Briselē, 10.12.2010 COM(2010) 738 galīgā redakcija 2010/0354 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz tirdzniecības standartiem PASKAIDROJUMA RAKSTS PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Kvalitātes pasākumu kopumu veido vairāki priekšlikumi, kuru mērķis ir izveidot saskaņotu lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku, lai palīdzētu lauksaimniekiem labāk darīt zināmas lauksaimniecības produkta iezīmes, īpašības un pazīmes un nodrošinātu atbilstošu informāciju patērētājiem. Kvalitātes pasākumu kopumā ietilpst: - priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par lauksaimniecības produktu kvalitātes shēmām [COM(2010) XXXX]; - priekšlikums grozīt Regulu (EK) Nr. 1234/2007 (Vienoto TKO regulu) attiecībā uz lauksaimniecības produktu tirdzniecības standartiem [COM(2010) XXXX]; - labākās prakses pamatnostādnes ar lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem saistītu sertifikācijas shēmu izstrādei un darbībai [C(2010) XXXX] un - pamatnostādnes tādu pārtikas produktu marķēšanai, kuru sastāvā izmanto produktus ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN) un aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (AĢIN) [C(2010) XXXX]. Priekšlikuma pamatojums un mērķi Lauksaimnieki un lauksaimniecības produktu ražotāji izjūt konkurences spiedienu, ko izraisa politikas reforma, globalizācija, mazumtirgotāju varas pozīciju nostiprināšanās un tautsaimniecības stāvoklis. Vienlaikus patērētāji arvien vairāk meklē autentiskus produktus, kas ražoti, izmantojot īpašas un tradicionālas metodes. Lai apmierinātu šo pieprasījumu, Eiropas Savienības lauksaimniecības produkcijas dažādībai un kvalitātei jākļūst par Savienības lauksaimnieku nozīmīgu spēku un konkurences priekšrocību avotu. Tomēr, lai patērētāji un pircēji būtu pienācīgi informēti par lauksaimniecības produkta īpašībām un izmantotajām lauksaimnieciskās ražošanas metodēm, tiem jāsaņem precīza un uzticama marķējuma informācija. Eiropas Savienības lauksaimniecības produktu kvalitātes politikas kodols ir nodrošināt ražotājiem pareizos instrumentus, lai produkta īpašības un izmantotās lauksaimnieciskās ražošanas metodes darītu zināmas pircējiem un patērētājiem un aizsargātu tos no negodīgas tirdzniecības prakses. Vairums instrumentu jau pastāv Eiropas Savienības līmenī. Analīze un pārrunas ar ieinteresētajām personām ir parādījušas, ka minētos instrumentus ir iespējams uzlabot, vienkāršot un panākt to lielāku saskaņotību. Kvalitātes pasākumu kopuma mērķis ir uzlabot Savienības tiesību aktus kvalitātes jomā, kā arī valsts un privāto sertifikācijas shēmu darbību, lai padarītu tās vienkāršākas, pārredzamākas un vieglāk saprotamas, lai tās spētu pielāgoties inovācijām un būtu mazāks apgrūtinājums ražotājiem un pārvaldes struktūrām. Vispārīgais konteksts Kopš 20. gadsimta 90. gadiem Savienības lauksaimniecības produktu kvalitātes politika cieši asociējas ar trijām Savienības shēmām, proti, ar aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un aizsargātām ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, bioloģisko lauksaimniecību un garantētām tradicionālajām īpatnībām. Turklāt Savienības tirdzniecības standarti kopš kopējās lauksaimniecības politikas ieviešanas ir nodrošinājuši tiesisko regulējumu godīgai konkurencei un nevainojamai tirgus darbībai. Šiem Savienības standartiem un shēmām pēdējos desmit gados pievienojies ievērojams sertifikācijas shēmu skaita pieaugums privātajā sektorā, lai patērētājiem garantētu pievienoto vērtību vairojošas produktu īpašības un pazīmes, kā arī pamatstandartu ievērošanu, veicot kvalitātes nodrošināšanas sertifikāciju. Veicot shēmas pārstrādāšanu attiecībā uz aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un aizsargātām ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, Komisija 2006. gadā apņēmās veikt regulas darbības un tās turpmākās attīstības nākotnes politikas pārskatīšanu[1]. 2007. gadā tika sarīkota liela konference par visiem kvalitātes shēmu veidiem „Pārtikas kvalitātes sertifikācija — vērtības pievienošana lauksaimniecības produkcijai”. Konferences rezultātā 2008. gadā tika sagatavota Zaļā grāmata par lauksaimniecības produktu kvalitāti[2], iegūstot vairāk kā 560 detalizētas atbildes no ieinteresētajām personām un nodrošinot ieguldījumu Paziņojuma par lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku[3] sagatavošanā 2009. gadā. Tajā tika iezīmēti šādi stratēģiskie virzieni: - uzlabot lauksaimnieku, pircēju un patērētāju komunikāciju par lauksaimniecības produktu īpašībām; - palielināt Eiropas Savienības lauksaimniecības produktu kvalitātes politikas instrumentu saskaņotību un - mazināt sarežģītību, lai lauksaimniekiem, ražotājiem un patērētājiem būtu vieglāk lietot un saprast dažādas shēmas un marķējuma apzīmējumus. Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Eiropas Savienības tiesību akti paredz cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu sistēmas aizsardzību attiecībā uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem. 1992. gadā Eiropas Savienībā tika radīta saskaņota regulatīvā sistēma, lai reģistrētu tādu lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu svarīgos nosaukumus, ko noteiktā ģeogrāfiskajā apgabalā atbilstoši specifikācijai ražojuši ražotāji, kam piemīt atzītas prasmes[4]. Tāpat 1992. gadā ar garantēto tradicionālu īpatnību shēmu izveidoja reģistru tādu specializētu pārtikas produktu nosaukumiem, kuriem piemīt tradicionālas īpašības vai nu to tradicionālā sastāva, vai izmantoto tradicionālo ražošanas metožu dēļ[5]. Attiecībā uz tirdzniecības standartiem pastāv plašs tiesību aktu kopums, kas pamatā izveidojies nozarēs, — tās ir gan Padomes, gan Komisijas līmenī pieņemtas regulas un direktīvas. Turklāt tirdzniecības standartu regulētie fakultatīvie kvalitātes apzīmējumi nodrošina to, ka pievienoto vērtību palielinošo īpašību, izmantoto lauksaimniecības vai pārstrādes metožu apzīmējumi tiek pareizi lietoti tirgū un ka patērētāji dažādu produktu īpašību noteikšanā uz tiem var paļauties. Atbilstība pārējiem politikas virzieniem Lauksaimniecības produktu kvalitātes politika ir daļa no kopējās lauksaimniecības politikas. Nesenais Komisijas paziņojums[6] par politiku laikposmā pēc 2013. gada ir noteicis vairākus sarežģītus uzdevumus, tostarp lauksaimniecisko darbību dažādības saglabāšanu lauku rajonos un konkurētspējas uzlabošanu, ko veicinās lauksaimniecības produktu kvalitātes politika. Politika atbilst arī Eiropas Savienības prioritātēm, kas izklāstītas paziņojumā “Eiropa 2020”[7], jo īpaši attiecībā uz mērķi veicināt ekonomikas konkurētspēju, tā kā kvalitātes politika ir viens no ES lauksaimniecības konkurētspējas stūrakmeņiem. Šis priekšlikums ir saistīts un ir saskaņā ar politiku patērētāju aizsardzības un informācijas jomā, vienotā tirgus un konkurences jomā, kā arī ar ārējās tirdzniecības politiku. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMS Apspriešanās Ir notikusi plaša apspriešanās ar ieinteresētajām personām. Apspriešanās galvenokārt notika, izmantojot Padomdevēja grupu lauksaimnieciskās ražošanas kvalitātes jautājumos un konsultācijas par zaļo grāmatu[8], kas noslēdzās ar Čehijas prezidentūras organizēto augsta līmeņa konferenci 2009. gada martā. Ministru Padome 2009. gada jūnija sanāksmē pieņēma secinājumus[9] par paziņojumu. Eiropas Parlaments 2010. gada martā pieņēma rezolūciju par lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku — kāda ir pareizā stratēģija?[10] Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja pieņēma atzinumu 2010. gada janvārī[11], bet Reģionu komiteja — 2010. gada februārī[12]. Galvenie apspriešanās rezultāti Kopumā ieinteresētās personas atbalstīja 2009. gada paziņojumā izklāstītos darba virzienus. Tika izteikti šādi galvenie viedokļi. - Attiecībā uz cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm shēmas vienkāršošana, apvienojot abus instrumentus (“aizsargāts cilmes vietas nosaukums” un “aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde”) neguva atbalstu. Vairākums ieinteresēto personu, izņemot tās, kuras darbojas vīna un stipro alkoholisko dzērienu ražošanas nozarēs, pauda pozitīvu reakciju par sistēmu (attiecībā uz vīnu, stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem, aromatizētajiem vīniem, lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem) apvienošanas iespēju. Komisija tika mudināta sistēmas vēl vairāk vienkāršot, padarīt skaidrākas un optimizēt, kā arī palielināt cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu starptautisko atzīšanu. - Attiecībā uz garantētām tradicionālajām īpatnībām ieinteresētās personas pauda gandrīz vienbalsīgu atbalstu GTĪ shēmas darbības turpināšanai, uzsverot tās nodrošinātās iespējas un nozīmīgumu to tradicionālo produktu ražotāju skatījumā, kuri neatbilst ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu shēmas dalības nosacījumiem. Dažas ieinteresētās personas aicināja shēmu vienkāršot, proti, atceļot iespēju reģistrēt nosaukumus bez nosaukuma rezervēšanas, un optimizēt. Ieinteresētās personas, kas pārstāvēja cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu shēmas aptverto produktu ražotājus, ierosināja, ka shēmu varētu izmantot šādu produktu noietam, jo īpaši ja tie iekļauti produktu receptēs. - Attiecībā uz tirdzniecības standartiem kopumā ieinteresētās personas atbalstīja tirdzniecības standartu vienkāršošanu, lauksaimnieciskās ražošanas vietas marķējumu un fakultatīvo kvalitātes apzīmējumu turpmāku attīstību. - Tika uzsvērta nepieciešamība pievērsties neliela mēroga ražotāju vajadzībām, kuriem Savienības cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu, kā arī garantēto tradicionālo īpatnību shēmas ir pārāk apgrūtinošas. Ietekmes novērtējums Atbilstoši 2009. gada paziņojumam un galvenajām atbildēm uz to tika sagatavoti divi ietekmes novērtējumi, lai izpētītu paziņojumā noteiktās iespējas. Tie bija saistīti ar cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un ar garantētām tradicionālajām īpatnībām. Attiecībā uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm analīze pierādīja, ka Savienības līmeņa ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu shēmai ir spēcīgs pamatojums, un atteicās no Eiropas Savienības shēmas alternatīvām (tostarp nozares līdzregulējums un pašregulējums, netiek veikti pasākumi Eiropas Savienības līmenī, aizsardzība ar starptautisko Lisabonas vienošanos[13], aizstāšana ar valstu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu paziņošanas sistēmu un aizsardzība ar pastāvošās Kopienas kopējās preču zīmes palīdzību) to zemā iedarbīguma un efektivitātes dēļ. Ietekmes novērtējumā konstatēja to, ka ir būtisks pamats mazināt sarežģītību un atvieglot īstenošanu, apvienojot lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu shēmu ar shēmām alkoholisko dzērienu ražošanas nozarēs, vienlaikus nodrošinot katras sistēmas specifiku. Tomēr ietekmes novērtējumā atzina noteiktu ieinteresēto personu iebildumus pret šīs iespējas īstenošanu. Cenu datu analīze liecināja, ka ražotāju ieņēmumi no aizsargāta cilmes vietas nosaukuma (ACVN) un aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes (AĢIN) produktiem ir lielāki salīdzinājumā ar ieņēmumiem par produktiem bez apzīmējuma un ka ACVN marķējums nosaka augstāku cenu salīdzinājumā ar AĢIN marķējumu. Ar ACVN un AĢIN apzīmējumu pārdoto lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kopējā vērtība ir 14,2 miljardi euro (1997) vairumtirdzniecības cenās, kas patēriņa cenās varētu būt 21 miljards euro. Attiecībā uz tirdzniecību iekšējā tirgū 18,4 % ACVN un AĢIN produktu tirgo ārpus dalībvalsts, kurā tie ražoti. Ietekmes novērtējumā konstatēja, ka aizsargāta cilmes vietas nosaukuma (ACVN) un aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes (AĢIN) instrumentu apvienošana mazinātu ACVN apzīmējuma sniegtās pievienotās vērtības priekšrocības. Attiecībā uz ietekmi uz vidi pētījumi liecina, ka dažus ACVN un AĢIN produktus ražo zemas intensitātes lauksaimniecības sistēmās, kas asociējas ar augstu vides vērtību. Šie ACVN un AĢIN nodrošina ekonomisko pamatu ar vidi saistītiem sabiedriskajiem labumiem. Saskaņā ar analīzei saglabātajām iespējām ražotāji atbilstošos gadījumos var paredzēt nosacījumus attiecībā uz vidi. Attiecībā uz garantētām tradicionālajām īpatnībām tika analizētas trīs iespējas: ieviest apzīmējumu “tradicionāls” kā fakultatīvu kvalitātes apzīmējumu un atcelt spēkā esošo shēmu; neveikt ES līmeņa darbību un vienkāršot pašreizējo shēmu (ļaujot veikt reģistrāciju tikai ar nosaukuma rezervēšanu). Ietekmes novērtējumā tika konstatēts, ka, atceļot GTĪ shēmu, aizsargātie