Standarta grozījuma apstiprināšana ar aizsargātu nosaukumu apzīmēta vīna nozares produkta specifikācijā: paziņojuma publicēšana saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2019/33 17. panta 2. un 3. punktu

(2020/C 432/08)

Šis paziņojums publicēts saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2019/33 (1) 17. panta 5. punktu.

PAZIŅOJUMS PAR STANDARTA GROZĪJUMU, AR KO GROZA VIENOTO DOKUMENTU

“CHAMPAGNE”

PDO-FR-A1359-AM03

Paziņojuma datums: 1.10.2020.

APSTIPRINĀTĀ GROZĪJUMA APRAKSTS UN PAMATOJUMS

1. Apgriešana

— I nodaļas VI punkta 1. apakšpunkta b) punkta tabulas “Vienpusējā slīpā vainaga jeb Chablis veidošanas metode” rindā “Apraksts” c) punkta tekstu aizstāj ar šādu: “Pie stumbra pamatnes atstāj par “rachet” dēvētu aizvietotājzaru, kas apgriezts, atstājot ne vairāk kā 2 vīnstīgu pumpurus.”

Viens no diviem aizvietotājzara veidiem, kas atļauti šai apgriešanas metodei, neatbilst praksei. Tāpēc šā grozījuma mērķis ir labot kļūdaino aprakstu.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

2. Citas audzēšanas metodes

VI punkta 2. apakšpunkta c) punktā iekļauj šādu noteikumu: “ir aizliegts rindstarpās izmantot pirmsdīgšanas herbicīdus”.

Mērķis ir ierobežot ražošanas resursu izmantojumu, samazināt ūdens resursu piesārņojumu un mudināt uzņēmējus dažādot savu praksi, dodot priekšroku augu segas nodrošināšanas vai mehāniskas nezāļu iznīcināšanas metodēm.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

Iepriekšējās specifikācijas versijas c) punktā izklāstītais noteikums ir saglabāts un jaunajā versijā pārnumurēts par d) punktu.

3. Ražas daļas paturēšana rezervei

VIII punkta 3. apakšpunkta piekto daļu aizstāj ar šādiem noteikumiem: “Katru gadu, ievērojot šajā specifikācijā noteikto atļauto ražas iznākuma maksimumu un Lauku un jūras zivsaimniecības kodeksa (Code rural et de la pêche maritime) D. 645-7. panta I punktu, nosaka ražas iznākuma pieaugumu, ar kuru var papildināt rezervi. Šā atsevišķā ražas pieauguma rezultātā nedrīkst tikt pārsniegts maksimālais daudzums, ko operators var paturēt rezervei.”

Svītrojot 25 % robežlielumu, kas tika piemērots gada ražas iznākuma pieaugumam, ar kuru papildina rezervi, tiek dota iespēja labāk pārvaldīt rezervi, ņemot vērā svārstības pa gadiem.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

4. Iepakojums

IX punkta 3. apakšpunkta b) punkta pirmo teikumu aizstāj ar šādu: “Vīnus gatavo un tirgo iegādātās jaunās pudelēs.”

Norādītais datums “sākot ar 2015. gada 1. janvāri” ir pagājis, tāpēc šos vārdus svītro.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

5. Pārejas pasākumi

XI punkta 2. apakšpunktā izklāstīto pārejas pasākumu svītro, jo tā termiņš ir beidzies.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

6. Marķēšana

XII punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādiem noteikumiem:

“Ar šo kontrolēto cilmes vietas nosaukumu apzīmēto vīnu marķējumā drīkst norādīt tikai šādu mazāku ģeogrāfisko vienību nosaukumu saskaņā ar tālāk minētajiem nosacījumiem:

— kadastrā reģistrēta nosaukta vieta (lieu-dit) vai

— pašvaldības teritorija (commune).

Nosauktās vietas vai pašvaldības teritorijas nosaukums ir norādīts ražas deklarācijā.

