fondu neizpildītās saistības veido vairāk nekā 15 % no vispārējās valdības izdevumiem; aicina Komisiju arī sagatavot pozitīvu reklāmas kampaņu, lai sīkāk informētu šo valstu iedzīvotājus par tiešajiem ieguvumiem, ko nodrošina attiecīgās valsts dalība;

56. bažījas, ka dalībvalstīm, kurās ESI fondi veido ievērojamu procentuālo daļu no vispārējās valdības izdevumiem, varētu būt grūti noteikt pietiekami augstas kvalitātes projektus, kuros izlietot pieejamos Savienības līdzekļus vai kuriem piešķirt līdzfinansējumu; aicina Komisiju un Revīzijas palātu pievērst lielāku uzmanību ierosināto investīciju projektu ilgtspējas aspektam un kritiski novērtēt to piemērotību;

57. pauž bažas par to, kādēļ trīs gadus pēc 2014.–2020. gada plānošanas perioda sākuma dalībvalstis bija izraudzījušās tikai 77 % no programmu iestādēm, kas atbildīgas par ESI fondu īstenošanu; tomēr pauž gandarījumu par to, ka patlaban šis rādītājs ir sasniedzis 99 %; apšauba nepieciešamību grozīt procedūras katra plānošanas perioda sākumā; aicina Komisiju rūpīgi analizēt, kāpēc dažos reģionos joprojām ir zems līdzekļu apguves līmenis, un veikt konkrētus pasākumus, lai atrisinātu strukturālās problēmas;

58. uzsver, ka Savienības līdzekļu apjoms un to saņemšanas laiks var ievērojami ietekmēt tādus makroekonomikas aspektus kā investīcijas, izaugsme un darbvietas;

59. uzsver, ka publiskās investīcijas ir nepieciešamas, lai Savienībā novērstu investīciju deficītu, veicinātu nodarbinātību un izaugsmi un nodrošinātu sociālos standartus;

60. norāda, ka Komisija mobilizēja dažādus resursus, lai risinātu bēgļu un migrācijas krīzi, taču pauž nožēlu par to, ka tā neizveidoja ziņojumu sniegšanas sistēmu, kas tai ļautu visaptveroši ziņot par iesaistīto līdzekļu izmantošanu; pauž nožēlu par to, ka patlaban nav iespējams uzzināt, cik daudz līdzekļu tiek izdots par katru migrantu vai bēgli;

61. attiecībā uz kohēzijas politikā izmantotajiem finanšu instrumentiem konstatē, ka saskaņā ar paziņoto informāciju slēgšanas brīdī (2017. gada 31. martā) galasaņēmējiem bija izmaksāti EUR 15 192,18 miljoni, no kuriem EUR 10 124,68 miljoni bija struktūrfondu līdzekļi, un līdz ar to izmaksājumu līmenis galasaņēmējiem sasniedza gandrīz 93 % no finansēšanas vadības instrumentiem izmaksātajām darbības programmu summām, proti, par 20 % vairāk salīdzinājumā ar 2015. gada beigās paziņotajiem rādītājiem;

62. konstatē, ka izmaksājumu līmenis galasaņēmējiem dažādos finansēšanas vadības instrumentos bija ļoti dažāds, un atšķirības ir vērojamas ne tikai starp dalībvalstīm (no 60 % līdz 99 %), bet arī starp intervences jomām;

63. pauž bažas, ka pašreizējās DFS beigās un jaunās DFS pirmajos gados varētu uzkrāties neizpildīti maksājumi; uzskata, ka jaunās DFS finansēšanai būs nepieciešamas reālistiski noteiktas budžeta apropriācijas prognozēto neizpildīto saistību segšanai;

Veicamie pasākumi

64. aicina Komisiju: a) prognozējot nākamās DFS maksājumu apropriācijas, ņemt vērā neizpildīto saistību pieaugumu, lai tādējādi palīdzētu nodrošināt pienācīgu līdzsvaru starp saistību un maksājumu apropriācijām; b) nākt klajā ar priekšlikumiem Parlamentam un Padomei, lai nodrošinātu saskaņotu pieeju jautājumam par to, vai īpašie instrumenti ir vai nav ieskaitāmi DFS maksājumu apropriāciju maksimālajos apjomos; c) pārvaldības un ziņojumu sagatavošanas nolūkā ieviest tādu Savienības budžeta izdevumu uzskaiti, kas dotu iespēju sagatavot ziņojumus par visu ar bēgļu un migrācijas krīzi saistīto finansējumu; d) sākot ar 2017. finanšu gadu, saistībā ar budžeta izpildes apstiprināšanu sniegt Parlamentam vispusīgu ziņojumu par EIB grupas (Eiropas Investīciju banka (EIB) un Eiropas Investīciju fonds (EIF)) netieši pārvaldītajiem un īstenotajiem Savienības budžeta resursiem ārpus tās ārējo aizdevumu mandāta; e) saistībā ar debatēm par Eiropas nākotni apsvērt, kā varētu reformēt Savienības budžeta sistēmu, lai nodrošinātu adekvātu budžetu, kas garantētu finansējumu plānotajiem politikas pasākumiem, un panāktu labāku līdzsvaru starp paredzamību un reaģētspēju, un kā vislabāk nodrošināt, lai vispārējā finansēšanas kārtība nebūtu sarežģītāka, nekā ir vajadzīgs, lai sasniegtu Savienības politikas mērķus un garantētu pārskatatbildību; f) turklāt apsvērt iespēju ļaut iestādēm, kuras 2014.–2020. gada plānošanas periodā tikušas ieceltas vai akreditētas pārvaldības, sertifikācijas un revīzijas funkciju izpildei un ir apliecinājušas savu spēju šīs funkcijas īstenot, nākamajā plānošanas periodā turpināt šo funkciju īstenošanu bez pārtraukuma vai kavēšanās; g) atkārtoti prasa Komisijai ik gadu izstrādāt aktualizētu ilgtermiņa naudas plūsmas prognozi septiņu līdz desmit gadu perspektīvā par budžeta maksimālajiem apjomiem, maksājumu vajadzībām, spēju ierobežojumiem un iespējamo saistību atcelšanu, lai labāk saskaņotu maksājumu vajadzības ar pieejamajiem līdzekļiem; h) proaktīvi palīdzēt dalībvalstīm, kuras saskaras ar grūtībām laikus un vienmērīgi apgūt pieejamo Savienības finansējumu, šajā nolūkā pēc Komisijas iniciatīvas izmantojot pieejamos tehniskās palīdzības resursus;

Rezultātu sasniegšana ar Savienības budžetu

65. ar bažām konstatē, ka Komisija savu dienestu snieguma un izdevumu programmu darbības rezultātu mērīšanai izmanto divus mērķu un rādītāju kopumus, starp kuriem nav gandrīz nav nekādu savstarpēju atsauču, un tas mazina dažādu sniegumu raksturojošu dokumentu veidu salīdzināšanas iespējas; pauž nožēlu par to, ka tikpat kā nav izmantojamu un efektīvu ietekmes un rezultātu rādītāju, kas ļautu izmērīt Savienības izdevumu nodrošināto sniegumu un izplatīt par to informāciju;

66. norāda, ka ģenerāldirektoru gada darbības pārskatos ir ziņots par ģenerāldirektorātu gada maksājumiem sadalījumā pa darbības veidiem vai izdevumu programmām, savukārt attiecībā uz sniegumu – par vispārējo un konkrēto mērķu sasniegšanu, neuzrādot attiecīgos izdevumus; nepiekrīt Komisijas skaidrojumam, ka nav iespējams novērtēt, cik ticis iztērēts izvirzīto mērķu sasniegšanai; aicina Komisiju pilnībā īstenot uz sniegumu vērstas budžeta plānošanas, īstenošanas un ziņošanas principu, kas dos iespēju sniegt ex post ziņojumus par mērķu sasniegšanai izlietotajiem līdzekļiem;

67. atgādina, ka ESAO 2016. gadā ESAO valstīs un Komisijā veica aptauju, kas bija veltīta uz sniegumu vērstai budžeta izstrādei; šajā sakarībā pauž gandarījumu par ESAO atzinīgo vērtējumu par datu kvalitāti un Savienības budžeta izpildi; atgādina par ESAO viedokli, ka Komisijas snieguma satvars ir visplašākais, kas daļēji skaidrojams ar juridisko prasību daudzumu Savienībā;

68. konstatē, ka ESAO diagrammā ir norādīts, ka satvara izmantošana un sekas attiecībā uz lēmumu pieņemšanu neatspoguļo šo augstāko specifikācijas pakāpi (Revīzijas palātas 2016. gada pārskats, 3.21. punkts);

69. norāda, ka Savienības 2017. gada vispārējā budžeta projektam sagatavotajos programmu pārskatos ir uzskaitīti 294 mērķi un 709 rādītāji un to koncentrācija ir īpaši augsta DFS 1.a, 3. un 4. kategorijā, un ka, īstenojot uz rezultātiem orientēta budžeta iniciatīvu, Komisija patlaban pārskata savus rādītājus, lai dotu ieguldījumu nākamās paaudzes izdevumu programmās; uzsver, ka Komisijai būtu galvenokārt jāizmanto tādi rezultātu rādītāji, kuri ir būtiski snieguma novērtēšanai;

70. uzsver, ka snieguma rādītāju noteikšanas procesam ir jābūt pārredzamam un demokrātiskam, tajā jābūt iesaistītām visām Savienības iestādēm, partneriem un attiecīgajām ieinteresētajām personām, lai izstrādātie rādītāji būtu piemēroti Savienības budžeta izpildes novērtēšanai un tiktu īstenots tas, ko sagaida Savienības iedzīvotāji;

71. aicina Komisiju apspriesties ar akadēmisko aprindu pārstāvjiem, lai noteiktu pareizus darbības rādītājus, kas nepieciešami uz rezultātiem orientēta budžeta mērījumiem, un, pamatojoties uz to, par prioritāti noteikt ieguldījumus sabiedriskajos labumos, lai reaģētu uz pilsoņu paustajām bažām;

72. pauž nožēlu par to, ka Komisijas ģenerāldirektoru iesniegtajos gada darbības pārskatos, kurus pārbaudīja Revīzijas palāta, ir sniegta visai ierobežota informācija par snieguma nepilnībām un problēmām saistībā ar ģenerāldirektorātu mērķiem (Revīzijas palātas 2016. gada pārskats, 3.26. punkts);

73. pauž nožēlu par to, ka 2015. un 2016. gada pārvaldības un snieguma ziņojumos netika sniegts vispusīgs pārskats par sniegumu un ka šie ziņojumi bija pārlieku pozitīvi, proti, vienīgie tajos pieminētie trūkumi bija saistīti ar īstenošanas kavējumiem; attiecībā uz šiem ziņojumiem pauž nožēlu arī par to, ka: a) tajos bija sniegts ierobežots ieskats stratēģijas “Eiropa 2020” rezultātos, kaut gan tas bija prasīts Eiropas Parlamenta 2014. gada budžeta izpildes apstiprināšanas lēmumā; b) tajos ne vienmēr bija saprotami izskaidrota ārējo faktoru ietekme uz rezultātiem; c) tie nebija publicēti pietiekami savlaicīgi, lai tos būtu iespējams aplūkot Revīzijas palātas gada pārskatā;

74. piekrīt Revīzijas palātas paustajam viedoklim (Revīzijas palātas 2016. gada pārskata 3.38. punkts), ka novērtētājiem vajadzētu formulēt ieteikumus, kurus Komisija varētu ņemt vērā, tostarp rīcības plānus trūkumu novēršanai;

75. pauž nožēlu, ka Komisija kopš 2005. gada nav veikusi vai uzdevusi veikt pētījumu par to, kā tā izmanto novērtējumu rezultātus;

76. norāda, ka Komisijai nav dokumentētas institucionālas sistēmas regulārai turpmāku pasākumu veikšanai saistībā ar novērtējumiem;

77. īpaši norāda, ka praksē ģenerāldirektorātu 2016. gada pārvaldības plānos nebija paredzēts pamats ar novērtējumiem saistītu turpmāku pasākumu uzraudzīšanai;

78. pauž nožēlu arī par to, ka Komisija nevar informēt ieinteresētās personas par novērtējumu pozitīvo ietekmi, jo tai nav pārskata par secinājumiem, ieteikumiem vai rīcības plāniem, kas izriet no tās novērtējumiem, un tā neseko to īstenošanai institucionālā vai ģenerāldirektorātu līmenī;

