(4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

(5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

(6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

(7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi plašāku krīzes gatavības plānu izstrādei.

(8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Igaunija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

(9)Paredzams, ka pandēmijas sociālekonomiskās sekas atšķirīgu specializācijas modeļu dēļ dažādās nozarēs un reģionos izpaudīsies nevienmērīgi. Tas Igaunijā rada nevienlīdzības palielināšanās risku. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

(10)Igaunija savu 2020. gada valsts reformu programmu iesniedza 2020. gada 30. aprīlī un 2020. gada stabilitātes programmu – 2020. gada 28. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

(11)Uz Igauniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Igaunijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 4,1 %, kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP gadā. Komisijas vispārīgais vērtējums liecina, ka 2019. gadā bijusi būtiska novirze no ieteiktajām korekcijām, kas vajadzīgas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai. Tomēr, ņemot vērā vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu, nav jāveic papildu pasākumi saskaņā ar būtiskas novirzes procedūru.

(12)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālais deficīts palielināsies no 0,3 % no IKP 2019. gadā līdz 10,1 % no IKP 2020. gadā. Prognozēts, ka 2021. gadā deficīts samazināsies līdz 3,8 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 8,4 % no IKP, bet 2020. gadā tā saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu palielināsies līdz 21,9 %. Makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība Covid-19 pandēmijas dēļ.

(13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Igaunija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 4,3 % no IKP. Šie pasākumi ietver veselības aprūpes pakalpojumu stiprināšanu, ārkārtas palīdzību grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, pagaidu algu subsīdijas un lielākas publiskās investīcijas. Igaunija turklāt ir paziņojusi par pasākumiem, kas palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, neradot tiešu ietekmi uz budžetu. Šie pasākumi ietver aizdevumu garantijas un aizdevumus uzņēmumiem 8,7 % apmērā no IKP. Kopumā Igaunijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

(14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Igaunijas vispārējās valdības bilance tiek prognozēta –8,3 % apmērā no IKP 2020. gadā un –3,4 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP gan 2020., gan 2021. gadā joprojām nepārsniegs 60 % – saskaņā ar prognozi 2021. gadā tā būs 22,6 %. Salīdzinājumā ar stabilitātes programmu Komisija 2020. gadam prognozē mazāku valdības budžeta deficītu, kas skaidrojams ar makroekonomikas prognožu atšķirībām.

(15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Igaunija 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais deficīta kritērijs būtu jāuzskata par neizpildītu.

(16)Igaunija ārkārtas stāvokli Covid-19 pandēmijas dēļ izsludināja 2020. gada 12. martā, un tas ilga līdz 2020. gada 17. maijam. Valdības sākotnējā reakcija bija vērsta uz to, lai novērstu vīrusa tālāku izplatīšanos un nodrošinātu Igaunijas ekonomikas pēc iespējas normālu darbību. Pandēmijas izplatības apstādināšanai paredzētie ierobežojumi smagi ietekmēja ekonomiku. Kopš ārkārtas stāvokļa izsludināšanas reģistrēto bezdarbnieku skaits pieauga par 35 %. Lielākais jaunreģistrēto bezdarbnieku skaits ir bijis mazumtirdzniecības un klientu apkalpošanas, būvniecības, ēdināšanas, izmitināšanas un pasākumu organizēšanas jomā. Paredzams, ka bezdarba līmenis 2020. gadā pieaugs līdz 9,2 %, bet 2021. gadā samazināsies līdz 6,5 %. Igaunijas parlaments 2020. gada 15. aprīlī apstiprināja 2020. gada papildu budžetu. Tika ieviesti jauni pasākumi ar mērķi saglabāt darbvietas, novērst masveida atlaišanu un nodrošināt uzņēmumiem likviditāti. Budžetā ir paredzēts plašs pasākumu kopums, ieskaitot atbalstu veselības aprūpes nozarei un pašvaldībām, dažas investīciju programmas un vispārēju likviditātes atbalstu uzņēmumiem (piemēram, garantiju shēmas un nodokļu maksājumu atlikšanu). Mikrouzņēmumiem un tūrisma nozarei paredzēti daži specifiski pasākumi, tajā skaitā daži pasākumi, kas konkrēti mērķēti uz smagāk skartajiem reģioniem. Ir ieviesti papildu pasākumi nodokļu jomā, piemēram, uz laiku samazināts dīzeļdegvielas, dabasgāzes un elektroenerģijas akcīzes nodoklis. Pasākumu kopumā paredzēts arī pagaidu kārtā apturēt valsts iemaksas otrā līmeņa pensiju shēmā.