Visas vīnogas, kas izmantotas bāzes vīnu gatavošanā, ir iegūtas attiecīgās pašvaldības vai nosauktās vietas teritorijā.

Pašvaldības teritorijas nosaukumu var papildināt ar vīndārzu kvalitātes norādēm “Premier Cru” un “Grand Cru” saskaņā ar šīs specifikācijas I nodaļas II punkta “Ģeogrāfiskie nosaukumi, gadskaitļa norāde, papildu ziņas” b) un c) apakšpunktā izklāstītajiem nosacījumiem.

Minot tādu pašvaldību teritoriju nosaukumus, uz kurām iepriekš minētais neattiecas, tie jānorāda formā “Vigne de (..)” vai “Vignoble de (..)”.

Pašvaldības teritorijas vai kadastrā reģistrētas nosauktas vietas nosaukumu var norādīt ar rakstzīmēm, kuru lielums augstumā un platumā nedrīkst pārsniegt to rakstzīmju lielumu, kas izmantotas kontrolētā cilmes vietas nosaukuma atveidei.

Marķējumu, kurā pašvaldības teritorijas nosaukums norādīts saskaņā ar iepriekš izklāstītajiem noteikumiem, var izvērst, ar minēto nosaukumu apzīmējot arī konkrētas mucas saturu.”

Tiek ierosināts atļaut lietot pašvaldības teritoriju nosaukumus kā mazākas ģeogrāfiskās vienības norādi saskaņā ar iepriekš izklāstītajiem noteikumiem.

Šis grozījums ietekmē vienoto dokumentu. Attiecīgi ir grozīts punkts, kas attiecas uz būtiskiem papildu nosacījumiem.

7. Galvenie pārbaudāmie parametri un novērtēšanas metodes

Specifikācijas III nodaļas I punktā iekļauto tabulu, kurā izklāstīti galvenie pārbaudāmie parametri un attiecīgās novērtēšanas metodes, atjaunina, pievienojot papildu punktus un precizējot dažas novērtēšanas metodes.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

8. Saiknes apraksts

Vienotā dokumenta sākotnējo saiknes apraksta tekstu, kas attiecas uz ģeogrāfisko apgabalu, aizstāj ar visu specifikācijas I nodaļas X daļas “Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu” tekstu. Šādi aizstājot tekstu, tiek iekļautas regulējumā prasītās detalizētās un precīzās ziņas.

VIENOTAIS DOKUMENTS

1. Produkta nosaukums

Champagne

2. Ģeogrāfiskās izcelsmes norādes veids

ACVN – aizsargāts cilmes vietas nosaukums

3. Vīnkopības produktu kategorijas

5. Kvalitatīvs dzirkstošais vīns

4. Vīna vai vīnu apraksts

Vīni ir kvalitatīvi dzirkstošie sārtvīni un baltvīni.

Šiem vīniem dabiskā minimālā spirta tilpumkoncentrācija ir 9 %.

Pēc šo vīnu bagātināšanas kopējā spirta tilpumkoncentrācija tajos pēc otrējās rūgšanas nepārsniedz 13 %.

Gaistošais skābums, kopējais skābums, sēra dioksīda un oglekļa dioksīda saturs ir tāds, kā noteikts Savienības tiesību aktos.

Vīni var būt baltvīni (iegūti no gaišo un tumšo vīnogu maisījuma, iegūti tikai no gaišajām vīnogām (blanc de blancs) vai iegūti tikai no tumšajām vīnogām (blanc de noirs)) vai sārtvīni (iegūti, veidojot maisījumus vai notecinot sulu pēc daļējas tumšo vīnogu macerācijas (saignée)), kuru darīšanā izmantotas vienas vai vairāku pašvaldību teritorijā novāktas vīnogas. Tie var būt ražoti no viena vai vairāku gadu ražas.

