Briselē, 2.2.2005

SEC(2005) 144 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par Francijas atjaunināto stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam

(iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Padomes Regula (EK) Nr. 1466/77 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] nosaka, ka iesaistītajām dalībvalstīm, tas ir, tām dalībvalstīm, kuras ir pieņēmušas vienoto valūtu, ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes programmas līdz 1999. gada 1. martam. Saskaņā ar minētās regulas 5 pantu Padomei ir jāizvērtē visas stabilitātes programmas, balstoties uz novērtējumiem, kurus sagatavojusi Komisija un komiteja, kas izveidota saskaņā ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Balstoties uz Komisijas ieteikumu un pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padomei pēc programmas izvērtēšanas ir jāsniedz atzinums. Saskaņā ar minēto regulu dalībvalstīm ik gadu ir jāiesniedz savu stabilitātes programmu atjauninātās versijas, kuras arī Padome var izvērtēt saskaņā ar šīm pašām procedūrām.

Ņemot vērā valsts budžeta deficītu, kas 2002. gadā pārsniedza 3% no IKP, Padome 2003. gada 3. jūnijā nolēma, ka Francijai ir pārmērīgs budžeta deficīts, un ieteica šo pārmērīgo budžeta deficītu novērst vēlākais līdz 2004. gadam. Komisija savā Paziņojumā Padomei par „Vācijas un Francijas situāciju saistībā ar to pienākumu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru pēc Tiesas sprieduma”, kas tika pieņemts 2004. gada 14. decembrī,[2] Komisija secināja, ka 2005. gads ir uzskatāms par atbilstošu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas termiņu. Pamatojoties uz 2005. gada budžetā izklāstītajiem pasākumiem un uz Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozēm, Komisija minētajā paziņojumā apgalvoja, ka Francijas iestāžu veiktie pasākumi šķiet lielā mērā saskanīgi ar pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu līdz 2005. gadam un ka pašreiz nav jāveic turpmāki pasākumi saskaņā ar pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas procedūru. Tomēr Komisija atzīmēja, ka gadījumā, ja vēlāk būtu redzamas nepilnības paredzēto novēršanas pasākumu īstenošanā, tai būtu jāiesaka Padomei pastiprināt budžeta uzraudzību un veikt vajadzīgos pasākumus saskaņā ar Līguma un Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

Francijas pirmā stabilitātes programma, kas aptvēra laikposmu no 1999. gada līdz 2002. gadam, tika iesniegta 1999. gada 18. janvārī, un Padome to izvērtēja 1999. gada 15. martā. Atjauninājumi tika iesniegti katru gadu pēc kārtas, un pēdējo atjauninājumu iesniedza 2004. gada 7. decembrī. Komisijas dienesti ir veikuši šā atjauninājuma novērtējumu, ņemot vērā to 2004. gada rudens ekonomikas prognozes un ievērojot rīcības kodeksu[3], vispārīgi pieņemto metodoloģiju prognozējamā kopprodukta un cikliski koriģēto bilanču aprēķināšanai, 2003. – 2005. gada vispārīgajās ekonomikas politikas pamatnostādnēs iekļautos ieteikumus, kā arī principus, kas noteikti Komisijas 2002. gada 27. novembra paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinēšanas stiprināšanu, ko apstiprinājusi Padome[4]. Šis novērtējums ir šāds.

- Francijas stabilitātes programmas 2004. gada atjauninājumi tika iesniegti Komisijai 2004. gada 7. decembrī. Tie attiecas uz laikposmu no 2004. gada līdz 2008. gadam un vispārīgi atbilst prasībām par datiem, kas ietvertas „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Tomēr tajā nav sniegtas kopējā nodarbinātības pieauguma prognozes saskaņā ar valsts uzskaites datu definīciju, kas ir obligāti, norādot tikai nodarbinātības pieauguma prognozes privātajā sektorā. Tāpat tajā nav sniegti daži papildu dati, kuri būtu lietderīgi programmas novērtēšanai.

