LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 339/29

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Par Eiropas Savienības stratēģiju Baltijas jūras reģionam””

COM(2009) 248 galīgā redakcija

(2010/C 339/07)

Ziņotājs: SMYTH kgs

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2009. gada 10. jūnijā nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par Eiropas Savienības stratēģiju Baltijas jūras reģionam”

COM(2009) 248 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ekonomikas un monetārās savienības, ekonomiskās un sociālās kohēzijas specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2010. gada 8. janvārī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 459. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 20. un 21. janvārī (20. janvāra sēdē), ar 198 balsīm par, 1 balsi pret un 4 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi.

1.1. EESK atbalsta Baltijas jūras reģiona stratēģijas četros pīlāros izvirzītos mērķus, proti, reģionam jākļūst par labklājības telpu, par drošības un stabilitātes telpu, reģionā jānodrošina vides ilgtspēja un tam jābūt pievilcīgam un viegli sasniedzamam.

1.2. EESK atzinīgi vērtē visaptverošo apspriešanās procesu pirms stratēģijas pabeigšanas un sociālo partneru un ieinteresēto pušu ieguldījumu tajā. EESK vēlreiz aicina izveidot Baltijas jūras reģiona valstu pilsoniskās sabiedrības forumu, kas stratēģijas pilnveidošanā palīdzētu iesaistīt pilsonisko sabiedrību.

1.3. Minētajai stratēģijai ir tālejoši mērķi un uzdevumi attiecībā uz daudzu sarežģītu strukturālu jautājumu risināšanu Baltijā, tomēr ir jāpārvar virkne šķēršļu, lai stratēģija patiešām būtu efektīva. Minētie šķēršļi ir saistīti ar pievienotās vērtības potenciālu, pārvaldības pasākumiem, ES kohēziju un stratēģijas ārējo efektivitāti.

1.4. Baltijas jūras reģiona stratēģijas pārvaldības pasākumiem veltītas arī dažas kritiskas piezīmes. Stratēģija skar 21 ģenerāldirektorāta, kā arī 8 dalībvalstu un Krievijas kompetences jomas. To visu apvienojot ar 4 pīlāriem, 15 prioritāriem pasākumiem un daudziem horizontāliem pasākumiem, veidojas sarežģītas pārvaldības struktūras, kā rezultātā stratēģijas īstenošana varētu kļūt problemātiska. EESK uzskata, ka ir vairāk jādara, lai stratēģijas pārvaldības un administrēšanas mehānismus vienkāršotu.

1.5. Atzinumā ir atkārtots priekšlikums EESK ietvaros izveidot ad hoc Baltijas jūras reģiona novērošanas centru vai izpētes grupu, lai visa EESK varētu efektīvi iesaistīties stratēģijas izstrādāšanā un pilnveidošanā.

1.6. Viens no stratēģijas galvenajiem izaicinājumiem ir tās ārējā dimensija, jo īpaši ņemot vērā Krievijas būtisko lomu Baltijas jūras reģionā. Krievijas loma stratēģijas īstenošanā paredzama, izmantojot Ziemeļu dimensijas pasākumus. Nav skaidrs, vai minētie pasākumi ir pietiekami, lai nodrošinātu Krievijas efektīvu līdzdalību stratēģijas īstenošanā.

1.7. EESK piekrīt viedoklim, ka stratēģija ir ne tikai dokuments: pirmām kārtām tas ir process. Tas nozīmē, ka stratēģija tiek īstenota laika gaitā. Tā jau ir vainagojusies panākumiem, sekmējot vienošanos starp visām dalībvalstīm un ieinteresētajām pusēm, tostarp ES iestādēm, par noteiktiem svarīgākajiem pasākumiem un projektiem un par nepieciešamību tos īstenot. EESK pauž cerību, ka entuziasms, kas izveidojās stratēģijas izstrādāšanas laikā, saglabāsies un veicinās efektīvu un savlaicīgu īstenošanu, kuru tās gaitā varēs pārskatīt.