nosaukumi zaudētu ekonomiskās un sociālās priekšrocības, ko tiem sniedz ES mēroga aizsardzība, un ka tas būtu nepieņemami ieinteresētajām aprindām un ES likumdevējam. Turklāt iespēja aizsargāt nosaukumus visā vienotajā tirgū tika noteikta kā funkcija, ko iespējams iedarbīgi veikt tikai Savienības līmenī. Zemais iesaistības līmenis garantēto tradicionālo īpatnību (GTĪ) shēmā nozīmēja to, ka dati ir ierobežoti. Gadījumu izpēte un apsekojumi liecina par pozitīvu ekonomisko un sociālo ietekmi, tostarp tiek saglabātas tradicionālās ražošanas formas, tradicionālām metodēm pieejamas atkāpes no higiēnas noteikumiem, un GTĪ reģistrācija nodrošina ekonomiskās priekšrocības, kas palielina pievienoto vērtību. Attiecībā uz neaizsargātajiem nosaukumiem iespējai atteikties no shēmas bija vērojama maznozīmīga ekonomiskā vai sociālā ietekme, jo šo funkciju varēja uzņemties valsts vai reģionālās shēmas un to jau veiksmīgi pilda vairākas valsts shēmas; tāpēc subsidiaritātes apsvērumu dēļ Savienības rīcību šajā jomā bija grūti pamatot. Sociālajā aspektā tika konstatēts, ka apzīmējumi ACVN, AĢIN un GTĪ veicina ražošanas tradicionālo formu saglabāšanu, kas nāk par labu gan ražotājiem, gan patērētājiem. Tomēr gan ietekmes novērtējums attiecībā uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, gan novērtējums par garantētām tradicionālajām īpatnībām pievērsa uzmanību plaši vērotajai šo shēmu nespējai piesaistīt ļoti neliela mēroga ražotājus , neraugoties uz to, ka neliela mēroga ražotāji bieži vien asociējas ar amatnieciskajiem ražojumiem, tradicionālām metodēm un noietu vietējā tirgū; Eiropas Savienības shēmas tiek uzskatītas par apgrūtinošām pieteikšanās ziņā, tām nepieciešamas dārgas kontroles un jāievēro specifikācija. Tāpēc tiks īstenota turpmāka izpēte un analīze, lai izvērtētu problēmas, ar kurām sastopas neliela mēroga ražotāji, piedaloties Savienības kvalitātes shēmās. Uz šīs analīzes pamata Komisija, iespējams, ierosinās atbilstīgus pasākumus. Attiecībā uz tirdzniecības standartiem papildus jau paveiktajam darbam ietekmes novērtējuma jomā 2009. gada paziņojuma sakarā turpmākais ietekmes novērtējuma darbs vajadzības gadījumā būs saistīts ar priekšlikumiem par konkrētiem standartiem deleģēto pilnvaru kontekstā, kurām tiesiskais regulējums nodrošināts, saskaņojot Regulu (EK) Nr. 1234/2007 ar Lisabonas līgumu. Ietekmes novērtējumu teksts atrodams šādā tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/ agriculture/quality/policy/backdocuments-links/index_en.htm PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Ierosināto pasākumu kopsavilkums Viena lauksaimniecības produktu kvalitātes shēmu regula trīs savstarpēji papildinošas shēmas (cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes; garantētas tradicionālās īpatnības; fakultatīvie kvalitātes apzīmējumi) apvieno vienotā regulatīvajā struktūrā, kuras pārraudzību veic viena kvalitātes politikas komiteja. Tirdzniecības standarti aplūkoti atsevišķā regulā. Cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, izņemot attiecībā uz vīniem, aromatizētajiem vīniem un stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem Priekšlikums saglabā un nostiprina lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem izveidoto shēmu, bet neapvieno ģeogrāfiskās izcelsmes norādes shēmas attiecībā uz vīniem, stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem un aromatizētajiem vīniem. Ņemot vērā samērā nesen veiktās reformas vīna un stipro alkoholisko dzērienu ražošanas tiesību aktu jomā, šajā posmā shēmas nevajadzētu apvienot. Šo jautājumu vēlāk var pārskatīt vēlreiz. Pagaidām lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu shēmas noteikumi, kur tas ir atbilstoši, tiks tuvināti shēmas noteikumiem vīna ražošanas nozarē. Galvenie elementi, kas domāti shēmas stiprināšanai un vienkāršošanai, ir šādi: - reģistrācijas pieteikumu iesniedzēju grupu[14] lomas un pienākumu atzīšana attiecībā uz uzraudzību, reklāmu un komunikāciju; - reģistrēto nosaukumu un kopīgo Savienības simbolu aizsardzības līmeņa stiprināšana un skaidrošana; - nosaukumu reģistrācijas procedūra tiek saīsināta; - ir noskaidrotas dalībvalstu un reģistrācijas pieteikumus iesniedzēju grupu attiecīgā loma reģistrēto nosaukumu aizsardzības stiprināšanā visā Eiropas Savienībā, un - cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu definīcijas ir vairāk saskaņotas ar starptautisko lietojumu. Priekšlikums optimizē pašreizējo cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrācijas procesu, mazinot kavēšanos. Turklāt ir skaidroti noteikti juridiskie jautājumi, un terminoloģija saskaņota ar nesen pieņemtajiem tiesību aktiem attiecībā uz vīna ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm. Noteikts arī oficiālās kontroles kopīgo noteikumu minimums, lai nodrošinātu to, ka produktā ievērota specifikācija, un lai nodrošinātu pareizu marķējumu tirgū. Regulas darbības joma ir saglabāta (lietošanai pārtikā paredzēti lauksaimniecības produkti un daži citi produkti), kā arī pievienota tumšā šokolāde. Garantētas tradicionālās īpatnības Priekšlikums saglabā shēmu garantētu tradicionālo īpatnību nosaukumu rezervēšanai visā Eiropas Savienībā, bet vairs neparedz iespēju reģistrēt nosaukumus, neveicot rezervēšanu. Tradicionālo produktu publicitātes nodrošināšanas funkciju, nenodrošinot aizsardzību, vislabāk pildīt valsts (vai reģionālajā) līmenī, un Eiropas Savienības mēroga pasākumam nav pamatojuma. Atjaunotā Eiropas Savienības shēma attiecībā uz garantētām tradicionālajām īpatnībām ir vienkāršota (reģistrācijas process ir racionalizēts, saīsinot termiņus, procedūras salāgotas ar ACVN un AĢIN procedūrām) un konkretizēta vairākos aspektos: tradīcijas kritērijs pagarināts līdz 50 gadiem (agrāk — 25 gadi), lai uzlabotu shēmas ticamību; shēma attiecas tikai uz gataviem ēdieniem un pārstrādātiem produktiem; definīcijas un procesuālās prasības ir būtiski vienkāršotas, lai uzlabotu izpratni par shēmu. Fakultatīvi kvalitātes apzīmējumi Attiecībā uz fakultatīviem kvalitātes apzīmējumiem, kuriem ar kvalitātes shēmām ir kopīgs tas, ka tie ir fakultatīvi un palīdz lauksaimniekiem apzīmēt tirgū piedāvātā produkta pievienoto vērtību palielinošās īpašības un pazīmes, tiek ierosināts tos iekļaut šajā regulā. Fakultatīvie kvalitātes apzīmējumi netiek grozīti satura ziņā, bet tiek pielāgoti Līguma par Eiropas Savienības darbību tiesiskajam regulējumam. Tirdzniecības standarti Saskaņā ar Komisijas Paziņojumu par lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku un tam sekojošo apspriešanos ir skaidrs, ka tirdzniecības standarti var veicināt ekonomisko apstākļu uzlabošanos ražošanā un tirgvedībā, kā arī šādu produktu kvalitāti. Minimālā prasība “laba, tirdzniecībai atbilstīga” kvalitāte tirgus pārvaldības pasākumos jau pastāv. Šo minimālo prasību attiecināšana uz produktiem, kuriem nav piemērojami specifiski standarti, var būt noderīga, lai patērētājiem sniegtu pārliecību par viņu pirkto produktu atbilstību kvalitātes pamatkritērijiem. Priekšlikumā arī ņemta vērā nepieciešamība veikt saskaņošanu ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību, un tādējādi standartu pieņemšanas un izstrādāšanas pilnvaras nākotnē tiks deleģētas Komisijai. Šajā jaunajā regulējumā tiks ieviests juridiskais pamats obligātai lauksaimnieciskās ražošanas vietas marķēšanai visās nozarēs. Tas ļauj Komisijai pēc tam, kad ir veikti atbilstoši ietekmes novērtējumi, un katrā gadījumā individuāli pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz iespējamo obligāto lauksaimnieciskās ražošanas vietas marķēšanu atbilstošajā ģeogrāfiskajā līmenī, lai izpildītu patērētāju prasības attiecībā uz pārredzamību un informāciju. Viena no pirmajām aplūkotajām nozarēm būs piensaimniecība. Vienlaikus Komisija paredz, ka nākotnē obligātā izcelsmes norāde tiks saglabāta tajās nozarēs, kurās tā jau pastāv. Juridiskais pamats (ja nepieciešams, pamatojiet juridiskā pamata izvēli) Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punkts. Subsidiaritātes un proporcionalitātes princips Attiecībā uz subsidiaritāti cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu , garantētu tradicionālo īpatnību shēmas un fakultatīvie kvalitātes apzīmējumi nodrošina pievienoto vērtību palielinošu nosaukumu un apzīmējumu aizsardzību vai rezervēšanu visā Eiropas Savienības teritorijā. Tādējādi prasībām neatbilstošiem ražotājiem netiek ļauts izmantot apzīmējumus. Ja apzīmējumus un nosaukumus aizsargā katra dalībvalsts atsevišķi, katrā dalībvalstī tiem būtu atšķirīgs aizsardzības līmenis, kas varētu maldināt patērētājus, kavēt Savienības iekšējo tirdzniecību un pavērt ceļu nevienlīdzīgai konkurencei, piedāvājot ar kvalitātes nosaukumu un apzīmējumu identificētos produktus tirgū. Noteikt šādas tiesības visā Eiropas Savienībā iedarbīgi un efektīvi iespējams tikai Savienības līmenī. 18 % produktu, kurus tirgo ACVN un AĢIN shēmā, pārdod ārpus to izcelsmes dalībvalsts, un uz tiem attiecas intelektuālā īpašuma aizsardzība, ko garantē ES mēroga shēma. Attiecībā uz GTĪ shēmas ietvaros piešķirtajiem aizsargātajiem nosaukumiem attiecīgajiem ražotājiem noiets iekšējā tirgū ir svarīgs. Arī fakultatīvie kvalitātes apzīmējumi skar būtiskas Savienības iekšējās tirdzniecības plūsmas, un atšķirīgas definīcijas un nozīmes kavētu tirgus darbību. Cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu , un garantētu tradicionālo īpatnību shēmu pamatā ir Savienības simboli, kuru mērķis ir nodot informāciju par katras kvalitātes shēmas būtību. Lai nodrošinātu, ka patērētāji visā Eiropas Savienībā pazīst šos simbolus, un tādējādi veicinātu izpratni par shēmu un pārrobežu tirdzniecību ar kvalitatīviem produktiem, simboli jānosaka Savienības līmenī. Cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu , un garantēto tradicionālo īpatnību apzīmējuma pieteikumu apstrāde un analīze ir uzdevums, kas nav jāveic Eiropas Savienības līmenī, izņemot attiecībā uz noteiktiem elementiem. Tie ir tiesību novērtējums attiecībā uz nosaukumu aizsardzību visā Eiropas Savienībā, nosaukumu iepriekšējo lietotāju tiesību aizsardzība (īpaši lietotāju, kas atrodas ārpus dalībvalsts, kurā iesniegts pieteikums) un pieteikumu pārbaude, lai atklātu acīmredzamas kļūdas. Tomēr pieteikuma sākotnējo sīko analīzi var iedarbīgāk un efektīvāk veikt valsts līmenī. Marķēšanas shēmu darbību, kuras paredzētas tādu produktu identificēšanai, kuriem piemīt noteiktas īpašības, bet kuras nenodrošina nosaukumu aizsardzību vai rezervēšanu visā Eiropas Savienībā, var visefektīvāk nodrošināt valsts iestādes. Tāpēc ierosinātie grozījumi garantēto tradicionālo īpatnību shēmā nosaka, ka jāatsakās no iespējas reģistrēt nosaukumus, kuriem nav aizsardzības. Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem, visu shēmu kontroles uzdevums vispirms jāveic valsts kompetentajām iestādēm. Dalībvalsts kontroles darbību pārraudzība jāveic Savienības līmenī, lai saglabātu ticamību pārtikas tiesību aktu shēmām visā Eiropas Savienībā atbilstoši minētajā regulā noteiktajiem principiem. Attiecībā uz proporcionalitāti cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu , un garantēto tradicionālo īpatnību shēmas nozīmē stingras produkta specifikācijas ievērošanu un efektīvas ražošanas kontroles, kas ražotājiem var būt apgrūtinošas. Tomēr tas ir nepieciešami un samērīgi, lai veicinātu shēmas ticamību un nodrošinātu patērētājam efektīvu atbilstības garantiju. Bez šīs garantijas nevar gaidīt, ka patērētājs maksās taisnīgu cenu par piedāvātajiem kvalitatīvajiem produktiem. Turpretī fakultatīvā kvalitātes apzīmējuma shēmu pamatā galvenokārt ir ražotāju pašdeklarēšanās, apliecinot atbilstību, ko pārbauda parastās dalībvalstu kontroles lauksaimniecības nozarē, pamatojoties uz riska novērtējumu. Tā kā dalības nosacījumi šajās shēmās ir vieglāki nekā cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu, kā arī garantēto tradicionālo īpatnību gadījumā, mazāk apgrūtinoša dalības un kontroles sistēma ir samērīga. Kvalitātes shēmas ir kopējās lauksaimniecības politikas izstrādes stratēģijas būtisks elements, lai Eiropas Savienības lauksaimnieki spētu un tiktu rosināti attīstīt savas zināšanas tādu augstas kvalitātes produktu piedāvāšanā tirgū, kuriem piemīt pievienoto vērtību palielinošas īpašības un ražošanas iezīmes. Tādējādi ir ļoti būtiski nodrošināt, ka shēmas ir pieejamas visiem lauksaimniekiem. Tāpēc, lai gan lauksaimniekiem pārdomāti jāizvēlas, vai tie uzņemsies slogu piedāvāt tirgū kvalitatīvus produktus shēmu ietvaros, politikas priekšrocības lauksaimniecības nozarei un patērētājiem tik un tā iespējams nodrošināt tikai tad, ja shēmas ir pieejamas katram lauksaimniekam, kurš to vēlas. Šā iemesla dēļ ir samērīgi ar mērķi noteikt, ka katrai dalībvalstij savā teritorijā jāpiemēro šīs shēmas. Juridisko instrumentu izvēle Ar priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par tirdzniecības standartiem ir izdarīti grozījumi Padomes Regulā (EK) Nr. 1234/2007, saskaņojot to ar LESD noteikumiem. Vienlaikus ar šo regulu tiek sagatavots paralēls priekšlikums tiesību aktam par lauksaimniecības produktu kvalitātes shēmām, ar kuru aizstāj spēkā esošās Padomes Regulas (EK) Nr. 509/2006 un (EK) Nr. 510/2006 un kurā ir iestrādāti pašreizējie noteikumi, kas saistīti ar fakultatīviem kvalitātes apzīmējumiem un kas pašlaik ir ietverti Padomes Regulā (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem[15], un Direktīvā 2001/110/EK, kas attiecas uz medu[16]. 