79. pauž nožēlu, ka gada darbības pārskatos nav iekļauta deklarācija par paziņoto snieguma datu kvalitāti un ka līdz ar to, pieņemot gada pārvaldības un snieguma ziņojumu, komisāru kolēģija uzņemas vispārēju politisko atbildību attiecībā uz Savienības budžeta pārvaldību, bet ne attiecībā uz informāciju par sniegumu un rezultātiem;

80. atzinīgi vērtē un rūpīgi ņem vērā Revīzijas palātas apsvērumus par Savienības un ārpus tās esošu struktūru snieguma satvariem un ziņojumiem, jo īpaši attiecībā uz snieguma datu kvalitāti un deklarācijām par snieguma datu kvalitāti;

81. norāda, ka nav centrālas sniegumam veltītas tīmekļa vietnes, kurā būtu atrodama visu Komisijas dienestu informācija par ikvienu Savienības budžeta jomu;

82. ir vienisprātis ar Revīzijas palātu, ka satvaru, ko Komisija izmanto ziņošanai par sniegumu, varētu pilnveidot, pārņemot starptautiski atzītu labu praksi;

Veicamie pasākumi

83. aicina Komisiju: a) racionalizēt ziņošanu par sniegumu, proti: — turpināt samazināt mērķu un rādītāju daudzumu, ko Komisija izmanto dažādo sniegumam veltīto ziņojumu sagatavošanai, un koncentrēties uz tiem, ar kuriem iespējams vislabāk izmērīt Savienības budžeta sniegumu; izstrādājot nākamo DFS, Komisijai attiecībā uz nākamās paaudzes programmu tiesisko regulējumu būtu jāierosina piemērotāki rezultātu un ietekmes rādītāji, un to skaitam jābūt mazākam; šajā kontekstā tai arī būtu jāapsver, cik būtiski ir tādi rādītāji, par kuriem informāciju nevar iegūt, kamēr nav pagājuši vairāki gadi, — izklāstīt finanšu informāciju tādā veidā, kas ļauj to salīdzināt ar informāciju par sniegumu, lai būtu skaidri saskatāma saikne starp izdevumiem un sniegumu, — izskaidrot un uzlabot vispārējo saskaņotību starp abiem mērķu un rādītāju kopumiem, proti, programmu mērķiem un rādītājiem, no vienas puses, un ģenerāldirektorātu mērķiem un rādītājiem, no otras puses; b) labāk līdzsvarot ziņošanu par sniegumu, skaidri izklāstot informāciju par galvenajiem sarežģījumiem, kuri vēl joprojām risināmi; c) uzskatāmāk parādīt, ka tiek pienācīgi izmantoti novērtējumu rezultāti, šajā nolūkā it sevišķi prasot, lai novērtējumos vienmēr būtu iekļauti secinājumi vai ieteikumi, kuru īstenošana Komisijai pēcāk būtu jāpārbauda; d) ikgadējā ziņojumā par pārvaldību un sniegumu uzņemties vispārēju politisko atbildību par informāciju, kas attiecas uz sniegumu un rezultātiem, un, ciktāl zināms, norādīt, vai tās izklāstītā informācija par sniegumu ir pietiekami kvalitatīva; e) atvieglot piekļuvi informācijai par sniegumu, izstrādājot īpaši šim nolūkam paredzētu tīmekļa portālu un meklētājprogrammu;

Savienības budžeta strukturējums

84. norāda, ka Savienības budžets ir strukturēts sadaļās, kas atbilst iestāžu īstenotajām darbībām (budžeta līdzekļu sadale pēc darbības jomām); uzskata, ka šāds budžeta izklāsts nenodrošina ātru un skaidru izpratni par mērķiem, kādus ir iecerēts sasniegt; norāda, ka pretēji tam DFS ir strukturēta pa kategorijām, kas atbilst politikas jomām;

85. norāda, ka budžeta projektam pievienotās darbības programmas atspoguļo saikni starp katru budžeta pozīciju un politiskajiem mērķiem, ko ir iecerēts sasniegt;

86. aicina Komisiju strukturēt Savienības budžetu atbilstoši DFS politiskajiem mērķiem;

Ieņēmumi

87. atzinīgi vērtē to, ka Revīzijas palātas iegūtie revīzijas pierādījumi kopumā liecina par to, ka ieņēmumos kļūdu līmenis nav būtisks un ka pārbaudītās sistēmas, kas attiecas uz ieņēmumiem, kopumā darbojas efektīvi; taču norāda, ka attiecībā uz tradicionālajiem pašu resursiem galvenie iekšējās kontroles mehānismi dažās Revīzijas palātas apmeklētajās dalībvalstīs tomēr bija tikai daļēji efektīvi;

88. ar bažām konstatē, ka 2017. gada sākumā Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) pabeidza kāda krāpšanas gadījuma izmeklēšanu Apvienotajā Karalistē, kura dēļ Savienības budžetam, iespējams, nodarīti zaudējumi EUR 1,987 miljardu apmērā no neiekasētiem muitas nodokļiem par tekstilpreču un apavu importu no Ķīnas caur Apvienoto Karalisti laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam; norāda, ka izmeklēšanā turklāt atklājās arī būtiska apmēra izvairīšanās no PVN maksāšanas, kas bija saistīta ar importu caur Apvienoto Karalisti un tika īstenota, ļaunprātīgi izmantojot PVN maksājumu apturēšanu (muitas procedūra Nr. 42);

89. ar bažām norāda, ka attiecībā uz 2016. gada ieņēmumiem Budžeta ģenerāldirektorāta ģenerāldirektors ir formulējis atrunu par tradicionālo pašu resursu ieņēmumiem, ņemot vērā OLAF izmeklēto krāpšanas gadījumu saistībā ar Apvienotās Karalistes muitas nodokļiem;

90. norāda, ka 2016. gadā ieņēmumi, uz ko attiecas skaitļos izteiktās atrunas, ir aptuveni EUR 517 miljoni salīdzinājumā ar tradicionālo pašu resursu kopējo summu, proti, EUR 20,1 miljardu, t. i., 2,5 % no tradicionālajiem pašu resursiem jeb 0,38 % no visiem resursiem; aicina Komisiju sniegt precīzu informāciju par šo krāpšanas gadījumu, kas var netieši ietekmēt arī dažu dalībvalstu pievienotās vērtības nodokļa (PVN) bāzi un tādējādi ar PVN saistītos resursus, kā arī ar nacionālo kopienākumu saistītos Komisijas līdzsvarošanas resursus ( 5 )

91. pauž nožēlu par Komisijas konstatējumu, ka līdz 2017. gada oktobrim Apvienotās Karalistes iestādes nebija ieviesušas pasākumus stāvokļa uzlabošanai, lai novērstu turpmākus tradicionālo pašu resursu zaudējumus; norāda, ka Apvienotās Karalistes iestādes no 2017. gada 12. oktobra ir sākušas uz laiku piemērot robežvērtības muitošanas posmā konkrētiem tirgus dalībniekiem (t. s. muitas operāciju SWIFT Arrow ) un tas ir nodrošinājis tūlītējus rezultātus, proti, tradicionālo pašu resursu zaudējumi Apvienotajā Karalistē ir strauji samazinājušies;

92. pauž nožēlu par muitas kontroles līmeņa atšķirībām dažādās dalībvalstīs; uzsver, ka ir svarīgi saskaņot pārbaudes visos ievešanas punktos muitas savienībā, un aicina dalībvalstis nodrošināt saskaņotu, vienotu un efektīvu robežkontroles sistēmu, kas attur no atšķirīgām praksēm dalībvalstīs, lai samazinātu pašreizējos trūkumus muitas kontroles sistēmās; aicina Komisiju šajā sakarībā izskatīt dažādas muitas kontroles prakses Eiropas Savienībā un to ietekmi uz tirdzniecības plūsmu novirzīšanu, īpašu uzmanību pievēršot ES muitas praksei pie ārējām robežām, un izstrādāt atsauces analīzi un informāciju par dalībvalstīs izmantotajām muitas operācijām un procedūrām;

93. aicina Komisiju izstrādāt rīcības plānu PVN noteikumu pilnīgas un savlaicīgas īstenošanas nodrošināšanai ikvienā dalībvalstī, lai nodrošinātu šo Savienības pašu resursu ieguves avotu;

94. atgādina, ka jaunais lēmums par Savienības pašu resursu sistēmu ( 6 ) , kurš stājās spēkā 2016. gada 1. oktobrī ar atpakaļejošu spēku no 2014. gada 1. janvāra, nosaka, ka, apkopojot NKI datus pašu resursu vajadzībām, ir jāizmanto Eiropas nacionālo un reģionālo kontu uzskaites sistēma (EKS 2010), ar kuru saskaņā pētniecības un attīstības izdevumi ir uzskatāmi par investīcijām (nevis par kārtējiem izdevumiem, kā tas bija iepriekšējā EKS 95 sistēmā); norāda, ka šis pats apsvērums būtu jāpiemēro arī attiecībā uz citām programmām, kuras Savienībai nodrošina augstu pievienoto vērtību, piemēram, EISI;

95. norāda, ka Īrijas paziņotais NKI 2015. gadā ļoti būtiski palielinājās, tādēļ ka starptautiski uzņēmumi bija pārvietojuši uz Īriju pētniecības un izstrādes aktīvus;

96. norāda, ka Komisijai ir jāveic papildu darbs, lai noskaidrotu, kāda varētu būt starptautisko darbību potenciālā ietekme uz nacionālajiem kontiem gan attiecībā uz metodoloģiju, gan verifikācijas procesu, un ka tā rezultātā varētu nākties izdarīt pielāgojumus dalībvalstu NKI iemaksās;

97. norāda, ka attiecībā uz tradicionālo pašu resursu pārvaldību Revīzijas palāta un Komisija dažās dalībvalstīs konstatēja nepietiekamu efektivitāti iekasējamo summu pārvaldībā (tā dēvētajos B kontos);

98. uzsver, ka saskaņā ar Revīzijas palātas konstatējumiem Beļģijā atlase pēcmuitošanas pārbaužu veikšanai tika veikta, balstoties uz atsevišķu darījumu parametriem, nevis uzņēmumu riska profiliem, un pēcmuitošanas revīzijas parasti netika veiktas (Revīzijas palātas 2016. gada pārskats, 4.18. punkts);

99. pauž nožēlu par Komisijas konstatējumu, ka sešas dalībvalstis – Beļģija, Igaunija, Itālija, Portugāle, Rumānija un Slovēnija – vai nu nemaz nebija veikušas pēcmuitošanas revīzijas, vai arī nebija sniegušas nekādu informāciju par šādām revīzijām;

Veicamie pasākumi

100. prasa Komisijai: a) veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiek atgūti Savienības pašu resursi, kurus Apvienotās Karalistes iestādes neiekasēja saistībā ar tekstilizstrādājumu un apavu importu no Ķīnas, un novērstu izvairīšanos no PVN maksāšanas; b) apsvērt iespēju savlaicīgi uzsākt pienākumu neizpildes procedūru attiecībā uz Apvienotās Karalistes muitas nodokļu krāpšanas gadījumu; c) sadarbībā ar dalībvalstīm pilnībā analizēt starptautisko uzņēmumu darbību potenciālo ietekmi uz NKI aplēsi un sniegt norādījumus dalībvalstīm, kā traktēt šīs darbības, apkopojot nacionālos kontus; d) pašreizējā NKI pārbaudes cikla laikā apstiprināt, ka pētniecības un izstrādes aktīvi ir pareizi uzskaitīti dalībvalstu nacionālajos kontos, pievēršot īpašu uzmanību šo aktīvu vērtēšanai un rezidences kritērijiem gadījumos, kad notiek starptautisku uzņēmumu darbību pārvietošana; e) nākt klajā ar priekšlikumiem par jauniem pašu resursiem, lai nodrošinātu Savienības budžeta stabilitāti;

Konkurētspēja izaugsmei un nodarbinātībai

Revīzijas palātas konstatējumi

101. atzīmē, ka Revīzijas palāta ir pirmo reizi sniegusi atzinumu ar iebildēm attiecībā uz pārskatiem pakārtoto maksājumu likumību un pareizību; uzsver, ka izmaksu atlīdzināšanas shēmas joprojām ir lielākā mērā pakļautas kļūdu riskam nekā maksājumtiesību shēmas; tomēr norāda, ka kategorijā “Konkurētspēja izaugsmei un nodarbinātībai” uzskaitītajos datos nav būtisku izmaiņu salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem;

102. atgādina, ka 59 % izdevumu veido pētniecības un inovācijas izdevumi Septītajā pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammā 2007.–2013. gadam (“Septītā pētniecības pamatprogramma”) un 2014.–2020. gada pētniecības un inovācijas pamatprogrammā “Apvārsnis 2020” (“Apvārsnis 2020”);

