LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 302/16

Grozījumu pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2010/C 302/12

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret grozījumu pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

GROZĪJUMU PIETEIKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

GROZĪJUMU PIETEIKUMS SASKAŅĀ AR 9. PANTU

“BEAUFORT”

EK Nr.: FR-PDO-0217-0106-07.07.2009

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Produkta specifikācijas nodaļa, kurā izdarīti grozījumi:

—  Produkta nosaukums —  Produkta apraksts — Ģeogrāfiskais apgabals —  Izcelsmes apliecinājums —  Ražošanas metode —  Saikne —  Marķēšana —  Valsts prasības —  Citur (precizēt)

2. Grozījuma(-u) veids:

—  Grozījumi vienotajā dokumentā vai kopsavilkuma lapā — Grozījumi reģistrēta ACVN vai AĢIN specifikācijā, ja nav publicēts ne vienots dokuments, ne kopsavilkums —  Grozījumi specifikācijā, ja publicētajā vienotajā dokumentā (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 3. punkts) nav jāizdara grozījumi —  Pagaidu grozījumi specifikācijā, kas saistīti ar valsts iestāžu noteikto obligāto sanitāro vai fitosanitāro pasākumu ievērošanu (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 4. punkts)

3. Grozījums(-i):

3.1. Ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

ACVN “Beaufort” ģeogrāfiskā apgabala pašvaldību saraksts tiek papildināts ar šādām pašvaldībām vai to daļām: Tours, kas atrodas Savoie, un visa Montsapey (Savoie departamentā), kā arī tās Albertville (Savoie departamentā) daļas, kas atbilst zemes reģistra E2, E3, E4 sadaļām.

Paskaidrojums

Ir saņemti pieprasījumi par iekļaušanu ACVN “Beaufort” ražošanas apgabalā.

Speciālistu komisija ir veikusi izpēti, lai labāk izceltu elementus, kas raksturo ražošanas apgabalu. Šī izpēte ir likusi izveidot kritēriju sistēmu, kas ļauj apmierināt noteiktus iesniegtos pieprasījumus.

“Beaufort” ražošanas apgabalu īsumā var raksturot šādi.

Apgabals atrodas Alpu kalnu vidienē, un ģeoloģiskajā ziņā tam raksturīgas augsnes, kas veidojušās uz kristāliskiem iežiem, taču līdztekus tām sastopamas arī dūņu un nogulumiežu augsnes. Augstkalnu apgabalu atklātā vide un plašās nogāzes ir ļāvušas izveidoties plašiem zālājiem (jeb kalnu ganībām), kuru augstums sniedzas no 1 500 līdz 3 000 metriem virs jūras līmeņa.

Šīs atšķirības augstuma ziņā ļauj nodrošināt to, ka savvaļas zāle pieejama visu vasaru – no jūnija līdz septembrim, un tā ir bagāta ar lopbarības augu sugām.

Cilvēki ir izveidojuši lauksaimnieciskās ražošanas sistēmu, ņemot vērā zemes platību dažādo augstumu virs jūras līmeņa, līdz ar to papildus kalnu ganībām izmantojot arī ieleju zemākās vietas, kuras bieži vien izpļauj vai atvēl slaucamajiem dzīvniekiem noganīšanai. Vasarā gani pārdzen dzīvniekus tā, lai vienmērīgi noganītu uz dažāda augstuma nogāzēm izaugušo zāli.

Tādējādi Beaufort siers ir radies, cilvēkiem piemērojoties šā Ziemeļalpu reģiona dabas izveidotajiem ierobežojumiem.

Visbeidzot, viss šis ražošanas apgabals gan vēstures gaitā, gan arī patlaban izceļas ar to, ka tajā gatavo treknu sildītas un presētas masas sieru.

Liecības par “Beaufort” siera gatavošanu sniedzas līdz pat 17. gadsimtam.

Pēc tam kad bija noskaidrots, ka izraudzītajām teritorijām tiešām piemīt iepriekš minētās īpašības, tika nolemts iekļaut tās “Beaufort” siera ražošanas apgabalā.