Visiem vīniem kopīgs ir to skābums, kas tiem piešķir svaigumu un padara tos piemērotus nogatavināšanai. Visjaunākajiem vīniem piemīt īpaši svaigas notis, kas atgādina baltos ziedus un augļus, citrusaugļus un minerālus. Nogatavinātiem vīniem ir sabalansētāks aromāts, kas atgādina dzeltenos augļus, termiski apstrādātus augļus, garšvielas. Vispilnīgāk nogatavinātajos vīnos (“de plénitude”) atklājas spēcīgs terciārais aromāts, kas atgādina cukurā konservētus augļus, pameža augus un grauzdējumu. Dzirkstošums, kas ir šampanieša atpazīstamības zīme, jaunajos vīnos ir izteikts un noturīgs. Jo vīns vairāk nogatavināts, jo dzirkstošums ir vājāks un vīna garša – krēmīgāka.

Vispārīgās analītiskās īpašības Maksimālais kopējais spirta saturs (tilp. %): Minimālais faktiskais spirta saturs (tilp. %): Minimālais kopējais skābums: miliekvivalentos uz litru Maksimālais gaistošais skābums (miliekvivalentos uz litru): Maksimālais kopējais sēra dioksīda saturs (miligramos uz litru):

5. Vīndarības metodes

a. Īpašās vīndarības metodes

Stādījumu biezība: vispārīgi noteikumi

Audzēšanas prakse

Vīnogulājus stāda, ievērojot rindstarpu attālumu, kas nedrīkst būt lielāks par 1,50 m. Atstatums starp vienā rindā esošu vīnkoku stumbriem ir 0,90–1,50 m. Summa, ko veido atstatums starp rindām un atstatums starp vienas rindas vīnkoku stumbriem, nedrīkst būt lielāka par 2,50 m.

Stādījumu biezība: īpaši noteikumi

Audzēšanas prakse

Lai attiecīgi pielāgotas lauksaimniecības mašīnas varētu pārvietoties pa zemesgabaliem, kur:

— vai nu nogāzes slīpums pārsniedz 35 %,

— vai nogāzes slīpums pārsniedz 25 % un šķērsslīpums pārsniedz 10 %,

tajos ne biežāk kā ik pēc sešām rindām var ierīkot 1,50–3 m platas ejas. Tādā gadījumā summa, ko veido atstatums starp pārējām rindām un atstatums starp vienas rindas vīnkoku stumbriem, nedrīkst būt lielāka par 2,30 m.

Apgriešanas noteikumi

Audzēšanas prakse

Nav pieļaujams, ka viens vīnkoks augot iesniedzas citā vai ka augļzari cits citu pārsedz. Vīnstīgu pumpuru skaits uz kvadrātmetru nav lielāks par 18. Apgriešanu veic ne vēlāk kā pirms fenoloģiskās fāzes (F) (12 pēc Lorenca (Lorentz) skalas) iestāšanās jeb kad ir izplaukušas četras lapas.

Vīnogulājus apgriež, to vainagu veidojot:

— vienpusēja slīpā vainaga jeb Chablis formā,

— īsi, vainagu veidojot Ruajā (Royat) kordona formā,

— Marnas ielejas griezuma formā,

— vienkāršā Gijo (Guyot), divkāršā Gijo un asimetriskā Gijo formā.

Visi paņēmieni, ar kuriem nav iespējams novākt veselus vīnogu ķekarus, ir aizliegti.

Īpašā vīndarības metode

Koksnes gabalu izmantošana ir aizliegta.

Bagātināšanas laikā fermentācijas procesā esošas vīna gatavošanai izmantojamas misas tilpuma palielināšanās nedrīkst pārsniegt 1,12 %, spirta tilpumkoncentrācijai palielinoties par 1 %.

Līdztekus še iepriekš minētajiem noteikumiem vīndarības metožu ziņā jāievēro arī Kopienas un Lauku kodeksa obligātie noteikumi.

Vīnus gatavo, tikai otrēji raudzējot stikla pudelēs.

b. Maksimālais ražas iznākums

Maksimālais atļautais ražas iznākums

15 500 kilogramu vīnogu no hektāra.

