EIROPAS KOMISIJA Briselē, 10.1.2017 COM(2017) 8 final 2017/0002(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 16. panta 1. punktā, kas izveidots ar Lisabonas līgumu, nostiprināts princips, ka ikvienai personai ir tiesības uz savu personas datu aizsardzību. Turklāt ar LESD 16. panta 2. punktu ir izveidots īpašs juridiskais pamats noteikumu par personas datu aizsardzību pieņemšanai. Personas datu aizsardzība ir ietverta Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 8. pantā, piešķirot tai pamattiesības statusu. Tiesības uz personas datu aizsardzību piemēro arī personas datu apstrādei Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās. Galvenais tiesību akts par personas datu aizsardzību pašreizējā ES tiesiskā regulējuma ietvaros ir Regula (EK) Nr. 45/2001, ko pieņēma 2001. gadā, vēloties sasniegt divus mērķus: aizsargāt pamattiesības uz datu aizsardzību un garantēt personas datu brīvu plūsmu visā Savienībā. To papildina Lēmums Nr. 1247/2002/EC. 2016. gada 27. aprīlī Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome pieņēma Vispārīgo datu aizsardzības regulu (Regula (ES) 2016/679), kas stāsies spēkā 2018. gada 25. maijā. Ar šo regulu ir noteikts, ka, lai nodrošinātu stingru un saskaņotu regulējumu datu aizsardzībai Savienībā un nodrošinātu, ka abi šie instrumenti ir piemērojami vienlaikus, Regula (EK) Nr. 45/2001 ir jāpielāgo Regulā (ES) 2016/679 noteiktajiem principiem un noteikumiem. Tas atbilst saskaņotai pieejai personas datu aizsardzības jomā visā Savienībā, kas paredz, ka Savienības iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru datu aizsardzības noteikumiem ir jābūt pēc iespējas vairāk saskaņotiem ar tiem datu aizsardzības noteikumiem, kas pieņemti attiecībā uz dalībvalstīm. Ja priekšlikuma noteikumi ir balstīti uz tās pašas koncepcijas, kas ir Regulas (ES) 2016/679 noteikumu pamatā, abus šos noteikumus ir jāinterpretē viendabīgi, jo īpaši tāpēc, ka priekšlikuma sistēma ir ekvivalenta Regulas (ES) 2016/679 sistēmai. Regulas (EK) Nr. 45/2001 pārskatā ir ņemti vērā rezultāti, kas iegūti, iztaujājot un apspriežoties ar ieinteresētajām personām, un veicot izvērtējumu par tās piemērošanu pēdējo 15 gadu laikā. Šī iniciatīva neietilpst Normatīvās atbilstības programmas (REFIT) ietvaros. •Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Šā priekšlikuma mērķis ir saskaņot Regulas (EK) Nr. 45/2001 noteikumus ar Regulā (ES) 2016/679 noteiktajiem principiem un noteikumiem, lai nodrošinātu stingru un saskaņotu regulējumu datu aizsardzībai Savienībā. Priekšlikumā ir ietverti arī Regulas (ES) XXXX/XX noteikumi [ePrivātuma regula], kas attiecas uz galalietotāju termināliekārtu aizsardzību. •Atbilstība citiem Savienības politikas virzieniem Neattiecas 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Fizisku personu aizsardzība attiecībā uz viņu personas datu apstrādi ir pamattiesības, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 8. panta 1. punktā. Šā priekšlikuma pamatā ir LESD 16. pants, kas ir juridiskais pamats datu aizsardzības noteikumu pieņemšanai. Ar šo pantu atļauts pieņemt noteikumus par fizisko personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, ko veic Savienības iestādes, struktūras, biroji un aģentūras, veicot darbības, kas ietilpst Savienības tiesību aktu darbības jomā. Turklāt ir atļauts pieņemt noteikumus par personas datu brīvu apriti, ietverot personas datus, kurus apstrādā šīs iestādes, struktūras, biroji un aģentūras. •Subsidiaritāte (jomas, kas nav Savienības ekskluzīvā kompetencē) Regulas priekšmets ir Savienības ekskluzīvā kompetencē, jo tikai Savienība var pieņemt noteikumus, ar kuriem reglamentē personas datu apstrādi Savienības iestādēs.

•Proporcionalitāte Saskaņā ar proporcionalitātes principu, lai sasniegtu pamatmērķi nodrošināt vienlīdzīgu fizisko personu aizsardzību attiecībā uz viņu personas datu apstrādi un personas datu brīvu plūsmu visā Savienībā, ir nepieciešams un lietderīgi ieviest noteikumus par personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās. Šī regula nepārsniedz izvirzītā mērķa sasniegšanai nepieciešamās darbības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. panta 4. punkta noteikumiem, •Juridiskā instrumenta izvēle Regula tiek uzskatīta par atbilstošu juridisko instrumentu fizisku personu aizsardzībai attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās birojos un aģentūrās un šādu datu brīvu apriti. Fiziskām personām tā nodrošina juridiski īstenojamas tiesības, bet Savienības iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām nosaka pienākumus, veicot datu apstrādi. Tā paredz neatkarīgas uzraudzības iestādes – Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja – ieviešanu, kas atbild par uzraudzību pār personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās. 3.EX-POST NOVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI 2010. un 2011. gadā Komisija veica apspriedes ar ieinteresētajām pusēm un sagatavoja ietekmes novērtējumu datu aizsardzības reformas paketes izstrādes kontekstā, kas informē par Regulā (EK) Nr. 45/2001 piedāvātajām izmaiņām. Šajā pašā kontekstā Komisija veica arī datu aizsardzības koordinatoru (DPC) aptauju. Informāciju par Regulas (EK) Nr. 45/2001 praktisko piemērošanu Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās sniedza Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs (EDAU), citas Savienības iestādes, struktūras, biroji un aģentūras, citi Komisijas ģenerāldirektorāti un ārējs līgumslēdzējs. Anketa ar jautājumiem tika nosūtīta datu aizsardzības speciālistu (DPO) tīklam. 2015. gada 9. jūlijā, 2015. gada 22. oktobrī, 2016. gada 19. janvārī un 2016. gada 15. martā vairāku Savienības iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru datu aizsardzības speciālisti rīkoja darbseminārus par Regulas (EK) Nr. 45/2001 reformu. 2013. gadā Komisija pieņēma lēmumu veikt izvērtējumu par to, kā Regula (EK) Nr. 45/2001 ir tikusi piemērota līdz minētajam gadam, un uzticēja to veikt ārpakalpojuma sniedzējam. Izvērtējuma gala rezultātus (noslēguma ziņojumu, piecas gadījumu izpētes un atsevišķu pantu analīzi) Komisija saņēma 2015. gada 8. jūnijā. Izvērtējumā tika secināts, ka datu aizsardzības speciālistiem un EDAU izveidotā pārvaldības sistēma ir efektīva. Pilnvaru sadalījums starp datu aizsardzības speciālistiem un EDAU ir skaidrs un līdzsvarots, un abām šīm pusēm ir piešķirtas atbilstošas pilnvaras. Tomēr grūtības varētu rasties tāpēc, ka vadība varētu nenodrošināt pietiekamu atbalstu datu aizsardzības speciālistu pilnvaru īstenošanai. Izvērtējumā tika secināts, ka Regulu (EK) Nr. 45/2001 var labāk īstenot, izmantojot EDAU uzliktas sankcijas. Paplašinot tā uzraudzības pilnvaru lietojumu, varētu sekmēt labāku datu aizsardzības noteikumu ieviešanu. Izvērtējumā tika secināts arī tas, ka pirms datu apstrādes darbību izpildes datu pārziņiem vajadzētu izvēlēties risku vadības pieeju un veikt risku izvērtējumu, lai varētu labāk izpildīt datu saglabāšanas un drošības prasības. Izvērtējuma rezultātā tika secināts, ka Regulas (ES) Nr. 45/2001 XV nodaļa, kurā aprakstīts telekomunikāciju sektors, ir novecojusi, un šo nodaļu vajadzētu saskaņot ar E-privātuma direktīvu. Secināts tika arī tas, ka ir nepieciešams paskaidrot atsevišķas Regulas (EK) Nr. 45/2001 pamatdefinīcijas. Tas ietver datu pārziņu identificēšanu Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās, saņēmēju definīciju un konfidencialitātes pienākuma paplašināšanu, iekļaujot ārējus apstrādātājus. Izvērtējumā tika norādīts arī tas, ka vajadzētu vienkāršot paziņojumu sniegšanu un iepriekšējās pārbaudes, kas paaugstinātu efektivitāti un mazinātu administratīvo slogu. Izvērtētājs ir veicis tiešsaistes aptauju 64 Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās. Uz aptaujas jautājumiem atbildes ir sniegušas 422 par datu pārziņiem atbildīgās amatpersonas, 73 datu aizsardzības speciālisti, 118 datu aizsardzības koordinatori un 109 IT jomas darbinieki. Izvērtētājs ir intervējis arī vairākas ieinteresētās puses. 2015. gada 26. martā izvērtētājs un Komisija organizēja noslēguma darbsemināru, kurā piedalījās datu pārziņi, datu aizsardzības speciālisti, datu aizsardzības koordinatori un EDAU pārstāvji. •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Skatīt iepriekšējā punktā sniegto atsauci uz izvērtējumu. •Ietekmes novērtējums Šis priekšlikums ietekmēs galvenokārt Savienības iestādes, struktūras, birojus un aģentūras. To apstiprina informācija, kas iegūta no EDAU, citām Savienības iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām, Komisijas ģenerāldirektorātiem un ārējā līgumslēdzēja. Turklāt, to jauno pienākumu ietekme, kas izriet no Regulas (ES) 2016/679, ar kuru paredzēts saskaņot šo regulu, ir tikusi novērtēta minētās regulas sagatavošanās darbu kontekstā. Šādos apstākļos šai regulai nav nepieciešams veikt īpašu ietekmes novērtējumu. •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana Neattiecas

•Pamattiesības Tiesības uz personas datu aizsardzību ir noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (“harta”) 8. pantā, LESD 16. pantā un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pantā. Kā to ir uzsvērusi Eiropas Savienības Tiesa, tiesības uz personas datu aizsardzību nav absolūta prerogatīva, bet ir jāņem vērā saistībā ar tās funkciju sabiedrībā. Datu aizsardzība ir cieši saistīta arī ar privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, ko aizsargā Hartas 7. pants. Šajā priekšlikumā ir ietverti noteikumi fizisku personu aizsardzībai attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās birojos un aģentūrās un šādu datu brīvu apriti. Citas Hartā ietvertās pamattiesības, kuras varētu tikt ietekmētas, ir šādas: vārda brīvība (11. pants), tiesības uz īpašumu un jo īpaši intelektuālā īpašuma aizsardzību (17. panta 2. punkts), jebkāda veida diskriminācijas aizliegums, pamatojoties uz rasi, etnisko izcelsmi, ģenētiskām īpatnībām, reliģiju vai pārliecību, politiskiem vai jebkuriem citiem uzskatiem, invaliditāti vai dzimumorientāciju (21. pants), bērnu tiesības (24. pants), tiesības uz augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni (35. pants), tiesības piekļūt dokumentiem (42. pants), un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu (47. pants). 4.IETEKME UZ BUDŽETU Skatīt pielikumā pievienoto finanšu pārskatu. 5.CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un uzraudzības, novērtēšanas un ziņošanas kārtība Neattiecas •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām) Neattiecas I NODAĻA – VISPĀRĪGI NOTEIKUMI Regulas 1. pantā ir definēts regulas priekšmets un – tāpat kā Regulas (EK) Nr. 45/2001 1. pantā – noteikti abi regulas mērķi: aizsargāt pamattiesības uz datu aizsardzību un garantēt personas datu brīvu plūsmu visā Savienībā. Tajā ir noteikti arī galvenie Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja uzdevumi. Regulas 2. pantā ir noteikta tās piemērošanas joma: Šo regulu piemēro attiecībā uz personas datu apstrādi, izmantojot automātiskus vai citus līdzekļus, visās Kopienas iestādēs un struktūrās, ciktāl minētā apstrāde notiek, pildot darbības, kas pilnībā vai daļēji ietilpst Savienības tiesību aktu darbības jomā. Regulas materiālā piemērošanas joma ir tehnoloģiski neitrāla. Fizisku personu datu aizsardzība attiecas gan uz personas datu apstrādi ar automatizētiem līdzekļiem, gan uz datu manuālu apstrādi, ja personas dati ir ietverti vai tos paredzēts ietvert kartotēkā. Regulas 3. pantā ietvertas regulā izmantoto terminu definīcijas. Izņemot tādas definīcijas kā “Savienības iestādes un struktūras”, “pārzinis”, “lietotājs” un “saraksts”, kas ir specifiskas šai regulai, regulā ir izmantoti termini, kas noteikti Regulā (ES) 2016/679, Regulā (ES) 0000/00 [jaunā E-privātuma regula], Direktīvā 00/0000/ES [Direktīva, ar kuru izveido Eiropas elektroniskās saziņas kodeksu] un Komisijas Direktīvā 2008/63/EK. II NODAĻA – PRINCIPI Regulas 4. pantā ir noteikti personas datu apstrādes principi, kas atbilst Regulas (ES) 2016/679 5. pantā minētajiem. Salīdzinājumā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001 ir ieviesti jauni pārredzamības, godīguma un konfidencialitātes principi. 5. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 6. pantu, un tajā ir noteikti likumīgas apstrādes kritēriji, izņemot pārziņa likumīgas intereses kritēriju, kas nav attiecināms uz publisko sektoru un tāpēc nav piemērojams Savienības iestādēm un struktūrām. 5. pantā ir nostiprināti kritēriji, kas ir noteikti Regulas (EK) Nr. 45/2001 5. pantā. 6. pantā ir paskaidroti apstākļi, kādos drīkst veikt apstrādi citā savietojamā nolūkā saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 6. panta 4. punktu. Salīdzinājumā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 6. pantu šī jaunā prasība ievieš lielāku elastību un juridisko noteiktību attiecībā uz turpmāku apstrādi savietojamā nolūkā. Regulas 7. pantā, atbilstoši Regulas (ES) 2016/679 7. pantā noteiktajam, ir paskaidroti nosacījumi, kas jāievēro, lai piekrišana būtu spēkā kā likumīgas apstrādes juridiskais pamats.