2. Vispārēja informācija par stratēģiju.

2.1. Baltijas jūras reģiona stratēģijas izstrāde ir visnotaļ pamatota. Jau ilgu laiku Baltijas jūras reģionu negatīvi ietekmē vairākas būtiskas vides, saimnieciskās attīstības un infrastruktūras problēmas, kas ir savstarpēji saistītas un savstarpēji atkarīgas. Eiropas Parlaments 2006. gada novembrī pieņēma rezolūciju par Baltijas jūras reģiona stratēģijas izstrādi. Komisija 2009. gada 10. jūnijā apstiprināja minēto stratēģiju izraudzītajam Baltijas jūras makroreģionam un 2009. gada 19. jūnijā iesniedza to Eiropadomei. Minētā stratēģija bija ES prezidentvalsts Zviedrijas nozīmīga prioritāte, un to pieņēma Vispārējo lietu padomes 2009. gada 26. oktobra sanāksmē Luksemburgā.

2.2. Visaptverošā stratēģija Eiropas Savienības teritoriālās sadarbības politikā iezīmē jaunu virzienu. Komisija uzskata šo stratēģiju par pirmo patiešām integrēto pieeju, ko paredzēts pieņemt dalībvalstīm, kurām jārisina kopīgas problēmas un uzdevumi. Pašlaik ir trīspadsmit starpvalstu sadarbības zonas, kuras aptver visus ES reģionus (papildus ir vēl apmēram piecdesmit pārrobežu sadarbības projekti). Baltijas jūras reģiona stratēģija pamatota uz samērā jaunu koncepciju par makroreģionālo sadarbību, t.i., finanšu resursu efektīvāka koordinēšana un izmantošana, kā arī vairākas sadarbības iniciatīvas visā Baltijas jūras reģionā. Ģeogrāfiskā pārklājuma ziņā stratēģija aptver ES dalībvalstis Zviedriju, Dāniju, Vāciju, Somiju, Poliju, Igauniju, Latviju un Lietuvu, kā arī Norvēģiju un Krieviju.

2.3. Šā atzinuma mērķis ir ierosināto Baltijas jūras reģiona stratēģiju un tās rīcības plānu izvērtēt no organizētas pilsoniskās sabiedrības viedokļa. Atzinumā izmantoti nesen pieņemtie EESK atzinumi: “Baltijas jūras reģions: organizētas pilsoniskās sabiedrības loma reģionālās sadarbības uzlabošanā un reģionālās stratēģijas noteikšanā” (1) un “Makroreģionālā sadarbība: Baltijas jūras stratēģijas izvēršana citos Eiropas makroreģionos” (2) iekļauto analīzi. Procesam, kura rezultātā izstrādāta minētā stratēģija, nav precedenta. Komisija uzskata, ka gadījumā, ja Baltijas jūras reģiona stratēģija būs lietderīga un to izdosies veiksmīgi īstenot, līdzīgu pieeju var izmantot attiecībā uz citiem makroreģioniem, piemēram, Donavas reģionu, Alpu reģionu un Vidusjūras reģionu.

3. Stratēģijas izklāsts.

3.1. Komisija 2008. gadā rīkoja plašu apspriešanos. Konsultatīvās konferences tika rīkotas dažādās makroreģiona vietās, un noslēguma pasākums notika 2009. gada februārī Rostokā. Konferences bija veltītas četriem Baltijas jūras reģiona stratēģijas pīlāriem, proti,

— vides ilgtspējas nodrošināšanai;

— labklājības telpas veidošanai;

— reģiona pieejamības un pievilcības palielināšanai;

— drošības un stabilitātes telpas veidošanai.

3.2. Stratēģiju papildina rīcības plāns, kurā iekļautas 15 prioritāšu jomas visos četros stratēģijas pīlāros. Katru prioritāšu jomu koordinē vismaz viena Baltijas jūras reģiona dalībvalsts, un stratēģijas īstenošanā ir paredzēta valstu sadarbība ar visām ieinteresētajām pusēm.

3.3. Baltijas jūras reģiona stratēģiju un tajā ierosinātos pasākumus iecerēts finansēt no esošajiem avotiem, galvenokārt no struktūrfondiem (55 miljardi euro no 2007. līdz 2013. gadam), Baltijas jūras reģiona valstu un privātiem resursiem, kā arī no tādu finanšu iestāžu līdzekļiem kā Eiropas Investīciju banka, Ziemeļvalstu Investīciju banka un ERAB.