6. Noteiktais ģeogrāfiskais apgabals

Vīnogu novākšana, vinifikācija, vīnu gatavošana, ieskaitot kopšanu un iepakošanu, notiek teritorijās, kuru robežas noteiktas ar 1919. gada 6. maija likuma 17. pantu.

7. Galvenās vīna vīnogu šķirnes

‘Arbane B’

‘Chardonnay B’

‘Meunier N’

‘Petit Meslier B’

‘Pinot blanc B’

‘Pinot gris G’

‘Pinot noir N’

8. Saiknes apraksts

Ziņas par ģeogrāfisko apgabalu

Saiknes veidošanā ietilpstošo dabas faktoru apraksts

Ģeogrāfiskais apgabals atrodas Francijas teritorijas ziemeļaustrumos un aptver pašvaldību teritorijas, kas pieder pie Ēnas (Aisne), Obas (Aube), Augšmarnas (Haute-Marne) un Sēnas un Marnas (Seine-et-Marne) departamenta.

Precīzi noteiktie vīnogu novākšanas zemesgabali iekļaujas ainavā, kam raksturīgi nogāžu vīndārzi, kuri ierīkoti uz Parīzes baseina austrumu kuestām, vareniem ģeomorfoloģiskiem veidojumiem:

— Côte d’Ile-de-France Marnā, kā arī nogāzes ar šo kuestu saistītās ielejās, kas virzienā no ziemeļiem uz dienvidiem ietver reģionu Montagne de Reims, Marnas ieleju (kas iestiepjas Ēnas dienvidos līdz pat Sēnai un Marnai) un reģionus Côte des Blancs un Côte du Sézannais, kā arī citus, mazāk pazīstamus sektorus,

— Côte de Champagne ar Marnas apgabalu Vitryat un Obas sektoru Montgueux,

— Côte des Bar, kuru šķērso vairākas ielejas un kurā ietilpst apgabals Bar-sur-Aubois austrumos un apgabals Bar-Séquanais rietumos, Obā un Augšmarnā.

Šim tipiskajam kuestu un blakus esošo ieleju reljefam ir raksturīgas nogāzes, kas vērstas uz austrumiem un dienvidiem, bet dažkārt uz ziemeļiem, kā tas ir ziemeļos esošajā reģionā Montagne de Reims un Marnas ielejas kreisajā krastā.

Kuestas priekšpusi veido cieti kaļķakmens vai krīta slāņi. Nogāzes ir krītainas, merģeļainas vai smilšainas, mīkstākas, erozijas noārdītas, pēc tam pārklātas ar nogulumiem, kas nobiruši no augstāk esošās kuestas priekšpuses.

Šampaņas vīndārzi atrodas ziemeļu zonā. Tie ir pakļauti divējāda klimata ietekmei:

— okeāna klimatam, kas zonu regulāri nodrošina ar ūdeni un kam raksturīgas nelielas temperatūras atšķirības starp sezonām,

— kontinentālajam klimatam, kas dažkārt nes postošas salnas un vasarā nodrošina labvēlīgu saules gaismas daudzumu.

Saiknes veidošanā ietilpstošo cilvēkfaktoru apraksts

Vīnkopība Šampaņā aizsākusies jau Senajos laikos, bet nostiprinājās IX gadsimtā, attīstoties vīnkopībai klosteros. Dabiski dzirkstošā baltvīna un otrējās rūgšanas īpatnumu eksperimentos pētīja XVII gadsimta beigās. XIX gadsimta beigās slavens enologs Weinmann konstatēja, ka “Šampaņas vīns ārkārtīgi labi rūgst. Šampaņas vīni paši otrējās rūgšanas procesu īsteno daudz vieglāk, vienmērīgāk un labāk nekā jebkurš cits ferments”.