(17)Igaunija ir noteikusi vērā ņemamus pasākumus Covid-19 izplatīšanās un ietekmes uz veselību iegrožošanai. Tomēr Covid-19 uzliesmojums ir izgaismojis dažus veselības sistēmas strukturālos trūkumus, kas saistīti ar pieejamo finanšu resursu un cilvēkresursu ierobežotību. Veselības sistēmas noturību ir iedragājis veselības aprūpes darbinieku trūkums un nevienmērīga primārās aprūpes un kritiski svarīgā medicīniskā aprīkojuma pieejamība. Igaunijai būs arī jātiek galā ar problēmu, ka ārkārtas situācijas dēļ uzkrājas gadījumi, kuros ārstēšana tiek atlikta vai nav pieejama. Turklāt jau pirms slimības uzliesmojuma Igaunijas iedzīvotāju norādītās neapmierinātās vajadzības pēc medicīniskās aprūpes bija vienas no lielākajām Savienībā ilgā gaidīšanas laika dēļ gan uz primāro, gan specializēto aprūpi. Šie faktori un ar dzīvesveidu saistītie riski palīdz izskaidrot iedzīvotāju slikto veselības stāvokli. Veselības sistēmas pieejamības un noturības uzlabošana ir priekšnosacījums efektīvai reaģēšanai uz pandēmijas izplatīšanos un ar iedzīvotāju veselības stāvokli saistīto problēmu novēršanai.

(18)Nepieciešamība uzlabot Igaunijas sociālās drošības tīkla piemērotību ir jau sena problēma. Jau pirms pašreizējās krīzes sociālie pabalsti Igaunijā tika vērtēti kā tādi, kas nabadzības līmeni mazina mazāk efektīvi nekā vidēji ES. Turklāt bezdarbnieka pabalstu sistēmas tvērumā ir trūkumi attiecībā uz personām, kuras strādā nestandarta darbu vai īsus periodus. Covid-19 pandēmijas negatīvā ietekme uz nodarbinātību un ienākumiem apvienojumā ar pienācīga seguma trūkumu varētu palielināt nabadzību, jo īpaši bezdarbnieku mājsaimniecībās. Igaunija ir ieviesusi saīsināta darbalaika shēmu ar speciālām subsīdijām skartajiem uzņēmumiem, lai tie saglabātu darbvietas. Šis pasākums ir paredzēts tikai uz diviem mēnešiem, ar ko krīzes ietekmes mazināšanai varētu nepietikt, jo grūtības var ieilgt un dažās ekonomikas nozarēs parādīties vēlāk. Pandēmija ir saasinājusi grūtības, kas saistītas ar sociālo pakalpojumu pieejamību par samērīgām cenām, ieskaitot ilgtermiņa aprūpes pakalpojumu nodrošinājumu, jo īpaši vecāka gadagājuma cilvēkiem, cilvēkiem ar invaliditāti un personām ar maziem ienākumiem. Šīs problēmas palīdzētu novērst turēšanās pie plāna attīstīt integrētu sociālo un veselības pakalpojumu sniegšanu. Ir svarīgi nodrošināt sociālo partneru jēgpilnu un savlaicīgu iesaisti ierobežojumu atcelšanas un sekojošā atveseļošanas procesa formulēšanā un līdztekus stiprināt to spējas šajā jomā.

(19)Covid-19 krīze ir skārusi Igaunijas uzņēmumus daudzās nozarēs, taču vissmagāk tā skārusi mazos un vidējos uzņēmumus. Negatīvo ietekmi uz saimniecisko darbību ir izraisījuši ne tikai ierobežojumi, bet arī pieprasījuma samazināšanās eksporta tirgos un globālo vērtības ķēžu pārrāvumi. Ietekmes mazināšanai ir paredzēti valdības noteiktie likviditātes atbalsta pasākumi, taču, lai tie spētu atbalstīt dzīvotspējīgos uzņēmumus visās skartajās nozarēs, noteicoša būs to ātra un efektīva īstenošana, turklāt līdztekus jāsaglabā banku nozares noturība. Mazo un vidējo uzņēmumu naudas plūsmas uzlabošanā var palīdzēt arī nodokļu maksājumu atlikšana un kredītbrīvdienas. Turklāt ekonomikas atveseļošanās norise būs atkarīga arī no tā, cik trāpīgi būs investēts. Pašreizējā krīze ir izcēlusi digitālo un novatorisko risinājumu nozīmi saimnieciskās darbības uzturēšanā. E-pārvalde ir darbojusies labi, taču mazo un vidējo uzņēmumu digitalizācijas turpināšana palielinātu to noturību un palīdzētu paātrināt atveseļošanos, radot produktivitātes pieaugumu vidējā termiņā. Pēdējos gados visa ekonomika ir tikusi arvien vairāk digitalizēta. Tomēr ražošanas nozarē informācijas un komunikācijas tehnoloģiju apguve līdz šim ir bijusi lēna. Lai gan Igaunijas vispārējais sniegums inovācijas jomā 2019. gadā uzlabojās, pētniecībā balstīto inovācijas spēju un darbības līmenis uzņēmējdarbībā joprojām ir zems. Pētniecībā balstītā inovācija un inovatīvu risinājumu ieviešana uzņēmumos varētu uzlabot valsts konkurētspēju un stimulēt ekonomikas izaugsmi. Lai palīdzētu uzņēmumiem atlabt no krīzes, būs svarīgi nodrošināt labu piekļuvi finansējumam, tostarp jaunuzņēmumu piekļuvi pašu kapitāla finansējumam.