103. konstatē, ka Revīzijas palātas aplēstais kļūdu līmenis ir 4,1 % un ka neattiecināmas tiešās personāla izmaksas veidoja 44 %, citas neattiecināmas tiešās izmaksas – 12 %, netiešās izmaksas – 16 % un neattiecināmi projekti vai saņēmēji – 16 %; tomēr konstatē, ka 19 gadījumos, kad saņēmēji bija pieļāvuši skaitļos izsakāmas kļūdas, Komisijai vai neatkarīgajiem revidentiem bija pietiekami daudz informācijas, lai novērstu vai atklātu un izlabotu kļūdas pirms izdevumu apstiprināšanas;

104. norāda – ja Komisija vai neatkarīgie revidenti būtu pareizi izmantojuši visu to rīcībā esošo informāciju, šai nodaļai aplēstais kļūdu līmenis būtu bijis par 1,2 % zemāks;

105. atzinīgi vērtē to, ka Komisija ir ieguldījusi ievērojamu darbu vienkāršošanā, lai padarītu administrēšanu mazāk sarežģītu, ieviešot jaunu papildu atalgojuma definīciju pētniekiem, racionalizējot pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” darba programmu 2018.–2020. gadam, sniedzot mērķtiecīgu atbalstu jaunuzņēmumiem un inovācijas virzītājiem un projektu finansēšanā plašāk izmantojot vienkāršotus izmaksu risinājumus; tomēr norāda, ka Revīzijas palāta turpmākā tiesiskā regulējuma vienkāršošanā saskata gan iespējas, gan riskus;

106. atzinīgi vērtē to, ka Revīzijas palāta ir pievērsusies ar sniegumu saistītiem jautājumiem pētniecības un inovācijas projektos; tomēr uzskata, ka rezultāti, raugoties uz iznākumu, izmaksām un izplatīšanu, būtu uzskatāmi par provizoriskiem;

Pētniecības un inovācijas ģenerāldirektorāta (DG R&I) gada darbības pārskats

107. konstatē, ka atbilstoši stratēģijai “Eiropa 2020” un saskaņā ar stratēģisko plānu 2016.–2020. gadam DG R&I vadījās pēc četriem mērķiem: a) jauns impulss nodarbinātībai, izaugsmei un investīcijām; b) savienots digitālais vienotais tirgus; c) noturīga enerģētikas savienība un kopā ar to – uz nākotni vērsta klimata pārmaiņu politika; un d) veidošanās par spēcīgāku pasaules mēroga dalībnieku;

108. atzinīgi vērtē to, ka, tiecoties sasniegt šos mērķus, komisārs Carlos Moedas ir noteicis trīs prioritātes, proti, “atvērtā inovācija”, “atvērtā zinātne” un “atvērtība pasaulei”;

109. konstatē – lai novērtētu šo mērķu sasniegšanā gūto progresu, DG R&I izmantoja piecus galvenos snieguma rādītājus ( KPI ): a) mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) piešķirto līdzekļu daļa pamatprogrammā “Apvārsnis 2020” sabiedrības problēmu risināšanai un pamattehnoloģiju un rūpniecisko tehnoloģiju sekmēšanai un ar MVU instrumenta starpniecību piešķirtā Savienības finansiālā ieguldījuma daļa; b) jaunpienācēju daļa sekmīgo pretendentu vidū pamatprogrammā “Apvārsnis 2020”; c) ar klimatu un ilgtspēju saistītie izdevumi pamatprogrammā “Apvārsnis 2020”; d) trešo valstu dalības īpatsvars pamatprogrammā “Apvārsnis 2020”; e) dotācijas piešķiršanai paredzētajā 245 dienu termiņā parakstīto dotāciju īpatsvars;

110. atzinīgi vērtē to, ka DG R&I savās atbildēs uz rakstveida jautājumiem publicēja to valstu sarakstu, kurām DG R&I formulējis valstij adresētus ieteikumus; mudina DG R&I , lai tas direktorāta priekšlikumus attiecībā uz konkrētām valstīm adresējamiem ieteikumiem publicētu tieši gada darbības pārskatā, kā to jau atkārtoti prasījis Parlaments;

111. atgādina, ka Septītās pamatprogrammas novērtējums tika aplūkots iepriekšējā rezolūcijā par budžeta izpildes apstiprināšanu ( 7 )

112. atzinīgi vērtē gūto progresu virzībā uz direktorāta vispārējo KPI izpildi pamatprogrammā “Apvārsnis 2020”; a) 23,9 % no Savienības finansiālā ieguldījuma tika piešķirti MVU (2020. gada mērķis – 20 %); b) 55 % no veiksmīgajiem pretendentiem bija jaunpienācēji (2020. gada mērķis – 70 %); c) 26 % no Savienības finansiālā ieguldījuma bija saistīti ar klimatu (2020. gada mērķis – 25 %); d) 54,9 % no Savienības finansiālā ieguldījuma bija saistīti ar ilgtspēju (2020. gada mērķis – 60 %); e) trešās valstis piedalās 3,6 % no pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” projektiem (2020. gada mērķis – 4,73 %); f) 91 % gadījumu DG R&I ievēroja dotācijas piešķiršanai noteikto 245 dienu termiņu (2020. gada mērķis – 100 %);

113. norāda, ka pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” teritoriālais tvērums ir uzkrītoši ierobežots, ņemot vērā, ka 72,5 % (12 121 miljoni) no pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” finansējuma saņem Vācija (EUR 3 464 miljoni), Apvienotā Karaliste (EUR 3 083 miljoni), Francija (EUR 2 097 miljoni), Spānija (EUR 1 813 miljoni) un Itālija (EUR 1 664 miljoni);

114. norāda, ka pamatprogrammā “Apvārsnis 2020” 2016. gadā tika parakstīti 183 dotāciju nolīgumi ar dalībniekiem no trešām valstīm; norāda, ka 2016. gadā parakstītajos dotāciju no līgumos EUR 299,5 miljoni tika piešķirti dalībniekiem no Šveices, savukārt Šveices sniegtais ieguldījums pamatprogrammā “Apvārsnis 2020” bija EUR 180,9 miljoni; atsakās noteikt “neto saņēmējas” statusu vienai no bagātākajām valstīm pasaulē; aicina Komisiju nākt klajā ar regulējumu, lai kompensētu šādu līdzsvara trūkumu;

115. atzīst panākumus, ko guvis kopējā atbalsta centrs, un arī tā ieguldījumu vienkāršošanā un juridisko un tehnisko konsultāciju sniegšanā; prasa DG R&I informēt par vienkāršošanas pasākumiem, ko tas plāno ierosināt attiecībā uz laikposmu pēc 2020. gada;

116. pieņem zināšanai maksājumu apropriācijas DG R&I 2016. gadā:

Maksājumu apropriācijas DG R&I, tostarp EBTA ieguldījums

Pārvaldības veids Izpilde milj. EUR procentpunkti Citiem DG līdzdeleģēts vai pastarpināti deleģēts 161,20 5,34 DG R&I tieši 1 878,28 62,17 DG R&I 185. panta struktūrām 86,40 2,86 DG R&I Eiropas Investīciju bankai 312,72 10,35 DG R&I kopuzņēmumiem 582,37 19,28 Kopā 3 020,97 100 %

117. uzsver, ka 14,39 % no budžeta jeb aptuveni EUR 444 miljoni tika īstenoti, izmantojot finanšu instrumentus;

118. uzsver arī to, ka 39,36 % (2015. gadā – 28,14 %) DG R&I budžeta tika uzticēti citām struktūrām ārpus Komisijas, galvenokārt, lai daļēji īstenotu pamatprogrammas dotāciju (netiešā) pārvaldībā un finanšu instrumentu kontroles sistēmās;

119. ar interesi uzzināja, ka DG R&I ir izveidojis finanšu instrumentu uzraudzības stratēģiju, un tādēļ vēlētos zināt, kā DG R&I nosaka, vai finanšu un pētniecības mērķi ir sasniegti;

120. konstatē, ka DG R&I aplēstais vispārējais atklāto kļūdu īpatsvars ir 4,42 %, un atlikušo kļūdu īpatsvars ir 3,03 %;

121. norāda uz Komisijas aplēsēm, ka kopējie riskam pakļautie izdevumi slēgšanas brīdī ir starp EUR 73,5 miljoniem un EUR 104 miljoniem;

122. atzinīgi vērtē to, ka DG R&I ir pārbaudījis dotāciju tiešās un netiešās pārvaldības izmaksu lietderību;

123. pauž nožēlu, ka DG R&I atkal ir formulējis horizontālu atrunu attiecībā uz atlikušo kļūdu īpatsvaru izmaksu deklarācijās Septītajā pētniecības pamatprogrammā, ko tas īsteno tieši;

124. atgādina savu viedokli, kas pausts rezolūcijas par Komisijas 2015. gada budžeta izpildes apstiprināšanu 76. punktā, proti, ka Komisijai vajadzētu: “beidzot ieviest pārdomātāku un uz risku balstītu pieeju un, kad tas nepieciešams, formulēt konkrētas atrunas”;

Veicamie pasākumi

125. aicina DG R&I publicēt direktorāta priekšlikumus attiecībā uz konkrētām valstīm adresējamiem ieteikumiem savā gada darbības pārskatā;

126. aicina DG R&I īstenot ieteikumus, ko sniedzis Iekšējās revīzijas dienests ( IAS ), kurš konstatēja nepilnības attiecībā uz konsekventas projektu uzraudzības nodrošināšanu visās programmas “Apvārsnis 2020” īstenošanas struktūrās;

127. aicina DG R&I ziņot par panākumiem, ko Kopējais revīzijas dienests guvis iekšējo procedūru pilnveidošanā;

128. aicina DG R&I ziņot Parlamenta kompetentajai komitejai par tā finanšu instrumentu uzraudzības stratēģiju un par to, kā DG R&I nosaka, vai ir sasniegti finansiālie un ar pētniecību saistītie mērķi;

129. aicina DG R&I izskaidrot Parlamenta kompetentajai komitejai, kādus pasākumus tas ir veicis, lai novērstu horizontālās atrunas attiecībā uz atlikušo kļūdu īpatsvaru izmaksu deklarācijās;

130. uzskata, ka pētniecības un inovācijas projektos, kā arī koordinācijas un atbalsta darbībās, standarti un standartizācija atbalsta pētījumu rezultātu ietekmi uz dažādiem tehnoloģiskās gatavības līmeņiem, jo tie palielina inovatīvu produktu un risinājumu tirgojamību un pārnesamību; turklāt norāda, ka standarti un ar tiem saistītas darbības atbalsta pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” projektu rezultātu izplatīšanu, izplatot zināšanas arī pēc projektu pabeigšanas un darot tās pieejamas sabiedrībai; aicina Komisiju palielināt standartizācijas nozīmi turpmākajos priekšlikumu konkursos un izstrādāt KPI , kuros ņemti vērā standartizācijas pasākumi;

Ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija

Ievads

131. no ziņojuma “Septītais ziņojums par ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju)” (COM(2017) 583) uzzina, ka konverģence, no vienas puses, ir trausls process, kuru ekonomikas krīzes var viegli apstādināt un pavērst pretējā virzienā, taču, no otras puses, publiskās investīcijas var mazināt krīžu ietekmi;

132. pauž gandarījumu par to, ka 2016. gadā nodarbinātības līmenis atkal sasniedza 2008. gada pirmskrīzes līmeni – 71 %, bet situācija Savienībā ievērojami atšķiras, un šis rādītājs ir krietni zemāks nekā stratēģijā “Eiropa 2020” izvirzītais 75 % mērķis; ar bažām norāda, ka bezdarba līmenis joprojām ir pārāk augsts, jo īpaši jauniešu un ilgstošo bezdarbnieku vidū;

133. atzinīgi vērtē to, ka DG REGIO , atbildot uz Parlamenta jautājumiem, ir sīkāk izvērsis konkrētām valstīm adresētos ieteikumus;

134. apzinās, ka dažiem pārskatītās Finanšu regulas noteikumiem attiecībā uz kohēzijas politiku ir jāstājas spēkā ar atpakaļejošu datumu;

135. pauž bažas, ka šādas izmaiņas var kļūt par iemeslu papildu kļūdām, jo programmas un projekti tika atlasīti, pamatojoties uz noteikumiem, kas stājās spēkā 2014. gada 1. janvārī;