Regulas 8. pantā, atbilstoši Regulas (ES) 2016/679 8. pantā noteiktajam, ir paredzēti papildu nosacījumi bērnu personas datu apstrādes likumībai saistībā ar informācijas sabiedrības pakalpojumiem, ko tieši piedāvā bērniem. Tajā ir noteikts, ka, lai bērna izteiktu piekrišanu varētu uzskatīt par derīgu, bērnam ir jābūt vismaz 13 gadus vecam. Regulas 9. pantā, atbilstoši Regulas (EK) Nr. 45/2001 8. pantā noteiktajam, ir iekļauti noteikumi par īpaša aizsardzības līmeņa piemērošanu personas datu nosūtīšanai saņēmējiem, kas nav Savienības iestādes un struktūras un kas veic uzņēmējdarbību Savienībā, un kam piemēro Regulas (ES) 2016/679 vai Direktīvas (ES) 2016/680 prasības. Pantā ir paskaidrots, ka gadījumos, kad datu nosūtīšanu ierosina pārzinis, viņam ir uzskatāmi jāparāda datu nosūtīšanas nepieciešamība un proporcionalitāte. Regulas 10. pantā ir noteikts vispārīgs aizliegums apstrādāt īpašas personas datu kategorijas un izņēmumi no šī vispārīgā noteikuma, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 9. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 10. pantā noteikto. Regulas 11. pantā, saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 10. pantā noteikto un atbilstoši Regulas (EK) Nr. 45/2001 10. panta 5. punktam, ir ietverti nosacījumi par to, kā apstrādāt personas datus par sodāmību un pārkāpumiem. 12. pantā ir paskaidroti pārziņa pienākumi pret datu subjektu saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 11. pantu, nosakot, ka, ja pārziņa apstrādātie personas dati neļauj pārzinim identificēt fizisku personu, pārzinim nebūtu jāuzliek pienākums iegūt papildu informāciju, lai identificētu datu subjektu, ja ieguves vienīgais nolūks ir kāda šīs regulas noteikuma ievērošana. Tomēr pārzinim nebūtu jāatsakās pieņemt papildu informāciju, ko sniedz datu subjekts, lai pamatotu savu tiesību īstenošanu. Regulas 13. pantā, balstoties uz Regulas (ES) 2016/679 89. panta 1. punktā noteikto, ir ietverti noteikumi par garantijām, kas attiecas uz apstrādi arhivēšanas nolūkos sabiedrības interesēs, zinātniskās vai vēstures pētniecības nolūkos vai statistikas nolūkos. III NODAĻA – DATU SUBJEKTA TIESĪBAS 1. iedaļa – Caurskatāmība un tās kārtība Pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 12. pantu, regulas 14. pantā ir ieviests pārziņa pienākums nodrošināt caurskatāmu, viegli pieejamu un saprotamu informāciju un procedūras un mehānismus, ar ko nodrošina, ka datu subjekts var izmantot savas tiesības, ietverot arī līdzekļus elektronisku pieprasījumu iesniegšanai un nosakot, ka atbilde uz datu subjekta pieprasījumu jāsniedz konkrētā termiņā un atteikuma gadījumā jānorāda tā iemesli. Tā kā nav paredzēts, ka Savienības iestādes un struktūras jebkuros apstākļos varētu pieprasīt samaksu, kas segtu informācijas sniegšanas administratīvās izmaksas, šī Regulā (ES) 2016/679 paredzētā iespēja nav pārņemta. 2. iedaļa – Informācija un piekļuve datiem 15. pantā ir precizēti pārziņa informācijas pienākumi pret datu subjektu gadījumos, kad personas datus iegūst no datu subjekta, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 13. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 11. pantu, sniedzot informāciju datu subjektam, ieskaitot par uzglabāšanas termiņu, tiesībām iesniegt sūdzību un attiecību uz starptautisku nosūtīšanu. 16. pantā, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 14. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 12. pantu, ir precizēti pārziņa informācijas pienākumi pret datu subjektu gadījumos, kad personas datus neiegūst no datu subjekta, sniedzot informāciju avotam, no kura dati ir iegūti. Tajā ir saglabāti Regulā (ES) 2016/679 paredzētie izņēmumi, piemēram, šāds pienākums nav jāpilda, ja datu subjekta rīcībā jau ir šāda informācija, šādas informācijas sniegšana nav iespējama vai tā prasītu no pārziņa nesamērīgi lielas pūles, ir jāsaglabā personas datu konfidencialitāte, ievērojot dienesta noslēpuma glabāšanas pienākumu, ko reglamentē ar Savienības tiesību aktiem, vai ja datu reģistrēšana vai izpaušana ir īpaši paredzēta likumā. Tas varētu attiekties, piemēram, uz procedūrām, kuras veic dienesti, kas atbild par sociālā nodrošinājuma vai veselības jautājumiem. 17. pantā, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 15. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 13. pantu, ir paredzētas datu subjekta tiesības piekļūt viņa personas datiem, pievienojot jaunus elementus, piemēram, pienākumu informēt datu subjektu par glabāšanas termiņu, tiesībām uz labošanu, tiesībām uz dzēšanu un tiesībām iesniegt sūdzību. 3. iedaļa – Labošana un dzēšana Regulas 18. pantā ir noteiktas datu subjekta tiesības uz informācijas labošanu, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 16. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 14. pantā noteikto. Regulas 19. pantā, saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 17. pantā noteikto un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 16. pantu, ir noteiktas datu subjekta tiesības tikt aizmirstam un tiesības uz datu dzēšanu. Pantā aprakstīti nosacījumi tiesībām tikt aizmirstam, ietverot pārziņa, kas publicējis personas datus, pienākumu informēt trešās personas par datu subjekta pieprasījumiem dzēst saites uz viņa personas datiem, to kopijām vai atveidojumiem. 20. pantā ir ieviestas tiesības ierobežot apstrādi atsevišķos gadījumos, izvairoties no Regulā (EK) Nr. 45/2001 izmantotā neskaidrā termina “bloķēšana” un nodrošinot atbilstību jaunajai terminoloģijai, kas lietota Regulas (ES) 2016/679 18. pantā. Regulas 21. pantā, saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 19. pantā noteikto un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 17. pantu, ir noteikts pārziņa pienākums ziņot katram saņēmējam, kuram personas dati ir izpausti, par jebkuru personas datu labojumu vai dzēšanu vai ierobežošanu, izņemot, ja tas nav iespējams vai prasītu nesamērīgi lielas pūles. Pārzinis informē datu subjektu arī par minētajiem saņēmējiem, ja datu subjekts to pieprasa. Regulas 22. pantā saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 20. pantu ir ieviestas datu subjekta tiesības uz datu pārnesamību, t. i., tiesības saņemt personas datus par sevi, kurus viņš sniedzis pārzinim, vai nosūtīt šādus personas datus tieši citam pārzinim, ja tas ir tehniski iespējams. Kā priekšnosacījums un lai vēl vairāk uzlabotu personu piekļuvi saviem personas datiem, pantā noteiktas tiesības saņemt šos datus no pārziņa strukturētā, plaši izmantotā un mašīnlasāmā formātā. Šīs tiesības ir piemērojamas tikai gadījumos, kad apstrāde tiek veikta, balstoties uz datu subjekta piekrišanu vai ar viņu noslēgtu līgumu. 4. iedaļa – Tiesības iebilst un automatizēta individuālu lēmumu pieņemšana

Regulas 23. pantā ir noteiktas datu subjekta tiesības iebilst, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 21. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 18. pantā noteikto. Regulas 24. pantā ir noteiktas datu subjekta tiesības nebūt tāda pasākuma subjektam, kura vienīgais pamats ir automātiska apstrāde, ieskaitot profilēšanu, atbilstoši Regulas (ES) 2016/679 22. pantam un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 19. pantu. 5. iedaļa – Ierobežojumi 25. pantā ir paredzēti ierobežojumi datu subjekta tiesībās, kas paredzētas 14.–22. pantā un 34. un 38. pantā, kā arī attiecībā uz 4. pantā noteiktajiem principiem (ciktāl tā noteikumi atbilst 14.–22. pantā paredzētajām tiesības un pienākumiem). Šādus ierobežojumus būtu jānosaka tiesību aktos, kas pieņemti uz Līgumu pamata, vai Savienības iestāžu un struktūru iekšējos noteikumos. Ja šādu ierobežojumu iespējamība nav paredzēta tiesību aktos, kas pieņemti uz Līgumu pamata, vai Savienības iestāžu un struktūru iekšējos noteikumos, Savienības iestādes un struktūras var noteikt ad hoc ierobežojumu, ja ar šādu ierobežojumu tiek ievērota pamattiesību un pamatbrīvību būtība attiecībā uz specifisku apstrādes darbību, un demokrātiskā sabiedrībā tas ir nepieciešams un samērīgs, lai aizsargātu vienu vai vairākus mērķus, ļaujot noteikt datu subjekta tiesību ierobežojumus. Šī pieeja atbilst Regulas (ES) 2016/679 23. pantā noteiktajai. Tomēr pretstatā Regulas (EK) 2016/679 23. pantā noteiktajam un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 20. pantu šis noteikums neparedz iespēju ierobežot tiesības iebilst un tiesības nebūt tādu lēmumu subjektam, kuru pamatā ir vienīgi automatizēta apstrāde. Prasības noteikt ierobežojumus atbilst Eiropas Savienības Pamattiesību hartai un Eiropas Cilvēktiesību konvencijai, kā tās interpretē attiecīgi Eiropas Savienības Tiesa un Eiropas Cilvēktiesību tiesa. IV NODAĻA – PĀRZINIS UN APSTRĀDĀTĀJS 1. iedaļa – Vispārīgi pienākumi 26. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 24. pantu un ar to tiek ieviests “pārskatatbildības princips” un aprakstīts pārziņa pienākums atbildēt par šīs regulas ievērošanu un uzskatāmi parādīt šo ievērošanu, piemēram, pieņemot atbilstošas iekšējas vadlīnijas un organizatoriskus pasākumus un, ja nepieciešams, iekšējas politikas un mehānismus šādas ievērošanas nodrošināšanai. Regulas (ES) 2016/679 24. panta 3. punkts netika iekļauts šajos noteikumos, jo Savienības iestādēm un struktūrām nav jāievēro rīcības kodeksi vai sertifikācijas mehānismi. Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 25. pantu 27. pantā ir noteikti datu pārziņa pienākumi, kas izriet no tādiem principiem kā integrēta datu aizsardzība un datu aizsardzība pēc noklusējuma. 28. pants par kopīgiem pārziņiem ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 26. pantu un skaidro kopīgo pārziņu, kas var būt vai nebūt Savienības iestādes un struktūras, pienākumus viņu iekšējās attiecībās un pret datu subjektu. Šis noteikums regulē situācijas, kad uz visiem kopīgiem pārziņiem attiecas viens un tas pats tiesiskais režīms (šī regula), un situācijas, kad uz dažiem attiecas šī regula, bet uz citiem – kāds cits juridisks instruments (Regula (ES) 2016/679, Direktīva (ES) 2016/680, Direktīva (ES) 2016/681 un citi īpaši datu aizsardzības režīmi, kas attiecas uz Savienības iestādēm un struktūrām). 29. pantā, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 28. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 23. pantu, ir precizēta apstrādātāju stāvoklis un pienākumi, ieskaitot to, ka, ja apstrādātājs pārkāpj šo regulu, nosakot apstrādes nolūkus un līdzekļus, apstrādātāju uzskata par pārzini attiecībā uz minēto apstrādi. 30. pants par apstrādi pārziņa un apstrādātāja pakļautībā ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 29. pantu, un nosaka aizliegumu apstrādātājam un jebkurai personai, kas darbojas pārziņa vai apstrādātāja pakļautībā un kam ir piekļuve personas datiem, apstrādāt minētos datus citādi, kā vien saskaņā ar pārziņa norādījumiem, ja vien to darīt nepieprasa Savienības vai dalībvalsts tiesību akti. 31. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 30. pantu un ievieš datu pārziņa un apstrādātāja pienākumu uzglabāt to apstrādes darbību dokumentāciju, par kurām tie ir atbildīgi, ar šo aizstājot Regulas (EK) Nr. 45/2001 25. pantā paredzēto iepriekšēja paziņojuma sniegšanu EDAU un datu aizsardzības speciālistu reģistru. Pretstatā Regulai (ES) 2016/679 šis noteikums nemin pārstāvjus, jo Savienības iestādēm pārstāvju nav, bet vienmēr būs datu aizsardzības speciālisti. Regulā (ES) 2016/679 ietvertās atsauces uz datu nosūtīšanu, izmantojot atkāpes īpašās situācijās, nav saglabātas, jo šī regula neparedz šāda veida nosūtīšanu. Pienākumu reģistrēt veiktās apstrādes darbības var centralizēt Savienības iestādes vai struktūras līmenī. Šādā gadījumā Savienības iestādēm un struktūrām ir iespēja uzglabāt reģistrētās apstrādes darbības publiski pieejama reģistra formā. 32. pantā, balstoties uz Regulas (ES) 2016/679 31. pantu, ir skaidroti Savienības iestāžu un struktūru pienākumi attiecībā uz sadarbību ar EDAU. 2. iedaļa – Personas datu drošība un elektronisko komunikāciju konfidencialitāte 33. pantā saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 32. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 22. pantu ir paredzēts pārziņa pienākums īstenot atbilstīgus apstrādes drošības pasākumus, attiecinot šo pienākumu arī uz apstrādātāju, neatkarīgi no līguma ar datu pārzini. 34. pants ir balstīts uz Regulas (EK) Nr. 45/2001 36. pantu un paredz Savienības iestādēm un struktūrām nodrošināt elektronisko komunikāciju konfidencialitāti. 35. pants papildina esošo Savienības iestāžu un struktūru praksi un aizsargā informāciju, kas saistīta ar to galalietotāju termināliekārtām, kuri piekļūst Savienības iestāžu un struktūru piedāvātas publiski pieejamas tīmekļa vietnes un mobilās lietotnes saskaņā ar Regulas (ES) XXXX/XX [jaunā E-privātuma regula], jo īpaši tās 8. pantu. 36. pants ir balstīts uz Regulas (EK) Nr. 45/2001 38. pantu un paredz aizsargāt personas datus, kas uzglabāti Savienības iestāžu un struktūru publiskos un privātos sarakstos. 37. un 38. pantā ir noteikts pienākums paziņot par personas datu aizsardzības pārkāpumiem saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 33. un 34. pantu. 3. iedaļa – Datu aizsardzības ietekmes novērtējums un iepriekšēja apspriešanās

39. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 35. pantu un ar to ir ieviests pārziņu un apstrādātāju pienākums veikt datu aizsardzības ietekmes novērtējumu pirms tiek izpildītas apstrādes darbības, kas var radīt augstu risku fizisku personu tiesībām un brīvībām. Šis pienākums būs īpaši piemērojams gadījumos, ka tiek veikta ar fiziskām personām saistītu personisku aspektu sistemātiska un plaša novērtēšana, kuras pamatā ir automatizēta apstrāde, tostarp profilēšana, īpašu datu kategoriju apstrāde plašā mērogā vai publiski pieejamas zonas sistemātiska uzraudzība plašā mērogā. 40. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 36. pantu un attiecas uz gadījumiem, kad pirms apstrādes ir obligāti jāapspriežas ar EDAU un jāsaņem viņa atļauja. Tomēr 40. panta 1. punkts atkārto Regulas (ES) 2016/679 94. apsvērumu, un tā mērķis ir paskaidrot pienākuma apspriesties apjomu. 4. iedaļa – Informācija un tiesību aktu apspriešana 41. pantā ir noteikts Savienības iestāžu un struktūru pienākums, gatavojot administratīvus pasākumus un iekšējus noteikumus, kas attiecas uz personas datu apstrādi, informēt par to EDAU. 42. pantā ir noteikts Komisijas pienākums apspriesties ar EDAU pēc tiesību aktu priekšlikumu un ieteikumu vai priekšlikumu Padomei pieņemšanas saskaņā ar LESD 218. pantu un gatavojot deleģētos aktus vai īstenošanas aktus, kas ietekmē personas tiesību un brīvību aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi. Ja šādi akti ir īpaši svarīgi personas tiesību un brīvību aizsardzībai attiecībā uz personas datu apstrādi, Komisija var apspriesties arī ar Eiropas Datu aizsardzības kolēģiju. Šādos gadījumos abas iestādes koordinē sadarbību ar mērķi izdot kopēju atzinumu. Ir noteikts 8 nedēļu termiņš, kurā ir jāsniedz padoms iepriekš minētajos gadījumos, un paredzēti izņēmumi steidzamos gadījumos vai citos apstākļos, piemēram, kad Komisija gatavo deleģētos un īstenošanas aktus. 5. iedaļa – Pienākums reaģēt uz pieņēmumiem 43. pantā ir noteikts pārziņu un apstrādātāju pienākums reaģēt uz pieņēmumiem pēc tam, kad EDAU ir nolēmis iesniegt viņiem lietu izskatīšanai. 6. iedaļa – Datu aizsardzības speciālists 44. pantā, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 37. panta 1. punkta a) apakšpunktu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 24. pantu, ir noteikts, ka Savienības iestādēm un struktūrām obligāti ir jābūt datu aizsardzības speciālistam. 45. pantā, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 38. pantu un papildinot Regulas (EK) Nr. 45/2001 24. pantu, ir noteikts datu aizsardzības speciālista stāvoklis. 46. pantā, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/679 39. pantu un 24. pantu, kā arī Regulas (EK) Nr. 45/2001 pielikuma otro un trešo daļu, ir noteikti datu aizsardzības speciālista pamatuzdevumi. V NODAĻA – PERSONAS DATU NOSŪTĪŠANA TREŠĀM VALSTĪM VAI STARPTAUTISKĀM ORGANIZĀCIJĀM 47. pants ir balstīts uz Regulas (EK) Nr. 45/2001 9. pantu un tajā ir noteikts vispārējs princips saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 44. pantu, kas paredz, ka, nosūtot personas datus uz trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām, ietverot arī personas datu tālāku nosūtīšanu no trešās valsts vai starptautiskās organizācijas uz citu trešo valsti vai citu starptautisku organizāciju, obligāti ir jāievēro citi šīs regulas noteikumi un V nodaļā paredzētie nosacījumi. 48. pants paredz, ka personas datu nosūtīšanu uz trešo valsti vai starptautisku organizāciju var veikt, ja Komisija saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 45. panta 3. punktu ir nolēmusi, ka trešā valsts, kāda minētās trešās valsts teritorija vai viens vai vairāki konkrēti tās sektori, vai attiecīgā starptautiskā organizācija nodrošina pietiekamu aizsardzības līmeni, un personas datus nosūta vienīgi ar mērķi ļaut pārzinim izpildīt viņa kompetencē esošus uzdevumus. Šā panta 2. un 3. punkts ir pārņemti no Regulas (EK) Nr. 45/2001 9. panta, jo tie lietderīgi elementi trešo valstu un starptautisku organizāciju aizsardzības līmeņa uzraudzībā. 49. pants papildina Regulas (ES) 2016/679 46. pantu, paredzot, ka, nosūtot datus uz trešām valstīm, par kurām Komisija nav pieņēmusi aizsardzības līmeņa pietiekamības lēmumu, nepieciešami atbilstoši aizsardzības pasākumi, jo īpaši tipveida datu aizsardzības noteikumi un līguma noteikumi. Saskaņā ar Regulā (ES) 2016/679 noteikto saistošus uzņēmuma noteikumus, rīcības kodeksus un sertifikācijas mehānismus var izmantot apstrādātāji, kas nav Savienības iestādes un struktūras. Šā panta ceturtais punkts, kurā noteikts Savienības iestāžu un struktūru pienākums informēt EDAU par to gadījumu kategorijām, kuros šis pants ir piemērots, atbilst Regulas (EK) Nr. 45/2001 9. panta 8. punktam un ir saglabāts tā specifikas dēļ. Piektais punkts paredz, ka Regulas (ES) 2016/679 45. panta 5. punktā minētās izsniegtās atļaujas tiek saglabātas līdz tās tiek grozītas, aizstātas vai atceltas. 50. pantā saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 48. pantu ir paskaidrots, ka trešās valsts tiesas spriedums un trešās valsts administratīvās iestādes lēmums, kurā pieprasīts nosūtīt vai izpaust personas datus, var tikt atzīts vai būt izpildāms vienīgi tad, ja tas ir balstīts uz starptautisku nolīgumu, piemēram, savstarpējas tiesiskās palīdzības līgumu, kas ir spēkā starp pieprasītāju trešo valsti un Savienību, neskarot citus nosūtīšanas pamatus saskaņā ar šo nodaļu. 51. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 49. pantu un tajā ir izklāstītas un paskaidrotas atkāpes attiecībā uz datu nosūtīšanu. Jo īpaši tas attiecas uz datu nosūtīšanu, ko pieprasa un kas ir vajadzīga, lai aizsargātu svarīgas sabiedrības intereses, piemēram, kad starptautiska datu nosūtīšana notiek starp konkurences iestādēm, nodokļu vai muitas iestādēm vai dienestiem, kuru kompetencē ir sociālā nodrošinājuma jautājumi vai zivsaimniecības pārvaldība. Piektais punkts, kurā noteikts pienākums informēt EDAU par to gadījumu kategorijām, kuros dati ir nosūtīti, izmantojot pieļautās atkāpes, atbilst Regulas (EK) Nr. 45/2001 9. panta 8. punktam. 52. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 50. pantu, un tajā ir skaidri noteikti personas datu aizsardzības starptautiskās sadarbības mehānismi starp EDAU, kurš sadarbojas ar Komisiju un Eiropas Datu aizsardzības kolēģiju, un trešo valstu uzraudzības iestādēm. VI NODAĻA – EIROPAS DATU AIZSARDZĪBAS UZRAUDZĪTĀJS 53. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 41. pantu un attiecas uz EDAU izveidi.

54. pants ir balstīts uz Regulas (EK) Nr. 45/2001 42. pantu un Lēmuma 1247/2002/EK 3. pantu, un tajā ir paredzēti noteikumi, saskaņā ar kuriem Eiropas Parlaments un Padome ieceļ EDAU. Tajā ir noteikts arī viņa pilnvaru termiņš: pieci gadi. 55. pants ir balstīts uz Regulas (EK) Nr. 45/2001 43. pantu un Lēmuma 1247/2002/EK 1. pantu, un tajā ir paredzēti noteikumi un vispārīgi nosacījumi, kas reglamentē EDAU un viņa darbinieku pienākumu izpildi, kā arī viņiem pieejamos finanšu resursus. 56. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 52. pantu un Regulas (EK) Nr. 45/2001 44. pantu, un tajā ir paskaidroti EDAU neatkarības nosacījumi, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas judikatūru. 57. pantā, balstoties uz Regulas (EK) Nr. 45/2001 45. pantu, ir noteikti EDAU pienākumi viņa pilnvaru termiņa laikā un pēc tā ievērot noslēpumu attiecībā uz konfidenciālu informāciju, ko viņš ir ieguvis, pildot savus oficiālos pienākumus. 58. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 57. pantu un Regulas (EK) Nr. 45/2001 46. pantu, un tajā ir noteikti EDAU uzdevumi, ieskaitot sūdzību izskatīšanu un izmeklēšanu un sabiedrības informētības un izpratnes par riskiem, noteikumiem, garantijām un tiesībām veicināšanu. 59. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 58. pantu un Regulas (EK) Nr. 45/2001 47. pantu, un tajā ir noteiktas EDAU pilnvaras. 60. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 59. pantu un Regulas (EK) Nr. 45/2001 48. pantu, un tajā ir noteikts EDAU pienākums sagatavot gada pārskatu par savu darbību. VII NODAĻA – SADARBĪBA UN KONSEKVENCE 61. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 61. pantu un Regulas (EK) Nr. 45/2001 46. panta f. apakšpunktu, un tajā ir ieviesti skaidri noteikumi EDAU sadarbībai ar valstu uzraudzības iestādēm. 62. pants paredz EDAU pienākumus apstākļos, kad uz šo pantu atsaucas citi Savienības tiesību akti, kas ietilpst koordinētā uzraudzībā, ko īsteno kopā ar nacionālām uzraudzības iestādēm. Tā mērķis ir īstenot vienotu koordinētās uzraudzības modeli. Šo modeli varēti izmantot tādu lielu IT sistēmu koordinētai uzraudzībai kā Eurodac, Šengenas Informācijas sistēma II, Vīzu informācijas sistēmu, Muitas informācijas sistēma vai Iekšējā tirgus informācijas sistēma, kā arī atsevišķu tādu Savienības aģentūru uzraudzībai, kurās ir izveidots īpašs sadarbības modelis starp EDAU un valstu iestādēm, piemēram, Eiropols. Eiropas Datu aizsardzības kolēģija kalpo par vienotu forumu, kas nodrošina efektīvu koordinētu uzraudzību visās jomās. VII NODAĻA – TIESĪBU AIZSARDZĪBAS LĪDZEKĻI, ATBILDĪBA UN SANKCIJAS 63. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 77. pantu un Regulas (EK) Nr. 45/2001 32. pantu, un tajā ir noteiktas datu subjekta tiesības iesniegt sūdzību EDAU. Tajā ir noteikts EDAU pienākums trīs mēnešu laikā izskatīt sūdzību un informēt datu subjektu par sūdzības izskatīšanas virzību un rezultātiem, un pēc šī perioda sūdzība tiek uzskatīta par noraidītu. 64. pantā ir nostiprinātas Regulas (EK) Nr. 45/2001 32. panta 1. punkta prasības, nosakot, ka Eiropas Savienības Tiesai ir piekritīgi visi strīdi, kas attiecas uz šīs regulas noteikumiem, tostarp prasības par zaudējumu atlīdzību. 65. pantā ir paredzētas tiesības saņemt kompensāciju par materiālu un nemateriālu kaitējumu saskaņā ar Līgumos ietvertajiem nosacījumiem, ieskaitot attiecībā uz saistībām. 66. pants ir balstīts uz Regulas (ES) 2016/679 83. pantu un piešķir EDAU pilnvaras uzlikt Savienības iestādēm un struktūrām administratīvus naudas sodus tikai kā galēju līdzekli un tikai gadījumos, kad Savienības iestādes un struktūras nav izpildījušas EDAU rīkojumu, kas minēts 59. panta 2. punkta a) līdz h) un j) apakšpunktā. Šajā pantā ir noteikti kritēriji, pēc kuriem pieņemt lēmumu par administratīvā naudas soda apmēru katrā konkrētā gadījumā, nosakot šādu summu griestus viena gada ietvaros, balstoties uz atsevišķās dalībvalstīs piemērojamo naudas sodu apmēru. 67. pantā saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 80. panta 1. punktu atsevišķām struktūrām, organizācijām vai asociācijām ir atļauts iesniegt sūdzību datu subjekta vārdā. 68. pantā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 33. pantu ir paredzēti īpaši noteikumi, kuru mērķis ir aizsargāt Savienības darbiniekus, kas, neizmantojot oficiālos kanālus, iesniedz sūdzību EDAU, ja ir aizdomas par šīs regulas noteikumu pārkāpumu. 69. pants ir balstīts uz Regulas (EK) Nr. 45/2001 49. pantu un paredz sankcijas, kas piemērojamas Eiropas Savienības amatpersonām un citiem civildienesta ierēdņiem par šīs regulas noteikumu neievērošanu. IX NODAĻA – ĪSTENOŠANAS AKTI Regulas 70. pantā ietverts noteikums par komiteju procedūru, kas nepieciešama, lai piešķirtu Komisijai īstenošanas pilnvaras gadījumos, kad saskaņā ar LESD 291. pantu ir nepieciešami vienādi nosacījumi juridiski saistošo Savienības aktu īstenošanai. Piemēro pārbaudes procedūru.

X NODAĻA – NOBEIGUMA NOTEIKUMI 71. pants atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK un paredz, ka atsauces uz šiem diviem atceltajiem instrumentiem ir uzskatāmas par atsaucēm uz šo regulu. 72. pantā ir paskaidrots, ka šī regula neietekmē pašreizējā Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja un uzraudzītāja palīga pilnvaru laiku un ka regulas 54. panta 4., 5. un 7. punkts un 56. un 57. pants ir piemērojami pašreizējam uzraudzītāja palīgam līdz viņa pilnvaru termiņa beigām, t. i., 2019. gada 5. decembrim. 73. pantā ir noteikts, ka, lai nodrošinātu atbilstību Regulas (ES) 2016/679 piemērošanas datumam, šī regula stājas spēkā 2018. gada 25. maijā. 2017/0002 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs, struktūrās, birojos un aģentūrās un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Lēmumu Nr. 1247/2002/EK EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 16. panta 2. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Fizisku personu aizsardzība attiecībā uz personas datu aizsardzību ir pamattiesības. Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (“harta”) 8. panta 1. punkts un Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 16. panta 1. punkts paredz, ka ikvienai personai ir tiesības uz savu personas datu aizsardzību. (2)Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 45/2001 ir nodrošinātas fizisku personu juridiski īstenojamas tiesības, ir precizēti Savienības iestāžu un struktūru pārziņu datu apstrādes pienākumi un ar to tiek izveidota neatkarīga uzraudzības iestāde – Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs – kurš atbild par uzraudzību pār personas datu apstrādi Savienības iestādēs un struktūrās. Tomēr šī regula neattiecas uz personas datu apstrādi Savienības iestādēs un struktūrās tādas darbības gaitā, kas neietilpst Savienības tiesību aktu darbības jomā. (3)Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/680 tika pieņemtas 2016. gada 27. aprīlī. Regula paredz vispārīgus noteikumus fizisku personu aizsardzībai attiecībā uz personas datu apstrādi un noteikumus personas datu brīvai apritei Savienībā, bet direktīva paredz īpašus noteikumus fizisku personu aizsardzībai attiecībā uz personas datu apstrādi un noteikumus personas datu brīvai apritei Savienībā tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās un policijas sadarbības jomās. (4)Regulā (ES) 2016/679 ir uzsvērta nepieciešamība pēc pielāgojumiem Regulā (EK) Nr. 45/2001, lai nodrošinātu stingru un saskaņotu regulējumu datu aizsardzībai Savienībā un lai to varētu piemērot vienlaikus ar Regulu (ES) 2016/679. (5)Saskaņotai pieejai personas datu aizsardzības jomā un personas datu brīvai apritei visā Savienībā ir svarīgi nodrošināt, lai Savienības iestāžu un struktūru datu aizsardzības noteikumi ir pēc iespējas vairāk saskaņoti ar tiem datu aizsardzības noteikumiem, kas pieņemti attiecībā uz dalībvalstīm. Ja šīs regulas noteikumi ir balstīti uz tās pašas koncepcijas, kas ir Regulas (ES) 2016/679 noteikumu pamatā, abus šos noteikumus ir jāinterpretē viendabīgi, jo īpaši tāpēc, ka šīs regulas sistēma ir ekvivalenta Regulas (ES) 2016/679 sistēmai.