3.4. Eiropas Parlamenta rezolūcijā un Komisijas paziņojumā ir būtiskas atšķirības (3) (4). Komisijas dokumentā stratēģija aplūkota saistībā ar Padomes pieņemto ES iekšējo perspektīvu, savukārt Parlamenta rezolūcijā pievērsta uzmanība “Baltijas jūras stratēģijai attiecībā uz Ziemeļu dimensiju”. Parlamenta rezolūcijā izteikts aicinājums Komisijai izstrādāt stratēģijas priekšlikumu, “lai pastiprinātu Ziemeļu dimensijas iekšējo pīlāru” (5). Parlaments neapšaubāmi saista Baltijas jūras stratēģiju ar Ziemeļu dimensijas programmu, savukārt Padome un Komisija norāda uz atšķirību starp minēto stratēģiju un sadarbības ārējiem aspektiem.

3.5. Attiecībā uz atbilstošu pārvaldības struktūru pastāv būtiskas viedokļu atšķirības. Komisijas stratēģijā galvenā uzmanība pievērsta esošo iniciatīvu koordinēšanai, pastāvīgi pārbaudot progresu un saglabājot rīcības plāna virzību. Komisija uzskata, ka institucionālie mehānismi jāsaglabā minimālā apjomā un bez papildu finansējuma Baltijas jūras stratēģijai. Parlaments iesaka organizēt ikgadējo Baltijas jūras sammitu pirms Eiropadomes vasaras sanāksmes un paplašināt reģionālās organizatoriskās struktūras ES iekšienē un ārpus tās, ierosinot arī atsevišķu budžeta līniju stratēģijas īstenošanai. EESK jau ir paudusi atbalstu minētās stratēģijas īstenošanai paredzēta atsevišķa budžeta izveidošanai. Šķiet, ka Parlaments vēlas redzēt tālejošāku politikas attīstību nekā Komisija. Akcentējot stratēģijas attīstības tendenci, Parlaments 2009. gada 22. oktobrī pieņēma 2010. gada budžeta grozījumu, kas paredz piešķirt 20 milj. euro stratēģijas koordinācijai un vairākiem izmēģinājumprojektiem.

3.6. Neraugoties uz atšķirīgajām pieejām, pati stratēģija tika izstrādāta pēc ieinteresēto pušu plašas apspriešanās makroreģionā. Stratēģija ir inovatīva, jo tās īstenošanai izveidota starptautiska pārvaldības struktūra, un līdz ar to tā ir tālejošāka nekā līdz šim īstenotā ES tradicionālā reģionālā politika. Jaunā pārvaldības struktūra ir veidojums, ko varētu ierindot starp nācijas valsti un pārvalstisku kopienu.

3.7. Komisija norāda, ka Baltijas jūras stratēģija ir “darbs, kas turpinās”. Atsevišķu Baltijas jūras reģiona aspektu noteikšana būtu neprecīza, jo ģeogrāfiskā dimensija mainās atkarībā no risināmā jautājuma. Izstrādājot Baltijas jūras stratēģiju, lietoja šādu metodi: vispirms apzināja problēmas un risināmos jautājumus, kas pēc tam ļāva precizēt makroreģiona ģeogrāfisko dimensiju. Stratēģijas četri pīlāri un turpmākais rīcības plāns liecina ne tikai par nopietniem centieniem radīt labāk koordinētu attīstības programmu tik daudzveidīgam reģionam kā Baltijas jūras reģions, bet arī veicināt teritoriālo kohēziju. Rīcības plāna prioritāšu jomas katrā no stratēģijas pīlāriem izklāstītas 1. tabulā.

3.8. Komisija neapšaubāmi uzskata, ka ir vajadzīga integrēta pieeja, lai minētajā reģionā nodrošinātu ilgtspējīgu attīstību. Stratēģijā risinātie jautājumi ir sarežģīti un savstarpēji saistīti, turpretī esošās sadarbības shēmas faktiski nav koordinētas.

4. Problēmas un galvenie jautājumi.

4.1. Daudz ir atkarīgs no Baltijas jūras reģiona stratēģijas veiksmīgas īstenošanas. Komisija vairākkārt ir norādījusi, ka stratēģija varētu kļūt par paraugu citiem ES makroreģioniem. Tai ir atbalstāmi mērķi un uzdevumi attiecībā uz daudzu sarežģītu strukturālu jautājumu risināšanu Baltijā, tomēr jāpārvar virkne šķēršļu, lai stratēģija patiešām būtu efektīva. Šķēršļi ir saistīti ar pievienotās vērtības potenciālu, pārvaldības pasākumiem, ES kohēziju un stratēģijas ārējo efektivitāti.