4. IETEKME UZ BUDŽETU ŠIS PRIEKšLIKUMS NEIETEKMē BUDžETU. 5. IZVĒLES ELEMENTI: VIENKĀRŠOŠANA Ierosinātā regula vienkāršo shēmu administrēšanu, apvienojot dažādas lauksaimniecības produktiem paredzētās kvalitātes shēmas, kā arī fakultatīvos kvalitātes apzīmējumus vienā juridiskajā instrumentā. Tas nodrošina instrumentu saskaņotību un padara shēmas vieglāk saprotamas ieinteresētajām personām. Priekšlikums paskaidro un vienkāršo noteikumus attiecībā uz dalībvalstīm, kas ir primāri atbildīgas par shēmu īstenošanu un kontroli. Vienkāršošanas galvenie elementi ir šādi: - kur iespējams, apvienoti pieteikumu procesu un kontroles noteikumi, nodrošinot lielāku noteikumu saskaņotību dažādās shēmās, tādējādi novēršot pašreizējās procedūru atšķirības; - kur iespējams, procedūras ir saīsinātas un racionalizētas; - ieviesti skaidrojumi, jo īpaši attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesībām; - ieviesti vienkāršāki, patērētājiem labāk saprotami jēdzieni, jo īpaši garantēto tradicionālo īpatnību shēmā; - visām shēmām izveidota viena komiteja (kvalitātes politikas komiteja). Tā aizstāj divas komitejas, kas pašlaik darbojas attiecībā uz cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu, kā arī garantēto tradicionālo īpatnību shēmu. Attiecībā uz tirdzniecības standartiem ierosinātie Regulas (EK) Nr. 1234/2007 grozījumi vienkāršos procedūras, un tas uzlabos pārredzamību tirdzniecības standartu noteikumu jomā. 2010/0354 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz tirdzniecības standartiem EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[17], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[18], pēc priekšlikuma nosūtīšanas valstu parlamentiem, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: 1. Komisijas 2009. gada 28. maijā iesniegtajā “Paziņojumā par lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku” izklāstītas stratēģiskās ievirzes lauksaimniecības produktu kvalitātes politikas uzlabošanai Savienībā[19]. Jāņem vērā minētais paziņojums un Eiropas Parlamenta, Padomes, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas un Reģionu komitejas turpmākās debates par tā galvenajiem elementiem, kā arī daudzās atsauksmes, kas tika saņemtas sabiedriskās apspriešanas laikā. Jo īpaši tiek uzskatīts, ka ir lietderīgi saglabāt tirdzniecības standartus pa nozarēm vai produktiem, lai ņemtu vērā patērētāju cerības un veicinātu lauksaimniecības produktu ražošanas un tirdzniecības ekonomisko apstākļu uzlabošanos, kā arī uzlabotu produktu kvalitāti. 2. Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulā (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”)[20], saglabāta iepriekšējās tirgus kopīgajās organizācijās paredzētā nozaru pieeja tirdzniecības standartiem. Tirdzniecības standartu attīstība ir notikusi pakāpeniski — soli pa solim ir izstrādāti arvien jauni juridiskie instrumenti vai produktu standarti. Saskaņotāka pieeja darītu tos patērētājiem saprotamākus un palīdzētu ražotājiem viegli paziņot par savu produktu īpašībām un iezīmēm. Tādēļ ir lietderīgi iekļaut tajos horizontālus noteikumus. 3. Regula (EK) Nr. 1234/2007 piešķir Komisijai pilnvaras, lai īstenotu dažus tirdzniecības standartu noteikumus. 4. Tāpēc, stājoties spēkā Lisabonas līgumam, Komisijai piešķirtās pilnvaras Regulā (EK) Nr. 1234/2007 paredzēto tirdzniecības standartu noteikumu īstenošanā ir jāsaskaņo ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 290. un 291. pantu. 5. Komisijai ir jābūt pilnvarām pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar LESD 290. pantu, lai papildinātu vai grozītu atsevišķus nebūtiskus Regulas (EK) Nr. 1234/2007 II daļas II sadaļas I nodaļas I iedaļas elementus. Jānosaka elementi, attiecībā uz kuriem šīs pilnvaras drīkst īstenot, kā arī nepieciešamie deleģēšanas nosacījumi. 6. Lai garantētu tirdzniecības standartu vienādu piemērošanu visās dalībvalstīs, Komisijai jābūt pilnvarām pieņemt īstenošanas aktus saskaņā ar LESD 291. pantu. Ja vien nepārprotami nav paredzēts citādi, Komisijai jāpieņem minētie īstenošanas akti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes [...] Regulu (ES) Nr. [xxxx/yyyy][ ierakstīt pēc tam, kad būs pieņemta regula par kontroles mehānismiem, kā minēts LESD 291. panta 2. punktā, par ko pašlaik notiek diskusijas Eiropas Parlamentā un Padomē ]. 7. Standartu piemērošana lauksaimniecības produktu tirdzniecībā var palīdzēt uzlabot šo produktu ražošanas un tirdzniecības ekonomiskos apstākļus, kā arī produktu kvalitāti. Tāpēc šo standartu piemērošana ir ražotāju, tirgotāju un patērētāju interesēs. 8. Lai garantētu to, ka visiem produktiem ir laba, tirdzniecībai atbilstīga kvalitāte un neskarot pārtikas nozarē pieņemtos noteikumus, jo īpaši vispārīgus pārtikas aprites tiesību aktus, ko ietver Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu[21], kā arī to principus un prasības, ir lietderīgi produktiem, uz kuriem neattiecas tirdzniecības standarti pa nozarēm vai produktiem, noteikt vispārēju tirdzniecības pamatstandartu, kā paredzēts iepriekš minētajā Komisijas paziņojumā. Ja šādi produkti atbilst piemērojamajam starptautiskajam standartam, attiecīgā gadījumā šie produkti jāuzskata par produktiem, kas atbilst vispārējam tirdzniecības pamatstandartam. 9. Dažās nozarēs un/vai dažiem produktiem definīcijas, apzīmējumi un/vai tirdzniecības nosaukumi ir svarīgs elements konkurences nosacījumu noteikšanai. Tāpēc ir lietderīgi noteikt definīcijas, apzīmējumus un tirdzniecības nosaukumus šīm nozarēm un/vai produktiem, kuri izmantojami vienīgi Savienībā to produktu tirdzniecībā, kuri atbilst attiecīgajām prasībām. 10. Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007 Komisijai līdz šim bija uzticētas pilnvaras pieņemt tirdzniecības standartu noteikumus dažām nozarēm. Ņemot vērā noteikumu tehnisko raksturu un nepieciešamību pastāvīgi uzlabot to efektivitāti un pielāgot tos tirdzniecības prakses attīstībai, ir lietderīgi šo pieeju attiecināt uz visiem tirdzniecības standartiem, precizējot kritērijus, kas jāņem vērā attiecīgo noteikumu izstrādē. 11. Tirdzniecības standarti jāpiemēro, lai varētu apgādāt tirgu ar standartizētas un apmierinošas kvalitātes produktiem. Tiem jo īpaši jāattiecas uz definīcijām, šķirošanu, noformējumu un marķējumu, iepakojumu, ražošanas metodi, sagatavošanu uzglabāšanai, transportu, informāciju par ražotāju, noteiktu vielu saturu, saistītajiem administratīvajiem dokumentiem, uzglabāšanu, sertifikāciju, tirdzniecību un termiņiem. 12. Jo īpaši ņemot vērā patērētāju ieinteresētību piemērotā un pārskatāmā informācijā par produktu, jābūt iespējai piemērotā ģeogrāfiskā līmenī katrā gadījumā atsevišķi noteikt piemērotas lauksaimnieciskās ražošanas vietas norādes, ņemot vērā dažu nozaru specifiku, it sevišķi attiecībā uz pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem. 13. Ir lietderīgi noteikt dažas vīndarības metodes un ierobežojumus vīna ražošanā. 14. Nosakot tirdzniecības standartus pa nozarēm un produktiem, Komisijai jāņem vērā patērētāju cerības, katras nozares specifika un starptautisko institūciju ieteikumi. Lai izpildītu turpmākās starptautisko standartu prasības vīndarības metožu jomā, Komisijai parasti jāņem vērā vīndarības metodes, ko ieteikusi Starptautiskā Vīnkopības un vīna organizācija ( OIV ). 15. Iespējams, ka būs jāparedz īpaši pasākumi, jo īpaši jaunākās analīzes metodes, lai izvairītos no nelikumībām attiecībā uz pircējiem piedāvāto produktu kvalitāti un autentiskumu. Lai garantētu tirdzniecības standartu ievērošanu, vajadzīgi kontroles pasākumi un sodu piemērošana gadījumos, kad šādas saistības netiek ievērotas. Dalībvalstīm būs jāuzņemas atbildība par šādiem kontroles pasākumiem. 16. Principā tirdzniecības standartiem jāattiecas uz visiem Savienībā tirgotajiem produktiem. Ir lietderīgi paredzēt īpašus noteikumus par produktiem, kas importēti no trešām valstīm, saskaņā ar kuriem dažās trešās valstīs spēkā esoši īpaši noteikumi var attaisnot atkāpes no tirdzniecības standartiem, ja ir garantēta to līdzvērtība Savienības tiesību aktiem. Noteikumi par vīnu jāpiemēro, ņemot vērā nolīgumus, kas noslēgti saskaņā ar LESD 218. pantu. 17. Ir lietderīgi izstrādāt noteikumus par vīna vīnogu šķirņu klasifikāciju, saskaņā ar kuru dalībvalstīm, kas ražo vairāk par 50 000 hektolitru gadā, joprojām jābūt atbildīgām par to vīna vīnogu šķirņu klasifikāciju, no kurām to teritorijā drīkst ražot vīnu. Noteiktas vīna vīnogu šķirnes ir jāsvītro. 18. Attiecībā uz ziežamajiem taukiem ir lietderīgi paredzēt iespēju dalībvalstīm saglabāt vai pieņemt konkrētus valsts noteikumus par kvalitātes pakāpēm. 19. Vīna nozarē dalībvalstis var savā teritorijā ierobežot vai neatļaut dažas vīndarības metodes un noteikt stingrākus ierobežojumus to teritorijā ražotajiem vīniem, kā arī atļaut eksperimentāli izmantot neatļautas vīndarības metodes saskaņā ar nosacījumiem, kas jānosaka. 20. Tādēļ attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 1234/2007, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Regulu (EK) Nr. 1234/2007 groza šādi. 1)* Iekļauj šādu jaunu 4.a pantu: “4.a pants [Deleģēto aktu un īstenošanas aktu pieņemšana] Ja vien šajā regulā nav nepārprotami paredzēts citādi, tad gadījumos, kad Komisijai ir piešķirtas pilnvaras, attiecībā uz deleģētiem aktiem tā rīkojas saskaņā ar 196.a pantā minēto procedūru, bet attiecībā uz īstenošanas aktiem — saskaņā ar 196.b pantā minēto procedūru.” 2) Regulas II daļas II sadaļas I nodaļas I iedaļā pirms 113. panta iekļauj šādus jaunus pantus: “112.a pants Darbības joma Neskarot citus noteikumus, kas piemērojami I pielikumā uzskaitītajiem produktiem un lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirtam, kā minēts II pielikuma I daļā, kā arī noteikumus, kas pieņemti veterinārijas un pārtikas nozarē, lai nodrošinātu produktu atbilstību higiēnas un veselības standartiem un aizsargātu dzīvnieku un cilvēku veselību, šajā iedaļā izklāstīti noteikumi par vispārēju tirdzniecības standartu un tirdzniecības standartiem pa nozarēm un/vai produktiem attiecībā uz I pielikumā uzskaitītajiem produktiem un lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirtu, kā minēts II pielikuma I daļā. 112.b pants Atbilstība vispārējam tirdzniecības standartam 1. Uzskata, ka šajā regulā produkts atbilst “vispārējam tirdzniecības standartam”, ja tam ir laba, tirdzniecībai atbilstīga kvalitāte. 2. Ja nav noteikti 112.e, 112.f un 112.h pantā un Padomes Direktīvās 2000/36/EK*, 2001/112/EK**, 2001/113/EK***, 2001/114/EK****, 2001/110/EK*****, 2001/111/EK****** minētie tirdzniecības standarti, šīs regulas I pielikumā uzskaitītos produktus, kas kā pārtika ir gatavi pārdošanai mazumtirdzniecībā, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002******* 3. panta 7. punktā, var laist tirgū tikai tad, ja tie atbilst vispārējam tirdzniecības standartam. 3. Produktu uzskata par atbilstīgu vispārējam tirdzniecības standartam, ja produkts, ko paredzēts laist tirgū, atbilst attiecīgam spēkā esošam standartam, ko pieņēmusi kāda XIIb pielikumā minētā starptautiskā organizācija. 112.c pantsDeleģētās pilnvaras attiecībā uz vispārējo tirdzniecības standartu Lai reaģētu uz izmaiņām tirgus situācijā, ņemot vērā katras nozares specifiku, Komisija ar deleģētiem aktiem var pieņemt, grozīt un atkāpties no prasībām attiecībā uz 112.b panta 1. punktā norādīto vispārējo tirdzniecības standartu un minētā panta 3. punktā norādītajiem atbilstības noteikumiem. 112.d pantsTirdzniecības standarti pa nozarēm v ai produktiem Produktus, kuriem noteikti tirdzniecības standarti pa nozarēm vai produktiem, var laist tirgū Savienībā tikai saskaņā ar šo standartu. 