(6)Aizsardzība ir jānodrošina personām, kuru datus Savienības iestādes un struktūras apstrādā jebkurā kontekstā, piemēram, tāpēc, ka šīs iestādes un struktūras nodarbina šīs personas. Šo regulu nepiemēro mirušu personu personas datu apstrādei. Šī regula neattiecas uz tādu personas datu apstrādi, kas skar juridiskas personas un jo īpaši uzņēmumus, kuriem ir juridiskas personas statuss, tostarp juridiskās personas nosaukumu, uzņēmējdarbības formu un kontaktinformāciju. (7)Lai izvairītos no likuma apiešanas nopietna riska radīšanas, fizisku personu aizsardzībai vajadzētu būt tehnoloģiski neitrālai un tai nevajadzētu būt atkarīgai no izmantotajiem paņēmieniem. Fizisku personu aizsardzībai būtu jāattiecas gan uz personas datu apstrādi ar automatizētiem līdzekļiem, gan uz datu manuālu apstrādi, ja personas dati ir ietverti vai tos paredzēts ietvert kartotēkā. Šīs regulas darbības jomai nebūtu jāaptver datnes vai datņu kopumi, kā arī to ievadlapas, kuras nav sakārtotas atbilstoši konkrētiem kritērijiem. (8)Deklarācijā Nr.21 par personas datu aizsardzību tiesu iestāžu sadarbībā krimināllietās un policijas sadarbībā, kas pievienota Lisabonas līgumu pieņēmušās Starpvaldību konferences Nobeiguma aktam, konference atzina, ka personas datu īpašo iezīmju dēļ var būt nepieciešami īpaši noteikumi par šo datu aizsardzību un par to brīvu apriti tiesu iestāžu sadarbībā krimināllietās un policijas sadarbībā, pamatojoties uz LESD 16. pantu. Tāpēc Savienības aģentūrām, kuras darbojas tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās un policijas sadarbības jomās, šī regula ir piemērojama tikai tādā apmērā, kādā Savienības tiesību akti, kas piemērojami šādām aģentūrām, nesatur īpašus noteikumus par personas datu apstrādi. (9)Direktīva (ES) 2016/680 paredz harmonizētus noteikumus par tādu personas datu aizsardzību un brīvu apriti, kas tiek apstrādāti, lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai sauktu pie atbildības par tiem, vai izpildītu kriminālsodus, tostarp lai pasargātu no draudiem sabiedriskajai drošībai un tos novērstu. Lai veicinātu to, ka fiziskām personām visā Savienībā ir vienāds aizsardzības līmenis ar juridiski īstenojamu tiesību palīdzību, un novērstu atšķirības, kas traucē personas datu apmaiņai starp Savienības aģentūrām, kuras darbojas tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās un policijas sadarbības jomās, un dalībvalstu kompetentām iestādēm, noteikumiem par šādu Savienības aģentūru apstrādāto operatīvo personas datu aizsardzību un brīvu apriti ir jābūt balstītiem uz principiem, kas paredzēti šajā regulā, un tiem jāatbilst Direktīvā (ES) 2016/680 noteiktajam. (10)Ja Savienības aģentūras, kuras veiktās darbības ietilpst Līguma V sadaļas 4. un 5. nodaļas piemērošanas jomā, dibināšanas aktā operatīvo personas datu apstrādei ir noteikts atsevišķs datu aizsardzības režīms, šādu režīmu neietekmē šī regula. Tomēr saskaņā ar Direktīvas (ES) 2016/680 62. pantu Komisijai līdz 2019. gada 6. maijam ir jāpārskata Savienības akti, kas reglamentē apstrādi, ko veic kompetentas iestādes, lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai lai sauktu pie atbildības par tiem, vai lai izpildītu kriminālsodus, tostarp pasargātu no draudiem sabiedriskajai drošībai un tos novērstu, un, ja nepieciešams, sagatavot priekšlikumus šo aktu grozījumiem, lai nodrošinātu konsekventu pieeju personas datu aizsardzībai tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās un policijas sadarbības jomā. (11)Datu aizsardzības principi būtu jāattiecina uz jebkādu informāciju par identificētu vai identificējamu fizisku personu. Personas dati, kuri ir pseidonimizēti un kurus, izmantojot papildu informāciju, varētu attiecināt uz fizisku personu, būtu jāuzskata par informāciju par identificējamu fizisku personu. Lai noteiktu, vai fiziska persona ir identificējama, būtu jāņem vērā visi līdzekļi, ko pārzinis vai kāda cita persona pamatoti varētu izmantot – piemēram, atsevišķa izdalīšana –, lai tieši vai netieši identificētu fizisku personu. Lai pārliecinātos, vai līdzekļus varētu saprātīgi izmantot fiziskas personas identificēšanai, būtu jāņem vērā visi objektīvie faktori, piemēram, identificēšanai nepieciešamās izmaksas un laiks, ņemot vērā apstrādes laikā pieejamo tehnoloģiju un tehnoloģiju attīstību. Tādēļ datu aizsardzības principi nebūtu jāpiemēro anonīmai informācijai, proti, informācijai, kura neattiecas uz identificētu vai identificējamu fizisku personu, vai personas datiem, ko sniedz anonīmi tādā veidā, ka datu subjekts nav vai vairs nav identificējams. Tādēļ šī regula neattiecas uz šādas anonīmas informācijas apstrādi, tostarp statistikas vai pētniecības nolūkos. (12)Pseidonimizācijas piemērošana personas datiem var mazināt riskus attiecīgajiem datu subjektiem un palīdzēt pārziņiem un apstrādātājiem izpildīt datu aizsardzības pienākumus. Skaidra “pseidonimizācijas” ieviešana šajā regulā nav paredzēta tādēļ, lai izslēgtu jebkurus citus datu aizsardzības pasākumus. (13)Fiziskas personas var tikt saistītas ar tiešsaistes identifikatoriem, ko izmanto viņu ierīcēs, lietojumprogrammās, rīkos un protokolos, piemēram, ar interneta protokola adresēm, sīkdatņu identifikatoriem vai citiem identifikatoriem, piemēram, radiofrekvenciālās identifikācijas marķējumiem. Tādējādi, iespējams, tiek atstātas pēdas, kuras jo īpaši savienojumā ar unikāliem identifikatoriem un citu informāciju, ko saņem serveri, var izmantot, lai veidotu fizisku personu profilus un lai identificētu tās. (14)Piekrišana būtu jādod ar skaidri apstiprinošu darbību, kas nozīmē brīvi sniegtu, konkrētu, apzinātu un viennozīmīgu norādi par datu subjekta piekrišanu ar viņu saistīto personas datu apstrādei, piemēram, ar rakstisku, tostarp elektronisku, vai mutisku paziņojumu. Tas varētu ietvert laukuma atzīmēšanu ar ķeksīti interneta tīmekļa vietnē, informācijas sabiedrības pakalpojumu tehnisko iestatījumu izvēli vai citu paziņojumu vai rīcību, kas šajā gadījumā skaidri norāda, ka datu subjekts piekrīt piedāvātajai savu personas datu apstrādei. Klusēšana, iepriekš atzīmēti laukumi vai atturēšanās no darbības tādējādi nebūtu jāuzskata par piekrišanu. Piekrišanai būtu jāattiecas uz visām apstrādes darbībām, ko veic vienā un tajā pašā nolūkā vai nolūkos. Ja apstrādei ir vairāki nolūki, piekrišana būtu jādod visiem nolūkiem. Ja datu subjekta piekrišana ir jādod pēc elektroniska pieprasījuma, pieprasījumam jābūt skaidram, kodolīgam, un tam nav nevajadzīgi jāpārtrauc tā pakalpojuma izmantošana, par ko tas tiek sniegts. (15)Jebkurai personas datu apstrādei vajadzētu būt likumīgai un godprātīgai. Fiziskām personām vajadzētu būt pārredzamam tam, ka viņu personas datus vāc, izmanto, aplūko vai citādi apstrādā, un tam, kādā apjomā personas dati tiek vai tiks apstrādāti. Pārredzamības principa pamatā ir prasība, ka visa informācija un saziņa, kas saistīta ar minēto personas datu apstrādi, ir viegli pieejama un viegli saprotama un ka ir jāizmanto skaidra un vienkārša valoda. Minētais princips jo īpaši attiecas uz informāciju datu subjektiem par pārziņa identitāti un apstrādes nolūkiem, kā arī papildu informāciju, lai nodrošinātu godprātīgu un pārredzamu apstrādi attiecībā uz attiecīgajām fiziskajām personām, un viņu tiesībām saņemt apstiprinājumu un paziņojumu par to, kuri viņu personas dati tiek apstrādāti. Fiziskās personas būtu jāinformē par riskiem, noteikumiem, aizsardzības pasākumiem un tiesībām saistībā ar personas datu apstrādi un to, kā īstenot savas tiesības saistībā ar šādu apstrādi. Proti, konkrētajiem personas datu apstrādes nolūkiem vajadzētu būt nepārprotamiem, leģitīmiem un noteiktiem jau personas datu vākšanas laikā. Personas datiem vajadzētu būt adekvātiem, atbilstīgiem, un tiem būtu jāietver tikai tas, kas nepieciešams tiem nolūkiem, kādos tie tiek apstrādāti. Tādēļ jo īpaši nepieciešams nodrošināt, lai personas datu glabāšanas laikposms tiktu stingri ierobežots līdz minimumam. Personas dati būtu jāapstrādā tikai tad, ja apstrādes nolūku nav iespējams pienācīgi sasniegt citiem līdzekļiem. Lai nodrošinātu, ka personas datus neglabā ilgāk nekā nepieciešams, pārzinim būtu jānosaka termiņi, kad dati ir jādzēš vai periodiski jāpārskata. Būtu jāveic visi saprātīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka neprecīzi personas dati tiek laboti vai dzēsti. Personas dati būtu jāapstrādā veidā, kas nodrošina personas datu pienācīgu drošību un konfidencialitāti, tostarp nepieļaujot neatļautu piekļuvi personas datiem vai to neatļautu izmantošanu un neatļautu piekļuvi aprīkojumam, kas izmantots apstrādei. (16)Saskaņā ar pārskatatbildības principu gadījumos, kad Savienības iestādes un struktūras nosūta personas datus iekšēji vai citām Savienības iestādēm un struktūrām, tām ir jāpārliecinās, ka šādi personas dati ir vajadzīgi saņēmēja kompetencē ietilpstošo uzdevumu likumīgai izpildei, ja saņēmējs nav pārziņa struktūrvienība. Jo īpaši pēc saņēmēja pieprasījuma nosūtīt personas datus pārzinim ir jāpārliecinās par to, ka pastāv pamatots iemesls personas datu likumīgai apstrādei, jāpārbauda saņēmēja kompetence un provizoriski jānovērtē datu sūtīšanas nepieciešamība. Ja rodas šaubas par tās nepieciešamību, pārzinis pieprasa no saņēmēja papildu informāciju. Saņēmējs nodrošina to, ka pēc tam var pārbaudīt datu nosūtīšanas nepieciešamību. (17)Lai apstrāde būtu likumīga, personas dati būtu jāapstrādā, pamatojoties uz nepieciešamību pildīt uzdevumus, ko Savienības iestādes un struktūras veic sabiedrības interesēs vai īstenojot tām piešķirtas oficiālas pilnvaras, nepieciešamību izpildīt uz pārzini attiecināmu juridisku pienākumu vai uz cita leģitīma pamata, kas noteikts šajā regulā, ieskaitot attiecīgā datu subjekta piekrišanu vai nepieciešamību izpildīt līgumu, kurā datu subjekts ir līgumslēdzēja puse, vai lai veiktu pasākumus pēc datu subjekta pieprasījuma pirms līguma noslēgšanas. Personas datu apstrāde, pildot uzdevumus, ko Savienības iestādes un struktūras veic sabiedrības interesēs, ietver to personas datu apstrādi, kas vajadzīgi šo iestāžu un struktūru pārvaldībai un funkcionēšanai. Personas datu apstrāde būtu jāuzskata par likumīgu arī tad, ja tā nepieciešama, lai aizsargātu intereses, kas ir būtiski svarīgas datu subjekta vai citas fiziskas personas dzīvei. Personas datu apstrādei, pamatojoties uz citas fiziskās personas vitālajām interesēm, principā būtu jānotiek tikai tad, ja apstrādi nevar acīmredzami balstīt uz citu juridisko pamatu. Dažus apstrādes veidus var izmantot, pamatojoties gan uz svarīgām sabiedrības interesēm, gan uz datu subjekta vitālajām interesēm, piemēram, ja apstrāde ir vajadzīga humanitāros nolūkos, tostarp epidēmiju un to izplatīšanās monitoringam vai ārkārtas humanitārajās situācijās, jo īpaši dabas un cilvēka izraisītu katastrofu situācijās. (18)Savienības tiesību aktiem, ietverot arī šajā regulā minētos iekšējos noteikumus, vajadzētu būt skaidriem un precīziem, un personām, uz kurām tas attiecas, vajadzētu spēt paredzēt tā piemērošanu saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas un Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūru. (19)Personas datu apstrāde nolūkos, kas nav tie, kādos personas dati sākotnēji tika vākti, būtu jāatļauj tikai tad, ja apstrāde ir saderīga ar tiem nolūkiem, kādos personas dati sākotnēji tika vākti. Šādā gadījumā nav vajadzīgs atsevišķs juridiskais pamats kā vien tas, ar ko tika atļauta personas datu vākšana. Ja apstrāde ir vajadzīga, lai izpildītu uzdevumu, ko veic sabiedrības interesēs vai īstenojot pārzinim likumīgi piešķirtās oficiālās pilnvaras, Savienības tiesību aktos var būt noteikti un precizēti uzdevumi un nolūki, kādos turpmākā apstrāde būtu jāuzskata par saderīgu un likumīgu. Turpmākā apstrāde arhivēšanas nolūkos sabiedrības interesēs, zinātniskās vai vēstures pētniecības nolūkos, vai statistikas nolūkos būtu jāuzskata par saderīgām likumīgām apstrādes darbībām. Personas datu apstrādes juridiskais pamats, ko paredz Savienības tiesību akti, var arī paredzēt juridisko pamatu turpmākai apstrādei. Lai pārliecinātos, vai turpmākas apstrādes nolūks ir saderīgs ar nolūku, kādā personas dati sākotnēji tika vākti, pārzinim – pēc tam, kad ir izpildītas visas prasības attiecībā uz sākotnējās apstrādes likumīgumu, – būtu cita starpā jāņem vērā: jebkura saikne starp minētajiem nolūkiem un paredzētās turpmākās apstrādes nolūkiem; konteksts, kādā personas dati ir vākti, jo īpaši saprātīgas datu subjektu gaidas, kuru pamatā ir to attiecības ar pārzini, attiecībā uz datu turpmāku izmantošanu; personas datu raksturs; sekas, ko paredzētā turpmākā apstrāde rada datu subjektiem; un atbilstošu garantiju esamība gan sākotnējās, gan paredzētajās turpmākās apstrādes darbībās. (20)Ja apstrāde pamatojas uz datu subjekta piekrišanu, pārzinim būtu jāspēj uzskatāmi parādīt, ka datu subjekts ir devis