Oficiālais Vēstnesis C 233 , 06/09/1991 Lpp. 0002 - 0026



Pamatnostādnes par EEK konkurences noteikumu piemērošanu telekomunikāciju nozarē (91/C 233/02) PRIEKŠVĀRDS Šo pamatnostādņu mērķis ir precizēt Kopienas konkurences noteikumu piemērošanu tirgus dalībniekiem telekomunikāciju nozarē. Tās jāapskata saistībā ar konkrēto situāciju telekomunikāciju nozarē, un, tās piemērojot, tiks ņemta vērā kopējā Kopienas telekomunikāciju politika. Jo īpaši būs jāņem vērā darbības, kuras Komisija varēs piedāvāt telekomunikāciju nozarē kopumā, darbības, kas izriet no attiecīgās nozares pašreizējās situācijas un aktuālo jautājumu novērtējuma, kā tas attiecībā uz elektronikas un informācijas tehnoloģiju nozari ir bijis norādīts Eiropas Komisijas 1991. gada 3. aprīļa paziņojumā [1]. Galvenajam politiskajam mērķim, ko uzsvērusi Komisija, Padome un Eiropas Parlaments, jābūt efektīvu Eiropas mēroga pakalpojumu un tīklu izveidei par viszemāko cenu un visaugstākajā kvalitātē, lai 1992. gada vienotajā tirgū Eiropas patērētājam būtu pieejama pamata infrastruktūra, kas nodrošinātu efektīvu darbību. Agrāk Komisija ir darījusi skaidri zināmu, ka šajā sakarā uzskata, ka nozares liberalizācijai jābūt cieši saistītai ar nozares saskaņošanu. Ievērojot telekomunikāciju nozarē valdošo konkurenci, jāļauj un jāsekmē, lai telekomunikāciju operatori izveidotu nepieciešamos sadarbības mehānismus ar mērķi Kopienas mērogā radīt vai nodrošināt pilnīgu publisko tīklu un vajadzības gadījumā arī pakalpojumu savienojamību, lai Eiropas patērētāji iegūtu no plašāka labāku un lētāku telekomunikāciju pakalpojumu klāsta. To var izdarīt un tas jādara saskaņā ar EEK konkurences noteikumiem, lai izvairītos no zudumiem, kas pretējā gadījumā varētu rasties. Tā paša iemesla dēļ operatoriem un citiem uzņēmumiem, kas atrodas dominējošā stāvoklī, jābūt informētiem par to, ka šāda stāvokļa ļaunprātīga izmantošana ir aizliegta. Pamatnostādnes jāinterpretē, ievērojot šo mērķi. Tajās, cita starpā, ir precizēts, kuras sadarbības formas ir nevēlamas, un šajā sakarā tajās ir minēts tas, kas ir nepieņemams. Tādēļ tās ir uzskatāmas par vienu no Kopienas kopējās telekomunikāciju politikas aspektiem, kā arī, galvenokārt, par vienu no politikas un darbību aspektiem, kas stimulētu un sekmētu tās sadarbības formas, kas veicina labāku sakaru attīstību un pieejamību Eiropā. Konkurences noteikumu pilnīga piemērošana ir viens no svarīgākajiem Kopienas kopējās politikas aspektiem telekomunikāciju nozarē. Šīm pamatnostādnēm jāpalīdz tirgus dalībniekiem no paša sākuma noteikt Eiropas mēroga pakalpojumu un tīklu stratēģijas un pasākumus veidā, kas tiem ļautu pilnībā ievērot šos noteikumus. Gadījumā, ja būtiski mainās apstākļi, kas bija spēkā pamatnostādņu sastādīšanas brīdī, tad Komisija var uzskatīt par lietderīgu tās pielāgot situācijas attīstībai telekomunikāciju nozarē. I. KOPSAVILKUMS 1. Eiropas Kopienu Komisija 1987. gada 30. jūnijā izdotajā Zaļajā grāmatā par telekomunikāciju pakalpojumu un iekārtu kopējā tirgus izveidošanu (COM(87)290) piedāvāja vairākas Kopienas nostājas. Starp tām