LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 139/5

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2015/C 139/05)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantu

VIENOTS DOKUMENTS

BARANJSKI KULEN

ES Nr.: HR-PGI-0005-01207-3.3.2014.

ACVN ( ) AĢIN ( X )

1. Nosaukums vai nosaukumi

Baranjski kulen

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Horvātijas Republika

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.2. grupa. Gaļas produkti (termiski apstrādāti, sālīti, kūpināti u. c.)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Baranjski kulen ir fermentēta, konservēta dūmdesa, ko gatavo no presētas cūkgaļas, kura bagātināta ar maltu papriku, ķiplokiem un pipariem un pildīta cūkas zarnas apvalkā (izmantojot resno zarnu vai aklo zarnu), ko Baraņas (Baranja) apgabalā bieži dēvē par katica.

Baranjski kulen (“Baraņas cūkgaļas desa”) ir ovāla, cietas konsistences desa, bez redzamām virsmas nepilnībām vai bojājumiem un bez pārmērīgas pelējuma kārtiņas uz apvalka. Desas formu nosaka apvalks, kam jābūt pilnībā piepildītam ar pildījuma masu. Gatavā produkta minimālais svars ir 0,80 kg. Produktam šķērsgriezumā raksturīgs viendabīgs izskats, ko iegūst, pildījumam izmantojot malto gaļu, kuras smalcināšanas pakāpe vienmēr ir 8 mm. Visas sastāvdaļas pildījumā ir vienmērīgi sadalītas un sablīvētas, un griezumā nav ne gaisa ieslēgumu, ne plaisu.

Produktam Baranjski kulen ir gaiši brūna līdz tumši brūna ārpuse, savukārt griezumā desas krāsa ir no gaiši sarkanas līdz tumši sarkanai, ko nosaka paprika un maltā gaļa. Dominē dūmu aromāts, kas raksturīgs auksti kūpinātiem gaļas produktiem. Pievienotās maltās paprikas dēļ produktam Baranjski kulen ir viegli pikanta garša un kūpinātai fermentētai gaļai raksturīgais aromāts, ko bagātina ķiploks un pipari.

Ķīmiskais sastāvs

Baranjski kulen nogatavināšanas procesa beigās ir turpmāk norādītais ķīmiskais sastāvs.

Ūdens: maksimums – 40 %.

Olbaltumvielas: minimums – 29 %.

Taukvielas: maksimums – 25 %.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Produkta Baranjski kulen ražošanai nepieciešamo izejvielu (kurā gaļas un speķa attiecība ir 90:10) iegūst no kautām sivēnmātēm (K kategorijas cūkām) un liela dzīvsvara cūkām (T2). Turklāt pildījumā 80 % gaļas ir I šķiras gaļa (šķiņķis, muguras gabals), savukārt pārējos 20 % izmanto gaļu no pleca gabala, t. i., II šķiras gaļu. III šķiras gaļu Baranjski kulen ražošanā izmantot nedrīkst.

Vismaz 80 % gaļas produkta ražošanai iegūst, atkaulojot šķiņķa un muguras gabala muskuļus, savukārt pārējo (kas nepārsniedz 20 % no kopējā gaļas pildījuma) iegūst no pleca gabala.

Pēc tam gaļu pārstrādā šādi: ādu un zemādas taukaudus pilnībā nogriež un atdala skrimšļa daļas, lielākos asinsvadus, nervus, cīpslas, orgānu mīkstos taukaudus un asins atliekas.

Cūkgaļu un speķi, kā arī garšaugus, ko izmanto Baranjski kulen ražošanā, drīkst ražot 4. punktā minētajā apgabalā, taču tas nav obligāti.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visiem turpmāk norādītājiem produkta ražošanas posmiem ir jānoris Baraņas apgabalā: izejvielas dzesēšana, pildījuma sagatavošana, desas apvalka pildīšana, iepakošana, fermentācija, nogatavināšana.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

—

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Baraņa ir apgabals Horvātijas ziemeļaustrumos, uz ziemeļiem no Dravas (Drava) upes lejteces un tās satekas ar Donavu (Dunav).