3.2. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

Nav būtisku grozījumu, kas būtu jāveic saskaņā ar Regulā (EK) Nr. 510/2006 paredzēto plānu.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“BEAUFORT”

EK Nr.: FR-PDO-0217-0106-07.07.2009

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“Beaufort”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.3. grupa. Siers

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

“Beaufort” ir siers, ko izgatavo pēc attiecīgas tehnoloģijas: siera masu uzsilda un presē, par izejvielu izmantojot tikai govs pilnpienu, kuru neatdzesējot sarecina ar himozīnu, iegūto siera recekli sagraiza, uzsilda, presē un pēc tam ievieto sālījumā, vēlāk sāla arī siera rituļa virsu un tad nogatavina vismaz piecus mēnešus. Siera masa ir elastīga un krēmīga, krāsa – no ziloņkaula krāsas līdz bāli dzeltenai, tajā var būt nelieli horizontāli ieplaisājumi un sīks izkliedēts acojums (“irbes acis”). Siera rituļiem ir plakanas puses un nedaudz ieliekti sāni, tie sver no 20 līdz 70 kilogramiem, to diametrs ir no 35 līdz 75 centimetriem, bet augstums svārstās no 11 līdz 16 centimetriem, rituļa garozā ir ierīvētas rievas, tā ir tīra un stingra, tās krāsa ir vienmērīga, no dzeltenas līdz brūnai, pēc pilnīgas izžāvēšanas 100 gramos siera masas ir vismaz 48 % tauku un sausnas saturs sierā nedrīkst būt mazāks par 61 gramu 100 gramos nogatavināta siera masā.

Katra rituļa identifikācijai tam piestiprina zilu kazeīna plāksnīti ar attiecīgās sierotavas informāciju.

Kad sieru pārdod uzreiz pēc sākotnējās iesaiņošanas, siera gabaliem obligāti jābūt ar “Beaufort” raksturīgo garozu; tomēr no garozas var noņemt virsmizu (jeb glemi). Sieru piedāvājot tirgū pēc sarīvēšanas, nosaukumu “Beaufort” lietot aizliegts.

Šā siera ražošanā izmantotais piens drīkst būt iegūts tikai no slaucamo govju ganāmpulkiem, kurus veido vietējo šķirņu govis, proti, Tarine un Abondance, kas atbilst ciltsgrāmatas galvenās sadaļas kritērijiem vai arī ir autentificētas, pamatojoties uz atzītajām fenotipiskajām īpašībām.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

“Beaufort” siera sastāvā ietilpst šādas izejvielas:

— nepārstrādāts pilnpiens – vai nu izmantots tūlīt pēc katras slaukšanas reizes, turklāt neatdzesējot, vai arī divu slaukumu piena maisījums: viena slaukuma pienu savāc neatdzesētu divu stundu laikā pēc slaukšanas, bet otra slaukuma piens ir atdzesēts,

— sarecējušās uzkarsētu sūkalu olbaltumvielās atšķaidīts dabiskais glumenieka himozīns. Vajadzības gadījumā papildus drīkst izmantot tirdzniecībā pieejamo himozīnu,

— termofilo Lactobacillus ģints pienskābes baktēriju ieraugi. Sūkalu olbaltumvielas, kurām pievienots sagraizītais glumenieks, noder gan šo baktēriju ierauga kultūrām, gan arī himozīna recinātāja iegūšanai,

— sāls, ko izmanto pirmajā 24 stundu ilgajā sālīšanā, iegremdējot sālījumā, un pēc tam sālot siera rituļa virsu nogatavināšanas laikā;,

— siera rituļiem piestiprina zilu kazeīna plāksnīti un ar pārtikas tinti uzraksta vajadzīgo informāciju izsekojamības nodrošināšanai.