H) un I) nostājas ir šādas: "H) nepārtraukta un stingra telekomunikāciju administrāciju darbības (saimnieciskās darbības) pārbaude saskaņā ar EEK dibināšanas līguma 85., 86. un 90. pantu. Konkrēti tas attiecas uz praksi šķērssubsidēt darbības konkurētspējīgo pakalpojumu nozarē, kā arī šķērssubsidēt ražošanas darbības; I) nepārtraukta un stingra visu privāto pakalpojumu sniedzēju pārbaude jaunatvērtajās nozarēs saskaņā ar 85. un 86. pantu ar mērķi izvairīties no dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas;". 2. Šie principi bija apstiprināti Komisijas 1988. gada 9. februāra dokumentā "Kā piemērot Zaļo grāmatu par telekomunikāciju pakalpojumu un iekārtu kopējā tirgus izveidi/Komisijas apspriedes un priekšlikumi" (COM(88)48). Komisija minēja šādas jomas, kurās nekavējoties ir iespējama konkrētu politikas darbību izstrāde: "Godīgas konkurences apstākļu nodrošināšana: Nodrošinot brīvu konkurences tirgu, rodas vajadzība pēc nepārtrauktas telekomunikāciju nozares pārbaudes. Komisija plāno izdot pamatnostādnes par konkurences noteikumu piemērošanu telekomunikāciju nozarē un par veidu, kādā pārbaude veicama." Tāds ir šā paziņojuma mērķis. Daudzos gadījumos telekomunikāciju nozarē, cita starpā, ir vajadzīgi sadarbības nolīgumi, kas būtu noslēgti starp telekomunikāciju uzņēmumiem (TU-iem), lai nodrošinātu pakalpojumu un tīkla savienojamību, vienas iestādes apstiprinājumu un vienas iestādes rēķinu sagatavošanu, kas nepieciešami Eiropas mēroga pakalpojumu sniegšanai un optimālu apstākļu nodrošināšanai lietotājiem. Cita starpā, minētos mērķus var sasniegt, ja TU-i sadarbojas, piemēram, jomās, kurās joprojām pastāv ekskluzīvās vai īpašās tiesības attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu saskaņā ar Kopienu tiesībām, to skaitā konkurences tiesībām, kā arī tajās jomās, kurās optimālas pakalpojumu sniegšanas nodrošināšanai būs vajadzīgas zināmas sadarbības iezīmes. No otras puses, lai īstenotu galveno mērķi ieviest tādus tirgus nosacījumus, kas Eiropas patērētājiem piedāvātu lielāku telekomunikāciju pakalpojumu dažādību par zemāku maksu un labākā kvalitātē, ir jāievieš un jānodrošina spēcīga konkurējoša struktūra. Konkurencei ir izšķiroša loma Kopienā, jo īpaši ņemot vērā vienotā tirgus izveides pabeigšanu 1992. gadā. Minētā loma jau ir uzsvērta Zaļajā grāmatā. Vienotais tirgus piešķirs jaunu dimensiju telekomunikāciju operatoriem un telekomunikāciju pakalpojumu lietotājiem. Savukārt konkurence dos tiem iespēju pilnībā izmantot tehnoloģiju attīstību un paātrināt to, bet sekmējot vajadzīgo apjomradīto ietaupījumu pārstrukturēšanu un izpēti, ļaus kļūt konkurētspējīgiem ne vien Kopienas tirgū, bet visā pasaulē. Paturot to prātā, šajās pamatnostādnēs ir atgādināti galvenie principi, kurus Komisija saskaņā ar pilnvarām, kas tai piešķirtas atbilstoši Līguma konkurences noteikumiem, ir piemērojusi un piemēros šai nozarē, iepriekš nelemjot par konkrētās lietas iznākumu, bet tas būs jāizskata, balstoties uz faktiem. Cita starpā, mērķis ir gūt lielāku skaidrību par investīciju nosacījumiem šajā nozarē un par