Pirmās atsauces uz šo vīnu, kas iesaukts par “korķa šāvēju” (saute-bouchon), ir atrodamas abata Šoljē (Chaulieu) 1700. gada dzejoļos. Savukārt šā vīna darīšanas metodi 1718. gadā pirmoreiz aprakstījis kanoniķis Godino (Godinot), kas, domājams, sarakstījis darbu “Manière de cultiver la vigne et de faire le vin de Champagne (..)” (“Šampaņas vīnogulāju audzēšanas un vīna darīšanas metode (..)”; viņš norādījis, ka šos baltvīnus, kam jābūt “dzidriem kā asarām (..), gatavo no tumšajām vīnogām. Jo drīzāk pēc vīnogu sagriešanas tās izspiež, jo baltāks ir vīns”. Tāpēc vīndari cenšas vīnogas novākt nebojātas, tās ļoti rūpīgi transportēt un uzglabāt un neskartas nogādāt spiestuvē. Spiešanai jābūt maigai un pakāpeniskai, un sula jāsadala daļās (pirmā spieduma (cuvée) un otrā spieduma (taille) sula), kuras vinificē atsevišķi. Tātad spiestuves ievēro stingrus noteikumus, un tām jāsaņem atļauja, saistībā ar kuru tiek veiktas rūpīgas pārbaudes.

Abatijās pilnveidotās precīzās amatprasmes: Žils Gijo 1866. gadā konstatē no dažādām šķirnēm vai dažādiem zemesgabaliem iegūtu vīnogu maisījumu nozīmīgumu. Jau kopš XX gadsimta sākuma, novērtējot cukuru un skābuma līdzsvaru un piemērotību otrējai raudzēšanai, ir atlasītas trīs šķirnes: ‘Pinot noir N’, ‘Chardonnay B’ un ‘Meunier N’. Vīndaris maisījumus veido, degustējot dažādus iegūtos bāzes vīnus. Bāzes vīnu maisījumu iepilda pudelēs otrējai raudzēšanai un kopšanai uz nogulsnēm, kas vienmēr ir ilga, jo īpaši viena gada ražas vīniem.

Krītainie Šampaņas vīna pagrabi, kuros ir ideāli dabiskie apstākļi temperatūras un mitruma ziņā, ir veicinājuši šā otrējās raudzēšanas posma attīstību. Kopšanai uz nogulsnēm seko pudeļu grozīšanas posms (remuage), kura mērķis ir panākt, ka nogulsnes lēnām ieslīd pudeles kakliņā, bet tam – nogulšņu izsviešanas posms (dégorgement), kurā no pudeles tiek izsviestas tajā esošās nogulsnes. Pēc nogulšņu izsviešanas pievieno beidzamo saldinātāju, kas nosaka, pie kura no vairākiem “Champagne” vīnu veidiem piederēs attiecīgais vīns.

Kad otrējā raudzēšana pudelēs bija apgūta, “Šampaņas metode” izplatījās uz citām teritorijām, un drīz vien nosaukumu “Champagne” jau lietoja arī ārpus ražošanas apgabala robežām. 1882. gadā Šampaņas vīna darītavas, kas apvienojās arodbiedrībā – Šampaņas vīna darītavu savienībā (Union des Maisons de Champagne) –, sāka iesniegt sūdzības tiesā, un neilgi pirms 1905. gada 1. augusta Likuma par krāpšanu un viltojumiem pieņemšanas tiesa noteica, ka nosaukumu “Champagne” drīkst attiecināt tikai uz tādiem vīniem, kas ražoti Šampaņā no tur novāktām vīnogām, un tādējādi pirmoreiz piešķīra kādam cilmes vietas nosaukumam aizsardzību. Tad 1908. gadā sākās ģeogrāfiskā apgabala robežu noteikšanas darbi. Šampaņas iedzīvotāji ir solidāri un to ir apliecinājuši, apvienojoties nozīmīgās profesionālās organizācijās.