112.e pantsTirdzniecības standartu noteikšana un s aturs pa nozarēm vai produktiem 1. Lai ņemtu vērā patērētāju cerības un veicinātu lauksaimniecības produktu ražošanas un tirdzniecības ekonomisko apstākļu uzlabošanos, kā arī uzlabotu produktu kvalitāti, Komisija ar deleģētajiem aktiem var visos tirdzniecības posmos pieņemt tirdzniecības standartus pa nozarēm vai produktiem, kas minēti 112.a pantā, kā arī atkāpes un izņēmumus no šādu standartu piemērošanas, lai pielāgotos vienmēr mainīgajiem tirgus apstākļiem, patērētāju jaunajām prasībām, kā arī lai ņemtu vērā attiecīgo starptautisko standartu attīstību un izvairītos no šķēršļu radīšanas inovācijai. 2. Šā panta 1. punktā minētie tirdzniecības standarti var attiecīgā gadījumā attiekties uz prasībām par: a) definīciju, apzīmējumu un/vai tirdzniecības nosaukumiem, kas nav minēti šajā regulā, un liemeņu un to daļu sarakstiem, kam piemēro XIIa pielikumu; b) klasifikācijas kritērijiem, piemēram, šķirošanu, svaru, izmēriem, vecumu un kategoriju; c) augu šķirnēm vai dzīvnieku šķirnēm, vai tirdzniecības tipu; d) noformējumu, tirdzniecības nosaukumiem, marķējumu, kas saistīts ar obligātajiem tirdzniecības standartiem, iepakojumu, noteikumiem, kas piemērojami iepakošanas centriem, iesaiņojumu, ražas gadu un īpašu apzīmējumu izmantošanu; e) tādiem kritērijiem kā izskats, konsistence, uzbūve, produkta īpašības; f) ražošanā izmantotām konkrētām vielām, komponentiem vai sastāvdaļām, tostarp to kvantitatīvo saturu, tīrību un identifikāciju; g) audzēšanas veidu un ražošanas metodi, tostarp vīndarības metodēm un saistītajiem administratīvajiem noteikumiem, ražošanas ciklu; h) misas un vīna kupāžu, tostarp uz attiecīgajām definīcijām, sajaukšanu un tās ierobežojumiem; i) saglabāšanas metodi un temperatūru; j) lauksaimnieciskās ražošanas vietu un/vai izcelsmi; k) savākšanas biežumu, piegādi, saglabāšanu un rīkošanos; l) to ražotāja un/vai rūpniecisko iekārtu identifikāciju vai reģistrāciju, kurās produkts ir sagatavots vai pārstrādāts; m) ūdens saturu procentos; n) noteiktu vielu un/vai metožu izmantošanas ierobežojumiem; o) īpašu izmantojumu; p) saglabājamajiem tirdzniecības dokumentiem, pavaddokumentiem un reģistriem; q) uzglabāšanu, transportu; r) sertifikācijas procedūru; s) nosacījumiem par to produktu realizāciju, turēšanu, apriti un izmantošanu, kuri neatbilst tirdzniecības standartiem pa nozarēm vai produktiem, kā minēts 1. punktā, un/vai definīcijām, apzīmējumiem un tirdzniecības nosaukumiem, kas minēti 112.f pantā, kā arī par blakusproduktu likvidēšanu; t) termiņiem; u) dalībvalstu paziņojumiem, dažādu uzņēmumu paziņojumiem dalībvalstu kompetentajām iestādēm un noteikumiem par dažādu produktu tirgu statistiskās informācijas iegūšanu. 3. Šā panta 1. punktā minētos tirdzniecības standartus pa nozarēm vai produktiem nosaka, neskarot noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā par fakultatīviem kvalitātes apzīmējumiem******** [Regula par lauksaimniecības produktu kvalitātes shēmām] un ņemot vērā: a) attiecīgo produktu specifiku; b) nepieciešamību nodrošināt apstākļus netraucētai šo produktu laišanai tirgū; c) patērētāju interesi saņemt atbilstošu un pārskatāmu informāciju par produktu, tostarp par lauksaimnieciskās ražošanas vietu, kas jānosaka katrā gadījumā atsevišķi piemērotā ģeogrāfiskā līmenī; d) attiecīgā gadījumā metodes, kas izmantotas produktu fizikālo, ķīmisko un organoleptisko īpašību noteikšanai; e) starptautisko organizāciju pieņemtos standartu ieteikumus. 112.f pants Definīcija, apzīmējums un/vai tirdzniecības nosaukums attiecībā uz konkrētām nozarēm un/vai produktiem 1. Definīcijas, apzīmējumus un/vai tirdzniecības nosaukumus, kas paredzēti XIIa pielikumā, piemēro šādām nozarēm vai produktiem: a) olīveļļa un galda olīvas; b) vīns; c) liellopu un teļa gaļa; d) piens un piena produkti, kas paredzēti lietošanai pārtikā; e) mājputnu gaļa; f) ziežamie tauki, kas paredzēti lietošanai pārtikā. 2. Regulas XIIa pielikumā minēto definīciju, apzīmējumu vai tirdzniecības nosaukumu Savienībā var izmantot tikai to produktu laišanai tirgū, kas atbilst attiecīgajām XIIa pielikumā izklāstītajām prasībām. 3. Lai pielāgotos jaunajām patērētāju prasībām un ņemtu vērā tehnisko attīstību un izvairītos no šķēršļu radīšanas inovācijai, Komisija ar deleģētajiem aktiem var pieņemt visus vajadzīgos grozījumus, atkāpes vai atbrīvojumus attiecībā uz XIIa pielikumā minētajām definīcijām un tirdzniecības nosaukumiem. 112.g pants Pielaide Lai ņemtu vērā katras nozares specifiku, Komisija, pieņemot deleģētus aktus, var katram standartam noteikt pielaidi, kuru neievērojot visa produktu partija tiks uzskatīta par standartam neatbilstošu. 112.h pants Vīndarības metodes 1. Ja Starptautiskā Vīnkopības un vīna organizācija ( OIV ) ir ieteikusi un publicējusi analīzes metodes produktu sastāva noteikšanai un noteikumus, pēc kuriem var konstatēt, vai ar šiem produktiem ir veikti procesi, kas neatbilst atļautajām vīndarības metodēm, jāpiemēro ieteiktās un publicētās metodes un noteikumi. Ja OIV nav ieteikusi un publicējusi metodes un noteikumus, attiecīgas metodes un noteikumus pieņem Komisija, kā minēts 112.e panta 2. punkta g) apakšpunktā. Kamēr šādi noteikumi vēl nav pieņemti, izmanto metodes un noteikumus, kurus atļāvusi izmantot attiecīgā dalībvalsts. 2. Vīna nozares produktu ražošanā un sagatavošanā uzglabāšanai Savienībā izmanto tikai tās vīndarības metodes, kuras atļautas saskaņā ar XIIc pielikumu un paredzētas 112.e panta 2. punkta g) apakšpunktā un 112.k panta 2. un 3. punktā. Pirmo daļu nepiemēro: a) vīnogu sulai un koncentrētai vīnogu sulai; b) vīnogu misai un koncentrētai vīnogu misai, kas paredzēta vīnogu sulas gatavošanai. Atļautās vīndarības metodes izmanto tikai tādēļ, lai nodrošinātu pareizu vīna ražošanu, pareizu produkta saglabāšanu vai nogatavināšanu. Vīna nozares produkti ir ražoti Savienībā saskaņā ar attiecīgajiem ierobežojumiem, kas noteikti XIIc pielikumā. Savienībā netirgo vīna nozares produktus, kuri minēti XIIa pielikuma II daļā un kuru ražošanā izmantotas Savienībā neatļautas vīndarības metodes vai — attiecīgā gadījumā — dalībvalstī neatļautas vīndarības metodes, vai ir pārkāpti XIIc pielikumā noteiktie ierobežojumi. 3. Atļaujot vīndarības metodes, kā minēts 112.e panta 2. punkta g) apakšpunktā, Komisija: a) pamatojas uz OIV ieteiktajām un publicētajām vīndarības metodēm un analīzes metodēm, kā arī uz rezultātiem, kas gūti vēl neatļautu vīndarības metožu eksperimentālā izmantošanā; b) ņem vērā cilvēku veselības aizsardzību; c) ņem vērā iespējamo risku, ka patērētāji var tikt maldināti izveidojošos priekšstatu un uztveres dēļ, un pārliecinās, vai ir pieejami informācijas līdzekļi un vai tie spēj novērst šādu risku; d) ļauj saglabāt vīna dabiskās un būtiskās īpašības un raugās, lai nerastos būtiskas izmaiņas attiecīgā produkta sastāvā; e) nodrošina vides aizsardzības prasību minimuma ievērošanu; f) ievēro vispārīgos noteikumus par vīndarības metodēm un ierobežojumus, kas noteikti XIIc pielikumā. 112.i pantsVīna vīnogu šķirnes 1. Produkti, kas uzskaitīti XIIa pielikuma II daļā un ražoti Savienībā, ir gatavoti no vīna vīnogu šķirnēm, kas klasificējamas atbilstīgi šā panta 2. punktam. 2. Ievērojot 3. punktu, dalībvalstis klasificē vīna vīnogu šķirnes, kuras vīna ražošanai dalībvalstu teritorijā var stādīt, pārstādīt vai uzpotēt. Dalībvalstis var klasificēt tikai vīna vīnogu šķirnes, kas atbilst šādiem nosacījumiem: a) attiecīgā šķirne pieder pie Vitis vinifera sugas vai ir iegūta, krustojot Vitis vinifera sugu ar citām Vitis ģints sugām; b) attiecīgā šķirne nav viena no šīm šķirnēm: ‘Noah’, ‘Othello’, ‘Isabelle’, ‘Jacquez’, ‘Clinton’ un ‘Herbemont’. Ja vīna vīnogu šķirne tiek svītrota no pirmajā daļā minētās klasifikācijas, šo šķirni izar 15 gados pēc tās svītrošanas. 3. Dalībvalstis, kuru vīna produkcija nepārsniedz 50 000 hektolitru vīna gadā, aprēķinot pēc vidējā produkcijas apjoma pēdējos piecos vīna gados, ir atbrīvotas no 2. punkta pirmajā daļā minētā klasificēšanas pienākuma. Tomēr arī pirmajā daļā minētajās dalībvalstīs vīna ražošanai var stādīt, pārstādīt vai uzpotēt tikai vīna vīnogu šķirnes, kas atbilst 2. punkta otrajai daļai. 4. Atkāpjoties no 2. punkta pirmās un trešās daļas un 3. punkta otrās daļas, dalībvalstis atļauj zinātniskai pētniecībai un izmēģinājumiem stādīt, pārstādīt vai uzpotēt šādas vīna vīnogu šķirnes: a) neklasificētas vīna vīnogu šķirnes, ja uz dalībvalstīm attiecas 3. punkts; b) vīna vīnogu šķirnes, kas neatbilst 2. punkta otrās daļas a) un b) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem, ja uz dalībvalstīm attiecas 3. punkts. 5. Platības, kas apstādītas ar vīna vīnogu šķirnēm vīna ražošanai, pārkāpjot 2., 3. un 4. punktu, izar. Tomēr nav pienākuma izart šādas platības, ja attiecīgā produkcija ir paredzēta vienīgi patēriņam vīna ražotāju mājsaimniecībā. 6. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai pārbaudītu, kā ražotāji ievēro 2. līdz 5. punktu. 112.j pantsĪpašs vīna izmantojums Izņemot pudelēs iepildītu vīnu, par kuru ir pierādījumi, ka iepildīšana pudelēs notikusi pirms 1971. gada 1. septembra, vīnu, kas ražots no to šķirņu vīna vīnogām, kuras uzskaitītas klasifikācijā, kas izstrādāta saskaņā ar 112.i panta 2. punkta pirmo daļu, bet neatbilst kādai no XIIa pielikuma II daļā minētajām kategorijām, izmanto tikai patēriņam vīna ražotāju mājsaimniecībā, vīna etiķa ražošanai vai destilācijai. 112.k pantsValstu noteikumi attiecībā uz konkrētiem produktiem un/vai nozarēm 1. Neatkarīgi no 112.e panta 1. punkta dalībvalstis var pieņemt vai saglabāt valsts noteikumus par dažādām ziežamo tauku kvalitātes pakāpēm. Šādi noteikumi ļauj novērtēt attiecīgās kvalitātes pakāpes, pamatojoties uz kritērijiem, kas jo īpaši saistīti ar izmantotajām izejvielām, produktu organoleptiskajām īpašībām un to fizikālo un mikrobioloģisko stabilitāti. Dalībvalstis, kas izmanto šo pirmajā daļā paredzēto iespēju, nodrošina to, ka citu dalībvalstu produktiem, kuri atbilst šajos valsts noteikumos paredzētajiem kritērijiem, var nediskriminējošos apstākļos izmantot terminus, kas, pamatojoties uz šiem noteikumiem, liecina, ka šie kritēriji ir ievēroti. 2. Dalībvalstis attiecībā uz to teritorijā ražotiem vīniem var ierobežot vai neatļaut dažu vīndarības metožu izmantošanu un noteikt stingrākus ierobežojumus, nekā paredzēts Savienības tiesību aktos, lai nostiprinātu būtisku īpašību saglabāšanu vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi un dzirkstošajiem vīniem, un deserta vīniem. Dalībvalstis paziņo par šiem limitējumiem, aizliegumiem un ierobežojumiem Komisijai, kas tos dara zināmus pārējām dalībvalstīm. 3. Dalībvalstis var atļaut eksperimentāli izmantot neatļautas vīndarības metodes saskaņā ar nosacījumiem, kas Komisijai jānosaka ar deleģētiem aktiem, kuri pieņemti atbilstīgi 4. punktam. 4. Lai nodrošinātu šā panta pareizu un pārredzamu piemērošanu, Komisija ar deleģētiem aktiem var noteikt 1., 2. un 3. punkta piemērošanas nosacījumus, kā arī nosacījumus par to produktu turēšanu, apriti un izmantošanu, kuri iegūti ar eksperimentālām metodēm, kā minēts 3. punktā. 112.l pants Ar importu un eksportu saistīti tirdzniecības standarti Lai ņemtu vērā specifiku, kas raksturīga tirdzniecībai starp Savienību un dažām trešām valstīm, un dažu lauksaimniecības produktu īpatnības, Komisija ar deleģētiem aktiem var noteikt apstākļus, kuros uzskata, ka importēti produkti nodrošina līdzvērtīgu atbilstību Savienības prasībām par tirdzniecības standartiem, un ir iespējami pasākumi, ar kuriem atkāpjas no 112.d panta, un paredzēt noteikumus, kas saistīti ar tirdzniecības standartu piemērošanu produktiem, kurus eksportē no Savienības. 112.m pantsĪpaši noteikumi par vīna importu 1. Ja vien nolīgumos, kuri noslēgti atbilstīgi LESD 218. pantam, nav noteikts citādi, Savienībā importētiem produktiem ar KN kodu 2009 61, 2009 69 un 2204 piemēro noteikumus par vīna cilmes vietas nosaukumiem, ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un marķējumu, kas izklāstīti šīs nodaļas Ia iedaļas I apakšiedaļā un šīs regulas 112.f pantā minētajās definīcijās un tirdzniecības nosaukumos. 2. Ja vien nolīgumos, kuri noslēgti atbilstīgi LESD 218. pantam, nav noteikts citādi, šā panta 1. punktā minētos produktus ražo saskaņā ar vīndarības metodēm, kuras ieteikusi un publicējusi OIV vai kuras Savienībā atļautas saskaņā ar šo regulu, un pasākumiem, kas pieņemti atbilstīgi šai regulai. 3. Importējot 1. punktā minētos produktus, uzrāda: a) sertifikātu, ar kuru apliecina atbilstību 1. un 2. punktā minētajiem noteikumiem un kuru produkta izcelsmes valstī sagatavojusi kompetentā iestāde, kas iekļauta sarakstā, kurš jāpublicē Komisijai; b) analīzes protokolu, ko sagatavojusi iestāde vai struktūrvienība, kuru izraudzījusies produkta izcelsmes valsts, ja produkts ir paredzēts tiešai lietošanai pārtikā. 