Eiropas mēroga pakalpojumu attīstību. Mehānismus, kas ļauj garantēt dažādo gadījumu drošību (neskaitot sūdzības un ex-officio izmeklēšanu) ievieš, izmantojot Regulā Nr. 17 noteiktās paziņošanas un likumīguma apstiprinājuma procedūras, kas nosaka oficiālu procedūru atbrīvošanai no sadarbības nolīgumiem šajā jomā ik reizi, kad tiek pieprasīta oficiāla procedūra. Sīkāk tas izklāstīts šajā paziņojumā. II. IEVADS 3. Būtiska tehnoloģiju attīstība telekomunikāciju nozarē visā pasaulē [2] ir izraisījusi ievērojamas konkurences noteikumu izmaiņas. Tradicionālās monopolistiskās administrācijas vienas pašas nespēj tikt galā ar tehniskās revolūcijas mesto izaicinājumu. Telekomunikāciju nozarē ir parādījušies jauni ekonomiskie spēki, kas spēj piedāvāt lietotājiem vairākus uzlabotus pakalpojumus, kurus iegūst ar jauno tehnoloģiju palīdzību. Tas izraisījis un stimulējis plašu ierobežojumu atcelšanu, kas ar dažādu intensitātes pakāpi ir īstenota Kopienā. Šis solis pakāpeniski maina Eiropas tirgus stāvokli. Tirgū ar aizvien jauniem un jauniem starptautiskiem pievienotās vērtības pakalpojumiem un iekārtām ir iespiedušies jauni privātie pakalpojumu un iekārtu piegādātāji. Telekomunikāciju administrācijas, saglabājot izšķirošo lomu kā sabiedrisko pakalpojumu sniedzēji, ir apguvušas lietišķu domāšanas stilu. Tās ir iesaistījušās dinamiskā konkurencē ar privātiem operatoriem iekārtu nodrošināšanai un pakalpojumu sniegšanai. Ar apvienošanās vai kopuzņēmumu palīdzību notiek plaša pārstrukturēšanās, lai vēl efektīvāk konkurētu tirgū, kurā atcelti ierobežojumi, izmantojot apjomradītos ietaupījumus un racionalizāciju. Visi šie notikumi daudzkārt pastiprina tehnoloģisko attīstību. 4. Šajā sakarā kļūst skaidra konkurences izšķirošā loma Kopienā, jo īpaši ņemot vērā vienotā tirgus izveides pabeigšanu 1992. gadā. Šī loma jau tikusi uzsvērta Zaļajā grāmatā. 5. Piemērojot konkurences noteikumus, Komisija cenšas izvairīties no tādiem pasākumiem, kādus pieņem valsts vai uzņēmumi, radot vai mākslīgi saglabājot šķēršļus, kas ir nesaderīgi ar vienoto tirgu. Taču tā sekmē visa veida sadarbību, kas veicina inovāciju un ekonomisko attīstību, kā to paredz konkurences tiesības. Efektīvas konkurences nodrošināšana telekomunikācijās nav jautājums par politisku izvēle. Brīvs tirgus un uz konkurenci orientēta ekonomika tika paredzēta vēl EEK dibināšanas līgumā, un minētā līguma konkurences noteikumi ir tieši piemērojami Kopienā. Būtiskās izmaiņas, kas minētas iepriekš, rada vajadzību konkurences tiesības piemērot pilnā apjomā. 6. Konkurences noteikumu piemērošanā jābūt lielākai skaidrībai. Telekomunikāciju administrācijas līdz ar savu pienākumu veikšanu sabiedrības interesēs patlaban ir sadūrušās ar šo noteikumu piemērošanu praksē bez pārejas no ilgstošās tiesiskās aizsardzības izmantošanas. To piemērošanas apgabals un faktiskā saistība bieži vien nav tik viegli saprotami. Tā kā tehnoloģija ātri attīstās un ir vajadzīgas milzīgas investīcijas, lai iegūtu no jaunajām tirgus piedāvātajām iespējām, visiem operatoriem, vai tie būtu publiskie vai privātie operatori, ātri jāpieņem lēmumi, ievērojot konkurences reglamentējošos noteikumus. 