Apgabala dienvidos Dravas ūdenstece veido dabisku robežu ar Slavonijas (Slavonija) apgabalu, savukārt austrumos Donava iezīmē robežu starp Horvātijas Republiku un Serbijas Republiku. Ziemeļos un ziemeļrietumos Baraņa robežojas ar Ungārijas Republiku.

Baraņas apgabalā ir viena pilsēta (Beli Manastira (Beli Manastir)) un astoņi apriņķi: Bilje, Čeminac, Darda, Draž, Jagodnjak, Kneževi Vinogradi, Petlovac un Popovac.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Baranjski kulen aizsardzības pamatā ir šā produkta reputācija.

Senākā rakstiskā liecība par Baraņas cūkgaļas dūmdesu kulen ir atrasta horvātu folklorista un rakstnieka Nikolas Tordinaca (Nikola Tordinac) (1858–1888) darbos (Nikola Tordinac, “Hrvatski narodni običaji, pjesme i pripovijetke iz Pečuha i okolice”, 1986, 53. un 57. lpp.). Viņa pierakstos, kas tapuši 19. gadsimta astoņdesmitajos gados, ir plaši apraksti par Baraņas horvātiem un viņu tradīcijām, kurās kulen ieņem nozīmīgu vietu.

Baraņas horvātu senās tautiskās tradīcijas ir arī cieši saistītas ar vīnkopību, vīna gatavošanu un Baranjski kulen ražošanu. Tam mūsdienās savos darbos īpaši pievērsies Pēčas (Pécs) etnologs Ģuro Frankoviķs (Đuro Franković). Viņa apraksti par Baraņas horvātu tautiskajām tradīcijām vēsta par gadsimtiem seno tradīciju kulen gatavošanā un šā izstrādājuma nozīmi rituālos, kas veltīti vīnogu ražas nodrošināšanai Baraņas vīnadārzos (Đuro Franković, “Sveti Vinko (22. siječnja)”, Hrvatski glasnik – Ungārijas horvātu nedēļas laikraksts, 2007. gada 18. janvāra izdevums, 9. lpp.).

Konservētu gaļas produktu organizētas ražošanas pirmsākumi meklējami deviņpadsmitā un divdesmitā gadsimta mijā. Baraņā, kas toreiz bija Ungārijas dienvidu daļa, gaļas veikala īpašnieks vārdā Geza Barnass (Geza Barnas) no Karanacas (Karanac) sāka no cūkgaļas ražot dažādas delikateses. Viņš pieņēma darbā divus miesniekus, Jovanu Berisavļeviķu (Jovan Berisavljević) un Lajosu Gajeru (Lajos Gajer) vecāko. Barnasa produkcijas klāstā īpaši izcēlās Pannonski kulin, kas uzskatāms par šā apgabala mūsdienu tipiskā produkta Baranjski kulen priekšteci. (Davorin Taslidžić un Andrija Bognar, “Poveznice obzorja (povijest u doticaju)”, 2009, 160. lpp.).

Kopš II Pasaules kara beigām lielākā daļa produktu Baranjski kulen ir ražoti Beli Manastirā, lauksaimniecības kooperatīva PZ Baranjka gaļas kombinātā Belje (“Objektiv 25”, Belje – Lauksaimniecības un rūpniecības kooperatīva ziņu izdevums, 1977. gada 31. marts, 5. lpp.). Tolaik Baranjski kulen recepte tika uzskatīta par amata noslēpumu, un ražošanu vadīja miesniekmeistars Radivojs Vukoviķs (Radivoj Vuković), kā apliecina viņa dēls doktors Miroslavs Vukoviķs (Miroslav Vuković), kurš pārņēma šo arodu un turpināja tēva iesākto darbu līdz pat savai pensijai. Radivojs Vukoviķs Pannonski kulin recepti no minētā Karanacas miesnieka un desu meistara uzzināja, strādājot Beli Manastiras lopkautuvē. Viņš turpināja izmantot to pašu recepti, taču pārdēvēja šo produktu par Baranjski kulen, kā to ierasti dēvēja citi ražotāji šajā apgabalā, tāpēc sākotnējais nosaukums Pannonski kulin iegrima aizmirstībā. Joprojām populāra anekdote vēsta, ka meistars Radivojs šo recepti glabājis seifā aiz atslēgas līdz brīdim, kad uzzinājis, ka visi Baraņas desu ražotāji gatavo kulen tieši tādā pašā veidā (veterinārās medicīnas doktora Miroslava Vukoviķa parakstīts un notariāli apstiprināts paziņojums, 2010).