Ziņas par produkta kvalitāti un īpašībām

Vīni var būt baltvīni (iegūti no gaišo un tumšo vīnogu maisījuma, iegūti tikai no gaišajām vīnogām (blanc de blancs) vai iegūti tikai no tumšajām vīnogām (blanc de noirs)) vai sārtvīni (iegūti, veidojot maisījumus vai notecinot sulu pēc daļējas tumšo vīnogu macerācijas (saignée)), kuru darīšanā izmantotas vienas vai vairāku pašvaldību teritorijā novāktas vīnogas. Tie var būt ražoti no viena vai vairāku gadu ražas.

Visiem vīniem kopīgs ir to skābums, kas tiem piešķir svaigumu un padara tos piemērotus nogatavināšanai.

Visjaunākajiem vīniem piemīt īpaši svaigas notis, kas atgādina baltos ziedus un augļus, citrusaugļus un minerālus. Nogatavinātiem vīniem ir sabalansētāks aromāts, kas atgādina dzeltenos augļus, termiski apstrādātus augļus, garšvielas. Vispilnīgāk nogatavinātajos vīnos (“de plénitude”) atklājas spēcīgs terciārais aromāts, kas atgādina cukurā konservētus augļus, pameža augus un grauzdējumu.

Dzirkstošums, kas ir šampanieša atpazīstamības zīme, jaunajos vīnos ir izteikts un noturīgs. Jo vīns vairāk nogatavināts, jo dzirkstošums ir vājāks un vīna garša – krēmīgāka.

Cēloniskā mijiedarbība

Trīs kuestu lielā platība, kas paveras pret līdzenumu un ielejām, nodrošina vīnogulājiem pietiekamu gaismas daudzumu, lai ogas ienāktos; gaismas daudzums ir pietiekams pat vīndārzos, kas pavērsti pret ziemeļiem. Turklāt atvērtā ainava novērš aukstā gaisa uzkrāšanos un tādējādi samazina salnu risku.

Vīnogulājiem apstādīto nogāžu slīpums nodrošina ļoti labu dabisko drenāžu, kur liela nozīme ir arī dažādajiem pagulslāņiem, kas garantē dabisku ūdens režīma regulāciju vīnogulājos. Krīts, būdams porains un ūdenscaurlaidīgs, novada lieko ūdeni, bet sausā laikā mitrina augsni ar ūdeni, kas paceļas pa kapilāriem. Pārējos pagulslāņos merģeļu slānis, kas nodrošina ūdens rezervi, ir apvienots vai nu ar kaļķakmens slāņiem, vai arī ar karbonātsmiltīm, kuras mitros periodos ļauj infiltrēties liekajam ūdenim. Šīs augsnes apakškārtas īpašības un maigie klimatiskie apstākļi noteica šķirņu izvēli dažādajos vīndārzu apgabalos.

Unikālie Šampaņas klimatiskie apstākļi piešķir vīnogām un pēc tam arī misām dabisku skābumu, kas ir lieliski piemērots izcilu dzirkstošo vīnu ražošanai. Patiesībā tieši līdzsvars starp šo skābumu, kas ir obligāts svaiguma priekšnosacījums, un vīnogu brieduma pakāpi nodrošina vislabākos atsevišķa gada ražas vīnus un piemērotību ilgstošai uzglabāšanai.

Daudzveidīgie dabas faktori veido īstu mozaīku, ko zemesgabalā viedi izmanto vīnkopis, prasmīgi lietojot dažādas audzēšanas metodes, lai vīnogās pēc iespējas labāk izpaustos tām raksturīgās īpašības.

Saglabājot ogas veselas kopš novākšanas, tās spiežot maigi un sadalot sulu daļās, tiek novērsta sulas nokrāsošanās un tādējādi tiek garantēts tās dzidrums, kas ir obligāts priekšnosacījums kvalitatīva dzirkstošuma panākšanai. Sulu sadalot daļās, var arī iegūt kompleksāku aromātu.

No pirmā spieduma sulas gatavots vīns ir skābs, tāpēc tam ir svaigs un dzīvīgs aromāts; tā sajaukšana ar cita spieduma vīnu ļauj pilnībā atklāties terciārajam aromātam, kas attīstās, kamēr vīns tiek nogatavināts uz nogulsnēm.