Nekādu citu produktu izmantošana “Beaufort” ražošanā nav atļauta.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Tarine un Abondance tīršķirnes slaucamo govju barību veido:

— ziemas laikā – vismaz 13 kg siena, kam var pievienot 3 kg dehidrētas un sasmalcinātas lucernas. Piebarošana nedrīkst pārsniegt 1/3 pamatbarības vidējās devas svara, ja slaucamo govju ganāmpulkam ir laktācijas periods. Barības sastāvdaļas iegūst no noteiktu sugu un ģenētiski nemodificētu šķirņu augiem, un tām jāatbilst šādām tehniskajām īpašībām: 0,94 UFL, 123 PDIE un 119 PDIN,

— vasaras laikā – ganību zāle. Ielejās tāda veida piebarošanu kā ziemas laikā var nodrošināt ar 2,5 kg dienā uz katru govi laktācijas periodā, rēķinot vidēji uz visu slaucamo govju ganāmpulku. Kalnu ganībās maksimālā piebarošanas deva ir 1,5 kg dienā uz katru govi laktācijas periodā, rēķinot vidēji uz visu slaucamo govju ganāmpulku,

— mijoties abiem pamatbarības veidiem, pavasarī un rudenī ir pieļaujams 15 dienu pārejas periods.

Ārpus apgabala audzētas barības izēdināšana pieļaujama tikai papildu kārtā. Lai vismaz 75 % piena produkcijas iegūtu no apgabalā saražotās lopbarības, vismaz 75 % slaucamo govju ganāmpulka vajadzībām izēdināmā siena un ganību zāles jābūt no ģeogrāfiskā apgabala.

Vismaz 20 % ikgadējo vajadzību pēc siena nodrošina ģeogrāfiskais apgabals.

Pļavas ir ganāmpulku tradicionālās ganības, un tajās nonāk dzīvnieku izkārnījumi. Pļavās, ganībās un kalnu ganībās, ko izmanto “Beaufort” ražošanā, ir aizliegts izkliedēt attīrīšanas staciju dūņas un to produktus.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Ģeogrāfiskajā apgabalā tiek veikta piena ražošana, siera izgatavošana un nogatavināšana vismaz piecu mēnešu laikā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Kad sieru pārdod uzreiz pēc sākotnējās iesaiņošanas, siera gabaliem obligāti jābūt ar “Beaufort” raksturīgo garozu; tomēr no garozas var noņemt virsmizu (jeb glemi). Sieru piedāvājot tirgū pēc sarīvēšanas, nosaukumu “Beaufort” lietot aizliegts.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Marķējot siera rituļus, kas apzīmēti ar cilmes vietas nosaukumu “Beaufort”, šo nosaukumu norāda ar burtiem, kuru izmērs ir vismaz divas trešdaļas no šajā marķējumā iekļauto vislielāko burtu izmēra.

Jebkura cita apzīmējuma vai norādes pievienošana šim cilmes vietas nosaukumam ir aizliegta marķējumā, reklāmā, pavadzīmēs vai tirdzniecības dokumentos, izņemot:

— konkrēta tirgotāja vai ražotāja zīmolus,

— terminus “vasara” un “kalnu kūtiņa”, kuru lietošanu pieļauj turpmāk izklāstītie noteikumi: a) “vasara” – attiecībā uz piena produkciju, kas ražota no jūnija līdz oktobrim ieskaitot, ja to ražošanā ir izmantots kalnu ganībās iegūts piens; b) “kalnu kūtiņa” – attiecībā uz vasaras produkciju, ko pēc tradicionālām metodēm ražo divas reizes dienā kalnu ganībās ierīkotā mazā sierotavā vairāk nekā 1 500 metru augstumā virs jūras līmeņa, pārstrādājot ne vairāk kā no viena ganāmpulka iegūtu piena produkciju.