4.2. Attiecībā uz pievienoto vērtību pastāv risks, ka stratēģija aptver ļoti tālejošu pasākumu kopumu, lai apmierinātu lielāko daļu Baltijas reģiona ieinteresēto pušu interešu, un var izrādīties, ka to nav iespējams īstenot. Notiek diskusija par centieniem stratēģiju padarīt vienkāršāku un koncentrēt centienus uz apjomā nelielāku, bet stratēģiski nozīmīgāku mērķu kopumu. Lieliskus panākumus ir guvusi Helsinku Komisija (HELCOM) attiecībā uz zivju krājumu saglabāšanu un vides uzlabošanu. Neraugoties uz minētajiem uzlabojumiem, Baltijas jūras reģiona stratēģijai būtu jāturpina pilnveidojumi zivsaimniecības un apkārtējās vides stāvokļa uzlabošanas jomā.

4.3. Arī Baltijas jūras stratēģijas pārvaldības pasākumiem ir veltītas dažas kritiskas piezīmes. Par paradoksu liecina 1. tabula, proti, dalībvalstis, kurām stratēģija ir visvairāk vajadzīga, vismazāk iesaistītas tās īstenošanā. Turklāt Komisijai ir bijis grūti saskaņot pasākumu kopumu ar ģenerāldirektorātu kopumu un vairākām dalībvalstīm. Līdzšinējā pieredze liecina, ka Leipcigas hartas par ilgtspējīgām Eiropas pilsētām īstenošana ir salīdzinoši lēna, un īstenot Baltijas jūras reģiona stratēģiju varētu būt vēl sarežģītāk (6).

4.4. Jebkuras ES politikas, tostarp Baltijas jūras reģiona stratēģijas panākumi ir vērtējami pēc to praktiskajiem rezultātiem, kurus redz un jūt iedzīvotāji. Ar minēto stratēģiju tiek apšaubīts arī Kopienas kohēzijas jēdziens. Kā norādīts iepriekš, Komisijai attiecībā uz makroreģionālo sadarbību ir “lielas cerības”. Kaut gan vides, infrastruktūras un citas nopietnas problēmas, ar kurām saskaras Baltijas reģions, ir ļoti labi zināmas Baltijas reģiona dalībvalstu iedzīvotājiem, svarīgs uzdevums joprojām ir izskaidrot pārējai Eiropas Savienībai Baltijas jūras stāvokļa nopietnību. Šajā sakarā izšķirīga nozīme ir organizētas pilsoniskās sabiedrības atbalstam. EESK jau ierosinājusi izveidot Baltijas jūras reģiona pilsoniskās sabiedrības forumu un norādījusi, ka tā varētu sagatavot šāda foruma izveidi. Turklāt EESK ir ierosinājusi Komitejā izveidot ad hoc Baltijas jūras reģiona novērošanas centru vai izpētes grupu, lai visa EESK varētu efektīvi iesaistīties stratēģijas pilnveidošanā.

4.5. Viens no stratēģijas svarīgākajiem izaicinājumiem ir tās ārējā dimensija, ņemot vērā Krievijas, kas ir viena no galvenajām ieinteresētajām pusēm Baltijas jūras (BJ) reģionā, būtisko lomu. Krievija ir izrādījusi interesi par stratēģiju, jo stratēģijas veiksmīgas īstenošanas gadījumā šī valsts būtu ieguvēja. Patlaban Krievijas lomu stratēģijā nosaka Ziemeļu dimensijas pasākumi un iespējams, ka tie ir jāpielāgo stratēģijai. Būtu lietderīgi piezīmēt, ka trīs no četriem stratēģijas pīlāriem, proti, vides aizsardzība, pievilcība un pieejamība, kā arī drošība un stabilitāte pēc būtības ir starptautiski, un tāpēc stratēģijā ir iespēja saistīt iekšējos un ārējos pasākumus, jo īpaši darbības līmenī. Turklāt stratēģijas ārējo dimensiju, iespējams, varētu paplašināt, piemēram, iekļaujot tajā Baltkrieviju, kurai ir ietekme uz vides aizsardzību un Baltijas jūras reģiona pievilcību un pieejamību.