(20)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotībās stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp, veicot attiecīgas reformas. Kā cita starpā atspoguļots Igaunijas Nacionālajā enerģētikas un klimata plānā, valsts ilgtspējīga izaugsme ir atkarīga no progresa virzībā uz dekarbonizāciju, ko paredzēts panākt, mazinot enerģētikas, transporta un ēku sektora oglekļietilpīgumu, pārstrukturējot degslānekļa rūpniecību un uzlabojot resursu produktivitāti, tostarp ieviešot aprites ekonomikas darījumdarbības modeļus. Igaunijas resursu produktivitāte ir viena no mazākajām Savienībā, savukārt energopatēriņa līmenis pārsniedz ES vidējo rādītāju. Visaptveroša aprites ekonomikas stratēģija, kas papildinātu Nacionālo enerģētikas un klimata plānu, varētu palīdzēt pārejā uz dekarbonizāciju, samazināt degslānekļa rūpniecības negatīvo ietekmi uz vidi un stimulēt ekonomiku. Igaunija ir perifēra valsts ar mazu iedzīvotāju blīvumu, tāpēc tās saimnieciskajai darbībai un eksportam ir nozīmīga labi funkcionējoša un savstarpēji savienota transporta sistēma. Igaunijas transporta infrastruktūrai ir daži trūkumi savienojamības un ilgtspējas ziņā. Dzelzceļa transports un intermodālais transports joprojām ir nepietiekami attīstīti. Autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējos gados ir palielinājušās, un atjaunojamo energoresursu enerģijas izmantojums transporta nozarē atpaliek no valsts mērķrādītājiem. Rail Baltica projekts un energotīklu starpsavienojumu projekti Igaunijai ir būtiskas investīciju prioritātes, kuru nolūks ir uzlabot apgādes drošumu un palielināt integrāciju vienotajā tirgū. Lai panāktu ilgtspējīgu ekonomikas atveseļošanos un samazinātu reģionālās atšķirības, ir būtiski sekmēt investīciju projektus, kuros ņemti vērā vidiskie un klimata apsvērumi. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Igaunijai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijā, kas ietverta ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Igaunijai optimāli izmantot minēto fondu.

(21)Igaunijas banku nozare kopumā ir stabila, taču joprojām pastāv riski saistībā ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju. Ir veikti pasākumi nolūkā ierobežot pakļautību riskiem, mazāk pieņemot nerezidentu noguldījumus, taču valsts risku izvērtējumā nav ietverti citi iespējami riskantie produkti, piemēram, turētājbankas pakalpojumi nerezidentiem. Attiecīgi atjauninot valsts risku izvērtējumu, tiktu nodrošināts, ka riski ir pienācīgi apzināti, un tiktu pavērta iespēja īstenot nepieciešamos riska mazināšanas pasākumus. Lai gan uzraudzības ietvaros ir veikti pasākumi pret noteikumiem neatbilstīgām bankām un maksājumu iestādēm, uzraudzības un izpildes panākšanas efektivitāti vēl varētu uzlabot. Konkrēti, vēl nav pieņemti tiesību akti par preventīvā satvara stiprināšanu, konfiskāciju un administratīvo sodu palielināšanu. Izmeklēšana noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas lietās rit gausi. Vēl nav pietiekami nostiprinātas finansiālā uzrauga spējas un vēl nav pilnībā īstenota uz riskiem balstītā uzraudzības pieeja, jo īpaši attiecībā uz tematiskajām pārbaudēm uz vietas. Informācijas apmaiņa starp finanšu ziņu vākšanas vienību un tiesībaizsardzības iestādēm nav pietiekami proaktīva.

(22)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Igaunijai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

(23)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Igaunija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.