Papildus “Beaufort” sieram raksturīgajai zilajai kazeīna plāksnītei uz siera rituļiem, kas iegūti saskaņā ar īpašajiem nosacījumiem par apzīmējuma “kalnu kūtiņa” lietošanu, ir jāpiestiprina papildu kazeīna plāksnīte, kuras apraksts sniegts iepriekšējā punktā. Turklāt ražotājiem, kas izmanto norādi “kalnu kūtiņa”, katru gadu pirms došanās kalnu ganībās ir jāvēršas Valsts cilmes vietu nosaukumu institūtā ar apliecinājumu, ka viņi ievēros iepriekš izklāstītos īpašos ražošanas nosacījumus.

Kad sieru pārdod uzreiz pēc sākotnējās iesaiņošanas, siera gabaliem obligāti jābūt ar “Beaufort” raksturīgo garozu; tomēr no garozas var noņemt virsmizu (jeb glemi).

Sieru piedāvājot tirgū pēc sarīvēšanas, nosaukumu “Beaufort” lietot aizliegts.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

“Beaufort” ražošanas apgabals aptver Beaufortain, Tarentaise un Maurienne kalnu masīvus. Tas daļēji aptver Savoie departamentu un pierobežas apvidu Haute Savoie departamentā.

Piena ražošana, siera izgatavošana un nogatavināšana tiek veikta ģeogrāfiskajā apgabalā, kas aptver turpmāk minēto pašvaldību teritorijas.

Savoie departaments Albertville rajons Albertville kantons– Rognaix, La Bâthie, Cevins, Saint-Paul-sur-Isère, Esserts-Blay, Tours-en-Savoie un Albertville pašvaldības daļa, kas atbilst zemes reģistra E2, E3 un E4 sadaļām. Ugine kantons– La Giettaz, Flumet, Notre-Dame-de-Bellecombe, Crest-Voland, Cohennoz un Saint-Nicolas-la-Chapelle. Beaufort kantons– Beaufort, Hauteluce, Queige un Villard-sur-Doron. Bourg-Saint-Maurice kantons– Bourg-Saint-Maurice, Les Chapelles, Montvalezan, Sainte-Foy-Tarentaise, Séez, Tignes, Val-d′Isère un Villaroger. Aime kantons– Aime, Bellentre, La Côte-d′Aime, Granier, Landry, Mâcot-la-Plagne, Montgirod, Peisey-Nancroix un Valezan. Bozel kantons– Les Allues, Bozel, Brides-les-Bains, Champagny-en-Vanoise, Feissons-sur-Salins, Montagny, La Perrière, Planay, Pralognan-la-Vanoise un Saint-Bon-Tarentaise. Moûtiers kantons– Aigueblanche, Les Avanchers-Valmorel, Le Bois, Bonneval, Feissons-sur-Isère, Fontaine-le-Puits, Hautecour, Moûtiers, La Léchère, Notre-Dame-du-Pré, Saint-Jean-de-Belleville, Saint-Marcel, Saint-Martin-de-Belleville, Saint-Oyen, Salins-les-Thermes un Villarlurin. Saint-Jean-de-Maurienne rajons Aiguebelle kantons: Montsapey. La Chambre kantons: La Chambre, La Chapelle, Les Chavannes-en-Maurienne, Montaimont, Montgellafray, Notre-Dame-du-Cruet, Saint-Alban-des-Villards, Saint-Avre, Saint-Colomban-des-Villards, Saint-Etienne-de-Cuines, Saint-François-Longchamp, Sainte-Marie-de-Cuines, Saint-Martin-sur-la-Chambre un Saint-Rémy-de-Maurienne. Saint-Jean-de-Maurienne kantons: Albiez-le-Jeune, Albiez-Montrond, Le Châtel, Fontcouverte-la-Toussuire, Hermillon, Jarrier, Montricher-Albanne, Montvernier, Pontamafrey-Montpascal, Saint-Jean-d′Arves, Saint-Jean-de-Maurienne, Saint-Julien-Mont-Denis, Saint-Pancrace, Saint-Sorlin-d′Arves, Villarembert un Villargondran. Saint-Michel-de-Maurienne kantons: Orelle, Saint-Martin-d′Arc, Saint-Martin-de-la-Porte, Saint-Michel-de-Maurienne, Valloire un Valmeinier. Modane kantons: Aussois, Avrieux, Fourneaux, Freney, Modane, Saint-André un Villarodin-Bourget. Lanslebourg-Mont-Cenis kantons: Bessans, Bonneval-sur-Arc, Bramans, Lanslebourg-Mont-Cenis, Lanslevillard, Sollières-Sardières un Termignon.