Revīzijas palātas konstatējumi

136. atzīmē, ka Revīzijas palāta pirmo reizi ir sniegusi atzinumu ar iebildēm attiecībā uz pārskatiem pakārtoto maksājumu likumību un pareizību; uzsver, ka izmaksu atlīdzināšanas shēmas joprojām ir lielākā mērā pakļautas kļūdu riskam nekā maksājumtiesību shēmas; tomēr norāda, ka kategorijā “Ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija” uzskaitītajos datos nav būtisku izmaiņu salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu;

137. atgādina, ka 2016. gadā pieejamā summa pozīcijā “Ekonomiskā un sociālā kohēzija” bija EUR 51,25 miljardi jeb 33 % no Savienības budžeta;

138. konstatē, ka Revīzijas palātas aplēstais kļūdu līmenis šajā politikas jomā ir 4,8 %; turklāt Revīzijas palāta ir konstatējusi, ka kohēzijas jomai aplēstajā kļūdu līmenī nav iekļauti skaitļos izteikti 2016. gada izmaksājumi finanšu instrumentiem EUR 2,5 miljardu apmērā, par kuriem Revīzijas palāta uzskata, ka tie neietilpst attiecināmības periodā, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 1083/2006 56. panta 1. punktā (Revīzijas palātas 2016. finanšu gada pārskata 6.20. un 6.21. punkts); konstatē, ka šie izmaksājumi kopējos Savienības izdevumos veidotu aplēsto kļūdu līmeni 2,0 % (Revīzijas palātas 2016. finanšu gada pārskata 1.2. izcēlums, 1. zemsvītras piezīme);

139. norāda, ka kļūdas kohēzijas jomā veidoja 43 % no kopējā aplēstā kļūdu līmeņa 3,1 % apmērā; norāda, ka viens no augstā kļūdu īpatsvara iemesliem ir Savienības un dalībvalstu sarežģītais tiesiskais regulējums;

140. norāda, ka Revīzijas palāta analizēja 180 darījumu izlasi no 54 starpposma maksājumiem 2007.–2013. gadam saistībā ar 92 Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) projektiem, 36 Kohēzijas fonda (KF) projektiem, 40 Eiropas Sociālā fonda (ESF) projektiem, 11 ERAF finanšu instrumentiem un vienu ESF finanšu instrumentu;

141. aicina Komisiju pienācīgi ņemt vērā Revīzijas palātas piezīmes par konstatētajām neprecizitātēm vismaz četru no 12 Revīzijas palātas 2016. gada ziņojumā pārbaudītajiem ERAF un ESF finanšu instrumentiem snieguma analīzē; pievienojas Revīzijas palātas paustajām bažām, ka šo kļūdu dēļ sniegums ir novērtēts pārāk augstu, un, ja tās netiks izlabotas, tās var mākslīgi paaugstināt deklarētās attiecināmo izdevumu summas slēgšanas brīdī, īpaši attiecībā uz garantiju fondiem;

142. norāda, ka 42 % kļūdu izraisīja izdevumu deklarācijās ietverti neattiecināmi izdevumi, 30 % attiecas uz nopietniem publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumiem un 28 % – uz neattiecināmiem projektiem, darbībām vai saņēmējiem;

143. ar nožēlu konstatē, ka viens no galvenajiem ar izdevumiem saistīto kļūdu iemesliem kategorijā “Ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija” vēl arvien ir publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumi; norāda, ka pie nopietniem publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumiem pieder papildu līgumu un papildu darbu vai pakalpojumu tieša piešķiršana, nesniedzot pamatojumu, nelikumīga pretendentu izslēgšana, interešu konflikti un diskriminējoši atlases kritēriji; uzskata, ka ir ļoti svarīgi, lai tiktu īstenota pilnīgas pārredzamības politika attiecībā uz informāciju par līgumslēdzējiem un apakšuzņēmējiem nolūkā novērst kļūdas un ļaunprātīgus noteikumu pārkāpumus;

144. atzinīgi vērtē Revīzijas palātas uzsvērto, ka projektos, kuros izmanto vienkāršotos izmaksu risinājumus, pastāv mazāks kļūdu risks nekā faktisko izmaksu atlīdzināšanas gadījumos;

145. pauž bažas, ka izlasē bija iekļauti trīs t. s. lielie projekti, kuriem nepieciešams Komisijas apstiprinājums un par kuriem dalībvalstu iestādes nebija iesniegušas vajadzīgo pieteikumu līdz slēgšanas termiņa beigām, proti, 2017. gada 31. martam; norāda, ka tādēļ Komisijai būtu jāatgūst izdevumi;

146. pauž neapmierinātību par to, ka līdzīgi kā iepriekšējos gados kļūdu īpatsvars būtu bijis par 3,7 procentpunktiem zemāks, t.., 1,1 %, ja dalībvalstis būtu izmantojušas tām pieejamo informāciju, lai novērstu vai atklātu un izlabotu kļūdas pirmā līmeņa pārbaudēs vēl pirms izdevumu deklarēšanas Komisijai;

147. pauž bažas, ka vairākus gadus pēc 2014.–2020. gada plānošanas perioda sākuma dalībvalstis ir iecēlušas tikai 77 % no iestādēm, kas atbildīgas par programmām, kuras tiek finansētas no kohēzijas politikas līdzekļiem; līdz 2017. gada 1. martam Komisijas saņemtajos galīgajos pārskatos izdevumi aptvēra tikai 0,7 % no budžeta, kas piešķirts visam plānošanas periodam; 2017. gada vidū kavējumi budžeta izpildē bija lielāki, nekā tajā pašā laikā 2007.–2013. gada plānošanas periodā; norāda, ka līdz ar to neizpildīto saistību apmērs pašreizējā finansēšanas perioda beigās varētu būt pat lielāks nekā iepriekšējā periodā;

148. atzinīgi vērtē to, ka nodaļā “Ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija” ir iekļauta arī sadaļa par projektu sniegumu; tomēr pauž nožēlu, ka šajā sadaļā galvenā uzmanība pievērsta kvantitatīvai informācijai, t. i., ieviesto snieguma novērtēšanas sistēmu skaitam;

Finansēšanas vadības instrumenti

149. atgādina, ka datu kopsavilkums par finanšu instrumentu finansēšanā un īstenošanā 2016. gadā paveikto tika publicēts tikai 2017. gada 20. septembrī un ka tāpēc Revīzijas palāta nevarēja izteikt viedokli par šo dokumentu;

150. atzīmē, ka galvenie skaitļi 2016. gadā ir šādi: a) finansēšanas vadības instrumentus izmanto 25 dalībvalstis, turklāt 25 tos izmanto uzņēmumu atbalstam, 11 – pilsētu attīstībai un 9 – energoefektivitātes un atjaunojamās enerģijas jomai; b) Savienībā pavisam ir 1 058 finansēšanas vadības instrumenti, ko veido 77 līdzdalības fondi un 981 īpašais fonds; c) 89 % no šiem finansēšanas vadības instrumentiem sniedz atbalstu uzņēmumiem, 7 % – pilsētu attīstībai, 4 % – energoefektivitātei un atjaunojamās enerģijas jomai; d) maksājumi finansēšanas vadības instrumentiem ir EUR 16,4 miljardi, tajā skaitā EUR 11,3 miljardi struktūrfondiem; e) maksājumi galasaņēmējiem ir EUR 15,2 miljardi, tajā skaitā EUR 10,1 miljards struktūrfondiem, t. i., 93 % no kopējiem maksājumiem finansēšanas vadības instrumentiem; f) pamatojoties uz 81 % finansēšanas vadības instrumentu, par kuriem ir ziņots, pārvaldības izmaksas un maksas bija EUR 0,9 miljardi jeb 6,7 % no visiem maksājumiem attiecīgajiem finansēšanas vadības instrumentiem; g) EUR 8,5 miljardi līdzekļu tika atdoti atpakaļ; h) atbalsts sniegts 314 000 galasaņēmēju;

151. norāda, ka aizvadītajos gados un finansēšanas periodos finansēšanas vadības instrumentu izmantošana ir strauji palielinājusies, padarot struktūrfondu finansēšanu sarežģītāku un tādējādi radot risku demokrātiskajai pārskatatbildībai; norāda uz prognozi, ka līdz 2020. gada beigām EUR 20,1 miljards no ERAF un KF tiks nodrošināts, izmantojot finanšu instrumentus;

152. šajā sakarībā pauž bažas, ka dalībvalstu revīzijas iestādes nav pietiekami pārraudzījušas finansēšanas vadības instrumentu īstenošanu;

153. norāda, ka 63 % (675) finansēšanas vadības instrumentu tika uzsākti Polijā (247), Francijā (152), Ungārijā (139) un Itālijā (137);

154. pauž nožēlu, ka 6,7 % no kopējiem maksājumiem finansēšanas vadības instrumentiem (EUR 900 miljoni) iztērēti pārvaldības izmaksām un maksām; uzskata šo summu par nesamērīgi lielu;

155. konstatē, ka datu ziņošanā vēl arvien tiek pieļautas kļūdas un neatbilstības; tās attiecas uz nelielām, taču nozīmīgām summām darbības programmu resursos, par ko uzņemtas saistības finansēšanas nolīgumos, bet nav samaksāts finansēšanas vadības instrumentiem slēgšanas brīdī, pieaugumu maksājumiem piešķirtajām summām virknei finansēšanas vadības instrumentu pēc 2015. gada 31. decembra, un dažos gadījumos lielākām summām, kas samaksātas galasaņēmējiem, nevis finansēšanas vadības instrumentiem ( 8 )

Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāta (DG REGIO) gada darbības pārskats

156. pieņem zināšanai, ka ERAF un KF ex post novērtējumā ir norādīts – lai gan reģionālā konverģence 2007.–2013. gada plānošanas periodā bija nepietiekama, bez kohēzijas politikas būtu veidojusies diverģence, jo 2007.–2008. gada finanšu krīze radīja nelabvēlīgus apstākļus investīcijām un konverģencei;

157. uzsver, ka jebkādi secinājumi attiecībā uz sniegumu joprojām ir ierobežoti, jo būtu nepieciešams plašāks pārskats par snieguma datiem, kas paziņoti par 2007.–2013. gada programmām, un to bija plānots pabeigt tikai 2017. gada augustā; aicina Komisiju informēt Budžeta kontroles komiteju par šā pārskata rezultātiem;

158. ņem vērā Komisijas ziņoto attiecībā uz 2014.–2020. gada finansēšanas perioda īstenošanu, proti, tika izvēlēti vairāk nekā 50 000 projektu, kas atbilst EUR 64,1 miljardam kopējo investīciju, izveidoti 45 000 uzņēmumu sadarbības projektu ar pētniecības iestādēm un no kohēzijas finansējuma atbalstu saņēmuši vairāk nekā 380 000 MVU, kā rezultātā tika radītas vairāk nekā 1 000 000 darbvietu;

159. no Komisijas ziņojumiem arī konstatē, ka šajā pašā finansēšanas periodā ar vairāk nekā EUR 75 miljardiem no ERAF un no KF tika atbalstīti enerģētikas savienības mērķi un pielāgošanās klimata pārmaiņām; turklāt vietējā līmenī tika izvēlēti vairāk nekā 5 000 projekti, lai atbalstītu mazoglekļa ekonomiku;

160. norāda, ka turpmāk iekļautajā tabulā ir parādītas kopējās 2016. gadā apstiprinātās saistību un maksājumu apropriācijas:

2016. gadā miljonos EUR Apstiprinātās saistību apropriācijas Apstiprinātās maksājumu apropriācijas Politikas jomas “Reģionālā politika un pilsētpolitika” administratīvie izdevumi 16,75 24,52 Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) un citas reģionālās darbības 27 163,16 22 911,83 Kohēzijas fonds (KF) 8 775,98 7 456,71 Pirmspievienošanās palīdzības instruments – Reģionālā attīstība un reģionālā un teritoriālā sadarbība 54,14 522,95 Solidaritātes fonds 81,48 68,48 Kopā 36 091,51 30 984,47

161. tomēr piebilst, ka šie statistikas dati sniedz maz informācijas par šo projektu ilgtspēju un sniegumu;

162. atgādina, ka ESI fondu efektīva izlietojuma nodrošināšanai ļoti svarīgi ir ex ante nosacījumi, kuros paredz konkrētām nozarēm piemērojamos un horizontālos nosacījumus; ja ir izpildīti ex ante nosacījumi un ieturēti 10 % no maksājumiem, kā to paredz pārskatītā regula, projektu īstenošanai vajadzētu būt vienkāršākai un kļūdu riskam – mazākam; tomēr pieņem zināšanai Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 15/2017, kurā izvirzīts jautājums, cik efektīvi šie nosacījumi ir bijuši, lai panāktu situācijas izmaiņas;