No otrā spieduma gatavots vīns ir augļaināks un tanīniem bagātāks.

Rezerves vīni (tos nelieto atsevišķa gada ražas vīniem), kas iegūti no iepriekšējo gadu ražas, maisījumam piešķir ilgāk izturētiem vīniem raksturīgā brieduma īpašības. Vīndaris, atlasot iecerētajam maisījumam piemērotus vīnus, izmanto savu talantu, kas izpaužas visā periodā, kurā vīns tiek nogatavināts uz nogulsnēm, un ļauj iegūt ar nosaukumu “Champagne” apzīmēto produktu. Šis ilgstošais nogatavināšanas process īpaši piesātinātiem vīniem Šampaņas vīna pagrabos var turpināties vairākus desmitus gadu, un to relatīvais svaigums garantē efektīvu dzirkstošuma veidošanos.

Lai apmierinātu šīs sarežģītās tehniskās prasības, kas saistītas ar vīna “Champagne” gatavošanu, ir vajadzīga īpaša un dārga infrastruktūra. Gatavošanas, apstrādes un iepakošanas vietas atrodas vīndārziem tuvu pašvaldību teritorijās.

Šampaņā vīndārzi pastāvēja jau mūsu ēras sākumā, bet vīns “Champagne” savu izcila vīna slavu ieguva XVII gadsimtā, vīndariem pakāpeniski apgūstot otrējo raudzēšanu pudelēs. Jau tā paša gadsimta beigās Šampaņas ražotāji vairs nepārvadāja vīnu mucās, bet gan pildīja to pudelēs, lai saglabātu vīna kvalitāti un īpašības.

Pudelēs ieslēgtās putas un smalkie burbulīši glāzēs uzdzirkstīja un nodrošināja šim vīnam tūlītējus panākumus. Jaunie augstmaņi, kas kāri tvēra pēc visa jaunā, šo vīnu cēla godā, dzejnieki to apdziedāja, rakstnieki pieminēja savos darbos. Tas kļuva par iecienītāko dzērienu pavaldoņa (reģenta), Luija XV un marķīzes de Pompadūras galmā. Finansisti un administratori atdarināja augstmaņus, province – galvaspilsētu. Luija XV un Luija XVI laikā vīna nozare piedzīvoja īpašu uzplaukumu, un vīna “Champagne” atpazīstamība gan Francijā, gan ārvalstīs ievērojami pieauga. Dzirkstošais vīns bija modē tur, kur par labo toni uzskatīja franču paražu ievērošanu, un visā XVIII gadsimta Eiropā vīns “Champagne” rotāja gan svētku, gan vakariņu galdus. Šī slava ir saglabājusies līdz pat mūsdienām. Šampaņas vīndari, kooperatīvi un vīna darītavas turpina savus centienus kopējo noteikumu uzlabošanā, lai pilnveidotu savu kopīgo mantojumu – vīnu ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Champagne” – līdz izcilībai, un tiecas iedvest cieņu pret tā nosaukumu un identitāti.

9. Būtiski papildu nosacījumi (iepakojums, marķējums, citas prasības)

Marķējums

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

papildu noteikumi attiecībā uz marķēšanu.

Nosacījuma apraksts

Nepabeigtas pudeles bez apdares un spēkā esošajiem noteikumiem atbilstošām etiķetēm drīkst pārvietot tikai starp viena un tā paša operatora divām darbības vietām vai starp diviem operatoriem.

Pudeles, kurās ir iepildīts vīns, aizver ar korķi, uz kura norāda kontrolēto cilmes vietas nosaukumu uz tās daļas, kas ir ievietota pudeles kakliņā, vai, ja pudeles nominālais tilpums nepārsniedz 0,20 litrus, uz citas iekšējas aizvēršanas līdzekļa daļas.

Marķējums

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

papildu noteikumi attiecībā uz marķēšanu.

