1.2.Komisijas publiskajā reģistrā 2015. gadā bija iekļauti šādi dokumenti: COM, SEC, C, JOIN, SWD, OJ un PV. Komisija 2015. gadā nesagatavoja un nesaņēma nevienu slepenu dokumentu, kas atbilstu kādai no šīm dokumentu kategorijām.

3.2.Attiecībā uz atkārtotiem pieteikumiem, kuri Komisijai jāizskata attiecībā uz sākotnējiem pilniem vai daļējiem atteikumiem, saņemto pieteikumu skaits nedaudz samazinājās (284 jauni atkārtoti pieteikumi 2015. gadā salīdzinājumā ar 300 pieteikumiem 2014. gadā). Attiecīgi samazinājās arī sniegto atkārtoto atbilžu skaits: no 327 atbildēm 2014. gadā līdz 291 atbildei 2015. gadā (skatīt pielikuma 5. tabulu).

3.3.No sākotnējiem pieprasījumiem lielāko daļu saņēma Veselības un pārtikas nekaitīguma ģenerāldirektorāts (9,2% no kopskaita), savukārt ģenerālsekretariāts saņēma otru lielāko pieprasījumu skaitu, tam samazinoties no 11,6% 2014. gadā līdz 8,7% 2015. gadā. Trešais lielākais rādītājs sākotnējo pieprasījumu skaita ziņā bija Iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU ģenerāldirektorātam, pieprasījumu skaitam palielinoties no 5% līdz 8,6%. Vēl četri ģenerāldirektorāti saņēma pieprasījumu virkni, kas atbilda vairāk nekā 5% no kopējā pieprasījumu skaita (konkurence, iekšējā sadarbība un attīstība, vide, nodokļi un muitas savienība). Pārējie ģenerāldirektorāti saņēma mazāk nekā 5% no visiem sākotnējiem pieprasījumiem (skatīt pielikuma 10. tabulu).

3.4.Vairums pieteikumu 2015. gadā saņemti no pilsoņiem, kas nenorādīja savu sociāli profesionālo profilu (23% no pieteikumu kopskaita). Visbiežāk savu sociāli profesionālo profilu norādīja akadēmisko aprindu pārstāvji – 22,3% no sākotnējo pieteikumu iesniedzējiem (salīdzinot ar 19,8% 2014. gadā), savukārt trešajā vietā bija pilsoniskā sabiedrība ar 15,6% no visiem pieteikumiem. Ceturtajā vietā bija juristu pieteikumi, kuru skaits ir ievērojami samazinājies – no 18,3% 2014. gadā līdz 13% 2015. gadā (skatīt pielikuma 8. tabulu).

3.5.Attiecībā uz ģeogrāfisko sadalījumu visvairāk pieteikumu joprojām tiek saņemti no Beļģijas (26,8%) un Vācijas (11,7%). Ievērojami ir palielinājies pieteikumu skaits no Spānijas – no 6,2% 2014. gadā līdz 9,9% 2015. gadā, ierindojoties trešajā vietā. Tai seko Francija un Apvienotā Karaliste (katrai no tām 7,6%), Itālija (7,3%) un Nīderlande (5,5%). Neviena no pārējām dalībvalstīm nepārsniedza 5% no pieteikumu skaita (skatīt pielikuma 9. tabulu).

4.Izņēmumu piemērošana piekļuves tiesībām

4.1.2015. gadā sākotnējo pieteikumu posmā pilna piekļuve tika nodrošināta vairāk nekā divos no trim gadījumiem, kas ir neliels samazinājums, salīdzinot ar iepriekšējo gadu (68,8%, salīdzinot ar 72,8% 2014. gadā). Pozitīvu atbilžu par daļēju piekļuvi proporcija saglabājās pamatā nemainīga (15,3% 2015. gadā, salīdzinot ar 15,4% 2014. gadā), un jānorada uz relatīvi zemo proporciju trīs iepriekšējos gados (7,6%, 8,6% un 10,7% attiecīgi 2011., 2012. un 2013. gadā). 2015. gadā 15,9% pieteikumu tika noraidīti (salīdzinot ar 11,9% 2014. gadā), t.i., līdzīgi kā iepriekšējos gados (16,9% un 14,5% attiecīgi 2012. un 2013. gadā)

4.2.To gadījumu skaits, kuros pēc iesniegta atkārtota pieteikuma sākotnējais atteikums (pilnīgs vai daļējs) tika anulēts, saglabājās stabils 41,3% līmenī (attiecīgais rādītājs procentos 2012., 2013. un 2014. gadā bija 43%, 44% un 43%). Plašāka (bet ne pilnīga) piekļuve par sākotnējā līmenī atļauto tika piešķirta 31,7% gadījumu (kas ir pieaugums salīdzinājumā ar trim iepriekšējiem gadiem, tam svārstoties 24% apmērā). Atkārtotu pieteikumu skaits, kuru rezultāta tika sniegta pilnībā pozitīva atkārtota atbilde, bija zemāks (9,6%) par iepriekšējo gadu rādītāju (kad tas svārstījās no 15 līdz 20%)11 (skatīt pielikuma 6. tabulu).