163. pauž nožēlu, ka līdz 2016. gada beigām bija izraudzīti tikai 87 % (181 no 209) sertifikācijas iestāžu un ka 28 galvenajām programmām iestāde nebija izraudzīta (Austrijā iestāde bija izraudzīta tikai 1 programmai, Beļģijā – tikai 2, Vācijā – tikai 8, Somijā – tikai 1, Francijā – tikai 2, Īrijā – tikai 2, Itālijā – tikai 6, Rumānijā – tikai 4, Slovākijā – tikai 1, Apvienotajā Karalistē – tikai 1);

164. ar izbrīnu konstatē, ka galvenās grūtības iestāžu izraudzīšanās procesā ir saistītas ar IT sistēmu izveidi, lai iekļautu jaunos elementus laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam attiecībā uz ziņošanu un procedūru izstrādi un tā nodrošinātu vadošo iestāžu stingru uzraudzību pār starpniekstruktūrām;

165. turklāt pauž nožēlu, ka kopumā atlasīti tikai 26,1 % projektu un 2016. gada beigās bija apgūti tikai 3,7 % no pieejamajiem struktūrfondiem un, tā kā atlases process 2017. gadā paātrinājās, uzskata, ka lēnais iesākums var novest pie liela neizpildīto saistību apjoma pašreizējā finansēšanas perioda beigās; aicina Komisiju nodrošināt turpmākus centienus valstu, reģionālo un vietējo iestāžu administratīvās spējas stiprināšanai;

166. uzsver, ka projektu atlase īpaši lēni norisinājās Spānijā, Kiprā, Rumānijā, Austrijā, Čehijā, Horvātijā un Slovākijā;

167. konstatē, ka līdz ar to lielākajā daļā darbības programmu (247 no 295) kontos netika apstiprinātas nekādas summas (“nulles konti”), jo līdz 2016. gada 31. jūlijam nebija deklarēti izdevumi;

168. pauž apmierinājumu, ka Komisija, pamatojoties uz iepriekšējas revīzijas atzinumiem par saņemto gada apliecinājumu kopumu, neatklāja nevienu būtisku neatbilstību;

169. tomēr pauž bažas par to, ka septiņās no deviņām Komisijas revīzijām augsta riska darbības programmās vai jomās tika atklāti būtiski trūkumi (Ungārijā – transporta, elektroniskās pārvaldības un darbības programmu īstenošanas jomās; Itālijā – Reti e mobilità , istruzione 3. prioritātē un tehniskās palīdzības darbības programmās; Rumānijā – konkurētspējas un vides darbības programmās);

170. konstatē, ka 278 no 322 vadības un kontroles sistēmām saņēma atzinumu bez iebildēm vai atzinumu ar iebildēm, kam ir mērena ietekme; savukārt 40 gadījumos Komisija sniedza atzinumu ar iebildēm, kam ir būtiska ietekme;

171. norāda, ka Komisija ir aprēķinājusi, ka kopējā riskam pakļautā summa maksājuma veikšanas brīdī ir starp EUR 644,7 miljoniem un EUR 1 257,3 miljoniem un ka 2016. gadā Komisija, īstenojot savu uzraudzības funkciju, veica finanšu korekcijas EUR 481 miljona apmērā;

172. norāda uz Komisijas aplēsto, ka kopējais vidējais kļūdu īpatsvars attiecībā uz 2016. gada maksājumiem par 2007.–2013. gada ERAF/KF programmām ir diapazonā no 2,2 % līdz 4,2 % un atlikušais kļūdu īpatsvars slēgšanas brīdī ir apmēram 0,4 %; uzsver, ka kohēzijas īpatsvars 2016. gadam aplēstajā kļūdu līmenī atkal ir vislielākais, kam seko kategorijas “Dabas resursi”, “Konkurētspēja” un “Globālā Eiropa”. aicina Komisiju kopā ar dalībvalstīm turpināt strādāt pie tā, lai uzlabotu to pārvaldības un kontroles sistēmas, un arī turpmāk izmantot pieejamos juridiskos uzraudzības instrumentus, lai nodrošinātu, ka tiek labotas visas būtiskās kļūdas;

173. konstatē, ka Komisija reģistrējusi 68 atrunas par iepriekšējo un divas atrunas par pašreizējo finansēšanas periodu;

Specifiski jautājumi

Grieķija

174. atzinīgi vērtē DG REGIO centienus gūt panākumus attiecībā uz prioritāro projektu sarakstu Grieķijā;

175. šajā sakarībā pauž atzinību par: a) četru autoceļu koncesiju izstrādi (Atēnas–Saloniki, Korinta–Tripoli–Kalamata, Korinta–Patras un Patras–Joanina, kopā vairāk nekā 1 000 km autoceļu), kas tagad darbojas un ko ļoti atzinīgi vērtē lietotāji; b) programmu “Enerģijas taupīšana mājsaimniecībās” (FVI kopā ar dotācijām), ar ko uzlabota energoefektivitāte 46 000 mājsaimniecību un radīts 6 000 darbvietu; pieprasījums bija tik liels, ka nekavējoties tika izveidota nākamā programma 2014.–2020. gada laikposmam; c) finanšu instrumentiem, īpaši JEREMIE, kas ļauj izveidot vai saglabāt vairāk nekā 20 000 darbvietu; d) projektu par e-receptēm zāļu iegādei, ar ko ik mēnesi pārvalda vairāk nekā 5,5 miljonus elektronisko recepšu un 2,4 miljonus diagnostikas pieprasījumu, iesaistot 13 000 aptieku un 50 000 ārstu, un kas Grieķijas valsts veselības aprūpes budžetā ļāvis ietaupīt lielus līdzekļus;

176. no otras puses, pauž nožēlu, ka: a) metro projektos Atēnās (3. līnijas pagarināšana uz Pireju) un Salonikos (galvenā līnija) ir radušies nopietni kavējumi, kuru dēļ nācās tos daļēji pārcelt uz 2014.–2020. gada plānošanas periodu; b) daži svarīgākie projekti dzelzceļa, digitālajā un enerģētikas jomā tika atcelti vai kavējas, un tā rezultātā tie ir daļēji vai pilnībā pārcelti uz 2014.–2020. gada plānošanas periodu; c) vēl jāpabeidz liela daļu notekūdeņu un cieto atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras;

177. atzinīgi vērtē to, ka OLAF ir pabeidzis administratīvo izmeklēšanu par Čehijas t. s “stārķa ligzdas” projektu; ņem vērā, ka par OLAF lietas materiāliem ziņojuši Čehijas plašsaziņas līdzekļi; pauž nožēlu, ka OLAF konstatēja nopietnus pārkāpumus;

178. aicina DG REGIO atgūt iesaistīto Savienības līdzfinansējumu, t. i., EUR 1,67 miljonus, un piemērot nepieciešamās sankcijas;

179. atzīmē, ka Čehijas Republika no 2018. gada 25. janvāra atsauca Savienības finansējumu “stārķa ligzdas” projektam un ka, ievērojot subsidiaritātes principu, projekts jau tiek izskatīts tiesā Čehijas Republikā;

180. pauž bažas par Komisijas konstatējumu, ka Ungārijā to piešķirto līgumu īpatsvars, kuru gadījumā bija saņemts tikai viens piedāvājums, ir 36 %; norāda, ka Savienības vidējais rādītājs ir 17 %; aicina Komisiju veicināt konkurenci piedāvājumu iesniegšanas procesā;

181. CVM ) Rumānijai un Bulgārijai atzinīgi vērtē pozitīvo novērtējumu par 10 gadu sadarbības un pārbaudes mehānismu () Rumānijai un Bulgārijai ( 9 ) ; pauž satraukumu par neseno regresu cīņā pret augsta līmeņa korupciju Bulgārijā un Rumānijā; aicina Komisiju atbalstīt un veicināt tiesībaizsardzības un korupcijas apkarošanas iestāžu darbu abās minētajās dalībvalstīs; uzsver Rumānijas korupcijas apkarošanas iestādes iespaidīgos darba rezultātus attiecībā uz vidēja un augsta līmeņa korupcijas lietu risināšanu; uzsver, ka šādu centienu saglabāšana ir ārkārtīgi svarīga, lai nostiprinātu cīņu pret korupciju;

182. nosoda nesen notikušo noziegumu pret Slovākijas žurnālistu, kas, iespējams, bija saistīts ar viņa veikto pētnieciskās žurnālistikas darbību; mudina Komisiju informēt Parlamentu par lauksaimniecības jomai paredzētajiem Savienības līdzekļiem Slovākijā;

183. norāda, ka OLAF ir pabeidzis arī administratīvu izmeklēšanu par Volkswagen grupai piešķirto Eiropas Investīciju bankas (EIB) aizdevumu;

184. ņem vērā EIB prezidenta Werner Hoyer paziņojumu, kurā norādīts: “Mēs joprojām nevaram izslēgt iespēju, ka viens no mūsu aizdevumiem, proti, EUR 400 miljonu aizdevums uzņēmumam Volkswagen Antrieb RDI , bija saistīts ar emisiju kontroles tehnoloģijām, kas tika izstrādātas tajā pašā laikā, kad tika izstrādāta un izmantota pārveidošanas programmatūra. Mēs tagad analizēsim OLAF secinājumus un izskatīsim visus pieejamos un piemērotos pasākumus. (..) Mēs esam ļoti apbēdināti par OLAF izmeklēšanā secināto, proti, ka Volkswagen ir maldinājis EIB par pārveidošanas ierīču izmantošanu.”;

Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāta (DG EMPL) gada darbības pārskats

185. atzīmē, ka DG EMPL uzsver šādu savu ieguldījumu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanā: a) 2016. gada trešajā ceturksnī Savienības nodarbinātības rādītājs vecuma grupā no 20 līdz 64 gadiem bija 71,2 %; šis rādītājs pirmo reizi pārsniedz 2008. gada līmeni (70,3 %), un, ja šāda tendence turpināsies, stratēģijā “Eiropa 2020” noteikto mērķi var sasniegt; b) kopējais bezdarba līmenis turpina sarukt un tagad ir mazāks par 10 % gan Savienībā, gan eurozonā; tomēr jauniešu bezdarba līmenis un ilgtermiņa bezdarba līmenis joprojām ir liela problēma Savienībā, neraugoties uz to, ka šo bezdarba veidu līmenis kritās attiecīgi no 19,5 % 2015. gada decembrī līdz 18,6 % 2016. gada decembrī un no 4,3 % 2015. gada trešajā ceturksnī līdz 3,8 % 2016. gada trešajā ceturksnī; c) ekonomikas atlabšana, kas sākās 2013. gadā, bija saistīta arī ar pastāvīgu, kaut arī nepietiekamu, nabadzības samazināšanos – to cilvēku īpatsvars, kurus apdraud nabadzības risks, samazinājās no 24,7 % 2012. gadā līdz 23,7 % 2015. gadā, tomēr atlabšanu joprojām neizjūt visas sabiedrības daļas, un 2016. gadā nabadzības un sociālās atstumtības risks draudēja 118 miljoniem cilvēku (šis rādītājs par 1,7 miljoniem pārsniedz 2008. gada līmeni), kas nozīmē, ka līdz stratēģijas “Eiropa 2020” nabadzības un sociālās atstumtības novēršanas mērķa sasniegšanai vēl ejams tāls ceļš; d) investīcijas nosacījumu uzlabošanai attiecībā uz ģeogrāfisko un profesionālo mobilitāti, vienlaikus novēršot traucējumu un ļaunprātību risku, ir palīdzējušas pakāpeniski palielināt mobilitātes līmeni Savienībā, un 2015. gadā tas sasniedza 3,6 % no kopējā iedzīvotāju skaita;

186. tomēr pauž nožēlu par to, ka atšķirības ienākumu sadalījumā laikā no 2013. līdz 2014. gadam palielinājās un, kaut gan kopš tā laika šis līmenis ir nemainīgs, dažos gadījumos atšķirības tomēr ir turpinājušas pieaugt; pauž bažas par to, ka 2016. gadā 20 % turīgāko iedzīvotāju neto ienākumi bija apmēram piecas reizes lielāki nekā nabadzīgāko 20 % iedzīvotāju ienākumi, pastāvot lielām atšķirībām starp valstīm (un dažās valstīs palielinoties nevienlīdzībai);