7. Šī vajadzība pēc lielākas noteiktības konkurences noteikumu piemērošanā jau ir ņemta vērā novērtējumos, kas izdarīti vairākās atsevišķās lietās. Tomēr novērtējumi, kas līdz šim ir veikti atsevišķās lietās, ir snieguši atbildi tikai uz dažiem no daudzajiem jautājumiem par konkurenci, kas rodas telekomunikāciju nozarē. Nākamajās lietās Komisijas prakse šajā nozarē tiks pilnveidota. Šo pamatnostādņu mērķis 8. Šo pamatnostādņu nolūks ir sniegt ieteikumus publisko telekomunikāciju tīklu operatoriem, citiem telekomunikāciju pakalpojumu sniedzējiem un iekārtu piegādātājiem un lietotājiem, kā arī juridiskās profesijas un ieinteresētajiem sabiedrības locekļiem par vispārējiem tiesiskajiem un ekonomiskajiem principiem, kurus Komisija ir ievērojusi un ievēro, piemērojot konkurences noteikumus telekomunikāciju nozares uzņēmumiem, balstoties uz pieredzi, kas gūta atsevišķās lietās saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas nolēmumiem. 9. Komisija arī turpmāk elastīgā veidā atsevišķām lietām piemēros šos principus, ņemot vērā konkrēto katras lietas kontekstu. Šīs pamatnostādnes aptver nevis visus vispārējos principus, kas regulē konkurences noteikumu piemērošanu, bet tikai tos, kas ir īpaši saistīti ar telekomunikācijām. Konkurences noteikumu vispārējie principi, kas nav konkrēti saistīti ar telekomunikācijām, bet pilnībā ir piemērojami tām, cita starpā ir atrodami normatīvajos aktos, Tiesas spriedumos un Komisijas lēmumos, kuros tiek apskatītas atsevišķas lietas, Komisijas gada pārskatos par konkurences politiku, paziņojumos presei un citos informācijas avotos, kurus sagatavojusi Komisija un kas paredzēti sabiedrībai. 10. Minētās pamastnostādnes nav par pamatu realizējamām tiesībām. Turklāt tās neierobežo EEK konkurences noteikumu piemērošanu, ko īsteno Eiropas Kopienu Tiesa un valsts iestādes (jo valsts iestādes, administratīvās vai tiesu iestādes šos noteikumus drīkst tieši piemērot katrā dalībvalstī). 11. Ekonomiskā un tiesiskā stāvokļa izmaiņu rezultātā automātiski nenotiks šo pamatnostādņu izmainīšana. Tomēr Komisija patur sev iespēju izdarīt šādu grozījumu, ja tā uzskata, ka minētās pamatnostādnes vairs neatbilst to mērķim sakarā ar būtiskām un/vai atkārtotām izmaiņām attiecībā uz tiesiskiem precedentiem, konkurences noteikumu piemērošanas metodēm, kā arī reglamentējošā, ekonomiskajā un tehniskajā kontekstā. 12. Minētās pamatnostādnes būtībā attiecas uz konkurences noteikumu tiešo piemērošanu uzņēmumiem, t.i., uz EEK dibināšanas līguma 85. un 86. pantu. Tās neattiecas uz pamatnostādnēm, kas piemērojamas dalībvalstīm un jo īpaši uz minētā Līguma 5. pantu un 90. panta 1. un 3. punktu. Principi, kas regulē 90. panta piemērošanu telekomunikācijās, ir izklāstīti Komisijas direktīvās, kas saskaņā ar 90. panta 3. punktu pieņemtas Zaļās grāmatas [3] [4] īstenošanas sakarā. Saikne starp konkurences noteikumiem, kas piemērojami uzņēmumiem, un noteikumiem, kas piemērojami dalībvalstīm 13. Eiropas Kopienu Tiesa [5] ir nolēmusi, ka