piekrišanu apstrādes darbībai. Jo īpaši saistībā ar rakstisku deklarāciju kādā citā jautājumā aizsardzības pasākumiem būtu jānodrošina, ka datu subjekts apzinās to, ka viņš sniedz piekrišanu un kādā apmērā viņš to dara. Saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/13/EEK piekrišanas deklarācija, ko pārzinis ir iepriekš noformulējis, būtu jāsniedz saprotamā un viegli pieejamā veidā, izmantojot skaidru un vienkāršu valodu, un tajā nevajadzētu būt negodīgiem noteikumiem. Lai piekrišanu būtu apzināta, datu subjektam vajadzētu būt informētam vismaz par pārziņa identitāti un paredzētās personas datu apstrādes nolūkiem. Piekrišana nebūtu uzskatāma par brīvi izteiktu, ja datu subjektam nav īstas vai brīvas izvēles, vai viņš nevar atteikties vai atsaukt savu izvēli bez nelabvēlīgām sekām. (21)Bērniem pienākas īpaša personas datu aizsardzība, jo viņi var pietiekami neapzināties attiecīgos riskus, sekas un aizsardzības pasākumus un savas tiesības saistībā ar personas datu apstrādi. Šāda īpaša aizsardzība jo īpaši būtu jāpiemēro personas profilu izveidei un bērnu personas datu iegūšanai, izmantojot pakalpojumus, kurus Savienības iestādes un struktūras piedāvā savās tīmekļa vietnēs tieši bērniem, piemēram, starppersonu saziņas pakalpojumi vai biļešu pārdošana tiešsaistē, un apstākļos, kad apstrāde pamatojas uz piekrišanu. (22)Ja saņēmēji, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā un uz kuriem attiecas Regulas (ES) 2016/679 vai Direktīvas (ES) 2016/680 prasības, vēlas, lai Savienības iestādes un struktūras nosūta viņiem personas datus, šiem saņēmējiem ir jāvar uzskatāmi parādīt, ka datu nosūtīšana ir vajadzīga viņu mērķa sasniegšanai, tā ir samērīga un nepārsniedz apjomu, kas vajadzīgs šī mērķa sasniegšanai. Ievērojot pārredzamības principu, Savienības iestādēm un struktūrām ir jāvar uzskatāmi parādīt šādu vajadzību tad, kad tās pašas ierosina datu nosūtīšanu. (23)Personas datiem, kas pēc savas būtības ir īpaši sensitīvi saistībā ar pamattiesībām un brīvībām, pienākas īpaša aizsardzība, jo to apstrādes konteksts varētu radīt nopietnu risku pamattiesībām un brīvībām. Minētajiem personas datiem būtu jāaptver personas dati, kuri atklāj rases vai etnisko piederību, turklāt termina “rases piederība” izmatošana šajā regulā nenozīmē, ka Savienība atzīst teorijas, ar kuru palīdzību notiek mēģinājumi noteikt dažādu cilvēku rasu pastāvēšanu. Fotogrāfiju apstrāde nebūtu sistemātiski jāuzskata par īpašu kategoriju personas datu apstrādi, jo uz tām biometrisko datu definīcija attiecas tikai tad, kad tās apstrādās ar konkrētiem tehniskiem līdzekļiem, kas ļauj veikt fiziskas personas unikālu identifikāciju vai autentifikāciju. Papildus konkrētajām prasībām attiecībā uz sensitīvu datu apstrādi būtu jāpiemēro vispārējie principi un citi šīs regulas noteikumi, jo īpaši attiecībā uz likumīgas apstrādes nosacījumiem. Būtu skaidri jāparedz atkāpes no vispārējā aizlieguma apstrādāt šādu īpašu kategoriju personas datus, cita starpā tad, ja datu subjekts dot nepārprotamu piekrišanu, vai attiecībā uz īpašām vajadzībām, jo īpaši gadījumos, kad apstrādi veic konkrētas apvienības vai nodibinājumi savu leģitīmo darbību ietvaros, kuru nolūks ir atļaut īstenot pamatbrīvības. (24)Īpašu kategoriju personas datu apstrāde bez datu subjekta piekrišanas var būt nepieciešama sabiedrības interešu dēļ sabiedrības veselības jomās. Uz šādu apstrādi būtu jāattiecas atbilstošiem un konkrētiem pasākumiem fizisku personu tiesību un brīvību aizsardzībai. Minētajā kontekstā “sabiedrības veselība” būtu jāinterpretē saskaņā ar definīciju Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1338/2008, proti, kā visi elementi, kas saistīti ar veselību, proti, veselības stāvoklis, tostarp saslimstība un invaliditāte, faktori, kas ietekmē veselības stāvokli, veselības aprūpes vajadzības, veselības aprūpei piešķirtie resursi, veselības aprūpes nodrošināšana un vispārēja piekļuve tai, kā arī veselības aprūpes izdevumi un finansējums, un nāves cēloņi. Šādai veselības datu apstrādei sabiedrības interešu vārdā nebūtu jānoved pie tā, ka trešās personas apstrādā personas datus citos nolūkos. (25)Ja pārziņa apstrādātie personas dati neļauj pārzinim identificēt fizisku personu, datu pārzinim nebūtu jāuzliek pienākums iegūt papildu informāciju, lai identificētu datu subjektu, ja ieguves vienīgais nolūks ir kāda šīs regulas noteikuma ievērošana. Tomēr pārzinim nebūtu jāatsakās pieņemt papildu informāciju, ko sniedz datu subjekts, lai pamatotu savu tiesību īstenošanu. Identifikācijai būtu jāietver datu subjekta digitāla identifikācija, piemēram, izmantojot autentifikācijas mehānismu, kurā lieto tos pašus akreditācijas datus, kurus datu subjekts izmanto, lai pieteiktos datu pārziņa piedāvātajiem tiešsaistes pakalpojumiem.

(26)Uz personas datu apstrādi arhivēšanas nolūkos sabiedrības interesēs, zinātniskās vai vēstures pētniecības nolūkos, vai statistikas nolūkos būtu, ievērojot šo regulu, jāattiecina atbilstošas garantijas datu subjekta tiesībām un brīvībām. Ar minētajām garantijām būtu jānodrošina, ka pastāv tehniski un organizatoriski pasākumi, lai jo īpaši nodrošinātu datu minimizēšanas principu. Personas datu turpmāka apstrāde arhivēšanas nolūkos sabiedrības interesēs, zinātniskās vai vēstures pētniecības nolūkos, vai statistikas nolūkos ir jāveic, kad pārzinis ir novērtējis iespējamību sasniegt minētos nolūkus, apstrādājot datus, kas neļauj vai vairs neļauj identificēt datu subjektus, ar noteikumu, ka pastāv atbilstošas garantijas (piemēram, datu pseidonimizācija). Savienības iestādēm un struktūrām Savienības tiesību aktos, kas var ietvert iekšējus noteikumus, būtu jāparedz atbilstošas garantijas attiecībā uz personas datu apstrādi arhivēšanas nolūkos sabiedrības interesēs, zinātniskās vai vēstures pētniecības nolūkos, vai statistikas nolūkos. (27)Būtu jāparedz kārtība, kas datu subjektam atvieglotu savu tiesību īstenošanu saskaņā ar šo regulu, tostarp mehānismi, kā pieprasīt un, ja piemērojams, bez maksas saņemt jo īpaši piekļuvi personas datiem un to labošanu vai dzēšanu un īstenot tiesības iebilst. Pārzinim būtu jānodrošina arī līdzekļi, ar kuriem pieprasījumus var izdarīt elektroniski, īpaši gadījumos, kad personas datus apstrādā, izmantojot elektroniskus līdzekļus. Pārzinim būtu jāuzliek pienākums atbildēt uz datu subjekta pieprasījumiem bez nepamatotas kavēšanās un vēlākais viena mēneša laikā un minēt iemeslus, ja pārzinis neplāno izpildīt nevienu šādu pieprasījumu. (28)Godprātīgas un pārredzamas apstrādes principi prasa to, ka datu subjekts ir informēts par apstrādes darbības esamību un tās nolūkiem. Pārzinim būtu jāsniedz datu subjektam jebkāda papildu informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu godprātīgu un pārredzamu apstrādi, ņemot vērā konkrētos apstākļus un kontekstu, kādā personas dati tiek apstrādāti. Turklāt datu subjektam vajadzētu būt informētam par profilēšanu un šādas profilēšanas sekām. Ja personas datus vāc no datu subjekta, datu subjekts būtu jāinformē arī par to, vai viņam ir pienākums sniegt personas datus un kādas būs sekas, ja viņš šādus datus nesniegs. Minēto informāciju var sniegt apvienojumā ar standartizētām ikonām, lai viegli uztveramā, saprotamā un skaidri salasāmā veidā sniegtu jēgpilnu pārskatu par paredzēto apstrādi. Ja ikonas attēlo elektroniski, tām vajadzētu būt mašīnlasāmām. (29)Informācija par datu subjekta personas datu apstrādi būtu tam jāsniedz datu ieguves no datu subjekta brīdī vai – ja personas datus iegūst no cita avota– saprātīgā termiņā atkarībā no lietas apstākļiem. Ja personas datus var leģitīmi izpaust citam saņēmējam, datu subjekts būtu jāinformē, kad personas dati tiek izpausti saņēmējam pirmo reizi. Ja pārzinis paredz personas datus apstrādāt citā nolūkā, kas nav nolūks, kādā tie tika vākti, pārzinim pirms minētās turpmākās apstrādes būtu jāinformē datu subjekts par minēto citu nolūku un jāsniedz tam cita vajadzīgā informācija. Ja datu subjektam nevar norādīt personas datu avotu tā iemesla dēļ, ka ir izmantoti dažādi avoti, būtu jāsniedz vispārīga informācija. (30)Datu subjektam vajadzētu būt tiesībām piekļūt personas datiem, kas par to savākti, un viegli un saprātīgos intervālos īstenot minētās tiesības, lai zinātu par apstrādi un pārliecinātos par tās likumīgumu. Tas ietver arī datu subjektu tiesības piekļūt saviem veselības datiem, piemēram, datiem par slimības vēsturi, kas ietver tādu informāciju kā diagnozes, analīžu rezultāti, ārstējošā terapeita vērtējums un ārstēšanas vai medicīniskās iejaukšanās pasākumi. Tāpēc katram datu subjektam vajadzētu būt tiesībām zināt un saņemt paziņojumu jo īpaši par to, kādos nolūkos personas datus apstrādā, ja iespējams, cik ilgi personas dati tiek apstrādāti, personas datu saņēmējus, kāda ir jebkurā personas datu automātiskajā apstrādē ietvertā loģika un kādas ir šādas apstrādes sekas – vismaz tad, ja apstrāde pamatojas uz profilēšanu. Minētajām tiesībām nevajadzētu nelabvēlīgi ietekmēt citu personu tiesības vai brīvības, tostarp tirdzniecības noslēpumus vai intelektuālā īpašuma tiesības un jo īpaši autortiesības, ar ko aizsargāta programmatūra. Tomēr minēto apsvērumu rezultātam nevajadzētu būt tādam, ka datu subjektam tiek atteikts sniegt jebkādu informāciju. Ja pārzinis apstrādā lielu informācijas apjomu saistībā ar datu subjektu, pārzinim būtu jāspēj pieprasīt, lai datu subjekts pirms informācijas nosūtīšanas precizētu, uz kuru informāciju un kurām apstrādes darbībām pieprasījums attiecas. (31)Datu subjektam vajadzētu būt tiesībām uz savu personas datu labošanu un “tiesībām tikt aizmirstam”, ja šādu datu glabāšana pārkāpj šo regulu vai Savienības tiesību aktus, kas ir piemērojami pārzinim. Datu subjektam vajadzētu būt tiesībām uz savu personas datu dzēšanu un apstrādes neturpināšanu, ja personas dati vairs nav nepieciešami saistībā ar nolūkiem, kādos tie vākti vai citādi apstrādāti, ja datu subjekts ir atsaucis savu piekrišanu apstrādei vai iebilst pret savu personas datu apstrādi, vai ja viņu personas datu apstrāde citā veidā neatbilst šai regulai. Minētās tiesības ir īpaši svarīgas, ja datu subjekts ir devis savu piekrišanu kā bērns, pilnībā neapzinoties ar apstrādi saistītos riskus, un vēlāk vēlas izņemt šādus personas datus, jo īpaši no interneta. Datu subjektam būtu jāvar īstenot minētās tiesības, neraugoties uz to, ka viņš vairs nav bērns. Tomēr personas datu turpmākai saglabāšanai vajadzētu būt likumīgai, ja tas ir nepieciešams, lai īstenotu tiesības uz vārda brīvību un informāciju, lai izpildītu juridisku pienākumu, lai izpildītu uzdevumu, ko veic sabiedrības interesēs vai īstenojot pārzinim piešķirtas oficiālas pilnvaras, pamatojoties uz sabiedrības interesēm sabiedrības veselības jomā, arhivēšanas nolūkos sabiedrības interesēs, zinātniskās vai vēstures pētniecības nolūkos, vai statistikas nolūkos vai lai celtu, īstenotu vai aizstāvētu likumīgas prasības. (32)Lai stiprinātu tiesības tikt aizmirstam tiešsaistes vidē, arī tiesības uz dzēšanu būtu jāpaplašina tā, lai pārzinim, kas ir publiskojis personas datus, būtu pienākums informēt pārziņus, kuri apstrādā šādus personas datus, par to, ka ir jādzēš visas saites uz minētajiem personas datiem vai minēto personas datu kopijas vai atveidojumi. To darot, pārzinim būtu jāveic saprātīgi pasākumi, ņemot vērā pieejamo tehnoloģiju un pārziņa rīcībā esošos līdzekļus, tostarp tehniskie pasākumi, ar ko pārziņus, kuri apstrādā personas datus, informē par datu subjekta pieprasījumu. (33)Metodes, ar kurām ierobežot personas datu apstrādi, cita starpā varētu ietvert izvēlēto datu pārvietošanu uz citu apstrādes sistēmu, izvēlēto personas datu pieejamības liegumu lietotājiem, vai publicēto datu pagaidu izņemšanu no tīmekļa vietnes. Automatizētajās reģistrācijas sistēmās apstrādes ierobežošana principā būtu jānodrošina ar tehniskiem līdzekļiem tādā veidā, lai personas dati netiktu pakļauti turpmākām apstrādes darbībām un lai tos nevarētu izmainīt. Tas, ka personas datu apstrāde ir ierobežota, būtu skaidri jānorāda sistēmā. (34)Lai datu subjektiem būtu vēl lielāka kontrole pār saviem datiem, ja personas datu apstrādi veic ar automatizētiem līdzekļiem, datu subjektam būtu arī jāļauj saņemt personas datus par sevi, kurus tas sniedzis pārzinim, strukturētā, plaši izmantotā, mašīnlasāmā un savstarpēji izmantojamā formātā un nosūtīt tos citam pārzinim. Datu pārziņi būtu jāmudina izstrādāt savstarpēji izmantojamus formātus, kas nodrošina datu pārnešanu. Minētās tiesības būtu jāpiemēro, ja datu subjekts personas datus ir sniedzis ar savu piekrišanu vai ja apstrāde ir nepieciešama, lai izpildītu līgumu. Tādēļ tās jo īpaši nebūtu jāpiemēro gadījumos, kad personas datu apstrāde ir vajadzīga, lai izpildītu juridisku pienākumu, kas pārzinim jāpilda, vai lai izpildītu uzdevumu, ko veic sabiedrības interesēs vai īstenojot