112.n pants Valstu pārbaudes Dalībvalstis veic uz riska analīzi balstītas pārbaudes, lai pārliecinātos, vai produkti atbilst šajā iedaļā paredzētajiem noteikumiem, un attiecīgā gadījumā piemēro administratīvas sankcijas. 112.o pants Īstenošanas pilnvaras Komisija ar īstenošanas aktiem var pieņemt visus vajadzīgos pasākumus, kas saistīti ar šo iedaļu, un jo īpaši: a) paredzēt noteikumus par vispārējā tirdzniecības standarta īstenošanu; b) paredzēt noteikumus par XIIa pielikumā iekļauto definīciju un tirdzniecības nosaukumu ieviešanu; c) sagatavot sarakstu ar XIIa pielikuma III daļas 5. punkta otrajā daļā un XIIa pielikuma VI daļas sestās daļas a) apakšpunktā minētajiem produktiem, pamatojoties uz orientējošiem sarakstiem, kurus dalībvalstis nosūta Komisijai un kuros iekļauti produkti, ko dalībvalstis savā teritorijā uzskata par atbilstīgiem XIIa pielikuma III daļas 5. punkta otrajā daļā un XIIa pielikuma VI daļas sestās daļas a) apakšpunktā minētajiem produktiem; d) paredzēt noteikumus par tirdzniecības standartu ieviešanu pa nozarēm vai produktiem, tostarp sīki izstrādātus paraugu ņemšanas noteikumus un analīzes metodes produktu sastāva noteikšanai; e) paredzēt noteikumus, pēc kuriem var konstatēt, vai ar produktiem ir veikti procesi, kas neatbilst atļautajām vīndarības metodēm; f) paredzēt noteikumus par to, kā pārbaudāma atbilstība tirdzniecības standartiem pa nozarēm vai produktiem; g) paredzēt noteikumus par pielaides noteikšanu; h) pieņemt noteikumus, kas saistīti ar iestādēm, kuras atbildīgas par atbilstības pārbaužu veikšanu, kā arī par šo pārbaužu saturu, biežumu un tirdzniecības posmu, kurā tās veicamas; i) pieņemt pasākumus, kas vajadzīgi 112.l pantā paredzētās atkāpes izmantošanai. * OV L 197, 3.8.2000., 19. lpp. ** OV L 10, 12.1.2002., 58. lpp. *** OV L 10, 12.1.2002., 67. lpp. **** OV L 15, 17.1.2002., 19. lpp. ***** OV L 10, 12.1.2002., 47. lpp. ****** OV L 10, 12.1.2002., 53. lpp. ******* OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp. ********” 3) Regulas 113. pantu svītro. 4) Regulas 113.a pantu groza šādi. a) Panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu: “2. Ja vien Komisija nav noteikusi citādi, 1. punktā minētos tirdzniecības standartus un visus tirdzniecības standartus, kas piemērojami augļu un dārzeņu nozarē un augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozarē, piemēro visos tirdzniecības posmos, ieskaitot importu un eksportu.” b) Panta 4. punkta pirmo teikumu aizstāj ar šādu teikumu: “Neskarot īpašus noteikumus, ko Komisija var pieņemt saskaņā ar 194. pantu, jo īpaši attiecībā uz atbilstības pārbaužu konsekventu piemērošanu dalībvalstīs, dalībvalstis, pamatojoties uz riska analīzi, augļu un dārzeņu nozarē un augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozarē izlases veidā pārbauda, vai konkrētie produkti atbilst attiecīgajiem tirdzniecības standartiem. Minētās pārbaudes veic galvenokārt produktu iepakošanas vai iekraušanas laikā pirms to nosūtīšanas no audzēšanas apgabaliem. Trešo valstu produktus pārbauda pirms to laišanas brīvā apgrozībā.” 5) Regulas 113.d, 118., 120., 120.a līdz 120.g pantu, 121. panta pirmās daļas a), b), c), d), e), f), g), h), i), j) apakšpunktu, kā arī otro, trešo un ceturto daļu un 158.a pantu svītro. 6) Regulas VII daļas I nodaļā pievieno šādu 196.a un 196.b pantu: “196.a pants Deleģētie akti 1. Pilnvaras pieņemt šajā regulā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku. Līdzko Komisija ir pieņēmusi deleģēto aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei. 2. Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā brīdī atsaukt 1. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Iestāde, kas uzsākusi iekšēju procedūru, lai pieņemtu lēmumu par to, vai atsaukt pilnvaru deleģēšanu, pietiekamu laiku pirms galīgā lēmuma pieņemšanas informē otru likumdevēju iestādi un Komisiju, norādot deleģētās pilnvaras, kuras varētu tikt atsauktas, un šīs atsaukšanas iespējamos iemeslus. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigta minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšana. Lēmums stājas spēkā tūlīt vai vēlākā datumā, kas tajā norādīts. Tas neietekmē jau spēkā esošo deleģēto aktu derīgumu. Lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 3. Eiropas Parlaments un Padome var izteikt iebildumus pret deleģēto aktu divu mēnešu laikā no tā paziņošanas dienas. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo termiņu pagarina par vienu mēnesi. Ja, minētajam termiņam beidzoties, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus pret deleģēto aktu, to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, un tas stājas spēkā tajā norādītajā dienā. Deleģēto aktu var publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tas var stāties spēkā pirms minētā termiņa beigām, ja gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par nodomu neizvirzīt iebildumus. Ja Eiropas Parlaments vai Padome iebilst pret deleģēto aktu, tas nestājas spēkā. Iestāde, kas izsaka iebildumus pret deleģēto aktu, izklāsta to pamatojumu. 196.b pantsĪstenošanas akti — komiteja [Ja pieņem īstenošanas aktus saskaņā ar šo regulu, Komisijai palīdz šīs regulas 195. pantā minētā komiteja, un tiek piemērota Regulas (ES) Nr. [xxxx/yyyy] [5.] pantā paredzētā procedūra ( ierakstīt pēc tam, kad būs pieņemta regula par kontroles mehānismiem, kā minēts LESD 291. panta 2. punktā, par ko pašlaik notiek diskusijas Eiropas Parlamentā un Padomē ).]” 7) Regulas XIa, XIb, XII, XIII, XIV, XV, XVa, XVb, XVI pielikumu svītro, ievērojot šīs regulas 2. panta 1. punktu. 8) Iekļauj jaunu XIIa, XIIb un XIIc pielikumu, kuru teksts ir izklāstīts šīs regulas I pielikumā. 2. pants 1. Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113.a, 113.b, 114., 115., 116. pantu, 117. panta 1. līdz 4. punktu, kā arī minētās regulas XIa pielikuma II iedaļas otro daļu, XIa pielikuma IV līdz IX iedaļu, XII pielikuma IV iedaļas 2. punktu, XIII pielikuma VI iedaļas otro daļu, XIV pielikuma A iedaļu, XIV pielikuma B iedaļas I daļas 2. un 3. punktu, XIV pielikuma B iedaļas III daļu un XIV pielikuma C iedaļu, XV pielikuma II, III, IV un VI iedaļu, minēto pantu piemērošanas vajadzībām turpina piemērot līdz dienai, kas jānosaka atbilstīgi 2. punktam. 2. Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību attiecībā uz tirdzniecības noteikumu piemērošanu, Komisija ar deleģētiem aktiem nosaka dienu, no kuras attiecīgajās nozarēs vairs nepiemēro Regulas (EK) Nr. 1234/2007 noteikumus, kas minēti šā panta 1. punktā, vai daļu no šiem noteikumiem. Minētā diena ir diena, kurā piemēro attiecīgos tirdzniecības noteikumus, kas jāpieņem ar deleģētiem aktiem, kuri paredzēti ar šīs regulas 1. panta 2. punktu izdarītajos grozījumos. 3. pants Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . Tomēr Regulas (EK) Nr. 1234/2007 112.b pantu, kas iekļauts ar šīs regulas 1. panta 2. punktu, piemēro no […/ viens gads pēc stāšanās spēkā ]. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājs I PIELIKUMS “XIIa pielikums 112.f pantā minēto produktu definīcijas, apzīmējumi un tirdzniecības nosaukumi Šajā pielikumā tirdzniecības nosaukums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK* 5. panta 1. punkta nozīmē ir nosaukums, ar kādu pārtikas produktu pārdod. I DAĻA. TO LIELLOPU GAĻA, KURU VECUMS NEPĀRSNIEDZ 12 MĒNEŠUS I. Definīcija Šajā pielikuma daļā “gaļa” ir visi liemeņi, neatkaulota vai atkaulota gaļa un sagriezti vai nesagriezti subprodukti, kas paredzēti lietošanai pārtikā un ir iegūti no liellopiem, kuru vecums nepārsniedz 12 mēnešus, un ko piedāvā svaigus, saldētus vai sasaldētus iesaiņojumā vai iepakojumā, vai arī bez tā. Kaušanas laikā visus liellopus, kuru vecums nepārsniedz 12 mēnešus, uzņēmēji kompetentās iestādes uzraudzībā klasificē vienā no šādām divām kategorijām: A) V kategorija: liellopi, kuru vecums nepārsniedz 8 mēnešus, šīs kategorijas liellopus identificē ar burtu V; B) Z kategorija: liellopi, kuru vecums pārsniedz 8 mēnešus, taču nepārsniedz 12 mēnešus, šīs kategorijas liellopus identificē ar burtu Z. II. Tirdzniecības nosaukumi 1. Gaļu, kas iegūta no liellopiem, kuru vecums nepārsniedz 12 mēnešus, dalībvalstīs var tirgot vienīgi ar šādiem tirdzniecības nosaukumiem, kas ir noteikti katrai dalībvalstij. A) To liellopu gaļa, kuru vecums nepārsniedz 8 mēnešus (V kategorija) Tirdzniecības valsts | Lietojamie tirdzniecības nosaukumi | Beļģija | veau, viande de veau/kalfsvlees/Kalbfleisch | Bulgārija | месо от малки телета | Čehija | Telecí | Dānija | Lyst kalvekød | Vācija | Kalbfleisch | Igaunija | Vasikaliha | Grieķija | μοσχάρι γάλακτος | Spānija | Ternera blanca, carne de ternera blanca | Francija | veau, viande de veau | Īrija | Veal | Itālija | vitello, carne di vitello | Kipra | μοσχάρι γάλακτος | Latvija | Teļa gaļa | Lietuva | Veršiena | Luksemburga | veau, viande de veau/Kalbfleisch | Ungārija | Borjúhús | Malta | Vitella | Nīderlande | Kalfsvlees | Austrija | Kalbfleisch | Polija | Cielęcina | Portugāle | Vitela | Rumānija | carne de vițel | Slovēnija | Teletina | Slovākija | Teľacie mäso | Somija | vaalea vasikanliha/ljust kalvkött | Zviedrija | ljust kalvkött | Apvienotā Karaliste | Veal | B) To liellopu gaļa, kuru vecums pārsniedz 8 mēnešus, bet nepārsniedz 12 mēnešus (Z kategorija) Tirdzniecības valsts | Lietojamie tirdzniecības nosaukumi | Beļģija | jeune bovin, viande de jeune bovin/jongrundvlees/Jungrindfleisch | Bulgārija | Телешко месо | Čehija | hovězí maso z mladého skotu | Dānija | Kalvekød | Vācija | Jungrindfleisch | Igaunija | noorloomaliha | Grieķija | νεαρό μοσχάρι | Spānija | Ternera, carne de ternera | Francija | jeune bovin, viande de jeune bovin | Īrija | rosé veal | Itālija | vitellone, carne di vitellone | Kipra | νεαρό μοσχάρι | Latvija | jaunlopa gaļa | Lietuva | Jautiena | Luksemburga | jeune bovin, viande de jeune bovin/Jungrindfleisch | Ungārija | Növendék marha húsa | Malta | Vitellun | Nīderlande | rosé kalfsvlees | Austrija | Jungrindfleisch | Polija | młoda wołowina | Portugāle | Vitelão | Rumānija | carne de tineret bovin | Slovēnija | meso težjih telet | Slovākija | mäso z mladého dobytka | Somija | vasikanliha/kalvkött | Zviedrija | Kalvkött | Apvienotā Karaliste | Beef | 2. Šīs iedaļas 1. punktā minētos tirdzniecības nosaukumus var papildināt ar norādi par attiecīgā gaļas vai subprodukta gabala nosaukumu vai apzīmējumu. 3. Šīs iedaļas 1. punktā iekļautās tabulas A daļā uzskaitītos V kategorijas tirdzniecības nosaukumus un ikvienu jaunu no šiem tirdzniecības nosaukumiem atvasinātu nosaukumu izmanto vienīgi tad, ja ir izpildītas visas šā pielikuma prasības. Jo īpaši terminus “veau”, “telecí”, “Kalb”, “μοσχάρι”, “ternera”, “kalv”, “veal”, “vitello”, “vitella”, “kalf”, “vitela” un “teletina” nedrīkst lietot tādas gaļas tirdzniecības nosaukumā vai norādīt tādas gaļas marķējumā, kas iegūta no liellopiem, kuru vecums pārsniedz 12 mēnešus. 4. Šīs iedaļas 1. punktā noteiktos nosacījumus nepiemēro liellopu gaļai, attiecībā uz kuru pirms 2007. gada 29. jūnija saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 510/2006** reģistrēts cilmes vietas nosaukums vai aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde. II DAĻA. VĪNKOPĪBAS PRODUKTI 1) Vīns Vīns ir produkts, ko iegūst tikai svaigu, saspiestu vai nesaspiestu vīnogu vai vīnogu misas pabeigtas vai pārtrauktas spirta rūgšanas procesā. Vīnam: a) vai nu veicot, vai neveicot XIIc pielikuma I daļas B iedaļā minētos procesus, faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 8,5 %, ja vīns iegūts tikai no vīnogām, kuras ievāktas vīnogu audzēšanas A un B zonā, kas minētas šā pielikuma papildinājumā, un nav mazāka par 9 %, ja tās ievāktas citās vīnogu audzēšanas zonās; b) atkāpjoties no citādi piemērojamās minimālās faktiskās spirta tilpumkoncentrācijas, gadījumos, kad vīnam ir aizsargāts cilmes vietas nosaukums vai aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, vai nu veicot, vai neveicot XIIc pielikuma I daļas B iedaļā minētos procesus, faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 4,5 %; c) kopējā spirta tilpumkoncentrācija nav lielāka par 15 %. Tomēr, atkāpjoties no iepriekš minētā: - maksimālā spirta tilpumkoncentrācija var sasniegt līdz 20 % attiecībā uz vīniem, kuri ir ražoti bez stiprināšanas dažos vīnogu audzēšanas reģionos Savienības teritorijā, kas Komisijai jānosaka ar deleģētiem aktiem atbilstīgi 112.e panta 1. punktam, - maksimālā spirta tilpumkoncentrācija var pārsniegt 15 % vīniem, ja vīni ir ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu un ražoti bez stiprināšanas; d) ievērojot atkāpes, ko Komisija var pieņemt ar deleģētiem aktiem atbilstīgi 112.e panta 1. punktam, kopējais skābums, ko izsaka vīnskābē, nav mazāks kā 3,5 grami litrā vai 46,6 miliekvivalenti litrā. “Retsina” ir vīns, ko ražo tikai Grieķijas ģeogrāfiskajā teritorijā, izmantojot vīnogu misu, ko apstrādā ar Aleppo priedes sveķiem. Aleppo priedes sveķu izmantošana ir atļauta tikai, lai iegūtu vīnu “Retsina”, atbilstīgi nosacījumiem, kas paredzēti piemērojamos Grieķijas noteikumos. Atkāpjoties no b) apakšpunkta, “Tokaji eszencia” un “Tokajská esencia” tiek uzskatīti par vīnu. Tomēr, neskarot 112.f panta 2. punktu, dalībvalstis var atļaut lietot terminu “vīns”, ja: - tam pievienots augļa nosaukums, iegūstot saliktu nosaukumu, lai tirgotu produktus, kas rūgšanas procesā iegūti no citiem augļiem, nevis vīnogām, vai - tas ir salikta nosaukuma daļa. Tiek novērsta iespējamība sajaukt produktus, kas atbilst šajā pielikumā uzskaitītajām vīna kategorijām. 