tikmēr, kamēr Līguma 85. un 86. pants attiecas uz uzņēmumu darbību un nevis uz dalībvalstu tiesību aktiem, pamatojoties uz EEK dibināšanas līguma 5. panta 2. punktu, dalībvalstis nedrīkst pieņemt vai uzturēt spēkā nevienu pasākumu, kas varētu mazināt šo noteikumu efektivitāti. Tiesa ir paziņojusi, ka tas jo īpaši būtu spēkā tad, ja kāda dalībvalsts pieprasītu vai atbalstītu aizliegtus karteļus, pastiprinātu to ietekmi vai sekmētu ļaunprātīgu izmantošanu no dominējošo uzņēmumu puses. Ja minētos pasākumus pieņem vai piemēro publiskiem uzņēmumiem vai tādiem uzņēmumiem, kuriem kāda no dalībvalstīm piešķir īpašas vai ekskluzīvas tiesības, tad var piemērot arī 90. pantu. 14. Ja publiska uzņēmuma vai tāda uzņēmuma darbība, kuram kāda no dalībvalstīm piešķir īpašas vai ekskluzīvas tiesības, pilnībā izriet no autonomas šāda uzņēmuma darbības, tas var notikt vienīgi saskaņā ar 85. un 86. pantu. Ja šo darbību nosaka kāds obligāts (regulatīvs vai administratīvs) pasākums, ko īsteno valsts un kas attiecīgajiem uzņēmumiem neatstāj nekādas iespējas lemt pēc saviem ieskatiem, tad attiecīgajai valstij var piemērot 90. pantu kopā ar 85. un 86. pantu. Šādā gadījumā 85. un 86. pantu piemēro uzņēmumu darbībai, ņemot vērā ierobežojumus, kādiem uzņēmumi ir pakļauti saskaņā ar obligāto pasākumu, ko īsteno valsts. Visbeidzot, ja darbība izriet no brīvas izvēles, ko izdara attiecīgie uzņēmumi, taču valsts ir veikusi kādu pasākumu, kas sekmē to darbību vai pastiprina tā ietekmi, tad 85. un/vai 86. pantu piemēro uzņēmumu darbībai, un 90. pantu var piemērot pasākumam, ko īsteno valsts. Cita starpā tas tā ir arī tad, ja valsts ir apstiprinājusi un/vai juridiski apstiprinājusi uzņēmumu darbības rezultātu (piemēram, tarifus). Šīs pamatnostādnes un 90. pantā paredzētās direktīvas papildina cita citu tiktāl, ciktāl tās attiecas uz principiem, kas regulē konkurences noteikumu piemērošanu: Līguma 85. un 86. pants, no vienas puses, un 90. pants, no otras puses. Konkurences noteikumu un citu Kopienu tiesību, to skaitā atvērtā tīkla nodrošināšanas (ATN) noteikumu piemērošana 15. Līguma 85. un 86. pants, kā arī regulas, ar kurām īsteno minētos pantus, piemērojot EEK dibināšanas līguma 87. pantu, ir uzskatāmi par spēkā esošām tiesībām, kas piemērojamas visā Kopienā. Tiem nevajadzētu būt pretrunā ar citiem Kopienas noteikumiem, jo Kopienu tiesības veido saskanīgus reglamentējošos noteikumus. Citi Kopienas noteikumi un konkrēti tie, ar kuriem regulē telekomunikāciju nozari, nav uzskatāmi par noteikumiem, ar kuriem šajā nozarē īsteno 85. un 86. pantu. Tomēr ir acīmredzami, ka Kopienas tiesību akti, ko pieņem telekomunikāciju nozarē, ir jāinterpretē saskaņā ar konkurences noteikumiem, lai panāktu labāko iespējamo visu Kopienas telekomunikāciju politikas aspektu īstenošanu. 