Nosacījuma apraksts

Etiķetēs un tirdzniecības dokumentos norāda ziņas par Šampaņas vīna starpnozaru komitejas noteikto reģistrāciju, pēc kurām var identificēt attiecīgos operatorus.

Norādi par vīna ražotāju, kura etiķetē ierakstīta ar pilniem vārdiem, skaidri un salasāmi, papildina ar tās pašvaldības nosaukumu, kuras teritorijā vīns ražots, ja ražotāja juridiskā adrese atrodas ārpus apgabala.

Norāde par šķirni

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

papildu noteikumi attiecībā uz marķēšanu.

Nosacījuma apraksts

Šķirnes nosaukumu var norādīt ar rakstzīmēm, kuru augstums un platums ir ne vairāk kā 3 mm un ne vairāk par pusi no to rakstzīmju augstuma un platuma, kas izmantotas cilmes vietas nosaukuma atveidei. Šķirni var norādīt tikai tad, ja visas bāzes vīnu ražošanā izmantotās vīnogas pieder pie attiecīgās šķirnes.

Norāde par vīnogu ražas gadu

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

papildu noteikumi attiecībā uz marķēšanu.

Nosacījuma apraksts

Ja norāda vīnogu ražas gadu, to min uz korķa vai, ja pudeles nominālais tilpums nepārsniedz 0,20 litrus, uz cita atbilstīga aizvēršanas līdzekļa un etiķetē. Vīnogu ražas gadu norāda arī rēķinos un pavaddokumentos.

Iepakojums

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

iepakošana noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Nosacījuma apraksts

Vīnus pārdod tajās pudelēs, kurās ir notikusi to otrējā rūgšana, ja vien pudeļu tilpums nav mazāks par 37,5 cl vai lielāks par 300 cl.

Vīnus laiž tirgū tiešam patēriņam pēc kopšanas perioda, kas ir vismaz 15 mēnešu ilgs, skaitot no maisījuma iepildīšanas pudelē; atsevišķa gada ražas vīniem šis periods ir 36 mēneši.

Marķējums

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

papildu noteikumi attiecībā uz marķēšanu.

Nosacījuma apraksts

Ar šo kontrolēto cilmes vietas nosaukumu apzīmēto vīnu marķējumā drīkst norādīt tikai šādu mazāku ģeogrāfisko vienību nosaukumu saskaņā ar tālāk minētajiem nosacījumiem:

— kadastrā reģistrēta nosaukta vieta (lieu-dit) vai

— pašvaldības teritorija (commune).

Nosauktās vietas vai pašvaldības teritorijas nosaukums ir norādīts ražas deklarācijā.

Visas vīnogas, kas izmantotas bāzes vīnu gatavošanā, ir iegūtas attiecīgās pašvaldības vai nosauktās vietas teritorijā.

Pašvaldības teritorijas nosaukumu var papildināt ar vīndārzu kvalitātes norādēm “Premier Cru” un “Grand Cru” saskaņā ar šīs specifikācijas I nodaļas II punkta “Ģeogrāfiskie nosaukumi, gadskaitļa norāde, papildu ziņas” b) un c) apakšpunktā izklāstītajiem nosacījumiem.

Minot tādu pašvaldību teritoriju nosaukumus, uz kurām iepriekš minētais neattiecas, tie jānorāda formā “Vigne de (..)” vai “Vignoble de (..)”.

Pašvaldības teritorijas vai kadastrā reģistrētas nosauktas vietas nosaukumu var norādīt ar rakstzīmēm, kuru lielums augstumā un platumā nedrīkst pārsniegt to rakstzīmju lielumu, kas izmantotas kontrolētā cilmes vietas nosaukuma atveidei.

Marķējumu, kurā pašvaldības teritorijas nosaukums norādīts saskaņā ar iepriekš izklāstītajiem noteikumiem, var izvērst, ar minēto nosaukumu apzīmējot arī konkrētas mucas saturu.

Saite uz produkta specifikāciju

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-fc0f1954-4b40-4e61-a291-93b955aa1410

(1) OV L 9, 11.1.2019., 2. lpp.