Baraņas kulen ražotāji desai sāka pievienot piparus, iedvesmojoties no Ungārijas dienvidu salami ražotājiem, kuru tehnoloģija un zinātība baraņiešiem bija pazīstama, un tas atspoguļojās arī viņu izstrādājumos. Tolaik Baraņas ekonomiskās dzīves mugurkauls bija lauksaimniecības uzņēmumi, kas piederēja Austroungārijas aristokrātiem (ilgā vēstures posmā tā bija Habsburgu karaliskā ģimene), ar plaši sazarotiem tirdzniecības tīkliem, kuru nodrošinātā piekļuve tālaika Eiropas tirgiem Baraņas kulen ražotājiem sniedza lielākas iespējas iegūt piparus, tāpēc šis varētu būt iemesls, kāpēc tie izmantoti Baranjski kulen ražošanā.

Baranjski kulen plašāku ievērību guva pagājušā gadsimta 80. gados, kad Horvātijas austrumu daļā sāka notikt šīs desas ražotāju kvalitātes konkursi jeb tā dēvētās kulenijādes (kulenijade), kas nu jau kļuvušas par tradīciju un notiek joprojām. Bieži vien augstākos apbalvojumus šajos konkursos ir saņēmuši kulen ražotāji no Baraņas (“Tražimo najbolje proizvođače kulena”, Vinkovačke novosti, 1981. gada 13. februāris, 8. lpp.; “Kulen – još uvijek najbolji u tradicionalnoj tehnologiji”, Vinkovačke novosti, 1981. gada 3. jūlijs, 12. lpp.). Prezentējot šo saskaņā ar tradicionālo recepti pagatavoto produktu, kuram piešķirts tā vēsturiskais nosaukums, kādreizējais lauksaimniecības un rūpniecības kombināts Belje (tagad akciju sabiedrība Belje d. d.) ir godalgots ar medaļām starptautiskos gadatirgos (“Bitka za tržište i plasman”, Belje – Lauksaimniecības un rūpniecības kooperatīva ziņu izdevums, 1988. gada 30. aprīlis, 7. lpp.).

Daudzi, kas baudījuši Baranjski kulen, secina, ka šā produkta unikālās īpašības ir saistītas ar Baraņas reģionu. To apliecina arī aptauja, kurā Baranjski kulen degustēja 1 000 respondentu, un 77 % aptaujas dalībnieku saistīja šo produktu ar Baraņu, tā izcelsmes apgabalu (Ipsos plus aptauja par saikni starp Baranjski kulen kvalitāti un tā izcelsmes apgabalu, “Ispitivanje percepcije povezanosti kvalitete Baranjskog kulena i regije iz koje potječe”, 2011).

Ņemot vērā iepriekš minēto, nav šaubu, ka Baraņas iedzīvotāju acīs Baranjski kulen ir vairāk nekā tikai tradicionāls pārtikas produkts – baraņieši to uztver kā daļu no sava kultūras un vēstures mantojuma, kas ir arī šā produkta reputācijas pamatā.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

http://www.mps.hr/UserDocsImages/HRANA/BARANJSKI%20KULEN/Izmijenjena%20Specifikacija%20proizvoda%20Baranjski%20kulen.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.