pārzinim piešķirtas oficiālas pilnvaras. Datu subjekta tiesībām nosūtīt vai saņemt personas datus par sevi nebūtu jārada pārziņiem pienākums ieviest vai uzturēt apstrādes sistēmas, kas ir tehniski saderīgas. Ja konkrēts personas datu kopums attiecas uz vairākiem datu subjektiem, tad tiesībām saņemt personas datus nebūtu jāskar citu datu subjektu tiesības un brīvības saskaņā ar šo regulu. Turklāt minētajām tiesībām nebūtu jāskar arī datu subjekta tiesības panākt personas datu dzēšanu un minēto tiesību ierobežojumus, kā izklāstīts šajā regulā, un tām jo īpaši nevajadzētu nozīmēt to, ka tiek dzēsti datu subjekta personas dati, kurus tas sniedzis līguma izpildes nolūkā, ciktāl un kamēr personas dati ir vajadzīgi minētā līguma izpildei. Ja tas ir tehniski iespējams, datu subjektam vajadzētu būt tiesībām panākt, lai personas dati tiktu nosūtīti tieši no viena pārziņa citam pārzinim. (35)Ja personas datus var likumīgi apstrādāt tāpēc, ka apstrāde ir vajadzīga, lai izpildītu uzdevumu, ko veic sabiedrības interesēs vai īstenojot pārzinim piešķirtas oficiālas pilnvaras, datu subjektam tomēr vajadzētu būt tiesībām iebilst pret to, ka tiek apstrādāti personas dati, kas attiecas uz viņa konkrēto situāciju. Pārzinim būtu jāpierāda, ka viņa pārliecinošās leģitīmās intereses ir svarīgākas par datu subjekta pamattiesībām un brīvībām. (36)Datu subjektam vajadzētu būt tiesībām nebūt tāda lēmuma subjektam, kurā var būt ietverts pasākums, ar ko izvērtē ar viņu saistītus personiskus aspektus, un kura pamatā ir tikai automatizēta apstrāde un kurai ir juridiskas sekas attiecībā uz datu subjektu vai kura līdzīgā veidā ievērojami ietekmē datu subjektu – piemēram, elektroniska darbā pieņemšanas prakse bez cilvēka līdzdalības. Šāda apstrāde ietver “profilēšanu”, kas izpaužas kā jebkura veida automatizēta personas datu apstrāde, kurā izvērtē ar fizisku personu saistītus personiskus aspektus, jo īpaši, lai analizētu vai prognozētu aspektus saistībā ar datu subjekta sniegumu darbā, ekonomisko situāciju, veselību, personīgām vēlmēm vai interesēm, uzticamību vai uzvedību, atrašanās vietu vai pārvietošanos, ja šādai apstrādei ir juridiskas sekas attiecībā uz fizisko personu vai tā līdzīgā veidā viņu ievērojami ietekmē. Tomēr lēmumu pieņemšana, pamatojoties uz šādu apstrādi, tostarp profilēšanu, būtu jāatļauj, ja tā ir nepārprotami atļauta saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Jebkurā gadījumā uz šādu apstrādi būtu jāattiecina atbilstošas garantijas, kurām būtu jāaptver konkrētas informācijas sniegšana datu subjektam un tiesības panākt cilvēka līdzdalību, tiesības paust savu viedokli, saņemt paskaidrojumu par lēmumu, kas pieņemts pēc šādas izvērtēšanas, un apstrīdēt lēmumu. Šāds pasākums nebūtu jāattiecina uz bērnu. Lai nodrošinātu godprātīgu un pārredzamu apstrādi attiecībā uz datu subjektu, ņemot vērā konkrētos apstākļus un kontekstu, kurā personas dati tiek apstrādāti, pārzinim būtu jāizmanto piemērotas matemātiskās vai statistikas procedūras profilēšanai, jāveic atbilstīgi tehniski un organizatoriski pasākumi, lai jo īpaši nodrošinātu, ka tiek koriģēti faktori, kuru dēļ rodas personas datu neprecizitātes, un ka līdz minimumam ir samazināts kļūdu rašanās risks, jāgarantē personas datu drošība tādā veidā, lai ņemtu vērā iespējamos riskus attiecībā uz datu subjekta interesēm un tiesībām un lai cita starpā novērstu fizisku personu diskrimināciju dēļ rases vai etniskās izcelsmes, politiskajiem uzskatiem, reliģiskās vai ticības piederības, dalības arodbiedrībā, ģenētiskā vai veselības stāvokļa vai dzimumorientācijas, vai izrietošus pasākumus, kas izraisa šādu diskrimināciju. Automatizēta lēmumu pieņemšana un profilēšana, pamatojoties uz īpašām personas datu kategorijām, būtu jāatļauj tikai saskaņā ar konkrētiem nosacījumiem. (37)Tiesību aktos, kas izdoti uz Līgumu pamata, vai Savienības iestāžu un struktūru iekšējos noteikumos var paredzēt ierobežojumus attiecībā uz konkrētiem principiem un tiesībām uz informāciju, piekļuvi personas datiem, to labošanu vai dzēšanu, tiesībām uz datu pārnešanu, elektronisko komunikāciju konfidencialitāti, kā arī attiecībā uz ziņošanu datu subjektam par personas datu aizsardzības pārkāpumiem un attiecībā uz dažiem ar to saistītiem pārziņu pienākumiem, ciktāl tas demokrātiskā sabiedrībā ir nepieciešami un samērīgi, lai garantētu sabiedrisko drošību, lai garantētu noziedzīgu nodarījumu novēršanu, izmeklēšanu un saukšanu pie atbildības par tiem, vai kriminālsodu izpildi, tostarp lai pasargātu no draudiem sabiedriskajai drošībai un tos novērstu, tostarp cilvēka dzīvības aizsardzību, jo īpaši reaģējot uz dabas vai cilvēka izraisītām katastrofām, Savienības iestāžu un struktūru iekšējo drošību, citus svarīgus Savienības vai dalībvalsts vispārējo sabiedrības interešu mērķus, jo īpaši Savienībai vai dalībvalstij svarīgas ekonomiskās vai finanšu intereses, tādu publisku reģistru uzturēšanu, kuri vajadzīgi vispārēju sabiedrības interešu dēļ, vai datu subjekta vai citu personu tiesību un brīvību aizsardzību, tostarp sociālo aizsardzību, sabiedrības veselību un humanitārus mērķus. Ja ierobežojums nav noteikts ar tiesību aktiem, kas pieņemti uz Līgumu pamata, vai iekšējiem noteikumiem, Savienības iestādes un struktūras īpašos gadījumos var piemērot ad hoc ierobežojumu attiecībā uz konkrētiem principiem un datu subjekta tiesībām, ja ar šādu ierobežojumu tiek ievērota pamattiesību un pamatbrīvību būtība attiecībā uz specifisku apstrādes darbību, un demokrātiskā sabiedrībā tas ir nepieciešams un samērīgs, lai aizsargātu vienu vai vairākus 1. punktā minētus mērķus. Ierobežojumu dara zināmu datu aizsardzības speciālistam. Visiem ierobežojumiem vajadzētu būt saskaņā ar prasībām, kas izklāstītas hartā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā. (38)Būtu jāparedz pārziņa pienākumi un atbildība par ikvienu personas datu apstrādi, ko veic pārzinis vai pārziņa vārdā. Jo īpaši, pārzinim būtu jāuzliek pienākums īstenot piemērotus un efektīvus pasākumus, un viņam vajadzētu spēt uzskatāmi parādīt, ka apstrādes darbības notiek saskaņā ar šo regulu, tostarp, ka pasākumi ir iedarbīgi. Minētajos pasākumos būtu jāņem vērā apstrādes raksturs, piemērošanas joma, konteksts un nolūki un risks, ko tā rada fizisku personu tiesībām un brīvībām. Risku fizisku personu tiesībām un brīvībām – ar atšķirīgu iespējamību un nopietnību – var radīt personas datu apstrāde, kas var izraisīt fizisku, materiālu vai nemateriālu kaitējumu, jo īpaši: ja apstrāde var izraisīt diskrimināciju, identitātes zādzību vai viltošanu, finansiālu zaudējumu, kaitējumu reputācijai, ar dienesta noslēpumu aizsargātu personas datu konfidencialitātes zaudēšanu, neatļautu pseidonimizācijas atcelšanu vai jebkādu citu īpaši nelabvēlīgu ekonomisko vai sociālo situāciju; ja datu subjektiem var tikt atņemtas viņu tiesības un brīvības vai atņemta iespēja kontrolēt savus personas datus; ja tiek apstrādāti personas dati, kas atklāj rases vai etnisko piederību, politiskos uzskatus, reliģisko vai filozofisko pārliecību, piederību arodbiedrībai, un ja tiek apstrādāti ģenētiskie dati, veselības dati vai dati par dzimumdzīvi, vai sodāmību un pārkāpumiem vai ar tiem saistītiem drošības pasākumiem; ja tiek izvērtēti personiskie aspekti, jo īpaši analizējot vai prognozējot aspektus attiecībā uz personas sniegumu darbā, ekonomisko situāciju, veselību, personīgām vēlmēm vai interesēm, uzticamību vai uzvedību, atrašanās vietu vai pārvietošanos, lai izveidotu vai izmantotu personiskos profilus; ja tiek apstrādāti neaizsargātu fizisku personu, īpaši bērnu, personas dati; vai ja apstrāde ietver lielu personas datu daudzumu un ietekmē lielu skaitu datu subjektu. Riska iespējamība un nopietnība attiecībā uz datu subjekta tiesībām un brīvībām būtu jānosaka, atsaucoties uz apstrādes raksturu, piemērošanas jomu, kontekstu un nolūkus. Risks būtu jāizvērtē, pamatojoties uz objektīvu novērtējumu, ar ko nosaka, vai datu apstrādes darbības ietver risku vai augstu risku. (39)Personu tiesību un brīvību aizsardzībai attiecībā uz fiziskas personas datu apstrādi ir vajadzīgs veikt piemērotus tehniskos un organizatoriskos pasākumus ar mērķi nodrošināt šīs regulas prasību izpildi. Lai pārzinis varētu uzskatāmi parādīt, ka šīs regulas noteikumi ir ievēroti, viņam būtu jāpieņem iekšējas vadlīnijas un jāīsteno pasākumi, kas jo īpaši atbilst integrētas datu aizsardzības un datu aizsardzības pēc noklusējuma principiem. Starp šādiem pasākumiem cita starpā var būt apstrādāto personas datu daudzuma samazināšana, personas datu pseidonimizācija, tiklīdz tas ir iespējams, pārredzamība attiecībā uz funkcijām un personas datu apstrādi, kas datu subjektam dod iespēju pārraudzīt datu apstrādi un pārzinim dod iespēju izveidot un uzlabot drošības pasākumus. Arī saistībā ar publiskā iepirkuma konkursiem būtu jāņem vērā principi, kas paredz integrētu datu aizsardzību un datu aizsardzību pēc noklusējuma. (40)Datu subjekta tiesību un brīvību aizsardzība, kā arī pārziņa un apstrādātāja pienākumi un atbildība, prasa skaidri sadalīt pienākumus saskaņā ar šo regulu, tostarp arī tajos gadījumos, kad pārzinis apstrādes nolūkus un līdzekļus nosaka kopā ar citiem pārziņiem vai gadījumos, kad apstrādes darbības tiek veiktas pārziņa vārdā. (41)Lai nodrošinātu atbilstību šīs regulas prasībām saistībā ar apstrādi, kas apstrādātājam jāveic pārziņa vārdā, kad apstrādātājam tiek uzticēts veikt apstrādes darbības, pārzinim būtu jāizmanto vienīgi tādi apstrādātāji, kuri sniedz pietiekamas garantijas, jo īpaši speciālo zināšanu, uzticamības un līdzekļu ziņā, tādu tehnisko un organizatorisko pasākumu īstenošanai, kuri atbilst šīs regulas prasībām, tostarp apstrādes drošības jomā. Apstrādātāja, kas nav Savienības iestāde un struktūra, atbilstību apstiprinātam rīcības kodeksam vai apstiprinātam sertifikācijas mehānismam var izmantot kā elementu, ar ko uzskatāmi parāda pārziņa pienākumu izpildi. Apstrāde, ko veic apstrādātājs, būtu jāreglamentē ar līgumu vai citu juridisku aktu atbilstīgi Savienības vai dalībvalsts tiesību aktiem, kas saista apstrādātāju ar pārzini; minētajā aktā būtu jāizklāsta apstrādes priekšmets un ilgums, apstrādes raksturs un nolūki, personas datu veids un datu subjektu kategorijas, ņemot vērā konkrētos apstrādātāja uzdevumus un pienākumus saistībā ar veicamo apstrādi un risku datu subjekta tiesībām un brīvībām. Pārzinim un apstrādātājam ir jābūt iespējai izvēlēties izmantot atsevišķu līgumu vai līguma standartklauzulas, ko pieņem vai nu tieši Komisija, vai Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājs un pēc tam Komisija. Pēc tam, kad apstrāde pārziņa vārdā ir pabeigta, apstrādātājam pēc pārziņa izvēles personas dati būtu jāatdod atpakaļ vai jādzēš, ja vien nav prasīts personas datus uzglabāt saskaņā ar Savienības vai dalībvalsts tiesību aktiem, kas piemērojami apstrādātājam. (42)Lai uzskatāmi parādītu, ka ir ievēroti šīs regulas noteikumi, pārzinim būtu jāglabā ieraksti par apstrādes darbībām, ko viņš veic savas atbildības ietvaros, un apstrādātājam būtu jāglabā ieraksti par tā atbildības jomā ietilpstošo apstrādes darbību kategorijām. Savienības iestādēm un struktūrām vajadzētu būt pienākumam sadarboties ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju un pēc pieprasījuma darīt pieejamus savus ierakstus, lai tie varētu kalpot minēto apstrādes darbību uzraudzības vajadzībām. Savienības iestādēm un struktūrām būtu jāver izveidot centrālu reģistru, kurā glabāt ierakstus par veiktajām apstrādes darbībām. Pārredzamības nolūkos tām būtu jāvar padarīt šādu reģistru publiski pieejamu. (43)Lai saglabātu drošību un novērstu tādu apstrādi, kurā tiek pārkāpta šī regula, pārzinim vai apstrādātājam būtu jānovērtē apstrādei raksturīgie riski un jāīsteno pasākumi šo risku mazināšanai, piemēram, šifrēšana. Minētajiem pasākumiem, ņemot vērā tehniskās iespējas un īstenošanas izmaksas, būtu jānodrošina atbilstošs drošības līmenis, tostarp konfidencialitāte, attiecībā uz apstrādei raksturīgo risku un aizsargājamo personas datu īpatnībām. Novērtējot datu drošības risku, vērā būtu jāņem riski, ko rada personas datu apstrāde, piemēram, nejauša vai nelikumīga nosūtīto, uzglabāto vai citādi apstrādāto personas datu iznīcināšana, nozaudēšana, pārveidošana, neatļauta izpaušana vai piekļuve tiem, kas var izraisīt fizisku, materiālu vai nemateriālu kaitējumu. (44)Savienības iestādēm un struktūrām jānodrošina elektronisko komunikāciju konfidencialitāte, kā noteikts hartas 7. pantā. Jo īpaši Savienības iestādēm un struktūrām ir jānodrošina to elektronisko sakaru tīklu drošība, jāaizsargā informācija, kas saistīta ar galalietotāju termināliekārtām, kas piekļūst to publiski pieejamām tīmekļa vietnēm un mobilām lietotnēm saskaņā ar Regulu (ES) XX/XXXX [jaunā E-privātuma regula] un jāaizsargā lietotāju sarakstos esošie personas dati.