4.6. Pastāv viedoklis, ka Krievijas iesaisti stratēģijas īstenošanā būtu vienkāršāk nodrošināt tiešas divpusējās sadarbības ar ES ietvaros, ja tā būs balstīta uz “vienlīdzīgu partnerību” ar ES (7). Ja šis viedoklis ir pamatots, rodas jautājums, vai Ziemeļu dimensija ir pareizais mehānisms, lai nodrošinātu Krievijas iesaisti minētās stratēģijas īstenošanā.

5. Stratēģijas analīze.

5.1. Stratēģijā ir vairāki strīdīgi punkti, kam būtu jāpievērš lielāka uzmanība. Pirmkārt, Rīcības plāns satur noteiktus priekšlikumus, lai novērstu enerģētikas tīklu un savienojamības trūkumus Baltijas jūras reģionā. Ir zināmas bažas par to, ka minētie priekšlikumi varētu būt nepietiekami, ņemot vērā steidzamo nepieciešamību uzlabot tīklu integrāciju. Stratēģijai jābūt vērstai nevis tikai uz to, lai integrētu un savienotu pašreiz atsevišķos BJ reģiona valstu enerģijas tirgus, bet gan uz visas ES solidaritāti enerģētikas jomā. ES ir vajadzīgi Krievijas energoresursi, un ir jābūvē infrastruktūra, lai Eiropā piegādātu gāzi, naftu un elektroenerģiju. Tas ir nepieciešams, lai Eiropā nodrošinātu enerģijas piegādes stabilitāti. Jāpastiprina sadarbība enerģētikas jomā arī ar valstīm, kuras nav ES dalībvalstis. Nordstream projekts stratēģijā nav iekļauts. Kaut gan tas ir acīmredzams trūkums, Komisija norāda, ka Nordstream projekts ir visnotaļ strīdīgs jautājums un ka Baltijas jūras reģiona stratēģijas pieņemšanai ir vajadzīga vienprātība.

5.2. Rīcības plānā ir sniegti priekšlikumi, kā uzlabot iekšējos un ārējos jūras transporta, autotransporta un dzelzceļa transporta savienojumus. Nopietna uzmanība jāpievērš autoceļu infrastruktūrai, jo tā ir lielā mērā neapmierinoša vai arī tās nav vispār. Tādējādi agrākā PSRS perifērija varētu kļūt integrēta Eiropas iekšzemes sastāvdaļa. Baltijas jūras reģionam ir steidzami nepieciešams atbilstošs pilnīgs autoceļu infrastruktūras tīkls. Pašreizējie TEN koridori ir jāpārskata un jāpielāgo jaunajai vienotākas Eiropas Savienības realitātei, piemēram, pievēršoties dzelzceļa un autoceļu koridoriem no Helsinkiem uz Vīni/Slovēniju.

5.3. Nav pieminēta Baltijas makroreģiona lielo upju stratēģiskā nozīmība un šis trūkums būtu jānovērš. Šajā sakarā jāatzīmē, ka patlaban tiek gatavota stratēģija Donavas reģionam. Konsultācijas par Baltijas jūras reģiona stratēģiju bija plašas un izvērstas, tomēr bija organizētas pēc ad hoc principa. Attiecībā uz Donavas reģiona stratēģiju EESK būtu jācenšas iesaistīties strukturētākā veidā. Komisija norādīja, ka pastāv iespēja šādai iesaistei no 2010. gada februāra līdz vasarai. Jau atzinumos REX/262 un ECO/251 EESK ierosināja izveidot Baltijas jūras reģiona pilsoniskās sabiedrības forumu, un to tagad vajadzētu virzīt kā praktisku priekšlikumu. Šo priekšlikumu atbalsta daudzi EP deputāti, un Parlaments patlaban gatavo atzinumu par Baltijas jūras reģiona stratēģiju.