16. Tas, cita starpā, attiecas arī uz saikni starp konkurences noteikumiem, kas piemērojami uzņēmumiem, un ATN noteikumiem. Saskaņā ar Padomes 1988. gada 30. jūnija Rezolūciju par telekomunikāciju pakalpojumu un iekārtu kopējā tirgus izveidošanu līdz 1992. gadam [6] ATN ietver "ātru atvērtā tīkla nodrošināšanas tehnisko nosacījumu, lietošanas nosacījumu un tarifu principu definēšanu ar Padomes direktīvu palīdzību, sākot ar saskaņotiem nosacījumiem nomāto līniju izmantošanai". Sīka informācija par ATN procedūrām ir atrodama Direktīvā 90/387/EEK par telekomunikāciju pakalpojumu iekšējā tirgus izveidošanu, īstenojot atvērtā tīkla nodrošināšanu [7], ko saskaņā ar EEK dibināšanas līguma 100.a pantu 1990. gada 28. jūnijā pieņēma Padome. 17. ATN ir izšķiroša loma, nodrošinot Eiropas mēroga piekļuvi savstarpēji savienotiem publiskajiem tīkliem Kopienā. Pēc tam, kad ATN saskaņošana būs īstenota, tīkla lietotājam tiks piedāvāti saskaņotas piekļuves nosacījumi visā EEK, lai kurā valstī viņš arī nedarbotos. Saskaņota piekļuve tiks nodrošināta atbilstoši iepriekš minētajiem konkurences noteikumiem, kā to konkrēti paredz ATN noteikumi. ATN noteikumi nav uzskatāmi par konkurences noteikumiem, kas piemērojami valstīm un/vai uzņēmumu darbībai. Tādēļ ATN un konkurences noteikumi ir divi atšķirīgi, taču saskaņoti noteikumu kopumi. Savukārt konkurences noteikumi ir pilnībā piemērojami pat tad, ja ir pieņemti visi ATN noteikumi. 18. Konkurences noteikumus saskaņotā veidā piemēro un piemēros kopā ar spēkā esošajiem Kopienas tirdzniecības noteikumiem. Tomēr tos nediskriminējošā veidā piemēro EEK uzņēmumiem un tiem uzņēmumiem, kuri neietilpst EEK, bet kuriem ir piekļuve EEK tirgum. III. LĪGUMA 85. UN 86. PANTA PIEMĒROŠANAS KOPĪGIE PRINCIPI Vienāda 85. un 86. panta piemērošana 19. Līguma 85. un 86. pants uz vienādiem noteikumiem un vienādā apmērā ir tieši piemērojams visiem uzņēmumiem, vai tie būtu publiskie vai privātie uzņēmumi, visā Kopienā, izņemot 90. panta 2. punktā minēto [8]. Komisija, kā arī valsts administratīvās un tiesiskās iestādes ir tiesīgas šos noteikumus piemērot atbilstoši Padomes Regulā Nr. 17 [9] izklāstītajiem nosacījumiem. 20. Tādēļ 85. un 86. pants attiecas gan uz privātajiem uzņēmumiem, gan uz publisko telekomunikāciju tīklu operatoriem, kas ietver telekomunikāciju administrācijas un atzītas privāti darbojošās aģentūras, turpmāk sauktas "telekomunikāciju uzņēmumi (TU-i)". TU-i 85. un 86. panta nozīmē ir uzņēmumi tiktāl, ciktāl tie veic ekonomisku darbību telekomunikāciju iekārtu ražošanai un/vai pārdošanai, un/vai telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanai neatkarīgi no citiem faktiem, piemēram, no tā, vai tiem ir vai nav ekonomisks raksturs un vai tie ir juridiski pastāvīgi uzņēmumi, vai arī ietilpst valsts organizācijā [10]. TU-u apvienības 85. panta nozīmē ir uzņēmumu apvienības, lai gan TU-i kā uzņēmumi piedalās organizācijās, kurās ir pārstāvētas arī valsts iestādes. Līguma 85. un 86. pantu piemēro arī tiem uzņēmumiem, kas atrodas ārpus EEK, ja tiek ieviestas vai ir paredzēts ieviest ierobežojošas vienošanās, vai arī minētie uzņēmumi kopējā tirgū veic ļaunprātīgu izmantošanu tā, ka tas ietekmē dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību [11]. Konkurences ierobežojumi, kas pamatoti ar 90. panta 2. punktu vai ar pamatprasībām 21. Līguma 90. panta 2. punktā paredzēto izņēmumu var attiecināt gan uz valsts īstenotiem pasākumiem, gan uz uzņēmumu praksi. Pakalpojumu Direktīva 90/388/EEK, konkrēti tās 3. pants, paredz dalībvalstij piemērot ierobežojumus, kas noteikti licencēs, ko tā var izsniegt konkrētu telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanai. Minētos ierobežojumus drīkst piemērot saskaņā ar 90. panta 2. punktu vai arī, lai nodrošinātu direktīvā noteikto valsts izvirzīto pamatprasību ievērošanu. 