(45) Ja uz personas datu aizsardzības pārkāpumu nereaģē pienācīgi un savlaicīgi, tas fiziskām personām var izraisīt tādu fizisku, materiālu vai nemateriālu kaitējumu. Tādēļ, tiklīdz pārzinim ir kļuvis zināms, ka noticis personas datu aizsardzības pārkāpums, pārzinim bez nepamatotas kavēšanās un, ja iespējams, ne vēlāk kā 72 stundu laikā no brīža, kad pārkāpums tam kļuvis zināms, būtu jāpaziņo par personas datu aizsardzības pārkāpumu Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam, izņemot, ja pārzinis spēj saskaņā ar pārskatatbildības principu uzskatāmi parādīt, ka personas datu aizsardzības pārkāpums, visticamāk, nerada risku fizisku personu tiesībām un brīvībām. Ja šādu paziņojumu nevar sniegt 72 stundu laikā, paziņojumam būtu jāpievieno informācija par kavēšanās iemesliem, un informāciju var sniegt pa posmiem bez nepamatotas turpmākas kavēšanās. Ja kavēšanās ir pamatota, mazāk sensitīvu vai mazāk specifisku informāciju par pārkāpumu ir jāatklāj pēc iespējas ātrāk, negaidot, kamēr incidents tiks pilnībā atrisināts, un tad sniedzot paziņojumu. (46)Ja ir iespējams, ka personas datu pārkāpums rada augstu risku fiziskās personas tiesībām un brīvībām, pārzinim bez liekas kavēšanās būtu jāpaziņo datu subjektam par personas datu pārkāpumu, lai viņš varētu veikt nepieciešamos piesardzības pasākumus. Paziņojumā būtu jāapraksta personas datu aizsardzības pārkāpuma raksturs, kā arī ieteikumi, kā attiecīgā fiziskā persona varētu mīkstināt iespējamās nelabvēlīgās sekas. Šāda paziņošana datu subjektam būtu jāveic cik vien iespējams ātri un ciešā sadarbībā ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, ievērojot tās vai citas attiecīgas iestādes, piemēram, tiesībaizsardzības iestādes, sniegtos norādījumus. (47)Regulā (EK) Nr. 45/2001 ir paredzēts pārziņa vispārīgs pienākums paziņot par personas datu apstrādi datu aizsardzības speciālistam, kurš, savukārt, veic paziņojumu par apstrādes darbībām reģistrāciju. Lai gan minētais pienākums radīja administratīvu un finanšu slogu, tas ne vienmēr palīdzēja uzlabot personas datu aizsardzību. Tāpēc šādi nekritiski vispārīgi paziņošanas pienākumi būtu jāatceļ un jāaizstāj ar efektīvām procedūrām un mehānismiem, kas pievēršas tiem apstrādes darbību veidiem, kuri, iespējams, var radīt augstu risku fizisku personu tiesībām un brīvībām sava rakstura, apmēra, konteksta un nolūku dēļ. Šādi apstrādes darbību veidi var būt tādi, kuri jo īpaši ietver jauno tehnoloģiju izmantošanu, vai tādi, kuri pieder pie kāda jauna veida un par kuriem pārzinis pirms tam nav veicis novērtējumu par ietekmi uz datu aizsardzību, vai tādi, pēc kuriem ir radusies vajadzība, ņemot vērā laiku, kas pagājis kopš sākotnējās apstrādes. Šādos gadījumos pārzinim pirms apstrādes būtu jāveic novērtējums par ietekmi uz datu aizsardzību, lai izvērtētu augstā riska iespējamību un nopietnību, ņemot vērā apstrādes raksturu, apmēru, kontekstu un nolūkus un riska avotus. Minētajā novērtējumā par ietekmi jo īpaši būtu jāietver paredzētie pasākumi, aizsardzības pasākumi un mehānismi, kas mazina minēto risku, nodrošina personas datu aizsardzību un uzskatāmi parāda, ka šīs regulas noteikumi ir ievēroti. (48)Ja novērtējumā par ietekmi uz datu aizsardzību ir norādīts, ka – ja nav garantijas, drošības pasākumi un mehānismi riska mazināšanai – apstrāde radītu augstu risku fizisku personu tiesībām un brīvībām un pārzinis uzskata, ka risku nevar mazināt ar saprātīgiem pasākumiem attiecībā uz pieejamo tehnoloģiju un īstenošanas izmaksām, pirms apstrādes darbību sākšanas būtu jāapspriežas ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju. Šādu augstu risku, visticamāk, rada daži apstrādes veidi un apstrādes apjoms un biežums, kas var izraisīt arī kaitējumu vai fiziskas personas tiesību un brīvību ierobežošanu. Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam uz pieprasījumu par apspriešanos būtu jāatbild noteiktā termiņā. Tomēr tam, ka Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs nav sniedzis atbildi minētajā noteiktajā termiņā, nebūtu jāskar neviena Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja iejaukšanas saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem uzdevumiem un pilnvarām, tostarp pilnvarām aizliegt apstrādes darbības. Saistībā ar minēto apspriešanās procesu Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam vajadzētu būt iespējai iesniegt novērtējuma par ietekmi uz datu aizsardzību, kas tika veikts saistībā ar attiecīgo apstrādi, iznākumu, jo īpaši pasākumus, ar kuriem paredzēts mazināt risku fizisku personu tiesībām un brīvībām. (49)Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam ir jābūt informētam par Savienības iestāžu un struktūru administratīvajiem pasākumiem un iekšējiem noteikumiem, kas paredz personas datu apstrādi, nosaka, paredz nosacījumus datu subjekta tiesību ierobežošanai vai nosaka atbilstošas garantijas datu subjekta tiesībām, lai nodrošinātu, ka plānotā apstrāde atbilst šīs regulas noteikumiem, un jo īpaši lai mazinātu risku attiecībā uz datu subjektu. (50)Ar Regulu (ES) 2016/679 tika izveidota Eiropas Datu aizsardzības kolēģija, kas ir neatkarīga Savienības struktūra ar juridiskas personas statusu. Kolēģijai būtu jāpalīdz nodrošināt Regulas (ES) 2016/679 un Direktīvas 2016/680 konsekventa piemērošana visā Savienībā, tostarp jāsniedz padomi Komisijai. Tajā pat laikā Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam būtu jāturpina īstenot savas uzraudzības un konsultatīvās funkcijas attiecībā uz visām Savienības iestādēm un struktūrām, ieskaitot pēc savas iniciatīvas vai pieprasījuma. Lai nodrošinātu konsekventus datu aizsardzības noteikumus visā Savienībā, Komisijai obligāti jāveic apspriešanās pēc tam, kad ir pieņemti tiesību akti vai laikā, kad tiek gatavoti deleģētie akti un īstenošanas akti, kā noteikts LESD 289., 290. un 291. pantā, un pēc tam, kad ir pieņemti ieteikumi un priekšlikumi, kas attiecas uz līgumiem ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām, kā noteikts LESD 218. pantā, kas ietekmē tiesības uz personas datu aizsardzību. Šādos gadījumos Komisijai ir pienākums apspriesties ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, izņemot, ja Regulā (ES) 2016/679 ir noteikts pienākums apspriesties ar Eiropas Datu aizsardzības kolēģiju, piemēram, par atbilstības lēmumiem vai deleģētajiem aktiem par standartizētām ikonām un sertifikācijas mehānismu prasībām. Ja konkrētais jautājums ir īpaši svarīgs personas tiesību un brīvību aizsardzībai attiecībā uz personas datu apstrādi, Komisijai būtu jāspēj papildus apspriesties arī ar Eiropas Datu aizsardzības kolēģiju. Šādos gadījumos Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs, būdams Eiropas Datu aizsardzības kolēģijas biedrs, koordinē savu sadarbību ar kolēģiju ar mērķi izdot kopēju atzinumu. Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs un, kad piemērojams, Eiropas Datu aizsardzības kolēģija sniedz rakstisku padomu astoņu nedēļu laikā. Šis laika periods var būt īsāks steidzamos gadījumos vai citos apstākļos, piemēram, kad Komisija gatavo deleģētos un īstenošanas aktus. (51)Katrā Savienības iestādē vai struktūrā datu aizsardzības speciālistiem būtu jānodrošina šīs regulas noteikumu piemērošana un jākonsultē pārziņi un apstrādātāji attiecībā uz viņu pienākumu izpildi. Šim speciālistam ir jābūt personai ar speciālām zināšanām datu aizsardzības tiesību un prakses jomā, kas būtu jānosaka jo īpaši saskaņā ar veiktajām datu apstrādes darbībām un aizsardzību, kas nepieciešama personas datiem, kurus pārzinis vai apstrādātājs apstrādā. Datu aizsardzības speciālistiem ir jābūt spējīgiem veikt savus pienākumus un uzdevumus neatkarīgi. (52)Kad personas dati no Savienības iestādēm un struktūrām tiek nosūtīti pārziņiem, apstrādātājiem vai citiem saņēmējiem trešās valstīs vai starptautiskām organizācijām, aizsardzības līmenim, ko šī regula nodrošina fiziskām personām Savienībā, nebūtu jāsamazinās, tostarp gadījumos, kad personas dati no trešās valsts vai starptautiskās organizācijas tiek nosūtīti tālāk pārziņiem, apstrādātājiem tajā pašā vai citā trešā valstī vai starptautiskā organizācijā. Jebkurā gadījumā nosūtīt datus uz trešām valstīm un starptautiskām organizācijām var tikai tad, ja tiek pilnībā ievēroti šīs regulas noteikumi. Nosūtīšana varētu notikt tikai tad, ja, ņemot vērā pārējos šīs regulas noteikumus, pārzinis vai apstrādātājs ievēro šīs regulas noteikumus attiecībā uz personas datu nosūtīšanu trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām. (53)Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 45. pantā noteikto Komisija var izlemt, ka trešā valsts, kāda teritorija vai konkrēts sektors trešā valstī, vai starptautiska organizācija nodrošina pietiekamu datu aizsardzības līmeni. Šādos gadījumos personas datus Savienības iestāde vai struktūra uz minēto trešo valsti vai starptautisko organizāciju var nosūtīt bez nepieciešamības saņemt jebkādu turpmāku atļauju. (54)Kamēr lēmums par aizsardzības līmeņa pietiekamību nav pieņemts, pārzinim vai apstrādātājam būtu jāveic pasākumi, kas kompensētu datu aizsardzības trūkumus trešā valstī, paredzot atbilstošas garantijas datu subjektam. Šādas atbilstošas garantijas varētu nozīmēt, ka tiek izmantotas Komisijas pieņemtās standarta datu aizsardzības klauzulas, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja pieņemtās standarta datu aizsardzības klauzulas vai Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja apstiprinātas līguma klauzulas. Ja apstrādātājs nav Savienības iestāde vai struktūra, atbilstošās garantijas var būt saistoši uzņēmuma noteikumi, rīcības kodeksi un sertifikācijas mehānismi, kas izmantoti starptautiskai nosūtīšanai saskaņā ar Regulu (ES) 2016/679. Minētajām garantijām būtu jānodrošina, lai tiktu ievērotas datu aizsardzības prasības un datu subjektu tiesības atbilstīgi Savienībā veiktai apstrādei, tostarp īstenojamu datu subjekta tiesību un efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu pieejamība, ieskaitot iespēju saņemt efektīvu aizsardzību administratīvā kārtā vai tiesā un pieprasīt kompensāciju Savienībā un trešā valstī. Tiem jo īpaši būtu jāattiecas uz atbilstību vispārīgiem principiem, kuri saistīti ar personas datu apstrādi, un “integrētas datu aizsardzības” un “datu aizsardzības pēc noklusējuma” principiem. Savienības iestādes un struktūras var veikt datu nosūtīšanu uz trešo valstu publiskām iestādēm vai struktūrām vai starptautiskām organizācijām, kurām ir atbilstoši pienākumi vai funkcijas, tostarp pamatojoties uz noteikumiem, kuri iekļaujami administratīvos pasākumos, piemēram, saprašanās memorandā, datu subjektiem paredzot īstenojamas un efektīvas tiesības. Ja garantijas ir paredzētas administratīvos noteikumos, kas nav juridiski saistoši, būtu jāsaņem Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja atļauja. (55)Iespējai, ka pārzinis vai apstrādātājs var izmantot Komisijas vai Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja pieņemtās standarta datu aizsardzības klauzulas, nebūtu jāizslēdz ne tas, ka pārzinis vai apstrādātājs var iekļaut standarta datu aizsardzības klauzulas plašākā līgumā, piemēram, līgumā starp apstrādātāju un citu apstrādātāju, ne arī