5.4. Jau ir atzīts, ka Baltijas jūras reģiona stratēģijā risināmas ļoti sarežģītas problēmas. Ir zināms, ka par stratēģijas izstrādāšanu un monitoringu atbildīgā Komisijas nodaļa turpmākajā laikposmā var nonākt resursu trūkumā. Gan EESK, gan Parlaments atbalsta šīs nodaļas nostiprināšanu. Pastāv risks, ka minētās nodaļas darbs var dziļi iestrēgt administratīvajās procedūrās saistībā ar Parlamenta piešķirto 20 milj. euro iztērēšanu partneriem ārpus ES (4. budžeta līnija). EESK uzsver, ka gan Eiropas Komisijai, gan dalībvalstīm, kas atbild par plānā paredzēto pasākumu īstenošanu, ir nepieciešama pienācīga administratīvā kapacitāte, lai varētu izpildīt savas saistības.

5.5. Pastāv bažas par relatīvo nozīmi, kāda ir piešķirta zvejniecības un zivsaimniecības jautājumiem. Ir atzīts, ka tiek daudz darīts, īpaši no HELCOM puses, un ka pirmie rezultāti ir iedvesmojoši. Šo progresu ir būtiski turpināt, un jo īpaši būtu jāveicina atbildīgs patēriņš.

5.6. Ir izteiktas bažas par to, kādā mērā stratēģijā ir likts uzsvars uz zinātni, tehnoloģijām, pētniecību un inovāciju. EESK nav pilnībā pārliecināta, ka tā dēvētā zināšanu trīsstūra (pētniecības, izglītības un inovācijas) izkliedēšana starp diviem dažādiem stratēģijas pīlāriem un starp trim atbildīgajām dalībvalstīm, kas tos koordinē, ir ideālais risinājums. EESK uzsver, ka stratēģijai būtu jāpastiprina mijiedarbība un saikne starp dažādiem zināšanu trīsstūra elementiem.

5.7. Attiecībā uz 6. prioritāro pasākumu — novērst šķēršļus iekšējam tirgum Baltijas jūras reģionā — EESK pilnībā atbalsta šo stratēģijas sadaļu. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš MVU, kas dominē Baltijas jūras reģiona ekonomikā. EESK arī atbalsta pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmu. Baltijas jūras reģionā būtu jāveicina sociālais dialogs, lai nostiprinātu pozitīvos rezultātus, ko sniedz stratēģijā izvirzītā sadarbības attīstība, īpaši attiecībā uz aktīvu sadarbību enerģētikas jomā un integrāciju.

5.8. Īpašas bažas rada reģiona kuģu būves un ar to saistīto nozaru pašreizējā strukturālā lejupslīde, kas negatīvi ietekmē ekonomikas un sociālo kohēziju. Komiteja stingri uzskata, ka Baltijas jūras reģiona stratēģijā būtu iekļaujams arī uz šis specifiskais jautājums.

Briselē, 2010. gada 20. janvārī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) OV C 277, 17.11.2009., 42. lpp.

(2) OV C 318, 23.12.2009., 6. lpp.

(3) Eiropas Parlamenta rezolūcija par Baltijas jūras reģiona stratēģiju attiecībā uz Ziemeļu dimensiju, Strasbūra, 2006. gada 16. novembris, A6-0367/2006.

(4) Baltijas jūras reģiona stratēģija un rīcības plāns atrodami tīmekļa vietnē

http://ec.europa.eu/regional_policy/cooperation/baltic/documents_en.htm.

(5) Ziemeļu dimensija ir instruments, ar kura palīdzību ES, Krievija, Norvēģija un Islande var īstenot politiku noteiktās sadarbības jomās.

(6) Harta tika parakstīta 2007. gada 24. maijā Vācijas prezidentūras laikā neformālajā ES ministru sanāksmē par pilsētattīstību un teritoriālo kohēziju. Šajā starpvaldību hartā ir divi galvenie ieteikumi, proti, plašāk izmantot integrēto pilsētu attīstības politiku un veltīt lielāku uzmanību mazāk labvēlīgajiem pilsētu rajoniem.

(7) Skat., piemēram, Reģionu komitejas locekļa Uno Aldgren referātu “Sociālo partneru un citu pilsoniskās sabiedrības organizāciju ieguldījums: pilsoniskās sabiedrības un vietējo dalībnieku loma” konferencē “Baltijas jūras reģions — vislabākā vide darbam un uzņēmējdarbībai”2009. gada 22. un 23. oktobrī Helsinkos, Somijā.