- Programmā laikposmam no 2004. gada līdz 2008. gadam ir prognozēts faktiskā IKP pieaugums gadā 2,5% apmērā. Saskaņā ar Komisijas aprēķiniem, izmantojot vispārpieņemto metodoloģiju attiecībā uz programmā dotajiem rādītājiem, faktiskā IKP pieaugums būtu mazliet lielāks nekā plānots. Tomēr produktivitātes starpība līdz 2008. gadam saglabātos negatīva. Komisijas dienestu prognozes attiecībā uz 2004. – 2006. gadu ir mazliet negatīvākas nekā programmā norādītās, prognozējot faktiskā IKP pieaugumu 2,4% apmērā 2004. gadā un 2,2% apmērā 2005. un 2006. gadā. Kopumā programmas makroekonomiskās prognozes var uzskatīt par ticamām, lai gan tās ir pārāk optimistiskas.

- Programmas mērķis ir 2005. gadā samazināt valsts budžeta deficītu zem 3% no IKP un nodrošināt tā turpmāku samazināšanos turpmākajos gados. Deficīta samazinājums 2005. gadā no 3,6% no IKP 2004. gadā līdz 2,9% no IKP tiktu sasniegts galvenokārt ar vienreizēja ieņēmumu posteņa palīdzību, kura apjoms būtu 0,4% no IKP[5]. Paredzams, ka turpmākajos gados deficīts samazināsies par 0,6–0,7 procentu punktiem no IKP, sasniedzot 0,9% no IKP 2008. gadā. Salīdzinot ar iepriekšējo atjauninājumu, šajā atjauninājumā tiek apstiprināta plānotā korekcija, salīdzinot ar labvēlīgāku makroekonomikas scenāriju. Primārā bilance uzlabosies no deficīta 0,7% apmērā no IKP 2004. gadā līdz pārpalikumam 2,2% apmērā no IKP 2008. gadā. Saskaņā ar Komisijas aprēķiniem, kuru pamatā ir atjauninājums un kopīgi pieņemtā metodoloģija, arī cikliski koriģētā bilance no 2005. gada uzlabosies par 0,6-0,7 procentu punktiem gadā, sasniedzot -0,7% no IKP 2008. gadā. Līdzīgi kā iepriekšējos atjauninājumos, vidēja termiņa budžeta stratēģijas pamatā ir daudzgadu mērķu nospraušana faktisko valsts izdevumu palielināšanai, kas nozīmē izdevumu un IKP attiecības samazinājumu. Plānots, ka ieņēmumu un IKP attiecība pamatā saglabāsies stabila.