Haute-Savoie departaments Bonneville rajons Sallanches kantons: Praz-sur-Arly pašvaldība. Saint-Gervais-les-Bains kantons: Contamines-Montjoie pašvaldības daļa, ko veido četras kalnu ganības, kuras zemes reģistrā apzīmētas šādi: La Roselette, Les Besoëns, Les Tierces un Les Coins.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Ar nosaukumu “Beaufort” apzīmētā siera ražošanas apgabala dabas vidi raksturo tā atrašanās kalnu masīvos Alpu iekšējos apgabalos, kuriem ir šādas īpašības:

— cieši līdzās izvietoti kristālisku iežu iekšējie kalnu masīvi, kā arī Briançonnaise apgabala nogulumiežu klintis,

— daļā teritorijas – ārējie kristālisku iežu kalnu masīvi, kur līdzās cietajiem kristāliskajiem iežiem sastopami mīkstie slānekļa tipa nogulumieži,

— cietu kaļķakmens klinšu trūkums lielās platībās,

— “maiga” reljefa modelis, ko pārsvarā raksturo dūņu augsnes un kur nav iežu nobiru lielos gabalos;

— Alpu iekšējiem un pārejas apgabaliem raksturīgais klimats, kas pasargāts no rietumu vēju tiešas ietekmes (nokrišņi pārsvarā retāki un saules gaismas daudz vairāk nekā pārējā Alpu ziemeļu daļā) tāpat kā Mélèze apgabala pierobežā un tuvākajos apvidos.

Konkrētajā reģionā kalnu ganību zālāju klāto platību būtiska daļa atrodas no 1 500 līdz 3 000 m augstumā virs jūras līmeņa (šādā augstumā atrodas Alpu kalnu teritorijas lielākā daļa), un tam raksturīga bagāta divdīgļlapju flora, kas zālājiem piešķir “garšaugiem” raksturīgas nianses. Minētās plašās platības un to izvietojums dažādā augstumā virs jūras līmeņa ir svarīga ar ACVN “Beaufort” apzīmētā siera ražošanas apgabala iezīme.

Kalnu ganību platībās ir izkopti tādi ganīšanas paņēmieni, kas katrs atsevišķi vai visi kopā tādā mērogā nekur citur Alpos nav sastopami, un tie veido neatkārtojamu sistēmu.

Šo organizāciju vispārīgā veidā ir aprakstījis Dibuā (Dubois) (1996) savos darbos ARBOS (1922), BLANCHARD (1938) un REFFAY (1967).

“20. gadsimta sākumā varēja izšķirt divus galvenos lauku saimniecību paveidus:

— lielajos kalnos ganu pārziņā apvienoja lielu skaitu piena govju (no 50 līdz vairāk nekā simtam), un tas bija nepieciešams, lai katru dienu ražotu lielu daudzumu siera, kura masu uzsildīja un presēja,

— mazajos kalnos bija ģimenes saimniecības. Slaukšana notika ganu miteklī, bet govju mēsli tika izkliedēti kalnu ganību privātajās platībās, kuras iekultivēja vai nopļāva. Ganāmpulka pārvietošana varēja notikt, lai uzkāptu augstāk kalnā vai lai izmantotu citu kalna nogāzi. Tādēļ tā notika daudz retāk nekā lielajos kalnos. Ganāmpulki bija mazi, bet tika pieskatīti. Ganībās ierīkotajā siernīcā izgatavoja mazos reblochon vai tomme veida sierus. Dažkārt pienu pat piegādāja sierotavām.”