4.3.Attiecībā uz piemērotajiem izņēmumiem, personu privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzība joprojām kalpoja par galveno pamatu (pilnīgam vai daļējam) atteikumam sākotnējo pieteikumu posmā (ar pieaugumu no 21% 2014. gadā un 29,4% 2015. gadā11). Tam sekoja izņēmums, kura nolūks ir aizsargāt pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķus un kurš tika piemērots retāk nekā iepriekšējos gados (20,9% 2015. gadā, salīdzinot ar 25,3%, 23,6% un 25% attiecīgi 2012., 2013. un 2014. gadā) (skatīt pielikuma 4. tabulu).

4.4.Retāk tika piemērots arī izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību, ieņemot trešo vietu (20,3% 2015. gadā, salīdzinot ar 25,2%, 27,1% un 22,1% attiecīgi 2012., 2013. un 2014. gadā). Komerciālo interešu aizsardzība kā izņēmums tika izmantota gandrīz identiski bieži (14,8% 2015. gadā, salīdzinot ar 14,9% 2014. gadā), savukārt starptautisko attiecību aizsardzības izņēmums tika piemērots retāk nekā iepriekšējos gados (4,9% 2015. gadā, salīdzinot ar 6,2% un 7,3% attiecīgi 2013. un 2014. gadā) (skatīt pielikuma 4. tabulu).

4.5.Atkārtotu pieteikumu līmenī biežāk minētais pamatojums atteikumam par (pilnīgu vai daļējai) piekļuvi tāpat kā iepriekšējos gados bija pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzība. Šā izņēmuma atteikuma pamatošanai palielinājās no 33% 2014. gadā līdz 37,7% 2015. gadā. Lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzība kā izņēmuma piemērošana nedaudz palielinājās no 14,5% 2014. gadā līdz 16,4% 2015. gadā, taču saglabājās stabila salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem, turpretī izņēmuma attiecībā uz personas privāto dzīvi un neaizskaramību kā galvenā atteikuma iemesla relatīvā nozīme samazinājās no 18,1% 2014. gadā līdz 15,6% 2015. gadā.

4.6.Trešajā, ceturtajā un piektajā vietā ierindojās izņēmumi, kas attiecas uz komerciālo interešu aizsardzību (13,1%), starptautiskajām attiecībām (7,4%) un tiesvedību un juridiskām konsultācijām (4,9%).

5.Sūdzības Eiropas Ombudam

5.1.2015. gadā Ombuds pabeidza izskatīt 16 sūdzības par to, kā Komisija izskata pieprasījumus par piekļuvi dokumentiem, un tikai divos gadījumos izteica kritisku piezīmi.

5.2.2015. gadā Ombuds uzsāka 11 jaunas izmeklēšanas lietās, kurās piekļuve dokumentiem bija sūdzības galvenā vai papildu daļa. Tas ir ievērojams samazinājums salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu, kad tika uzsāktas 30 jaunas izmeklēšanas.

6.Izskatīšana tiesā

6.1.Tāpat kā iepriekšējos gados, 2015. gadā tika pieņemta būtiska jauna judikatūra.

6.2.Tiesa pasludināja divus apelācijas spriedumus lietās, kurās Komisija bija tiesvedībā iesaistītā puse.

Stichting Corporate Europe Observatory spriedumā Tiesa izskaidroja, ka ES tiesībās nav nekāda pamatojuma vispārīgai prezumpcijai par to, ka dokumenta nosūtīšana kolektīvām vienībām (piemēram, tirdzniecības asociācijām) pati par sevi nozīmētu, ka šāds dokuments faktiski ir bijis paredzēts lielam personu skaitam un tādēļ būtu jāpublisko. Savā ClientEarth spriedumā Tiesa izslēdza iespēju balstīties uz Orhūsas konvencijas 4. panta 1. un 4. punktu, vērtējot Regulas 1049/2001 4. panta 2. punkta trešā ievilkuma par pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību likumīgumu. Tiesa arī apstiprināja to, ka uz atbilstības pētījumiem, kas lēmuma par piekļuvi pieņemšanas brīdī jau bija noveduši pie procedūras sakarā ar pienākumu neizpildi pirmstiesas posma saskaņā ar LESD 258. pantu, attiecas vispārīgā nepubliskošanas prezumpcija. Par citiem pētījumiem ir jāveic atsevišķa analīze, lai novērtētu, vai tie ir vai nav pilnībā darāmi pieejami.

6.3.Savukārt Vispārējā tiesa pasludināja astoņus spriedumus saistībā ar tiesībām piekļūt dokumentiem lietās, kurās Komisija bija tiesvedībā iesaistītā puse.

Attiecībā uz revīzijas procedūrām Vispārējā tiesa apstiprināja, ka šādu revīzijas procedūru norises laikā uz dokumentiem, kas ietilpst revīzijas lietā, neapšaubāmi pilnībā attiecas Regulas 1049/2001 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā minētais izņēmums attiecībā uz pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību, un nav nepieciešams konkrēti un atsevišķi izskatīt katru dokumentu .