- Ciktāl ir iespējams spriest, pamatojoties uz pašreizējo informāciju, Francijas iestāžu veiktajiem pasākumiem ir jābūt pietiekamiem, lai 2005. gadā deficītu samazinātu līdz 3% no IKP. Tomēr budžeta stāvoklis saglabājas nestabils, un jebkura nelabvēlīga makroekonomikas vai budžeta attīstība varētu apdraudēt pārmērīgā deficīta novēršanas mērķi 2005. gadā. Budžeta korekcijas, kas plānotas turpmākajos gados pēc 2005. gada, ir ievērojamas, kā pamatā ir budžeta stāvokļa nopietnība. Tomēr šīs prognozes ir pakļautas riskiem un dažkārt nepietiekami dokumentētas. Jo īpaši nesasniedzama, ņemot vērā pašreizējo politiku, šķiet 2006. gadā plānotā deficīta samazināšana. Programmā ir paredzēta deficīta samazināšanas no 2,9% no IKP 2005. gadā līdz 2,2,% no IKP 2006. gadā, lai gan jau ir izsludināts nodokļu samazinājums 0,2% apmērā no IKP, un vienreizējie ienākumi pazudīs. Programmā nav pietiekamas informācijas par pasākumiem, kas kompensētu šīs attīstības rezultātus. Pieņemot, ka ekonomikas politika nemainās, Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozēs 2006. gadā ir paredzēts valsts budžeta deficīta pieaugums no 3,0% līdz 3,3% no IKP. Tas nozīmē, ka saskaņā ar pašreizējiem pieņēmumiem par izaugsmi, lai sasniegtu programmā izvirzīto mērķi, būtu jāveic pasākumi, kuru rezultātā deficīts 2006. gadā samazinātos apmēram par vienu procentu punktu no IKP. Turklāt 2006. - 2008. gadam izvirzītais valsts izdevumu mērķis, proti, pieaugums par 1,2% gadā reālā izteiksmē, nozīmē ievērojamu palēninājumu salīdzinājumā ar nesenajām tendencēm, ko būtu grūti sasniegt saskaņā ar pašreizējo politiku. Strukturālās reformas, ko īstenoja 2003. un 2004. gadā, jo īpaši pensijas un veselības reformas, ir skaidri redzami soļi pareizajā virzienā, taču tie šķiet nepietiekami, lai nodrošinātu paredzēto izdevumu samazinājumu. Tā kā iepriekšējos atjauninājumos izvirzītie mērķi ne tuvu nav sasniegti, pastāv arī bažas par izdevumu mērķu ticamību. Ņemot vērā šo risku novērtējumu, prognozētā korekcija, neraugoties uz tās ievērojamo apmēru, nesniedz pietiekamu drošības rezervi pret noteiktā sliekšņa - 3% no IKP – pārkāpšanu līdz 2007. gadam pie normālām makroekonomikas svārstībām. Nav pietiekami arī nodrošināt, ka programmas laika posmā tiek sasniegts Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktais vidēja termiņa mērķis – līdzsvaram tuvs budžeta stāvoklis.

- Paredzams, ka parāda attiecība pret IKP visā programmas laika posmā saglabāsies virs 60% no IKP (62% 2008. gadā) pēc tam, kad laikā no 2001. gada līdz 2004. gadam tā pieauga par 8 procentu punktiem, sasniedzot 64,8% no IKP. Pakāpenisks samazinājums sāksies tikai 2006. gadā, ko izraisīs nominālā IKP pieaugums un pāreja uz primārajiem pārpalikumiem. Parāda prognozēto virzību ietekmē tās pašas neskaidrības, kas deficīta attiecību.

- Atjauninājumā ir pārskatītas Francijas iestāžu nesen ieviestās strukturālās reformas. Programmā jo īpaši ir sīki aplūkota 2004. gada vasarā ieviestā veselības apdrošināšanas sistēmas reforma, kuras mērķis ir 2007. gadā panākt budžeta līdzsvaru veselības apdrošināšanas sistēmā (no deficīta 0,8% apmērā no IKP 2004. gadā), vienlaicīgi saglabājot medicīnas pakalpojumu kvalitāti. Reforma, kuras mērķis ir arī uzlabot sistēmas vispārējo vadību, ieviesa neatkarīgu brīdināšanas komiteju, kuras uzdevums ir formulēt ieteikumus, ja tā atklāj iespējamu novirzi no oficiālā mērķa. Veselības reformai sekoja 2003. gadā pieņemta būtiska pensiju sistēmas reforma, kura ievērojami palielināja finanšu stimulus, lai darbaspēks saglabātu aktivitāti līdz likumā noteiktajam pensijas vecumam un vēl pēc tā. Visbeidzot, programmā ir uzsvērts, ka jaunajam valsts sektora budžeta satvaram ( Loi Organique relative aux Lois de Finances ) ir jānodrošina turpmāka virzība valsts izdevumu programmu kvalitātes un efektivitātes veicināšanā, vienlaicīgi sekmējot budžeta mērķu sasniegšanu. Lai gan šīs reformas, iespējams, ir nepietiekamas, lai sasniegtu atjauninājumā noteiktos izdevumu mērķus un nodrošinātu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, tās ir vērstas pareizajā virzienā.

- Pastāv daži riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti, kuru pamatā ir prognozētās ar iedzīvotāju novecošanu saistītās budžeta izmaksas. Tie eksistē neatkarīgi no attiecīgi 2003. un 2004. gadā īstenotajām lielajām pensiju un veselības aprūpes sistēmas reformām. Ja nebūs turpmāku reformu, nākamajos gados arī būs nepieciešama papildu konsolidācija.