Alpos piena lopkopība saglabājusies tikai ziemeļu daļā, kur ir pietiekami mitrs klimats. Citās Alpu daļās redzam, ka kopš 20. gadsimta sešdesmitajiem gadiem kalnu ganības aizņem aitu vai – mazākā mērā – kazu ganāmpulki.

Pašlaik Beaufort ģeogrāfisko apgabalu joprojām raksturo kalnu ganību plašums un ganību saimniecību lielā nozīme augstkalnu apvidū. Tādēļ no visām Savoie departamenta augstkalnu saimniecībām 92 % veido tieši kalnu ganību saimniecības, kas atrodas šā ģeogrāfiskā apgabala reģionos.

— Ganāmpulku pārvietošanos kalnu ganībās lielā augstumā nodrošina, izmantojot pārvietojamu slaukšanas aparātu, tādēļ arī tur vairs nav nepieciešams pārvietot visu saimniecību. Ir izveidojušās divas sistēmas – atsevišķi lielajiem un mazajiem kalniem, un kopumā tām raksturīga pārvietojamo slaukšanas iekārtu esība vai trūkums, un šīs iekārtas pārvieto reizi divās līdz septiņās dienās. Naktsmītnes aplokus apecē, ja atliek laiks. Slaukšana kūtī joprojām bieži notiek Val d’Arly un Maurienne.

— Pārstrāde tieši kalnu ganībās notiek daudz retāk, un tas ir saistāms ar sierotavu attīstību ielejās. Tomēr kalnu ganību sistēmai, salīdzinot ar citām piena lopkopības sistēmām, joprojām lielā mērā ir nepieciešama cilvēka klātbūtne, un tā ļauj saglabāt nelielās saimniecības, kas līdzenumā mūsdienās jau ir izzudušas.

Beaufortain un Tarentaise ir vērojama arī intensīvās lopkopības prakse – slaukšanas iekārtu dažkārt pārvieto divreiz dienā, bet uzņemšanas un atpūtas aploki tiek apecēti regulāri. Kalnu ganībās, kurās ir visplašākā augstuma un izvietojuma gamma, ievēro principu par sekošanu augošajai zālei, izmantojot augu valsts sniegtās iespējas.

Kalnu ganību sistēma ir ļāvusi un joprojām ļauj atbrīvot ielejas zemesgabalus, lai tos varētu nopļaut un tādējādi sagādāt barību ziemai. Ielejās atrodas līdzeni un tādēļ pļaušanai īpaši piemēroti zemesgabali.

Šajā līdzsvarotajā pasaulē būtiskas izmaiņas ir radījusi satiksmes ceļu uzlabošana; piena pārstrāde kalnu ganībās tagad notiek reti, jo ir iespējams nogādāt pienu lejup ielejā. Līdz ar to ielejas ir kļuvušas par galvenajām siera ražošanas vietām, izņemot tās kūtiņu siernīcas, kas ražo “Beaufort Chalet d’Alpage”.

Kalnu ganībās izvietotie pagrabi ļauj uzsākt siera nogatavināšanu, bet šo darbu turpina specializēts personāls ielejās.

5.2. Produkta specifika:

No visiem sieriem, kuru ražošanā izmanto uzsildīšanas un presēšanas tehnoloģiju, “Beaufort” siers izceļas kopš sendienām. Tāpēc, kad 1929. gadā tika veikta lauksaimniecības aptauja, “Beaufort” vārds skaidri izcēlās starp pārējiem Grijēra tipa sieriem. “Mežsaimniecības inspektors precizē, ka Boforā ražoto Grijēra sieru pārdod ar “Beaufort” nosaukumu, nevis vairs vienkārši kā Grijēra sieru, un šis apzīmējums ļauj to pārdot par daudz augstāku cenu”.