187. atzinīgi vērtē ESF 2007.–2013. gada plānošanas perioda ex post novērtējumu, kas tika pabeigts 2016. gada 12. decembrī; norāda uz tajā konstatēto, ka 2014. gada beigās vismaz 9,4 miljoni Eiropas iedzīvotāju bija atraduši darbu ar ESF atbalstu, 8,7 miljoni – ieguvuši kvalifikāciju vai sertifikātu, savukārt 13,7 miljoni dalībnieku bija guvuši citus pozitīvus rezultātus, piemēram, uzlabojuši prasmju līmeni; norāda, ka makroekonomiskās modelēšanas rezultāti liecina par to, ka ESF ir bijusi pozitīva ietekme arī uz iekšzemes kopproduktu (IKP) 28 dalībvalstīs (0,25 % pieaugums) un ražīgumu;

188. norāda, ka šie kvantitatīvie dati patiešām liecina par pozitīvu tendenci, taču nesniedz necik lielu priekšstatu par pasākumu sniegumu un ilgtspējību;

189. asi kritizē DG EMPL par to, ka nav publicēti direktorāta priekšlikumi attiecībā uz konkrētām valstīm adresētiem ieteikumiem, lai gan Parlaments ir atkārtoti aicinājis to darīt;

190. norāda, ka turpmāk iekļautajā tabulā ir parādītas kopējās 2016. gadā apstiprinātās saistību un maksājumu apropriācijas:

2016. gadā miljonos EUR Apstiprinātās saistību apropriācijas Apstiprinātās maksājumu apropriācijas Eiropas Sociālais fonds (ESF) un Jaunatnes nodarbinātības iniciatīva (YEI) 12 438,2 8 132 Eiropas atbalsta fonds vistrūcīgākajām personām (FEAD) 534,7 278 Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds 27,6 27,6 Pirmspievienošanās palīdzības instruments – Cilvēkresursu attīstība (IPA–HRD) 0 82,3 Tieša pārvaldība (Nodarbinātības un sociālās inovācijas programma, programma “Tiesības, vienlīdzība un pilsonība”, Erasmus+) un aģentūras 289 275 Kopā 13 290 8 795

191. atzinīgi vērtē to, ka DG EMPL ir izstrādājis metodoloģiju ikgadējai programmu snieguma novērtēšanai, taču šaubās par tādu kritēriju kā “labi”, “pieņemami” vai “vāji” informatīvo vērtību;

192. pauž bažas, ka līdz 2017. gada martam bija izraudzīti tikai 87 % sertifikācijas iestāžu;

193. atzinīgi vērtē to, ka DG EMPL līdz 2017. gada 15. februārim bija saņēmis pilnu gada apliecinājumu kopumu, tostarp pārskatus, gada kontroles ziņojumu un revīzijas atzinumus par pārskatiem, vadības un kontroles sistēmām un pakārtoto darījumu likumību un pareizību, kā arī ticamības deklarāciju un gada kopsavilkumu par visām programmām; atzīmē, ka kopumā DG EMPL bija tikai dažas piezīmes un tas apstiprināja gada pārskatus;

194. atzinīgi vērtē arī to, ka 2016. gada beigās DG EMPL bija pabeidzis savu daudzgadu revīzijas plānu, kā rezultātā revidētas bija 89 revīzijas iestādes no 92, turklāt revīzijas bija veiktas 115 no 118 darbības programmām;

195. konstatē, ka 2016. gadā DG EMPL īstenoja finanšu korekcijas EUR 255,8 miljonu apmērā; norāda, ka par 2007.–2013. gada plānošanas periodu pieņemto finanšu korekciju un tādu korekciju, par kurām pieņemts lēmums, kopējā summa 2016. gada beigās bija EUR 1 454 miljoni; turklāt tajā pašā laikposmā dalībvalstis paziņoja par finanšu korekcijām EUR 2 253,8 miljonu apmērā;

196. pauž nožēlu, ka DG EMPL saglabāja vai formulēja turpmāk uzskaitītās atrunas, kas attiecas uz: a) pārvaldības un kontroles sistēmām vienā ESF darbības programmā Itālijā 2000.–2006. gada plānošanas periodā (ar reputāciju saistīta atruna); b) pārvaldības un kontroles sistēmām 23 īpašajās ESF darbības programmās 2007.–2013. gada plānošanas periodā; un c) pārvaldības un kontroles sistēmām trim ESF vai YEI darbības programmām un vienai FEAD darbības programmai 2014.–2020. gada plānošanas periodā;

197. konstatē, ka kopējā riskam pakļautā summa attiecībā uz 2016. gada attiecīgajiem izdevumiem ir EUR 279 miljoni;

Konkrēti jautājumi

Jaunatnes nodarbinātības iniciatīva (YEI)

198. ir informēts par pirmajiem rezultātiem, kas izriet no pētījuma par YEI īstenošanu, kurā konstatēts: a) 2016. gada beigās to jauniešu skaits, kuri nedz mācījās, nedz strādāja, nedz apguva arodu (jaunieši NEET situācijā) un bija piedalījušies YEI atbalstītos projektos, lai uzlabotu prasmes vai gūtu iespēju iegūt darba pieredzi, salīdzinājumā ar 2015. gada beigām bija teju trīskāršojies (1,3 miljoni salīdzinājumā ar 0,5 miljoniem); b) to skaitā 712 000 bezdarbnieki un neaktīvie dalībnieki, kas nebija iesaistīti izglītībā vai apmācībā, bija piedalījušies YEI finansētos intervences pasākumos; attiecībā uz vairāk nekā pusi no viņiem (aptuveni 346 000 bezdarbnieki un neaktīvie dalībnieki, kas nebija iesaistīti izglītībā vai apmācībā) ir panākts pozitīvs iznākums, jo pēc intervences pabeigšanas viņi ir iesaistījušies izglītībā/apmācībā, ieguvuši kvalifikāciju vai strādā (tostarp kļuvuši par pašnodarbinātajiem); c) Itālijā hipotētisks novērtējums liecina, ka ar YEI lielā mērā atbalstīti jauni inovatīvi politikas virzieni par 7,8 % palielināja jauniešu nodarbinātības iespējas, lai gan pastāv ievērojamas reģionālas atšķirības, kas liecina, ka apvidos, kur jauniešu bezdarbs ir visaugstākais, situācija ir sarežģītāka;

199. turklāt konstatē, ka: a) Itālija un Spānija ar YEI pasākumiem ir mobilizējusi ievērojamu skaitu NEET situācijā esošo jauniešu, neraugoties uz joprojām augsto jauniešu bezdarba līmeni šajās valstīs; b) Slovākija ir novirzījusi darbību no sabiedrisko darbu shēmām jauniešiem uz efektīvākiem pasākumiem, piemēram, profesionālās apmācības paplašināšanu; c) Itālijā hipotētisks novērtējums liecina, ka ar YEI lielā mērā atbalstīti jauni inovatīvi politikas virzieni par 7,8 % palielināja jauniešu nodarbinātības iespējas, lai gan pastāv ievērojamas reģionālas atšķirības; d) Portugālē YEI līdzfinansētām uzņēmējdarbības programmām bijuši labāki rezultāti nekā augstākās izglītības pasākumiem; e) Grieķija ir konstatējusi nepieciešamību pārskatīt tās kuponu sistēmu jauniešu nodarbinātībai un apmācībai; f) Polijā 62 % YEI dalībnieku saņēma darba, mācību vai izglītības piedāvājumu un programmas dalībnieku apmierinātības līmenis kopumā ir augsts;

200. tomēr pauž nožēlu par to, ka ir izmantoti vien 30 % no pieejamiem līdzekļiem, kuros ietilpst sākotnējie priekšfinansējuma un starpposma maksājumi;

201. atzinīgi vērtē to, ka līdz 2017. gada oktobrim visas dalībvalstis, uz kurām attiecas ex ante nosacījums par romiem (Austrija, Beļģija, Bulgārija, Čehija, Francija, Grieķija, Lietuva, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Spānija, Ungārija un Vācija) bija to izpildījušas un līdz ar to tām bija valsts stratēģijas romu integrācijai;

202. konstatē, ka 2014.–2020. gada plānošanas periodā ar divām ESF investīciju prioritātēm tiek tieši risināti diskriminācijas novēršanas un romu integrācijas jautājumi (sk. turpmāk iekļauto tabulu);

Investīciju prioritāte (IP) Dalībvalstis, kuras ir izvēlējušās IP Finanšu piešķīrums (miljoni EUR) Visu veidu diskriminācijas apkarošana un vienlīdzīgu iespēju veicināšana 11 dalībvalstis (BE, CY, CZ, DE, ES, FR, GR, IE, PL, PT un SK). 447 Marginalizēto kopienu, piemēram, romu, sociālekonomiskā integrācija 12 dalībvalstis (AT, BE, BG, CZ, ES, FR, GR, HU, IT, PL, RO un SK). 1 600 Lielākā daļa finansējuma (EUR 1,2 miljoni) ir koncentrēts šādās valstīs: BG, CZ, HU un RO

203. norāda, ka, lai gan Eiropas Globalizācijas pielāgošanas fonda maksimālais gada budžets ir EUR 150 miljoni, saistībām 2016. gadā no rezerves bija izmantoti tikai EUR 28 miljoni, piešķirot šos līdzekļus astoņām dalībvalstīm;

Veicamie pasākumi

204. tāpēc aicina dalībvalstis un Komisiju finansēšanas periodā pēc 2020. gada pievērst vairāk uzmanības šādiem aspektiem: a) Savienības pievienotās vērtības radīšana ar kohēzijas politiku; b) ciešākas koordinācijas veidošana starp kohēzijas politiku, ekonomikas pārvaldību un Eiropas pusgadu, cita starpā apsverot pozitīvus stimulus kohēzijas politikas mērķu sasniegšanas nostiprināšanai, lai, kā noteikts Līgumos, pārvarētu atšķirības un nevienlīdzību šīs politikas trīs aspektos – ekonomiskajā, sociālajā un teritoriālajā kohēzijā; c) sistēmas izveide, kas ļautu koncentrēt kohēzijas finansējumu reģionos, kur tas visvairāk nepieciešams; d) stratēģiska administratīvā atbalsta nodrošināšana tiem reģioniem, kuriem ir grūtības apgūt līdzekļus; e) vienotu noteikumu kopuma izstrāde attiecībā uz struktūrfondiem; f) virzības veicināšana uz vienotās revīzijas principa ieviešanu; g) programmu un projektu ātrāka īstenošana, lai ievērotu septiņu gadu finanšu periodu (nevis n+3); h) iespējas došana valstu revīzijas iestādēm veikt revīziju attiecībā uz Savienības budžeta finanšu instrumentiem, samazināt finanšu instrumentu skaitu un ieviest stingrākus noteikumus attiecībā uz līdzekļu pārvaldītāju, tostarp EIB grupas un citu starptautisko finanšu institūciju, sniegtajiem pārskatiem attiecībā uz sniegumu un gūtajiem rezultātiem, tādējādi palielinot pārredzamību un pārskatatbildību; i) ņemot vērā pieredzi, kas gūta pašreizējā perioda laikā, un to, ka vajadzīga vēl lielāka vienkāršošana, lai izveidotu līdzsvarotu sistēmu, kura nodrošinātu rezultātu sasniegšanu un pareizu finanšu pārvaldību, neradot pārmērīgu administratīvo slogu, kas atturētu potenciālos atbalsta saņēmējus un radītu vairāk kļūdu; j) ģeogrāfiskā un sociālā līdzsvara ievērošana, lai nodrošinātu, ka investīcijas tiek izdarītas tur, kur tās ir visvairāk nepieciešamas;

205. uzstāj, ka DG REGIO un DG EMPL savos gada darbības pārskatos ir jāpublicē priekšlikumi attiecībā uz konkrētām valstīm adresējamiem ieteikumiem, kā to vairākkārt pieprasījis Parlaments;

206. aicina DG REGIO : a) ziņot Parlamenta atbildīgajai komitejai par dažādajām izskatīšanā esošajām OLAF lietām, kad būs pabeigtas attiecīgās juridiskās procedūras; b) īstenojot pasākumus saistībā ar Komisijas 2016. finanšu gada budžeta izpildes apstiprināšanu, ziņot Parlamenta atbildīgajai komitejai par paveikto attiecībā uz visiem iepriekš minētajiem projektiem;

207. aicina EIB steidzami analizēt OLAF konstatējumus un izdarīt nepieciešamos secinājumus; aicina EIB informēt Parlamentu par izdarītajiem secinājumiem un veiktajiem pasākumiem;

208. aicina Komisiju mudināt izmantot ar Finanšu regulas pārskatīšanā ieviestos vienkāršotos izmaksu risinājumus;