- Atjauninājumā izklāstītā vispārējā ekonomikas politika daļēji saskan ar valstij specifiskajam ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Francija ir īstenojusi galvenās strukturālās reformas, jo īpaši attiecībā uz pensiju un veselības sistēmu, kas uzlabo tās situāciju, risinot iedzīvotāju novecošanas sekas. Tomēr cikliski koriģētā deficīta samazinājums 2004. gadā būs ievērojami zemāks nekā ieteikts, un Francija neveica pasākumus, lai paātrinātu cikliski koriģētā deficīta samazinājumu, kad uzlabosies izaugsmes nosacījumi. Turklāt 2004. gada atjauninājumā prognozētā vidēja termiņa korekcija, lai gan tā ir ievērojama, nebūs pietiekama, lai panāktu līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli laika posmā, ko aptver atjauninājums, un saistībā ar to ir daudz neskaidrību.

- Ņemot vērā iepriekš doto izvērtējumu, Francijai būtu lietderīgi i) veikt visu vajadzīgo, lai nodrošinātu pārmērīga budžeta deficīta novēršanu 2005. gadā; ii) nodrošināt budžeta konsolidācijas turpināšanos turpmākajos gados pēc 2005. gada, lai panāktu līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli 2008. gadā; un iii) turpināt strukturālās reformas un kontrolēt izdevumus, lai nodrošinātu programmā nosprausto daudzgadu izdevumu mērķu sasniegšanu.

* * *

Pamatojoties uz šo izvērtējumu, Komisija ir pieņēmusi šeit pievienoto ieteikumu Padomes atzinumam par Francijas atjaunināto stabilitātes programmu un nosūta to Padomei.

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par Francijas atjaunināto stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam

EIROPAS SAVIENĪ BAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[6] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.

1. Padome 2005. gada 17. februārī izvērtēja Francijas atjaunināto stabilitātes programmu, kas aptver laika posmu no 2004. līdz 2008. gadam. Programma vispārīgi atbilst prasībām par datiem, kas ietvertas pārskatītajā „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Tomēr tajā nav sniegtas kopējā nodarbinātības pieauguma prognozes saskaņā ar valsts uzskaites datu definīciju, kas ir obligāti, un tajā nav dažu izvēles mainīgo lielumu. Attiecīgi Francijai tiek lūgts panākt pilnīgu atbilsmi datu prasībām.

2. Programmas pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs paredz reālā IKP pieaugumu 2,5% apmērā laikā no 2004. gada līdz 2008. gadam, kas ir mazliet virs iespējamā. Pamatojoties uz pašreiz pieejamo informāciju, šis scenārijs, šķiet, atspoguļo ticamus pieņēmumus par izaugsmi, kuri tomēr ir mazliet optimistiski. Programmas inflācijas prognozes arī šķiet iespējamas.

3. Padome 2003. gada 3. jūnijā nolēma, ka Francijā ir pārmērīgs budžeta deficīts, un ieteica to novērst vēlākais līdz 2004. gadam. Komisija savā Paziņojumā Padomei par „Vācijas un Francijas situāciju saistībā ar to pienākumu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru pēc Tiesas sprieduma”, kas tika pieņemts 2004. gada 14. decembrī,[7] Komisija secināja, ka 2005. gads ir uzskatāms par atbilstošu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas termiņu, tā kā Padomes 2003. gada novembra secinājumi bija radījuši juridiskas sekas, kamēr tos neanulēja Tiesa. Programmas budžeta stratēģijas primārais mērķis ir līdz 2005. gadam panākt budžeta deficīta samazinājumu zem 3% no IKP. Programmas mērķis ir arī nodrošināt nepārtrauktu valsts budžeta deficīta samazinājumu turpmākajos gados. Paredzams, ka no 2005. gada deficīts vienmērīgi samazināsies par 0,6–0,7 procentu punktiem no IKP gadā, sasniedzot 0,9% no IKP 2008. gadā. Salīdzinot ar iepriekšējo programmu, šajā atjauninājumā tiek apstiprināta plānotā korekcija, salīdzinot ar labvēlīgāku makroekonomikas scenāriju. Saskaņā ar Komisijas aprēķiniem, kuru pamatā ir programmas prognozes un kopīgi pieņemtā metodoloģija, arī cikliski koriģētā bilance no 2005. gada uzlabosies par 0,6-0,7 procentu punktiem gadā, sasniedzot -0,7% no IKP 2008. gadā. Līdzīgi kā iepriekšējos atjauninājumos, vidēja termiņa budžeta stratēģijas pamatā ir daudzgadu mērķu nospraušana valsts izdevumu palielināšanai reāla izteiksmē, kas nozīmē izdevumu un IKP attiecības samazinājumu. Plānots, ka ieņēmumu un IKP attiecība pamatā saglabāsies stabila, un tas papildus palīdz samazināt budžeta deficītu.