tas, ka pārzinis vai apstrādātājs var pievienot citas klauzulas vai papildu garantijas, ar noteikumu, ka tās tieši vai netieši nav pretrunā Komisijas vai Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja pieņemtajām līguma standartklauzulām vai neierobežo datu subjekta pamattiesības vai brīvības. Pārziņi un apstrādātāji būtu jāmudina nodrošināt papildu garantijas, izmantojot līgumsaistības, ar kurām papildina standarta datu aizsardzības klauzulas. (56)Dažas trešās valstis pieņem normatīvos un citus tiesību aktus, kuru mērķis ir tieši regulēt apstrādes darbības, ko veic Savienības iestādes un struktūras. Tas var ietvert tiesu spriedumus vai administratīvu iestāžu lēmumus trešās valstīs, ar kuriem pārzinim vai apstrādātājam prasa nosūtīt vai atklāt personas datus un kuri nav balstīti uz starptautisku nolīgumu, kas ir spēkā starp pieprasītāju trešo valsti un Savienību. Šādu normatīvu un citu tiesību aktu ekstrateritoriāla piemērošana var būt pretrunā starptautiskām tiesībām un var kavēt sasniegt tādu aizsardzību, kādu fiziskām personām Savienībā nodrošina ar šo regulu. Nosūtīšana būtu jāatļauj tikai tad, ja šīs regulas nosacījumi nosūtīšanai uz trešām valstīm ir izpildīti. Tas cita starpā varētu būt gadījumos, kad izpaušana ir nepieciešama, pamatojoties uz svarīgām sabiedrības interesēm, kas atzītas Savienības tiesību aktos. (57)Īpašās situācijās būtu jāparedz noteikumi, kas ļauj nosūtīt datus noteiktos gadījumos, kad datu subjekts ir devis savu skaidru piekrišanu, ja nosūtīšana ir gadījuma rakstura un nepieciešama saistībā ar līgumu vai likumīgu prasību, neatkarīgi no tā, vai to izvirza tiesas procesā vai administratīvā vai ārpustiesas procedūrā, tostarp regulatīvo struktūru procedūrās. Būtu jāparedz arī noteikumi, kas ļauj nosūtīt datus, ja tas nepieciešams, pamatojoties uz Savienības tiesību aktos noteiktām svarīgām sabiedrības interesēm, vai ja datus nosūta no reģistra, kas izveidots ar likumu un ir paredzēts, lai leģitīmi ieinteresētas personas vai sabiedrība varētu to izmantot. Pēdējā minētajā gadījumā nebūtu jānosūta pilnīgi visi reģistrā ietvertie personas dati vai veselas datu kategorijas, izņemot, ja Savienības tiesību akti to atļauj, un, ja reģistrs ir paredzēts, lai to varētu izmantot leģitīmi ieinteresētas personas, dati būtu jānosūta tikai pēc šo personu pieprasījuma vai ja šīs personas ir datu saņēmējas, pilnībā ņemot vērā datu subjekta intereses un pamattiesības. (58)Šīm atkāpēm jo īpaši būtu jāattiecas uz datu nosūtīšanu, ko pieprasa un kas ir vajadzīga saistībā ar svarīgiem sabiedrības interešu iemesliem, piemēram, kad starptautiska datu apmaiņa notiek starp Savienības iestādēm un struktūrām un konkurences iestādēm, nodokļu vai muitas pārvaldēm, finanšu uzraudzības iestādēm un dienestiem, kuru kompetencē ir sociālā nodrošinājuma vai sabiedrības veselības jautājumi, piemēram, ja runa ir par kontaktu izsekojumu lipīgo slimību gadījumā vai lai samazinātu un/vai novērstu dopingu sportā. Personas datu nosūtīšana būtu arī uzskatāma par likumīgu, ja tā ir nepieciešama, lai aizsargātu kādu no interesēm, kas ir būtiskas datu subjekta vai citas personas vitālām interesēm, tostarp fiziskajai veselībai vai dzīvībai, ja datu subjekts nav spējīgs dot savu piekrišanu. Ja nav lēmuma par aizsardzības līmeņa pietiekamību, Savienības tiesību aktos, ja ir svarīgi iemesli sabiedrības interesēs, skaidri nosaka ierobežojumus attiecībā uz konkrētu kategoriju datu nosūtīšanu uz trešo valsti vai starptautiskai organizācijai. Varētu uzskatīt, ka jebkādu datu subjekta, kurš fiziski vai juridiski nevar dot piekrišanu, personas datu nosūtīšana starptautiskai humanitārai organizācijai ar mērķi izpildīt uzdevumu saskaņā ar Ženēvas konvencijām vai ievērot starptautiskās humanitārās tiesības, kas piemērojamas bruņotos konfliktos, ir nepieciešama svarīgu iemeslu dēļ sabiedrības interesēs vai tāpēc, ka tas ir datu subjekta vitālās interesēs. (59)Jebkurā gadījumā, ja Komisija nav pieņēmusi lēmumu par datu aizsardzības līmeņa pietiekamību trešā valstī, pārzinim vai apstrādātājam būtu jāizmanto risinājumi, kas datu subjektiem sniedz īstenojamas un efektīvas tiesības attiecībā uz viņu datu apstrādi Savienībā arī pēc tam, kad minētie dati ir nosūtīti, lai tādējādi viņi joprojām varētu baudīt savas pamattiesības un garantijas. (60)Personas datu pārvietošanās pāri robežām ārpus Savienības var ievērojami ietekmēt fizisko personu spējas īstenot tiesības uz datu aizsardzību, jo īpaši, lai aizsargātu sevi pret nelikumīgu izmantošanu vai šādas informācijas atklāšanu. Vienlaikus uzraudzības iestādes Savienībā, ieskaitot Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, var saskarties ar situāciju, ka tās nevar reaģēt uz sūdzībām vai veikt izmeklēšanu saistībā ar darbībām, kas norisinās ārpus to jurisdikcijas. To pūles kopīgi strādāt pārrobežu kontekstā var sarežģīt arī nepietiekamās preventīvās vai korektīvās pilnvaras, tiesisko regulējumu atšķirības un tādi praktiski šķēršļi kā, piemēram, ierobežoti līdzekļi. Tāpēc vajadzētu sekmēt ciešāku sadarbību starp Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju un citiem datu aizsardzības uzraudzītājiem, lai palīdzību apmainīties ar informāciju ar kolēģiem citās valstīs. (61)Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs, kas izveidots saskaņā ar Regulā (EK) Nr. 45/2001 noteikto un kuram ir pilnvarotas veikt savus uzdevumus un izmantot savas pilnvaras pilnīgi neatkarīgi, ir būtiska sastāvdaļa fizisku personu aizsardzībā attiecībā uz viņu personas datu apstrādi. Šī regula stiprina un paskaidro viņa lomu un neatkarību. (62)Lai nodrošinātu konsekventu datu aizsardzības noteikumu uzraudzību un izpildi visā Savienībā, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam būtu jābūt tiem pašiem uzdevumiem un faktiskām pilnvarām, kas ir dalībvalstu uzraudzības iestādēm, tostarp izmeklēšanas pilnvarām, korektīvām pilnvarām, pilnvarām lemt par sankcijām un atļauju izsniegšanas un padomdevēja pilnvarām, jo īpaši fizisku personu sūdzību gadījumos, un informēt Eiropas Savienības Tiesu par šīs regulas pārkāpumiem un iesaistīties tiesvedībās saskaņā ar primārajiem tiesību aktiem. Šādām pilnvarām būtu jāietver arī pilnvaras uzlikt pagaidu vai galīgu apstrādes ierobežojumu, tostarp aizliegumu. Lai izvairītos no nevajadzīgām izmaksām un pārmērīga apgrūtinājuma attiecīgajām personām, kuras var tikt nevēlami ietekmētas, katram Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja pasākumam ir jābūt atbilstošam, vajadzīgam un samērīgam, lai nodrošinātu atbilstību šai regulai, ņemot vērā apstākļus katrā atsevišķā gadījumā un ievērojot katras personas tiesības tikt uzklausītai pirms tāda individuāla pasākuma pieņemšanas. Katram Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja veiktam juridiski saistošam pasākumam vajadzētu būt sagatavotam rakstiski, skaidram un nepārprotamam, tajā būtu jānorāda pasākuma noteikšanas datums, uz tā vajadzētu būt Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja vadītāja parakstam, tajā būtu jāiekļauj pasākuma pamatojums un jānorāda, ka ir tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību. (63)Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja lēmumi par šajā regulā paredzētajiem izņēmumiem, garantijām, atļaujām un nosacījumiem attiecībā uz datu apstrādi būtu jāpublicē darbības pārskatā. Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs var publicēt ziņojumus par konkrētiem jautājumiem neatkarīgi no darbības gada pārskata publicēšanas. (64)Valstu uzraudzības iestādes uzrauga Regulas (ES) 2016/679 noteikumu piemērošanu un veicina tās saskanīgu piemērošanu visā Savienībā, lai aizsargātu fiziskas personas attiecībā uz viņu personas datu apstrādi un atvieglotu personas datu brīvu apriti iekšējā tirgū. Lai palielinātu dalībvalstīs piemēroto datu aizsardzības noteikumu konsekvenci ar tiem datu aizsardzības noteikumiem, kas piemērojami Savienības iestādēm un struktūrām, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam ir efektīvi jāsadarbojas ar valstu uzraudzības iestādēm.

(65)Atsevišķos gadījumos Savienības tiesību aktos ir paredzēta koordinēta uzraudzība, kuru īsteno Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs kopā ar valstu uzraudzības iestādēm. Turklāt Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs ir Eiropola uzraudzības iestāde, un īpašs sadarbības modelis ar valstu uzraudzības iestādēm tiek īstenots ar konsultatīvas sadarbības padomes starpniecību. Lai uzlabotu datu aizsardzības pamatnoteikumu efektīvu uzraudzību un izpildi, Savienībā būtu jāievieš vienots un saskaņots koordinētas uzraudzības modelis. Tāpēc attiecīgos gadījumos Komisijai būtu jāiesniedz leģislatīvu aktu priekšlikumi, kuru mērķis būtu grozīt Savienības tiesību aktus, kuros paredzēts koordinētas uzraudzības modelis, lai saskaņotu tos ar šajā regulā paredzēto koordinētās uzraudzības modeli. Eiropas Datu aizsardzības kolēģija kalpo par vienotu forumu, kas nodrošina efektīvu koordinētu uzraudzību visās jomās. (66)Katram datu subjektam vajadzētu būt tiesībām iesniegt sūdzību Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību Eiropas Savienības Tiesā saskaņā ar Līgumiem, ja datu subjekts uzskata, ka viņa tiesības saskaņā ar šo regulu ir pārkāptas, vai ja Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs nereaģē uz sūdzību, daļēji vai pilnībā noraida sūdzību vai nerīkojas, kad šāda rīcība ir nepieciešama, lai aizsargātu datu subjekta tiesības. Uz sūdzības pamata sākta izmeklēšana būtu jāveic tādā apjomā, kāds ir nepieciešams konkrētajā lietā, paredzot iespēju to izskatīt tiesā. Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam saprātīgā termiņā būtu jāinformē datu subjekts par sūdzības virzību un iznākumu. Ja lietā ir nepieciešama papildu izmeklēšana vai koordinācija ar valsts uzraudzības iestādi, datu subjektam būtu jāsniedz starpposma informācija. Lai atvieglotu sūdzību iesniegšanu, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam būtu jāveic tādi pasākumi kā, piemēram, sūdzības iesniegšanas veidlapas nodrošināšana, kuru var aizpildīt arī elektroniski, neizslēdzot arī citus saziņas līdzekļus. (67)Jebkurai personai, kurai šīs regulas pārkāpuma rezultātā ir nodarīts materiāls vai nemateriāls kaitējums, ir tiesības no pārziņa vai apstrādātāja saņemt kompensāciju par tai nodarīto kaitējumu saskaņā ar Līguma nosacījumiem. (68)Lai spēcinātu Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja uzraudzības funkcijas un šīs regulas efektīvu izpildi, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam ir jābūt pilnvarām uzlikt administratīvus naudas sodus kā galēju līdzekli. Naudas sodu mērķim būtu jābūt uzlikt sankcijas par šīs regulas neievērošanu iestādei vai struktūrai, nevis fiziskām personām, lai atturētu tās no šīs regulas neievērošanas nākotnē un sekmētu personas datu aizsardzības kultūru Savienības iestādēs un struktūrās. Šajā regulā būtu jānorāda pārkāpumi un jānosaka attiecīgā administratīvā naudas soda maksimālais apmērs un kritēriji tā noteikšanai. Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam būtu jānosaka naudas soda apmērs katrā konkrētā gadījumā, ņemot vērā visus attiecīgos konkrētās situācijas apstākļus un pienācīgi ņemot