209. aicina DG EMPL ieviest IAS ieteikumu attiecībā uz ESI fondu kontroles stratēģijas agrīnu īstenošanu un informēt Parlamentu par ieviešanas pabeigšanu;

210. aicina Komisiju paredzēt turpmāku noteikumu vienkāršošanu un administratīvā sloga samazināšanu, lai palīdzētu vēl vairāk samazināt kļūdu īpatsvaru;

Dabas resursi

Galvenie snieguma rādītāji (KPI) un taisnīga KLP

211. norāda, ka saskaņā ar DG AGRI gada darbības pārskatu (15. lpp. – KPI 1 : lauksaimniecības faktora ienākumi uz vienu pilna darba laika strādājošo) nozares pievienotā vērtība un ražīgums 2016. gadā atkal nedaudz kritās un DG AGRI ieskatā “ir grūti noteikt, kas tieši rada faktora ienākumu vispārējo samazināšanos kopš 2013. gada”;

212. atgādina, ka KPI 4 par nodarbinātības līmeni lauku attīstības jomā nav attiecināms, jo nodarbinātības līmeni lauku attīstības jomā ietekmē ne tikai KLP pasākumi;

213. pauž nožēlu, ka Komisija nav sekojusi Parlamenta ieteikumiem 2015. finanšu gada budžeta izpildes apstiprinājumam pievienotajā rezolūcijā, proti, pārskatīt KPI 4 , lai “konkrēti uzsvērtu KLP pasākumu ietekmi uz nodarbinātību šajos apvidos”;

214. norāda, ka 2016. gadā 51 % no tiešo maksājumu saņēmējiem ir piešķirts mazāk nekā EUR 1 250, summai kopā veidojot 4 % no kopējiem tiešajiem maksājumiem ( 10 )

215. P. Hogan uzklausīšanā 2017. gada 28. novembrī); pauž bažas par maksājumu saņēmēju lielo koncentrāciju un uzsver, ka ir jācenšas panākt labāku līdzsvaru starp lieliem un maziem saņēmējiem; atgādina par savām piezīmēm ( 11 ) attiecībā uz KLP izdevumu struktūras ilgtspējas trūkumu; 44,7 % no visām Savienības lauku saimniecībām gada ienākumi bija mazāki par EUR 4 000, un 2016. gadā vidēji 10 % no KLP tiešo maksājumu saņēmējiem saņēma aptuveni 60 % maksājumu ( 12 ) ; norāda, ka tiešo maksājumu sadalījums lielā mērā atspoguļo zemes koncentrāciju, proti, ka 20 % lauksaimnieku pieder arī 80 % zemes; (sk. atbildi uz rakstisko jautājumu Nr. 17 Eiropas Parlamenta Budžeta kontroles komitejas rīkotajāuzklausīšanā 2017. gada 28. novembrī); pauž bažas par maksājumu saņēmēju lielo koncentrāciju un uzsver, ka ir jācenšas panākt labāku līdzsvaru starp lieliem un maziem saņēmējiem;

216. konstatē, ka aptuveni 72 % atbalsta tiek piešķirts lauku saimniecībām, kuru lielums ir no 5 līdz 250 hektāru un kuras parasti pieder ģimenēm;

217. aicina DG AGRI nākamajā DFS noteikt ar rādītājiem papildinātus mērķus ienākumu nevienlīdzības samazināšanai starp lauku saimniecībām;

218. atkārtoti pauž viedokli, ka, ņemot vērā maksājumu nelīdzsvaroto sadalījumu, tiešie maksājumi nevar pilnībā darboties kā drošības mehānisms lauku saimniecību ienākumu stabilizēšanai, it īpaši attiecībā uz mazākām lauku saimniecībām;

219. uzskata, ka svārstīgu ienākumu laikā lielākām lauku saimniecībām ne vienmēr ir nepieciešams tāds pats atbalsta līmenis saimniecības ienākumu stabilizēšanai kā mazākām saimniecībām, jo lielās saimniecības var gūt labumu no apjomradītiem ietaupījumiem, kas var palielināt to noturību, un tāpēc iesaka, lai Komisija atļautu izmantot tādu slīdošu skalu šīs nelīdzsvarotības novēršanai, saskaņā ar kuru, palielinoties lauku saimniecības lielumam, subsīdijas samazinās;

220. aicina Komisiju paredzēt patiesu procedūras vienkāršošanu, tostarp attiecībā uz dokumentāciju, kas tiek prasīta finansējuma saņemšanai, vienlaikus neaizmirstot par kontroles un uzraudzības principiem; aicina īpašu uzmanību pievērst administratīvajam atbalstam mazapjoma ražotājiem, kuriem finansējums ir būtiski svarīgs uzņēmuma izdzīvošanas priekšnoteikums;

Kļūdu īpatsvars

221. norāda uz Revīzijas palātas aplēsēm, ka kļūdu līmenis dabas resursu nodaļā kopumā ir 2,5 % (2,9 % 2015. gadā un 3,6 % 2014. gadā); atzinīgi vērtē kļūdu īpatsvara pozitīvo virzību, vienlaikus norādot, ka 2016. gada rādītājs ir virs būtiskuma sliekšņa;

222. atzinīgi vērtē Revīzijas palātas novērtējumā par Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) konstatēto, ka tirgus un tiešā atbalsta maksājumos 2016. gadā nav būtisku kļūdu un ka Revīzijas palātas aplēstais iespējamākais kļūdu īpatsvars ir 1,7 % (2015. gadā – 2,2 %);

223. uzsver, ka Revīzijas palāta konstatēja mazāk kļūdu saistībā ar lauksaimnieka pieprasījumā iekļautiem nepamatoti lieliem vai neattiecināmiem zemes gabaliem, un tas ir skaidrojams ar ilggadīgo zālāju jaunu un elastīgāku definīciju, uz datu kvalitātes uzlabošanu zemes gabalu identifikācijas sistēmā (ZGIS) vērsto rīcības plānu rezultatīvu īstenošanu un jauno tiešsaistes ģeotelpisko sistēmu pieteikumu iesniegšanai;

224. konstatē, ka maksājumos par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi (t. s. zaļināšanas maksājumos) bijušas kļūdas, kas radījušas 17 % no Revīzijas palātas aplēstā kļūdu līmeņa, un ka kļūdas galvenokārt bijušas saistītas ar prasībām attiecībā uz ekoloģiski nozīmīgām platībām, tomēr ELGF kļūdu īpatsvars bijis zem būtiskuma sliekšņa; šajā sakarībā atzinīgi vērtē to, ka kļūdu īpatsvars ELGF samazinājies līdz 1,7 %;

225. norāda, ka Revīzijas palāta ir atklājusi arī nepilnības ilggadīgo zālāju aizsardzībā, jo Čehijai un Polijai nav vēsturisku datu, lai pārbaudītu, vai ir izpildīts pienākums apaudzēt aramzemi ar zāli piecus gadus pēc kārtas, savukārt Apvienotā Karaliste, Francija, Itālija, Portugāle un Vācija nav klasificējušas ilggadīgos zālājus pilnīgi ticamā veidā;

226. uzsver Revīzijas palātas norādītā kļūdu īpatsvara pozitīvo tendenci, neraugoties uz riskam pakļauto izdevumu apmēra palielināšanos, kā minēts DG AGRI gada darbības pārskatos, proti, tie palielinājušies no 1,38 % 2015. gadā līdz 1,996 % 2016. gadā (turklāt nav iekļauti tirgus pasākumi ar kļūdu īpatsvaru 2,85 %), savukārt lauku attīstības jomā abos finanšu gados šis rādītājs ir 4 %; saprot, ka tas neatspoguļo no statistiskas viedokļa būtiskas novirzes;

227. pauž nožēlu par to, ka maksājumos lauku attīstības, vides, klimata politikas un zivsaimniecības jomā 2016. gadā ir konstatēts būtisks kļūdu līmenis un iespējamākais kļūdu īpatsvars ir lēsts 4,9 % apmērā (2015. gadā – 5,3 %); norāda – ja visa valstu iestāžu rīcībā esošā informācija būtu izmantota kļūdu labošanai, tad aplēstais kļūdu līmenis būtu bijis par 1,5 procentpunktiem zemāks;

228. atzīmē, ka lauku attīstības jomā trīs lielākās attiecināmības kļūdas bija saistītas ar saņēmējiem, kuri, pārkāpjot Savienības vai valsts noteikumus, nebija informējuši, ka tos kontrolē saistīti uzņēmumi – iesniedzot kopīgu pieteikumu ar šādiem uzņēmumiem – vai ka tie veic iepirkumu no saistītiem uzņēmumiem (Revīzijas palātas 2016. gada pārskats, 7.26. punkts).

Pārvaldības un kontroles sistēmas

229. norāda, ka DG AGRI gada darbības pārskatā ģenerāldirektors formulēja atrunu attiecībā uz tiešajiem maksājumiem 18 maksājumu aģentūrās 12 dalībvalstīs un ka maksājumu aģentūras, par kurām formulēta atruna un uz kurām attiecināta pastiprināta pārbaude, pārvalda EUR 13 618,6 miljonus, savukārt faktiskā riskam pakļautā summa attiecībā uz atrunās iekļautajiem izdevumiem ir EUR 541,2 miljoni;

230. uzsver, ka trūkumi tika konstatēti jo īpaši pārvaldības un kontroles sistēmā Ungārijā (par novēlotu maksājumu aģentūras pārvaldības deklarāciju un trūkumiem attiecībā uz zaļināšanas maksājumiem), Bulgārijā (attiecībā uz zaļināšanu un bioloģisko lauksaimnieku statusu), Polijā (attiecībā uz zaļināšanas maksājumiem) un Itālijā (attiecībā uz trūkumiem zemes gabalu attiecināmības un aktīvu lauksaimnieku statusa pareizā noteikšanā);

231. pauž nožēlu par nesenajiem krāpšanas gadījumiem, kas saistīti ar Itālijas maksājumu aģentūrām; aicina Komisiju aktīvi uzraudzīt situāciju un, veicot turpmākus pasākumus saistībā ar budžeta izpildes apstiprināšanas procedūru, sniegt Parlamentam attiecīgu informāciju;

232. aicina Komisiju paātrināt 2016. gada 8. janvārī uzsākto atbilstīguma noskaidrošanas procedūru, lai gūtu detalizētu un precīzu informāciju par interešu konflikta risku, kas saistīts ar Čehijas Valsts lauksaimniecības intervences fondu; ņem vērā, ka nespēja novērst interešu konfliktu galu galā var likt kompetentajai iestādei atsaukt maksājumu aģentūras akreditāciju vai Komisijai piemērot finanšu korekcijas; aicina Komisiju nekavējoties informēt Parlamentu, ja atbilstīguma noskaidrošanas procedūras noslēgumā OLAF ir nosūtījis DG AGRI informāciju par iespējamu krāpšanu, korupciju vai jebkuru citu nelikumīgu darbību, kas ietekmē Savienības finanšu intereses;

Dalībvalstu paziņoto datu ticamība

233. norāda – tā kā dažu dalībvalstu pārvaldības un kontroles sistēmās ir vērojami trūkumi, DG AGRI koriģē paziņotos kļūdu īpatsvara rādītājus, galvenokārt balstoties uz Komisijas un Revīzijas palātas pēdējo triju gadu laikā veiktajām revīzijām, kā arī sertifikācijas struktūras sniegto atzinumu par attiecīgo finanšu gadu;

234. norāda – kaut arī kopš 2015. gada dalībvalstu sertifikācijas struktūrām ir pienākums pārbaudīt darījumu likumību un pareizību: a) tirgus pasākumu jomā DG AGRI veica korekcijas kopumā 32 shēmām (t. i., mazāk nekā 20 % no kopējā to shēmu skaita, kuru izdevumi tika deklarēti 2016. gadā); b) tiešo maksājumu jomā korekcijas tika veiktas 52 gadījumos (no 69), tomēr lielākā daļa šo korekciju bija mazākas par 1 %, septiņas bija starp 1 % un 2 % un deviņas pārsniedza 2 %; c) lauku attīstības jomā papildu maksājumi ir piemēroti 39 maksājumu aģentūrām no 72, veicot 21 korekciju, kas pārsniedza 1 % un 16 korekcijas, kas pārsniedza 2 %;