Par šādu īpašu situāciju var izlasīt arī lappusēs, kas veltītas Grijēra siera ražošanai Savojā, un šoreiz to rakstījis Bourg-Saint-Maurice sierotavas skolas direktors. Ievadā viņš precizē: “Grijēra sieru ražo tikai Francijā, tādos departamentos kā Est, Jura, Doubs, Haute-Savoie un Savoie, izmantojot daļēji nokrejotu govs pienu”. Viņš vēl piebilst, ka galvenie ražošanas centri Savojā atrodas Albertville un Chambéry rajonā, “kur ražo gandrīz vienīgi Grijēra sieru “Emmental” un “Comté” veidā. Citos Savojas reģionos izgatavo īpašu un ļoti raksturīgu Grijēra sieru “Beaufort”, ko iegūst, lietojot pilnpienu, proti, nenokrejotu pienu, un tas notiek Beaufort, Haute-Tarentaise un Maurienne ielejās. Šāda paveida sieru izgatavo galvenokārt kalnu ganībās augstkalnu reģionos no 1 500 līdz 2 000 m augstumā virs jūras līmeņa (..)”. Tālāk viņš tieši piemin “Beaufort” nosaukumu, rakstot, ka šo kalnu ganību sieru “sauc par “Beaufort””. Beaufortain ražoto Šveices sieru, ko augstu vērtē tūristi, kuru skaits aizvien pieaug, tādēļ to dēvē īpašā vārdā, proti, par “Beaufort”. Tādējādi tas atgūst savu specifiku, pie kuras pieder arī tā izgatavošana kalnu ganībās; šā ražošanas veida izzušanu citos Alpu novados ir veicinājusi sierotavu attīstība.

1945. gadā Dekrēts Nr. 45-1245, kas izveidoja Francijas sieru klasifikāciju, piesaistīja nosaukumu “Beaufort” sieram, kas “ražots tikai no govs piena, to uzsildot, un iegūto masu presējot un sālot, kad garoza jau nožuvusi (..) ražošanas apgabals n nepārsniedz Savoie un Haute Savoie departamenta robežas”.

Patlaban joprojām no citiem sieriem ar sildītu un presētu masu “Beaufort” atšķiras ar šādām pazīmēm:

— to izgatavo uzreiz pēc slaukšanas no svaiga pilnpiena,

— ražošanā izmanto koka veidni, ko dēvē par “rituļa apli”, un ar to siera ritulim ieveido ieliektus sānus,

— izmanto tradicionālus pārstrādes paņēmienus (lieto savvaļas ierauga kultūras un sieru ievieto veidnē, kas izklāta ar linaudeklu, un izmanto “Beaufort” siera rituļa veidošanas apli, nodrošinot siera apvēršanu tā presēšanas laikā),

— siera masa izveidojas vai nu pilnīgi bez caurumojuma, vai ar pavisam nelieliem caurumiem.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Vides īpatnības, kas aprakstītas 5.1. punktā, ir radījušas ļoti bagātīgu floru un lielu šeit sastopamo augu sugu grupu daudzveidību. Tur atrodami visu veidu pļavu, tīreļu un klajumu fitocenozes, kas izmantojamas augstkalnu noganīšanai.

Kā raksta DORIOZ un citi (2000), “te sastopams desmit dažādu augu kopu, ko veido vairāk nekā 250 līdz 300 augstāko augu sugu. Šī lielā augu valsts daudzveidība izskaidrojama ar augšņu veidu dažādību un to praktisko izmantošanu”(DORIOZ 1995; INRA, 1994). Dažādās augsnes mijas ļoti strauji, pat ik pēc pārdesmit metriem augstuma starpības atkarībā no sniega segas saglabāšanās ilguma, cilmiežiem, ūdenstecēm un ūdens plūsmai pa nogāzēm, kā arī klinšu pārkarēm vienā vai citā tā paša kalna nogāzē (DORIOZ un VAN OORT, 1991). Tik liela dažādība vienā un tajā pašā rajonā un pat vienas dienas lopbarības devā izpaužas kā barības piedāvājuma daudzveidība, ko nodrošina augsnes dažādība: no kaļķainām līdz skābām un no sausām līdz dzestrām augsnēm (LEGROS un citi, 1987; DORIOZ, 1995).