2) Rūgstošs jaunvīns Rūgstošs jaunvīns ir vīns, kam spirta rūgšanas process vēl nav beidzies un kas vēl nav atdalīts no nogulsnēm. 3) Desertvīns Desertvīns ir produkts ar šādām īpašībām: a) faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 15 % un nav lielāka par 22 %; b) kopējā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 17,5 %, izņemot dažus desertvīnus ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kuri iekļauti sarakstā, kas Komisijai jāsastāda atbilstīgi 112.e panta 1. punktam, pieņemot deleģētus aktus; c) tas ir iegūts no: - rūgstošas vīnogu misas, - vīna, - iepriekš minēto produktu kombinācijas vai - vīnogu misas vai tās maisījuma ar vīnu attiecībā uz konkrētiem desertvīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kuri Komisijai jānosaka atbilstīgi 112.e panta 1. punktam, pieņemot deleģētus aktus; d) sākotnējā dabiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 12 %, izņemot dažus desertvīnus ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kuri iekļauti sarakstā, kas Komisijai jāsastāda atbilstīgi 112.e panta 1. punktam, pieņemot deleģētus aktus; e) tam pievienots turpmāk norādītais: i) atsevišķi vai kombinējot: - neitrāls vīnogu izcelsmes spirts, ietverot spirtu, ko iegūst, destilējot žāvētas vīnogas, un kam faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 96 %, - vīns vai žāvētu vīnogu destilāts, kam faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 52 % un nav lielāka par 86 %; ii) attiecīgā gadījumā — kopā ar vienu vai vairākiem šādiem produktiem: - koncentrēta vīnogu misa, - kāds no produktiem, kas minēti e) apakšpunkta i) punktā, kopā ar vīnogu misu, kura minēta c) apakšpunkta pirmajā un ceturtajā ievilkumā; f) atkāpjoties no e) apakšpunkta prasībām, tam pievienots, ciktāl tas attiecas uz desertvīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kuri iekļauti sarakstā, kas Komisijai jāsastāda atbilstīgi 112.e panta 1. punktam, pieņemot deleģētus aktus: i) jebkurš no produktiem, kas minēti e) apakšpunkta i) punktā, atsevišķi vai kombinējot, vai ii) viens vai vairāki šādi produkti: - vīnspirts vai žāvētu vīnogu spirts, kam faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 95 % un nav lielāka par 96 %, - spirts, ko destilē no vīna vai no vīnogu izspaidām un kam faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 52 % un nav lielāka par 86 %, - spirts, ko destilē no žāvētām vīnogām un kam faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 52 % un nav mazāka par 94,5 %, un iii) vajadzības gadījumā viens vai vairāki šādi produkti: - daļēji saraudzēta vīnogu misa, ko iegūst no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām, - koncentrēta vīnogu misa, ko iegūst tiešas karsēšanas rezultātā un kas, izņemot šo darbību, atbilst koncentrētas vīnogu misas definīcijai, - koncentrēta vīnogu misa, - viens no produktiem, kas uzskaitīti f) apakšpunkta ii) punktā, kopā ar vīnogu misu, kas minēta c) apakšpunkta pirmajā un ceturtajā ievilkumā. 4) Dzirkstošais vīns Dzirkstošais vīns ir produkts ar šādām īpašībām: a) iegūts pirmējā vai otrējā spirta rūgšanā: - no svaigām vīnogām, - no vīnogu misas vai - no vīna; b) kurš, atverot trauku, izdala oglekļa dioksīdu, kas radies vienīgi rūgšanas procesā; c) kurā, ja to 20 °C temperatūrā tur slēgtos traukos, izšķīdušā oglekļa dioksīda dēļ rodas pārspiediens, kas nav mazāks kā 3 bāri; un d) kura gatavošanai paredzētā cuvée kopējā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 8,5 %. 5) Kvalitatīvais dzirkstošais vīns Kvalitatīvais dzirkstošais vīns ir produkts: a) kurš iegūts pirmējā vai otrējā spirta rūgšanā: - no svaigām vīnogām, - no vīnogu misas vai - no vīna; b) kurš, atverot trauku, izdala oglekļa dioksīdu, kas radies vienīgi rūgšanas procesā; c) kurā, ja to 20 °C temperatūrā tur slēgtos traukos, izšķīdušā oglekļa dioksīda dēļ rodas pārspiediens, kas nav mazāks kā 3,5 bāri; un d) kura gatavošanai paredzētā cuvée kopējā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 9 %. 6) Kvalitatīvais aromātiskais dzirkstošais vīns Kvalitatīvais aromātiskais dzirkstošais vīns ir kvalitatīvais dzirkstošais vīns: a) kurš iegūts, cuvée sagatavošanas brīdī izmantojot vienīgi vīnogu misu vai rūgstošu vīnogu misu, kuru iegūst no konkrētām vīna vīnogu šķirnēm no saraksta, kas Komisijai jāsastāda atbilstīgi 112.e panta 1. punktam, pieņemot deleģētus aktus. Kvalitatīvos aromātiskos dzirkstošos vīnus, kurus tradicionāli ražo, cuvée sagatavošanai izmantojot vīnus, Komisija nosaka atbilstīgi 112.e panta 1. punktam, pieņemot deleģētus aktus; b) kurā, ja to 20 °C temperatūrā tur slēgtos traukos, izšķīdušā oglekļa dioksīda dēļ rodas pārspiediens, kas nav mazāks kā 3 bāri; c) kura faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nedrīkst būt mazāka par 6 % un d) kura kopējā spirta tilpumkoncentrācija nedrīkst būt mazāka par 10 %. 7) Gāzēts dzirkstošais vīns Gāzēts dzirkstošais vīns ir produkts ar šādām īpašībām: a) iegūts no vīna bez aizsargāta cilmes vietas nosaukuma vai aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes; b) trauka atvēršanas brīdī no tā izdalās oglekļa dioksīds, kurš pilnībā vai daļēji radies no minētās gāzes pievienošanas; un c) ja to 20 °C temperatūrā tur slēgtos traukos, izšķīdušā oglekļa dioksīda dēļ rodas pārspiediens, kas nav mazāks kā 3 bāri. 8) Pusdzirkstošais vīns Pusdzirkstošais vīns ir produkts ar šādām īpašībām: a) iegūts no vīna, ja vien šāda vīna kopējā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 9 %; b) faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 7 %; c) ja to 20 °C temperatūrā tur slēgtos traukos, izšķīdušā endogēna oglekļa dioksīda dēļ rodas pārspiediens, kas nav mazāks kā 1 bārs un nav lielāks kā 2,5 bāri; un d) to pilda 60 litru vai mazākos traukos. 9) Gāzēts pusdzirkstošais vīns Gāzēts pusdzirkstošais vīns ir produkts ar šādām īpašībām: a) iegūts no vīna; b) faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 7 %, un kopējā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 9 %; c) ja to 20 °C temperatūrā tur slēgtos traukos, izšķīdušā oglekļa dioksīda dēļ, kurš ir pievienots viss vai pievienots daļēji, rodas pārspiediens, kas nav mazāks kā 1 bārs un nav lielāks kā 2,5 bāri; un d) to pilda 60 litru vai mazākos traukos. 10) Vīnogu misa Vīnogu misa ir šķidrs produkts, ko dabiskā ceļā vai fizikālos procesos iegūst no svaigām vīnogām. Faktiskā pieļaujamā spirta tilpumkoncentrācija vīnogu misā nedrīkst pārsniegt 1 %. 11) Daļēji norūgusi vīnogu misa Rūgstoša vīnogu misa ir produkts, kuru iegūst, raudzējot vīnogu misu, un kura faktiskā spirta tilpumkoncentrācija ir lielāka nekā 1 %, bet mazāka nekā trīs piektdaļas tā kopējās spirta tilpumkoncentrācijas. 12) Daļēji norūgusi vīnogu misa, kas iegūta no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām Rūgstoša vīnogu misa, kas iegūta no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām, ir produkts, kuru iegūst no daļēji norūgušas vīnogu misas, kas iegūta no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām, kura kopējais cukura saturs pirms raudzēšanas ir vismaz 272 grami litrā un kura dabiskā un faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 8 %. Tomēr konkrētus vīnus, kuri Komisijai ar deleģētiem aktiem jānosaka atbilstīgi 112.e panta 1. punktam un kuri atbilst minētajām prasībām, neuzskata par rūgstošu vīnogu misu, ko iegūst no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām. 13) Koncentrēta vīnogu misa Koncentrēta vīnogu misa ir nekaramelizēta vīnogu misa, kas iegūta, daļēji dehidrējot vīnogu misu, ko veic ar jebkuru atļautu metodi, izņemot tiešu karsēšanu, tādā veidā, lai skaitlis, ko uzrāda refraktometrs, kuru izmanto saskaņā ar metodi, kas jānosaka saskaņā ar 112.h panta 1. punkta trešo daļu un 112.o panta d) punktu, 20 °C temperatūrā nebūtu mazāks kā 50,9 %. Koncentrētas vīnogu misas pieļaujamā faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nedrīkst pārsniegt 1 %. 14) Rektificēta koncentrēta vīnogu misa Rektificēta koncentrēta vīnogu misa ir šķidrs, nekaramelizēts produkts, kuru: a) iegūst, daļēji dehidrējot vīnogu misu, ko veic ar jebkuru atļautu metodi, izņemot tiešu karsēšanu, tādā veidā, lai skaitlis, ko uzrāda refraktometrs, kuru izmanto saskaņā ar metodi, kas jānosaka saskaņā ar 112.h panta 1. punkta trešo daļu un 112.o panta d) punktu, 20 °C temperatūrā nebūtu mazāks kā 61,7 %; b) apstrādā atļautā veidā, lai atskābinātu un atdalītu sastāvdaļas, izņemot cukuru; c) un kuram ir šādas īpašības: - ja ir 25 Briksa grādi, pH nav lielāks par 5, - ja viļņa garums ir 425 nm, slāņa biezums 1 cm un vīnogu misas koncentrācija ir 25 Briksa grādi, optiskais blīvums nav lielāks par 0,100, - saharozes saturs nav konstatējams ar analīzes metodi, kas vēl jānosaka, - Folin-Ciocalteau indekss nav lielāks par 6,00, ja ir 25 Briksa grādi, - titrējamais skābums nav lielāks par 15 miliekvivalentiem kilogramā kopējo cukuru, - sēra dioksīda saturs nav lielāks par 25 miligramiem kilogramā kopējo cukuru, - kopējais katjonu saturs nav lielāks par 8 miliekvivalentiem kilogramā kopējo cukuru, - vadītspēja, ja ir 25 Briksa grādi un 20 °C temperatūra, nav lielāka kā 120 mikrosīmensi/cm, - hidroksimetilfurfurola saturs nav lielāks par 25 miligramiem kilogramā kopējo cukuru, - mezoinozīta klātbūtne. Rektificētai koncentrētai vīnogu misai pieļaujamā faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nedrīkst pārsniegt 1 %. 15) Vīns no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām Vīns no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām ir produkts: a) kurš nav stiprināts un ir iegūts no vīnogām, kas daļējai dehidrācijai atstātas saulē vai ēnā; b) kura kopējā spirta tilpumkoncentrācija ir 16 % un faktiskā spirta tilpumkoncentrācija ir 9 %; un c) kura dabiskā spirta tilpumkoncentrācija ir vismaz 16 % (vai 272 grami cukura uz litru). 16) Pārgatavu vīnogu vīns Pārgatavu vīnogu vīns ir produkts: a) kurš ražots nestiprinot; b) kura dabiskā spirta tilpumkoncentrācija ir lielāka nekā 15 %; un c) kura kopējā spirta tilpumkoncentrācija nav mazāka par 15 % un faktiskā spirta koncentrācija nav mazāka par 12 %. Dalībvalstis šim produktam drīkst noteikt izturēšanas periodu. 17) Vīna etiķis Vīna etiķis ir etiķis, kuram ir šādas īpašības: a) iegūts tikai vīna etiķskābās rūgšanas procesā; un b) kopējais skābums, ko izsaka etiķskābē, nav mazāks kā 60 grami litrā. III DAĻA. PIENS UN PIENA PRODUKTI 21. Termins “piens” apzīmē vienīgi parastu piena dziedzeru sekrētu, ko iegūst vienā vai vairākās slaukšanas reizēs, neko nepievienojot un neekstrahējot. Tomēr terminu “piens” var lietot: a) attiecinot to uz pienu, kas apstrādāts, nemainot tā sastāvu, vai pienu, kura tauku saturs ir standartizēts saskaņā ar šā pielikuma IV daļu; b) saistībā ar vārdu vai vārdiem, lai apzīmētu šāda piena veidu, kategoriju, izcelsmi un/vai paredzēto lietojumu vai lai aprakstītu fizisko apstrādi vai sastāva pārveidošanu, kādai tas ir bijis pakļauts, ja pārveidošana nozīmē tikai dabisko piena sastāvdaļu pievienošanu un/vai atdalīšanu. 22. Šajā daļā “piena produkti” ir produkti, kas iegūti vienīgi no piena, ar nosacījumu, ka drīkst pievienot to ražošanai nepieciešamās vielas, ja šīs vielas neizmanto, lai pilnībā vai daļēji aizvietotu kādu no piena sastāvdaļām. Vienīgi piena produktiem izmanto a) šādus nosaukumus visos tirdzniecības posmos: i) sūkalas, ii) krējums, iii) sviests, iv) paniņas, v) sviesta eļļa, vi) kazeīni, vii) bezūdens piena tauki ( AMF ), viii) siers, ix) jogurts, x) kefīrs, xi) kumiss, xii) viili/fil , xiii) smetana , xiv) fil ; b) nosaukumus Direktīvas 2000/13/EK 5. panta nozīmē, ko faktiski lieto piena produktu apzīmēšanai. 