Ar sniegumu saistīti jautājumi lauku attīstības jomā

235. atzinīgi vērtē to, ka Revīzijas palāta ir izskatījusi ar sniegumu saistītus jautājumus attiecībā uz atlasītiem lauku attīstības darījumiem pēdējo trīs gadu laikā; ar gandarījumu norāda, ka 95 % no revīzijas brīdī pabeigtajiem projektiem bija īstenoti, kā plānots, bet pauž nožēlu par to, ka trūka pietiekamu pierādījumu izmaksu pamatotībai;

236. uzsver, ka gandrīz visos Revīzijas palātas revidētajos projektos tika izmantota sistēma, ar kuru atlīdzina radušās izmaksas, un atzīmē, ka 2014.–2020. gada plānošanas periodā dalībvalstis kā alternatīvu var izmantot vienkāršotu izmaksu sistēmu ar standarta likmes vienības izmaksām, vienreizējiem maksājumiem un vienotas likmes finansējumu, kas efektīvi samazina pārmērīgu cenu risku;

Zaļināšana

237. atzīmē Revīzijas palātas 2016. gada pārskatā (7.17. punkts) attiecībā uz zaļināšanas maksājumiem norādīto, proti, pēc 63 lauku saimniecību apmeklēšanas ir konstatēts, ka: a) visas saimniecības, uz kurām attiecas kultūraugu dažādošanas prasība, bija to ievērojušas; b) lielākā daļa no zaļināšanas jomas kļūdām bija saistītas ar ekoloģiski nozīmīgu platību (EFA) prasību neievērošanu, savukārt c) attiecībā uz esošo ilggadīgo zālāju saglabāšanu zemes gabali bija pareizi reģistrēti ZGIS; d) ne visi ilggadīgie zālāji bija pienācīgi reģistrēti;

238. tomēr pauž īpašas bažas par pirmajiem secinājumiem Komisijas dienestu darba dokumentā “Pārskats par zaļināšanas pasākumiem, noslēdzoties pirmajam gadam” (SWD(2016) 218, otrā daļa, 14. lpp.): “Kopumā lauksaimniekiem, lai izpildītu kultūraugu dažādošanas prasību, būtu jāmaina kultūraugi mazāk nekā 1 % no Savienības kopējās aramzemes platības, un, tā kā kultūraugu dažādošanas prasība attiecas uz lielāko daļu aramzemes platības Savienībā, šķiet, ka šī ierobežotā ietekme atspoguļo to lauksaimnieku pašreizējo praksi, kuri jau ievēro attiecīgo prasību”;

239. uzsver Revīzijas palātas 2016. gada pārskatā (7.43.–7.54. punkts) minēto Komisijas analīzi, kurā apliecināts, ka kultūraugu dažādošana un ekoloģiski nozīmīgu platību shēma nav radījusi pārmaiņas lielākajā daļā apmeklēto saimniecību (89 % attiecībā uz kultūraugu dažādošanu un 67 % attiecībā uz ekoloģiski nozīmīgām platībām);

240. pauž īpašas bažas par to, ka Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 21/2017 “Zaļināšana: sarežģītāka ienākumu atbalsta shēma, kas vēl nav efektīva vides aizsardzības ziņā” ir teikts: “Zaļināšana diezin vai dos nozīmīgus ieguvumus vides un klimata jomā (..) tāpēc, ka (..) zaļināšanas prasības pārsvarā nav stingras un lielā mērā aptver jau ierasto lauksaimniecības praksi.”;

241. turklāt norāda uz Revīzijas palātas teikto, ka, ņemot vērā daudzos izņēmumus, lielākā daļa lauksaimnieku (65 %) var saņemt zaļināšanas maksājumu, lai gan reāli viņiem nav jāpilda zaļināšanas pienākumi; tā rezultātā zaļināšana pozitīvi izmaina lauksaimniecības praksi tikai nelielā daļā Savienības lauksaimniecības platību;

242. pauž nožēlu, ka zaļināšanas shēmas ir drīzāk instruments lauksaimnieku ienākumu atbalstam, nevis KLP vides un klimata snieguma uzlabošanai; uzskata, ka lauksaimniecības programmās, kuras paredzētas ar vidi un klimatu saistītu vajadzību risināšanai, būtu jāiekļauj snieguma mērķi, un šo programmu finansējumam būtu jāatspoguļo radušās izmaksas un zaudētie ienākumi, kas saistīti ar tādu darbību un prakses īstenošanu, kuras pārsniedz vides pamatprasības;

243. pauž nožēlu, ka pašreizējā programmas struktūrā zaļināšanas shēmas varētu palielināt nelīdzsvarotību KLP atbalsta sadalē, jo tās ietilpst platībatkarīgajos maksājumos; šajā sakarībā aicina Komisiju apsvērt iespēju rīkoties saskaņā ar Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 21/2017 sniegtajiem ieteikumiem;

244. norāda, ka saskaņā ar Komisijas sniegto informāciju “[zaļināšanas shēmu] faktiskā ietekme uz vides jomā gūtajiem rezultātiem ir atkarīga no dalībvalstu un lauksaimnieku izdarītajām izvēlēm” un ka līdz šim “vien nedaudzas dalībvalstis ir izmantojušas iespēju ierobežot pesticīdu un mēslojuma lietošanu [ekoloģiski nozīmīgās platībās]”;

245. uzsver, ka zaļināšanas problēmas valsts pārvaldei galvenokārt saistās ar jaunu pārvaldības instrumentu izstrādi, piemēram, ekoloģiski nozīmīgo platību sadaļas iestrādi ZGIS, kas daļēji izskaidro to, kāpēc DG AGRI ir formulējis vairāk atrunu un palielinājis dalībvalstīm prasīto rīcības plānu skaitu;

246. pieņem zināšanai, ka zaļināšana ievērojami palielina KLP sarežģītību, jo tā pārklājas ar citiem KLP vides instrumentiem (savstarpējā atbilstība un II pīlāra vides pasākumi); šajā sakarībā pieņem zināšanai Revīzijas palātas Īpašo ziņojumu Nr. 21/2017 par zaļināšanu, kurā ir norādīts, ka “Komisija un dalībvalsts mazina liekās palīdzības un dubultā finansējuma risku”;

Jauno lauksaimnieku shēma

247. norāda, ka sakarā ar lielajām atšķirībām lauksaimniecības nozares attīstībā Savienībā par būtisku problēmu kļuvusi demogrāfiskā situācija, un tādēļ ir vajadzīgi politikas virzieni, ar kuriem novērst gados jaunu cilvēku trūkumu lauksaimniecībā, tādējādi Savienībā nodrošinot lauksaimniecības ilgtspējību ilgākā perspektīvā;

248. uzsver, ka jaunie lauksaimnieki saskaras ar īpašām grūtībām finansējuma pieejamības ziņā, pirmajos uzņēmējdarbības gados grūtības rada zems apgrozījums un līdzās tam – lēna paaudžu nomaiņa un apgrūtināta piekļuve lauksaimniecības zemei;

249. norāda, ka jauniešu skaita samazināšanās šajā nozarē padara sarežģītāku paaudžu maiņu un var nozīmēt vērtīgu prasmju un zināšanu zaudēšanu, kad gados vecāki un pieredzējušāki cilvēki dodas pensijā; tādēļ uzstāj, ka ir jāatbalsta gan pensijā aizejoši lauksaimnieki, gan viņu darba turpinātāji, kuri pārņem lauku saimniecības;

250. pauž īpašas bažas par to, ka saistībā ar tiešajiem maksājumiem Revīzijas palāta Īpašajā ziņojumā Nr. 10/2017 par atbalstu jaunajiem lauksaimniekiem atzīmē, ka atbalsts jaunajiem lauksaimniekiem: a) nav pamatots ar rūpīgu vajadzību novērtējumu; b) neatbilst vispārīgajam mērķim veicināt paaudžu nomaiņu; c) pat ne vienmēr tiek sniegts jaunajiem lauksaimniekiem, kuriem tas ir nepieciešams, un d) dažreiz tiek sniegts saimniecībām, kurās jaunajiem lauksaimniekiem ir tikai pakārtota nozīme;

251. pauž nožēlu, ka attiecībā uz jauno lauksaimnieku atbalstu ar lauku attīstības shēmām Revīzijas palāta ir secinājusi, ka pasākumi kopumā balstās uz neskaidru vajadzību novērtējumu un nav panākta patiesa koordinācija starp I pīlāra maksājumiem un II pīlāra pasākumiem jauno lauksaimnieku atbalstam;

Veicamie pasākumi

252. aicina: a) Komisiju – rūpīgi analizēt iemeslus, kāpēc kopš 2013. gada notiek šī vispārējā faktora ienākumu samazināšanās un jaunajā DFS noteikt jaunu, ar rezultātu un ietekmes rādītājiem papildinātu galveno snieguma mērķi nolūkā samazināt lauksaimnieku ienākumu nevienlīdzību; b) dalībvalstis – turpināt censties savās ZGIS datubāzēs iekļaut ticamāku un atjauninātu informāciju; c) Komisiju – pārskatīt pieeju, ko maksājumu aģentūras izmanto, lai klasificētu un atjauninātu zemes kategorijas savās ZGIS, un veikt vajadzīgās šķērspārbaudes, lai samazinātu kļūdu risku zaļināšanas maksājumos; d) Komisiju – veikt piemērotus pasākumus, lai prasītu dalībvalstīm to rīcības plānos lauku attīstības jomā iekļaut koriģējošus pasākumus bieži konstatētu kļūdu novēršanai; e) Komisiju – sniegt norādījumus un izplatīt paraugpraksi valstu iestādēm, kā arī atbalsta saņēmējiem un to apvienībām, lai nodrošinātu, ka to veiktajās pārbaudēs tiek noskaidrota saikne starp pieteikumu iesniedzējiem un citām ieinteresētajām personām, kas iesaistītas atbalstītajos lauku attīstības projektos; f) Komisiju – arī turpmāk modri sekot dalībvalstu iestāžu veiktajām pārbaudēm un paziņotajiem datiem un ņemt šos konstatējumus vērā, nosakot revīzijas slogu, kura pamatā ir riska novērtējums; g) dalībvalstis, kā arī atbalsta saņēmējus un to apvienības – pilnībā izmantot iespējas, ko piedāvā vienkāršoto izmaksu risinājumu sistēma lauku attīstības jomā; h) Komisiju – nākamās KLP reformas vajadzībām sagatavot un izstrādāt pilna apjoma intervences loģiku ES vides un klimata rīcībai saistībā ar lauksaimniecību, tostarp konkrētus mērķus, un šo loģiku pamatot ar aktuālāko zinātnisko izpratni par attiecīgajām norisēm;

253. aicina Komisiju, sagatavojot jaunu priekšlikumu par zaļināšanu, balstīties uz šādiem principiem: a) lauksaimniekiem būtu jādod iespēja saņemt KLP maksājumus, ja viņi ievēro noteiktas vides aizsardzības pamatnormas, tostarp labi lauksaimniecības un vides apstākļi (LLVS) un zaļināšanas prasības, kam būtu jāpārsniedz vides jomas tiesību aktu prasības; šajā sakarībā atzinīgi vērtē Komisijas uz rezultātiem orientēta budžeta (BFOR) pieejas koncepciju; uzskata, ka turpmākajai īstenošanas sistēmai vajadzētu būtu vairāk orientētai uz rezultātiem; b) konkrētas vietēja mēroga ar vidi un klimatu saistītas vajadzības var pienācīgi apmierināt, efektīvāk un mērķtiecīgāk plānojot darbības lauksaimniecības jomā; c) gadījumos, kad dalībvalstīm ir doti vairāki varianti, kā īstenot KLP, vispirms būtu jāprasa tām uzskatāmi parādīt, ka ar izvēlētajiem variantiem varēs efektīvi un lietderīgi sasniegt politikas mērķus, it īpaši saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, pārtikas kvalitāti un ietekmi uz veselību, zaļināšanu, zemes un lauku teritoriju apsaimniekošanu un cīņa pret apdzīvotības samazināšanos ES;

254. aicina Komisiju: a) veikt visaptverošu novērtējumu par visiem pašreizējiem KLP politikas virzieniem un instrumentiem, kurus var apvienot, lai palīdzētu gados jaunajiem lauksaimniekiem, un apzināt šķēršļus, kuri gados jaunajiem lauksaimniekiem ierobežo piekļuvi jau pastāvošām lauku saimniecībām vai traucē izveidot jaunas saimniecības un kurus varētu novērst gaidāmajā KLP pārskatīšanā; b) nodrošināt, ka lauksaimniecības reformas ietvaros tiek veikti turpmāki uzlabojumi lauku attīstības sistēmā, kā cita starpā izklāstīts Korkas 2.0 deklarācijā, lai nodrošinātu panākumus jauno lauksaimnieku atbalsta