Nesenā pētījumā (BORNARD et BASSIGNANA, 2001a et 2001b), Cemagref no Grenobles izšķir 19 dažādus pļavu paveidus saistībā ar to izmantošanu agronomijā, un tas viss vienkopus atrodas Val d'Aoste. Attiecībā uz dažiem šo pļavu paveidiem autori atzīmē analoģiju, no vienas puses, starp ārējo Ziemeļalpu mitrajām pļavām (BORNARD et DUBOST, 1992, BRAU-NOGUE, 1996) un, no otras puses, starp Francijas Alpu iekšējā dienviddaļā sastopamajām pļavām (JOUGLET, 1999).

Tā, analizējot tendences, salīdzinājumā ar visu Vidusjūras piekrastes floras kopainu, kas plaši pazīstama ar savām smaržām un aromātu valdzinājumu, kalnu ganību flora, kad nokrišņu daudzums ir relatīvi ierobežots, kā tas notiek iekšējos Alpos, patiesi piedāvā lielisku aromātu buķeti, kas izpaužas “Beaufort” ļoti raksturīgajās un tipiskajās garšas īpašībās (DUMONT un ADDA, 1978, BUCHIN un citi, 1999; ASSELIN un citi, 1999. g. izdevumā: DORIOZ un citi, 2000).

Tādēļ daži kalnu ganību pētnieki bieži atzīmē, ka šai videi raksturīgie “sniega ieplaku” kopojumi, ko nodrošina sniega segas ilgstošā saglabāšanās, kā arī tādas zālaugu sugas kā Ligusticum mutellina piešķir sieram īpaši labu kvalitāti (PARTY, 1995).

Ganīšanas sistēmas pamatā ir šīs lielās floras pārbagātības labāko īpašību izmantošana, laižot ganībās vietējo šķirņu Tarine un Abondance govis, kuras gana ar tādiem paņēmieniem, kas izkopti ciešā saiknē ar apkārtējo vidi. 1963. gadā E. QUITTET sniedza šādu aprakstu: “Tarine šķirnei piemīt izcilas īpašības attiecībā uz ilgstošu izturību un piemērošanos dzīves apstākļiem, lielā mērā pateicoties tās dzīvesveidam (vasaras laikā uzturoties kalnu ganībās no 1 500 līdz 2 000 m augstumā). Šīs govis ilgu laiku saglabā labu veselību, neraugoties uz regulāru atnešanos. Tām piemīt spējas ziemā labi izmantot rupju lopbarību, vienlaikus nodrošinot pietiekamu izslaukumu(..)Tarine ir lieliska piena govju šķirne, jo īpaši bargāka klimata apstākļos.”

Tādēļ “silta piena” pārstrāde ļauj saglabāt piena oriģinālās īpašības un lieliski atbilst trekna siera ražošanas vajadzībām, bez piena nokrejošanas un izmantojot savvaļas ierauga kultūras. Izliektas regulējamas stīpas izmantošana ļauj pielāgoties lielajām kalnu ganībās iegūtā piena daudzuma svārstībām, saglabājot siera iekšējo temperatūru presēšanas posmā un stabilizējot rituļa formu (..). Galīgā nogatavināšana vēsā pagrabā ir būtisks posms, lai nodrošinātu siera kvalitāti, tā šobrīd ir vislabāk piemērota klimatiskajiem apstākļiem, kas valda ražošanas vietās, un tā arī pilnībā noder trekna siera izgatavošanas vajadzībām.

Visi ražošanas un pārstrādes praktiskie paņēmieni kopā veido saskanīgu sistēmu, kas atbilst produkta specifikai un ļauj izpausties aromātu daudzveidībai, ko gatavajam produktam nodrošina īpaša sugu sastāva augu valsts.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

http://www.inao.gouv.fr/repository/editeur/pdf/CDCAOP/CDCBeaufort.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.