23. Terminu “piens” un piena produktu apzīmējumus var lietot arī kopā ar vārdu vai vārdiem, lai apzīmētu saliktus produktus, kuros neviena daļa nav vai nav paredzēta kā piena sastāvdaļas aizstājējs un kuros būtisku daļu daudzuma vai produkta īpašību ziņā veido piens vai piena produkts. 24. Norāda izcelsmi pienam un piena produktiem, kas jānosaka Komisijai, ja tas nav liellopu piens. 25. Apzīmējumus, kas minēti šīs daļas 1., 2. un 3. punktā, nevar izmantot produktiem, kas nav norādīti minētajos punktos. Tomēr šo noteikumu nepiemēro to produktu apzīmējumiem, kuru precīzais raksturojums ir skaidri noprotams no tradicionālā lietojuma, un/vai tad, kad apzīmējumus nepārprotami lieto, lai aprakstītu raksturīgu produkta īpašību. 26. Attiecībā uz produktu, kas nav aprakstīts šīs daļas 1., 2. un 3. punktā, nevar lietot ne tādu marķējumu, komercdokumentus, reklāmas materiālus vai jebkura veida reklāmu, kura noteikta Padomes Direktīvas 2006/114/EK*** 2. pantā, ne jebkādu noformējumu, kurā apgalvots, netieši norādīts vai kas vedina domāt, ka produkts ir piena produkts. Tomēr attiecībā uz produktu, kas satur pienu vai piena produktus, apzīmējumu “piens” vai šīs daļas 2. punkta otrajā daļā minētos apzīmējumus var izmantot vienīgi tam, lai aprakstītu pamatizejvielas un uzskaitītu sastāvdaļas atbilstoši Direktīvai 2000/13/EK. IV DAĻA. CILVĒKU PATĒRIŅAM PAREDZĒTAIS PIENS, UZ KURU ATTIECAS KN KODS 0401 I. Definīcijas Šajā daļā: a) “piens” ir produkts, kas iegūts, slaucot vienu vai vairākas govis; b) “dzeramais piens” ir III punktā minētie produkti, kas paredzēti piegādei patērētājam bez turpmākās apstrādes; c) “tauku saturs” ir piena tauku daļu masas proporciju uz simts piena daļām attiecīgajā pienā; d) “olbaltumvielu saturs” ir olbaltumvielu daļu masas proporcija uz simts piena daļām attiecīgajā pienā (kas iegūta, ar 6,38 reizinot kopējā piena slāpekļa saturu, kas izteikts kā masas procentuālā daļa). II. Piegāde vai pārdošana galapatērētājam 1) Neveicot apstrādi, galapatērētājam vai nu tieši, vai ar restorānu, slimnīcu, ēdnīcu vai citu līdzīgu sabiedriskās ēdināšanas iestāžu starpniecību var piegādāt vai pārdot vienīgi tādu pienu, kas atbilst dzeramajam pienam izvirzītajām prasībām. 2) Tirdzniecības nosaukumi, kas jāizmanto šiem produktiem, ir minēti šīs daļas III punktā. Šos aprakstus izmanto vienīgi minētajā punktā norādītajiem produktiem, neskarot to lietošanu saliktos nosaukumos. 3) Ja pastāv iespēja, ka šādas informācijas trūkums var radīt neskaidrības, dalībvalstis paredz pasākumus, lai informētu patērētājus par attiecīgo produktu veidu un sastāvu. III. Dzeramais piens 1. Par dzeramo pienu uzskata šādus produktus: a) svaigpiens: piens, kas ir karsēts temperatūrā, kura nepārsniedz 40 °C, vai bijis pakļauts apstrādei ar ekvivalentu iedarbību; b) pilnpiens: termiski apstrādāts piens, kas attiecībā uz tauku saturu atbilst vienai no šādām prasībām: i) standartizēts pilnpiens: piens, kura tauku saturs ir vismaz 3,50 % (m/m). Tomēr dalībvalstis var paredzēt pilnpiena papildkategoriju ar tauku saturu 4,00 % (m/m) vai vairāk, ii) nestandartizēts pilnpiens: piens ar tādu tauku saturu, kas saglabāts nemainīgs kopš slaukšanas, ne pievienojot, ne samazinot piena taukus vai sajaucot ar tādu pienu, kuram izmainīts dabiskais tauku saturs. Tomēr tauku saturs nevar būt mazāks par 3,50 % (m/m); c) puskrejots piens: termiski apstrādāts piens, kura tauku saturs ir samazināts vismaz līdz 1,50 % (m/m), bet nepārsniedz 1,80 % (m/m); d) vājpiens: termiski apstrādāts piens, kura tauku saturs ir samazināts un nepārsniedz 0,50 % (m/m). Termiski apstrādātu pienu, kas neatbilst pirmās daļas b), c) un d) apakšpunktā ietvertajām prasībām attiecībā uz tauku saturu, uzskata par dzeramo pienu, ja par tauku saturu uz iepakojuma ir skaidra un viegli salasāma norāde ar precizitāti līdz vienai desmitdaļai, proti, “… % tauku”. Tādu pienu neapzīmē kā pilnpienu, puskrejotu pienu vai vājpienu. 2. Neskarot 1. punkta b) apakšpunkta ii) punktu, ir atļauta vienīgi šāda pārveidošana: a) lai ievērotu dzeramajam pienam noteikto tauku saturu, dabiskā tauku satura izmainīšana, atdalot vai pievienojot krējumu, vai pievienojot pilnpienu, puskrejotu pienu vai vājpienu; b) piena bagātināšana ar piena olbaltumvielām, minerālsāļiem vai vitamīniem; c) laktozes satura samazināšana, to pārvēršot glikozē vai galaktozē. Piena sastāva pārveidošana, kas minēta b) un c) apakšpunktā, ir atļauta vienīgi tad, ja tas ir neizdzēšami norādīts uz produkta iepakojuma tā, ka tas ir viegli saskatāms un izlasāms. Tomēr šāda norāde neatbrīvo no pienākuma attiecībā uz uzturvērtības marķējumu, kas paredzēts Padomes Direktīvā 90/496/EEK****. Ja pievieno olbaltumvielas, bagātinātā piena olbaltumvielu saturam jābūt 3,8 % (m/m) vai augstākam. Tomēr dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt b) un c) apakšpunktā minēto piena sastāva pārveidošanu. 3. Dzeramā piena: a) sasalšanas punkts ir tuvs vidējam svaiga piena sasalšanas punktam, kāds ir reģistrēts savāktā dzeramā piena izcelsmes apgabalā; b) masa ir ne mazāka par 1028 gramiem uz litru pienam, kura tauku saturs ir 3,5 % (m/m), 20 °C temperatūrā, vai ekvivalents daudzums uz litru, ja pienam ir cits tauku saturs; c) olbaltumvielu saturs ir 2,9 % (m/m) pienam, kas satur 3,5 % (m/m) tauku, vai ekvivalenta koncentrācija, ja pienam ir cits tauku saturs. V DAĻA. MĀJPUTNU GAĻAS NOZARU PRODUKTI Šo pielikuma daļu piemēro dažu veidu un noformējumu mājputnu gaļai, mājputnu gaļas vai mājputnu subproduktu izstrādājumiem vai produktiem, ko Savienībā tirgo, veicot profesionālo darbību vai komercdarbību, un kas iegūti no šādu sugu mājputniem: - Gallus domesticus , - pīles, - zosis, - tītari, - pērļu vistiņas. Minētie noteikumi attiecas arī uz mājputnu gaļu sālījumā, kas atbilst KN kodam 0210 99 39. I. Definīcijas 1) “Mājputnu gaļa” ir lietošanai pārtikā piemērotu mājputnu gaļa, kurai nav veikta nekāda apstrāde, izņemot aukstumapstrādi; 2) “svaiga mājputnu gaļa” ir mājputnu gaļa, kas nevienu brīdi dzesēšanas procesā nav bijusi sastingusi un kas ir glabāta temperatūrā, kura nekad nav zemāka par –2 °C un augstāka par + 4 °C. Tomēr dalībvalstis var noteikt nedaudz atšķirīgas temperatūras prasības attiecībā uz minimālo laikposmu, kas vajadzīgs svaigas mājputnu gaļas izciršanai un apstrādei mazumtirdzniecības veikalos vai telpās, kas atrodas netālu no tirdzniecības vietām, ja gaļu izcērt vai apstrādā vienīgi tam, lai gaļu tieši uz vietas pārdotu pircējam; 3) „saldēta mājputnu gaļa” ir mājputnu gaļa, kas sasaldēta pēc iespējas ātrāk, ievērojot normālu kaušanas kārtību, un pastāvīgi glabājama temperatūrā, kas nav augstāka par –12 °C; 4) “ātri sasaldēta mājputnu gaļa” nozīmē mājputnu gaļu, kas pastāvīgi glabājama temperatūrā, kas nav augstāka par –18 °C, ņemot vērā pielaides, kas noteiktas Padomes Direktīvā 89/108/EEK*****; 5) “mājputnu gaļas izstrādājums” ir mājputnu gaļa, tostarp gabalos sadalīta mājputnu gaļa, kurai pievienoti pārtikas produkti, garšvielas vai piedevas vai kurai veikta apstrāde, kas nav pietiekama, lai izmainītu gaļas iekšējo muskuļu šķiedru struktūru; 6) “svaigas mājputnu gaļas izstrādājums” ir mājputnu gaļas izstrādājums, kurā izmantota svaiga mājputnu gaļa. Tomēr dalībvalstis var noteikt nedaudz atšķirīgas temperatūras prasības attiecībā uz minimālo laikposmu, kas vajadzīgs un ciktāl tas vajadzīgs, lai atvieglotu ražotnē veikto apstrādi un izciršanu, sagatavojot svaigas mājputnu gaļas produktus; 7) „mājputnu gaļas produkts” ir Regulas (EK) Nr. 853/2004****** I pielikuma 7.1. punktā definēts gaļas produkts, kurā izmantota mājputnu gaļa. VI DAĻA. ZIEŽAMIE TAUKI Produktus, kas minēti 112.f pantā, nedrīkst piegādāt vai pārsūtīt galapatērētājam bez apstrādes vai nu tieši, vai restorānos, slimnīcās, ēdnīcās vai līdzīgās iestādēs, ja tie neatbilst pielikumā noteiktajām prasībām. Tirdzniecības nosaukumi, kas jāizmanto šiem produktiem, ir minēti šajā daļā, Turpmāk minētie tirdzniecības nosaukumi ir paredzēti šajā daļā definētiem produktiem, uz kuriem attiecas šādi KN kodi un kuru tauku saturs ir vismaz 10 %, bet nepārsniedz 90 %: a) piena taukiem, uz kuriem attiecas KN kods 0405 un ex 2106; b) taukiem, uz kuriem attiecas KN kods ex 1517; c) taukiem, kuri sastāv no augu un/vai dzīvnieku produktiem un uz kuriem attiecas KN kods ex 1517 un ex 2106. Vismaz divām trešdaļām sausnas, izņemot sāli, jābūt taukiem. Tomēr šos tirdzniecības nosaukumus piemēro tikai attiecībā uz produktiem, kas 20 °C temperatūrā ir cietā stāvoklī un ir piemēroti ziešanai. Minētās definīcijas neattiecas uz: a) to produktu apzīmējumiem, kuru precīzais raksturojums ir skaidri noprotams no tradicionālā lietojuma, un/vai tad, kad apzīmējumus nepārprotami lieto, lai aprakstītu raksturīgu produkta īpašību; b) koncentrētiem produktiem (sviests, margarīns, maisījumi) ar tauku saturu 90 % vai vairāk. Tauku grupa | Tirdzniecības nosaukums | Produktu kategorijas | Definīcijas | Kategorijas papildu apraksts ar tauku satura norādi masas procentos | A. Piena tauki Produkti, kuri ir blīva, veidojama emulsija un galvenokārt pieder pie emulsiju veida “ūdens eļļā”, ir iegūti tikai no piena un/vai konkrētiem piena produktiem un kuros tauki ir galvenā vērtības sastāvdaļa. Tomēr var pievienot citas šo produktu ražošanai vajadzīgas vielas, ja tās neizmanto, lai pilnīgi vai daļēji aizvietotu jebkuru piena sastāvdaļu. | 1. Sviests 2. Sviests, kas satur trīs ceturtdaļas tauku (*) 3. Sviests, kas satur pusi tauku (**) 4. Piena tauku pasta X % | Produkts, kura piena tauku saturs nav mazāks par 80 %, bet nepārsniedz 90 %, maksimālais ūdens saturs ir 16 % un maksimālais piena beztauku sausnas saturs ir 2 %. Produkts, kura piena tauku saturs nav mazāks par 60 %, bet nepārsniedz 62 %. Produkts, kura piena tauku saturs nav mazāks par 39 %, bet nepārsniedz 41 %. Produkts, kurā ir šāds piena tauku saturs: - mazāks par 39 %, - lielāks par 41 %, bet mazāks par 60 %, - lielāks par 62 %, bet mazāks par 80 %. | B. Tauki Produkti, kuri ir blīva, veidojama emulsija un galvenokārt pieder pie emulsiju veida “ūdens eļļā”, ir iegūti no lietošanai pārtikā derīgiem cietiem un/vai šķidriem augu un/vai dzīvnieku taukiem un kuros piena tauku saturs nepārsniedz 3 % tauku satura. | 1. Margarīns 2. Margarīns, kas satur trīs ceturtdaļas tauku (***) 3. Margarīns, kas satur pusi tauku (****) 4. Tauku pasta X % | No augu un/vai dzīvnieku taukiem iegūts produkts, kura tauku saturs nav mazāks par 80 %, bet nepārsniedz 90 %. No augu un/vai dzīvnieku taukiem iegūts produkts, kura tauku saturs nav mazāks par 60 %, bet nepārsniedz 62 %. No augu un/vai dzīvnieku taukiem iegūts produkts, kura tauku saturs nav mazāks par 39 %, bet nepārsniedz 41 %. No augu un/vai dzīvnieku taukiem iegūts produkts, kurā ir šāds tauku saturs: - mazāks par 39 %, - lielāks par 41 %, bet mazāks par 60 %, - lielāks par 62 %, bet mazāks par 80 %. | Tauku grupa | Tirdzniecības nosaukums | Produktu kategorijas | Definīcijas | Kategorijas papildu apraksts ar tauku satura norādi masas procentos | C. Tauki, ko veido augu un/vai dzīvnieku izcelsmes produkti Produkti, kuri ir blīva, veidojama emulsija un galvenokārt pieder pie emulsiju veida “ūdens eļļā”, ir iegūti no lietošanai pārtikā derīgiem cietiem un/vai šķidriem augu un/vai dzīvnieku taukiem un kuros piena tauki veido 10 % līdz 80 % tauku satura. | 1. Tauku maisījums 2. Tauku maisījums, kas satur trīs ceturtdaļas tauku (*****) 3. Tauku maisījums, kas satur pusi tauku (******) 4. Tauku maisījuma pasta X % | No augu un/vai dzīvnieku tauku maisījuma iegūts produkts, kura tauku saturs nav mazāks par 80 %, bet nepārsniedz 90 %. No augu un/vai dzīvnieku tauku maisījuma iegūts produkts, kura tauku saturs nav mazāks par 60 %, bet nepārsniedz 62 %. No augu un/vai dzīvnieku tauku maisījuma iegūts produkts, kura tauku saturs nav mazāks par 39 %, bet nepārsniedz 41 %. No augu un/vai dzīvnieku tauku maisījuma iegūts produkts, kurā ir šāds tauku saturs: - mazāks par 39 %, - lielāks par 41 %, bet mazāks par 60 %, - lielāks par 62 %, bet mazāks par 80 %. | (*) Atbilst “smør 60” dāņu valodā. (**) Atbilst “smør 40” dāņu valodā. (***) Atbilst “margarine 60” dāņu valodā. (****) Atbilst “margarine 40” dāņu valodā. (*****) Atbilst “blandingsprodukt 60” dāņu valodā. (******) Atbilst “blandingsprodukt 40” dāņu valodā. | Piezīme. Šajā daļā uzskaitīto produktu piena tauku komponentu var mainīt vienīgi ar fizikāliem procesiem. VII DAĻA. OLĪVEĻĻAS UN OLĪVU IZSPAIDU EĻĻU NOSAUKUMI UN DEFINĪCIJAS Šajā daļā izklāstīto olīveļļas un olīvu izspaidu eļļas nosaukumu un definīciju izmantošana ir obligāta attiecīgo produktu tirdzniecībā Savienībā un — ciktāl šie nosaukumi un definīcijas ir saderīgi ar obligātajiem starptautiskajiem noteikumiem — tirdzniecībā ar trešām valstīm. Mazumtirdzniecībā var tirgot vienīgi eļļas, kas minētas šīs daļas 1. punkta a) un b) apakšpunktā, 3. un 6. punktā. 