4. Pamatojoties uz pašreizējo informāciju, Francijas iestāžu veiktajiem pasākumiem ir jābūt pietiekamiem, lai 2005. gadā deficītu samazinātu līdz 3% no IKP. Tomēr Francijas budžeta situācija saglabājas nestabila. Pārmērīga deficīta novēršana prasa ieviest visus paredzētos pasākumus un papildu pasākumus, ja notiek negatīva attīstība. Turklāt, tā kā paredzētais budžeta deficīta samazinājums ir balstīts galvenokārt uz vienreizēju maksājumu 0,5% apmērā no IKP, pamatā esošā 2005. gadam prognozētā budžeta korekcija ir relatīvi pieticīga. Gados pēc 2005. gada budžeta iznākums varētu būt sliktāks, neka paredzēts programmā. Jo īpaši 2006. gadam nospraustais deficīta mērķis, īstenojot pašreizējo politiku, šķiet apdraudēts, ņemot vērā to, ka minētajam gadam ir izsludināti nodokļu samazinājumi un ka vienreizējie ienākumi pazudīs. Turklāt saskaņā ar pašreizējo politiku šķiet, ka 2006. – 2008. gadam nosprausto izdevumu mērķi ir grūti sasniegt, pat ja pēdējos gados īstenotās strukturālās reformas ir nepārprotami soļi pareizā virzienā. Tā kā iepriekšējos atjauninājumos izvirzītie mērķi ne tuvu nav sasniegti, pastāv arī bažas par izdevumu mērķu ticamību.

5. Ņemot vērā šo risku novērtējumu, nešķiet, ka programmas budžeta nostāja sniedz pietiekamu drošības rezervi pret noteiktā sliekšņa - 3% no IKP – pārkāpšanu līdz 2007. gadam pie normālām makroekonomikas svārstībām; tāpat nav pietiekami nodrošināt to, ka programmas laika posmā tiek sasniegts Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktais mērķis vidējā laika posmā – līdzsvaram tuvs budžeta stāvoklis.

6. Aplēsts, ka parāda attiecība 2004. gadā ir sasniegusi 64,8% no IKP, kas ir virs Līguma atsauces vērtības 60% no IKP. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība no 2006. gada samazināsies, 2008. gadā sasniedzot 62% no IKP. Parāda attiecības attīstību ietekmē tie paši riski, kas deficīta mērķus.

7. Attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti, šķiet, ka Francijai vērojami riski, kuru pamatā ir prognozētās iedzīvotāju novecošanas budžeta izmaksas. Tie eksistē neatkarīgi no attiecīgi 2003. un 2004. gadā īstenotajām lielajām pensiju un veselības aprūpes sistēmas reformām. Ja nebūs turpmāku reformu, nākamajos gados arī būs nepieciešama papildu konsolidācija, lai nodrošinātu valsts finanšu ilgtspējību.

8. 2004. gada atjauninājumā atspoguļotā vispārējā ekonomikas politika daļēji saskan ar valstij specifiskajam ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, jo īpaši valsts finanšu jomā. Francija ir īstenojusi galvenās strukturālās reformas, jo īpaši attiecībā uz veselības un pensiju sistēmu, kas uzlabo tās situāciju, risinot iedzīvotāju novecošanas sekas. Tomēr cikliski koriģētā deficīta samazinājums 2004. gadā būs ievērojami zemāks nekā ieteikts, un Francija neveica pasākumus, lai paātrinātu cikliski koriģētā deficīta samazinājumu, kad izaugsmes nosacījumi kļūs labvēlīgāki. Turklāt 2004. gada atjauninājumā plānotā vidēja termiņa korekcija, lai gan tā ir ievērojama, nenodrošinās līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli laika posmā, ko aptver programma, un saistībā ar to ir daudz neskaidrību.

* * *

Ņemot vērā iepriekš minēto izvērtējumu, Padome uzskata, ka Francijai ir:

i) jāveic viss vajadzīgais, lai nodrošinātu pārmērīga budžeta deficīta novēršanu 2005. gadā;

ii) jānodrošina budžeta konsolidācijas turpināšanās turpmākajos gados pēc 2005. gada, lai panāktu līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli 2008. gadā; un

iii) jāturpina strukturālās reformas un jākontrolē izdevumi, lai nodrošinātu programmā nosprausto daudzgadu izdevumu mērķu sasniegšanu.

Tabula: Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |

Reālais IKP (izmaiņas %) | SP Dec 2004 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,5 |

KOM Okt 2004 | 2,4 | 2,2 | 2,2 | n.p. | n.p. |

SP Dec 2003 | 1,7 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | n.p. |

SPCI inflācija (%) | SP Dec 2004 | 2,2 | 1,8 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |

KOM Okt 2004 | 2,3 | 2,0 | 1,8 | n.p. | n.p. |

SP Dec 2003 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | n.p. |

Valsts bilance (% no IKP) | SP Dec 2004 | -3,6 | -2,9 | -2,2 | -1,6 | -0,9 |

KOM Okt 2004 | -3,7 | -3,0 | -3,3 | n.p. | n.p. |

SP Dec 2003 | -3,55 | -2,9 | -2,2 | -1,5 | n.p. |

Primārā bilance (% no IKP) | SP Dec 2004 | -0,7 | 0,1 | 0,8 | 1,5 | 2,2 |

KOM Okt 2004 | -0,7 | -0,1 | -0,4 | n.p. | n.p. |

SP Dec 2003 | -0,6 | 0,1 | 0,9 | 1,6 | n.p. |

Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP Dec 2004¹ KOM Okt 2004 SP Dec 2003¹ | -3,4 -3,5 -3,2 | -2,7 -2,8 -2,6 | -2,0 -3,1 -1,9 | -1,4 n.p. -1,3 | -0,7 n.p. n.p. |

Valsts bruto parāds (% no IKP) | SP Dec 2004 | 64,8 | 65,0 | 64,6 | 63,6 | 62,0 |

KOM Okt 2004 | 64,9 | 65,5 | 66,3 | n.p. | n.p. |

SP Dec 2003 | 62,8 | 63,2 | 62,8 | 61,8 | n.p. |

Piezīme: 1Komisijas dienestu aprēķini, balstoties uz programmā iekļauto informāciju. Avoti: Stabilitātes programma; Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognoze; Komisijas aprēķini. |

[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem dotas atsauces šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[2] 2004. gada 14.12 dokuments KOM(2004) 813.

[3] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, ko ECOFIN ir apstiprinājusi 10.7.2001.

[4] KOM(2002) 668, 27.11.2002.

[5] Kopš 2005. gada budžeta projekta iesniegšanas 2004. gada septembrī šis vienreizējais maksājums ir pārskatīts, lēšot to 0,5% apmērā no IKP. Lai gan šis precizējums tika iestrādāts Komisijas dienestu rudens prognozē, programmas prognožu pamatā joprojām ir sākotnējā aplēse 0,4% no IKP.

[6] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Šajā tekstā minētie dokumenti atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[7] 2004. gada 14.12 dokuments KOM(2004) 813.