1) Neapstrādāta olīveļļa Eļļas, kas no olīvkoku augļiem iegūtas tikai ar mehāniskiem vai citiem fiziskiem līdzekļiem apstākļos, kuri neizraisa pārmaiņas eļļā, un kam nav veikta nekāda cita apstrāde kā vien mazgāšana, dekantēšana, centrifugēšana un filtrēšana, izņemot eļļas, kas iegūtas, izmantojot šķīdinātājus, palīgvielas ar ķīmisku vai bioķīmisku iedarbību vai pāresterificēšanas procesus, un maisījumus ar cita veida eļļām. Neapstrādātas olīveļļas iedala un raksturo šādi. a) Neapstrādāta augstākā labuma olīveļļa Neapstrādāta olīveļļa, kuras maksimālais brīvo skābju saturs, izteikts oleīnskābē, ir 0,8 g uz 100 g un pārējās īpašības atbilst šai kategorijai noteiktajām īpašībām. b) Neapstrādāta olīveļļa Neapstrādāta olīveļļa, kuras maksimālais brīvo skābju saturs, izteikts oleīnskābē, ir 2 g uz 100 g un pārējās īpašības atbilst šai kategorijai noteiktajām īpašībām. c) Spīdīgā olīveļļa Neapstrādāta olīveļļa, kuras brīvo skābju saturs, izteikts oleīnskābē, pārsniedz 2 g uz 100 g un pārējās īpašības atbilst šai kategorijai noteiktajām īpašībām. 2) Rafinēta olīveļļa Olīveļļa, kura iegūta, rafinējot neapstrādātu olīveļļu, un kuras brīvo skābju saturs, izteikts oleīnskābē, nepārsniedz 0,3 g uz 100 g un pārējās īpašības atbilst šai kategorijai noteiktajām īpašībām. 3) Olīveļļa, kas sastāv no rafinētas olīveļļas un neapstrādātas olīveļļas Olīveļļas maisījums, kurš iegūts no rafinētas olīveļļas un neapstrādātas olīveļļas, izņemot spīdīgo olīveļļu, un kura brīvo skābju saturs, izteikts oleīnskābē, nepārsniedz 1 g uz 100 g un pārējās īpašības atbilst šai kategorijai noteiktajām īpašībām. 4) Neattīrīta olīvu izspaidu eļļa Eļļa, kura iegūta no olīvu izspaidām, tās apstrādājot ar šķīdinātājiem vai fiziskiem līdzekļiem, vai eļļa, kura — neskaitot dažas noteiktas īpašības — ir atbilstīga spīdīgajai eļļai, izņemot pāresterificēšanas procesā iegūtu eļļu un maisījumus ar cita veida eļļām, un kuras pārējās īpašības atbilst šai kategorijai noteiktajām īpašībām. 5) Rafinēta olīvu izspaidu eļļa Eļļa, kura iegūta, rafinējot neattīrītu olīvu izspaidu eļļu, un kuras brīvo skābju saturs, izteikts oleīnskābē, nepārsniedz 0,3 g uz 100 g un pārējās īpašības atbilst šai kategorijai noteiktajām īpašībām. 6) Olīvu izspaidu eļļa Eļļas maisījums, kurš iegūts no rafinētas olīvu izspaidu eļļas un neapstrādātas olīveļļas, izņemot spīdīgo olīveļļu, un kura brīvo skābju saturs, izteikts oleīnskābē, nepārsniedz 1 g uz 100 g un pārējās īpašības atbilst šai kategorijai noteiktajām īpašībām. XIIa pielikuma II daļas papildinājums Vīnogu audzēšanas zonas Ir šādas vīnogu audzēšanas zonas. 1) Pie vīnogu audzēšanas A zonas pieder šādas platības: a) Vācijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības, kas nav iekļautas 2. punkta a) apakšpunktā; b) Luksemburgā — Luksemburgas vīnogu audzēšanas reģions; c) Beļģijā, Dānijā, Īrijā, Nīderlandē, Polijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē — šo valstu vīnogu audzēšanas reģioni; d) Čehijā — Čechy vīnogu audzēšanas reģions. 2) Pie vīnogu audzēšanas B zonas pieder šādas platības: a) Vācijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības noteiktajā reģionā Baden ; b) Francijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības departamentos, kas nav minēti šajā pielikumā, un šādos departamentos: - Alsace : Bas-Rhin , Haut-Rhin , - Lorraine : Meurthe-et-Moselle , Meuse , Moselle , Vosges , - Champagne : Aisne , Aube , Marne , Haute-Marne , Seine-et-Marne , - Jura : Ain , Doubs , Jura , Haute-Saône , - Savoie : Savoie , Haute-Savoie , Isère ( Chapareillan komūna), - Val de Loire : Cher , Deux-Sèvres , Indre , Indre-et-Loire , Loir-et-Cher , Loire-Atlantique , Loiret , Maine-et-Loire , Sarthe , Vendée , Vienne un ar vīnogulājiem apstādītas platības Cosne-sur-Loire apgabalā Nièvre departamentā; c) Austrijā — Austrijas vīnogu audzēšanas reģions; d) Čehijā — Morava vīnogu audzēšanas reģions un ar vīnogulājiem apstādītas platības, kas nav norādītas 1. punkta d) apakšpunktā; e) Slovākijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: Malokarpatská vinohradnícka oblast’ , Južnoslovenská vinohradnícka oblast’ , Nitrianska vinohradnícka oblast’ , Stredoslovenská vinohradnícka oblast’ un Východoslovenská vinohradnícka oblast’ , un 3. punkta f) apakšpunktā nenorādītos vīnogu audzēšanas reģionos; f) Slovēnijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: - Podravje reģionā: Štajerska Slovenija , Prekmurje , - Posavje reģionā: Bizeljsko Sremič , Dolenjska un Bela krajina , un ar vīnogulājiem apstādītas platības 4. punkta d) apakšpunktā nenorādītos reģionos; g) Rumānijā — Podișul Transilvaniei reģions. 3) Pie vīnogu audzēšanas C I zonas pieder šādas platības: a) Francijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības: - šādos departamentos: Allier , Alpes-de-Haute-Provence , Hautes-Alpes , Alpes-Maritimes , Ariège , Aveyron , Cantal , Charente , Charente-Maritime , Corrèze , Côte-d’Or , Dordogne , Haute-Garonne , Gers , Gironde , Isère (izņemot Chapareillan komūnu), Landes , Loire , Haute-Loire , Lot , Lot-et-Garonne , Lozère , Nièvre (izņemot Cosne-sur-Loire apgabalu), Puy-de-Dôme , Pyrénées-Atlantiques , Hautes-Pyrénées , Rhône , Saône-et-Loire , Tarn , Tarn-et-Garonne , Haute-Vienne , Yonne , - Drôme departamenta Valence un Die apgabalā (izņemot Dieulefit , Loriol , Marsanne un Montélimar kantonu), - Ardèche departamenta Tournon apgabala Antraigues , Burzet , Coucouron , Montpezat-sous-Bauzon , Privas , Saint-Etienne de Lugdarès , Saint-Pierreville , Valgorge un Voulte-sur-Rhône kantonā; b) Itālijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības Valle d’Aosta reģionā un Sondrio , Bolzano , Trento un Belluno provincē; c) Spānijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības A Coruña , Asturias , Cantabria , Guipúzcoa un Vizcaya provincē; d) Portugālē — ar vīnogulājiem apstādītas platības tajā Norte reģiona daļā, kura atbilst vīna ražošanas apgabalam “Vinho Verde”, kā arī “Concelhos de Bombarral, Laurinhã, Mafra e Torres Vedras” (izņemot “Freguesias da Carvoeira e Dois Portos”), kas pieder pie “Região viticola da Extremadura”; e) Ungārijā — visas ar vīnogulājiem apstādītās platības; f) Slovākijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības reģionā Tokajská vinohradnícka oblast’ ; g) Rumānijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības, kas nav norādītas 2. punkta g) apakšpunktā vai 4. punkta f) apakšpunktā. 4) Pie vīnogu audzēšanas C II zonas pieder šādas platības: a) Francijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības: - šādos departamentos: Aude , Bouches-du-Rhône , Gard , Hérault , Pyrénées-Orientales (izņemot Olette un Arles-sur-Tech kantonu), Vaucluse , - Var departamenta daļā, kuro dienvidos norobežo Evenos , Le Beausset , Solliès-Toucas , Cuers , Puget-Ville , Collobrières , La Garde-Freinet , Plan-de-la-Tour un Sainte-Maxime komūnas ziemeļu robeža, - Drôme departamenta Nyons apgabalā un Loriol-sur-Drôme kantonā, - tajās Ardèche departamenta daļās, kuras nav uzskaitītas 3. punkta a) apakšpunktā; b) Itālijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: Abruzzo , Campania , Emilia-Romagna , Friuli-Venezia Giulia , Lazio , Liguria , Lombardy (izņemot Sondrio provinci), Marche , Molise , Piedmont , Toscana , Umbria , Veneto (izņemot Belluno provinci), tostarp salas, kas pieder pie minētajiem reģioniem, piemēram, Elba un pārējās Toscana arhipelāga salas, Ponziane salas, Capri un Ischia sala; c) Spānijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: - Lugo , Orense , Pontevedra , - Ávila (izņemot komūnas, kas atbilst vīna ražošanas apgabalam ( comarca ) Cebreros ), Burgos , León , Palencia , Salamanca , Segovia , Soria , Valladolid , Zamora , - La Rioja , - Álava , - Navarra , - Huesca , - Barcelona , Girona , Lleida , - tajā Zaragoza provinces daļā, kas atrodas uz ziemeļiem no Ebro upes, - tajās Tarragona provinces komūnās, kas iekļautas Penedés cilmes vietas nosaukumā, - tajā Tarragona provinces daļā, kas atbilst vīna ražošanas apgabalam ( comarca ) Conca de Barberá ; d) Slovēnijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: Brda vai Goriška Brda , Vipavska dolina vai Vipava , Kras un Slovenska Istra ; e) Bulgārijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: Dunavska Ravnina ( Дунавска равнина ), Chernomorski Rayon ( Черноморски район ), Rozova Dolina ( Розова долина ); f) Rumānijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: Dealurile Buzăului , Dealu Mare , Severinului un Plaiurile Drâncei , Colinele Dobrogei , Terasele Dunării , Dienvidu vīna reģions, tostarp smiltaines un citi labvēlīgi reģioni. 5) Pie vīnogu audzēšanas C III a zonas pieder šādas platības: a) Grieķijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: Florina , Imathia , Kilkis , Grevena , Larisa , Ioannina , Levkas , Akhaia , Messinia , Arkadia , Korinthia , Iraklio , Khania , Rethimni , Samos , Lasithi un Thira sala ( Santorini ); b) Kiprā — ar vīnogulājiem apstādītas platības, kas atrodas vairāk nekā 600 m virs jūras līmeņa; c) Bulgārijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības, kas nav norādītas 4. punkta e) apakšpunktā. 6) Pie vīnogu audzēšanas C III b zonas pieder šādas platības: a) Francijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības: - Corse departamentos, - tajā Var departamenta daļā, kas atrodas starp jūru un Evenos , Le Beausset , Solliès-Toucas , Cuers , Puget-Ville , Collobrières , La Garde-Freinet , Plan-de-la-Tour un Sainte-Maxime komūnu robežu un ietver minētās komūnas; - Pyrénées-Orientales departamenta Olette un Arles-sur-Tech kantonā; b) Itālijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības šādos reģionos: Calabria , Basilicata , Apulia , Sardinia un Sicile , to skaitā salas, kas pieder pie šiem reģioniem, piemēram, Pantelleria un Lipari , Egadi un Pelagie salas; c) Grieķijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības, kas nav minētas 5. punkta a) apakšpunktā; d) Spānijā — ar vīnogulājiem apstādītas platības, kas nav norādītas 3. punkta c) apakšpunktā vai 4. punkta c) apakšpunktā; e) Portugālē — ar vīnogulājiem apstādītas platības reģionos, kas nav norādīti 3. punkta d) apakšpunktā; f) Kiprā — ar vīnogulājiem apstādītas platības, kas atrodas mazāk nekā 600 m virs jūras līmeņa; g) Maltā — ar vīnogulājiem apstādītās platības. To teritoriju robežas, kuras ietilpst šajā pielikumā minētajās administratīvajās vienības, nosaka saskaņā ar valstu noteikumiem, kas ir spēkā 1981. gada 15. decembrī, attiecībā uz Spāniju — saskaņā ar valsts noteikumiem, kas ir spēkā 1986. gada 1. martā, un attiecībā uz Portugāli — saskaņā ar valsts noteikumiem, kas ir spēkā 1998. gada 1. martā. XIIb pielikums Starptautiskās organizācijas, kas minētas 112.b panta 3. punktā - Codex Alimentarius - Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisija XIIc pielikums I daļa STIPRINĀŠANA, PASKĀBINĀŠANA UN ATSKĀBINĀŠANA DAŽĀS VĪNOGU AUDZĒŠANAS ZONĀS A. Stiprināšanas ierobežojumi 1. Ja dažās Savienības vīnogu audzēšanas zonās, kas minētas XIIa pielikuma II daļas papildinājumā, tas vajadzīgs klimatisko apstākļu dēļ, attiecīgās dalībvalstis var atļaut palielināt dabisko spirta tilpumkoncentrāciju svaigām vīnogām, vīnogu misai, rūgstošai vīnogu misai, rūgstošam jaunvīnam un vīnam, kuri iegūti no vīna vīnogu šķirnēm, kas klasificējamas saskaņā ar 112.i pantu. 2. Dabisko spirta tilpumkoncentrāciju palielina, izmantojot B iedaļā minētās vīndarības metodes, un tā nedrīkst pārsniegt šādas robežvērtības: a) 3 % vīnogu audzēšanas A zonā, kas minēta XIIa pielikuma II daļas papildinājumā; b) 2 % vīnogu audzēšanas B zonā, kas minēta XIIa pielikuma II daļas papildinājumā; c) 1,5 % vīnogu audzēšanas C zonā, kas minēta XIIa pielikuma II daļas papildinājumā. 3. Gados, kad klimatiskie apstākļi bijuši īpaši nelabvēlīgi, dalībvalstis var lūgt 2. punktā noteiktās robežvērtības palielināt par 0,5 %. Atsaucoties uz šādu lūgumu, Komisija saskaņā ar 112.o panta d) punktā minētajām pilnvarām pēc iespējas drīzāk pieņem īstenošanas aktu. Komisija cenšas pieņemt lēmumu četru nedēļu laikā pēc attiecīgā lūguma saņemšanas. B. Stiprināšanas procesi 1. Šīs daļas A iedaļā paredzēto dabisko spirta tilpumkoncentrāciju atļauts palielināt tikai: a) svaigām vīnogām, rūgstošai vīnogu misai vai rūgstošam jaunvīnam, pievienojot saharozi, koncentrētu vīnogu misu vai rektificētu koncentrētu vīnogu misu; b) vīnogu misai, pievienojot saharozi, koncentrētu vīnogu misu vai rektificētu koncentrētu vīnogu misu vai daļēji koncentrējot, to