22. Ciktāl tas skar 90. panta 2. punktu, ieguvumu, ko dod šajā noteikumā paredzētais izņēmums, joprojām var izmantot TU-u darbībā, ja tā rada konkurences ierobežojumus, kurus tās dalībvalsts neizvirzīja pakalpojumu direktīvas piemērošanai. Taču jāņem vērā, ka šajā gadījumā valsts, kuras uzdevums ir pasargāt sabiedrību un vispārējās ekonomiskās intereses, neuzskatīja par vajadzīgu piemērot minētos ierobežojumus. Tādējādi jo īpaši grūti ir pierādīt, ka 90. panta 2. punktā paredzētais izņēmums joprojām attiecas uz uzņēmuma darbību, izmantojot šos ierobežojumus. 23. Komisija no Tiesas prakses [12] secina, ka tai atbilstoši Tiesas īstenotajai kontrolei ir ekskluzīvas tiesības lemt par 90. panta 2. punktā minētā izņēmuma piemērošanu. Valsts iestādes, to skaitā tiesu iestādes, var novērtēt, vai attiecīgais izņēmums nav spēkā tad, kad tās skaidri konstatē, ka konkurences noteikumi neliedz tāda uzdevuma veikšanu, kas vispārējo ekonomisko interešu labā ir izvirzīts uzņēmumiem. Ja šajā sakarā minētās iestādes nevar veikt skaidru novērtējumu, tām jāaptur lēmuma pieņemšana, lai Komisijai ļautu noskaidrot, vai ir izpildīti minētā noteikuma piemērošanas nosacījumi. 24. Kas attiecas uz pasākumiem, kuru mērķis Direktīvas 90/388/EEK nozīmē ir pamatprasību ievērošana atbilstoši tās 1. pantam [13], tos nevar veikt uzņēmumi, bet tikai dalībvalstis. Attiecīgais tirgus 25. Lai 85. panta mērķiem novērtētu konkurences vienošanās ietekmi un to, vai 86. panta mērķiem pastāv dominējošais stāvoklis tirgū, telekomunikāciju sfērā ir jādefinē attiecīgais tirgus (attiecīgie tirgi), produktu vai pakalpojumu tirgus (tirgi) un ģeogrāfiskais tirgus (ģeogrāfiskie tirgi). Laikā, kad tehnoloģijas strauji attīstās, attiecīgā tirgus definīcija ir dinamiska un mainīga. a) Produktu tirgus 26. Produktu tirgus ir to produktu kopums, kuri pēc savām īpašībām ir īpaši piemēroti pastāvīgu vajadzību apmierināšanai un tikai zināmā mērā ir savstarpēji aizvietojami ar citiem produktiem cenas, lietojuma un patērētāju izvēles ziņā. Nepietiek tikai ar attiecīgo produktu objektīvo īpašību pārbaudi: jāņem vērā arī konkurences apstākļi un piedāvājuma un pieprasījuma struktūra tirgū [14]. Komisija, tikai izskatot atsevišķas lietas, var precīzi noteikt šos tirgus. 27. Šo pamatnostādņu nolūkā var norādīt tikai to, ka atsevišķi pakalpojumu tirgi varētu pastāvēt vismaz zemes sakaru tīkla nodrošināšanas, balss sakaru, datu sakaru un satelītu jomā. Attiecībā uz iekārtu tirgu tirgus definēšanas nolūkos jāņem vērā šādas jomas: publiskās centrāles, privātās centrāles, pārraides sistēmas un it īpaši gala iekārtu jomā – telefona aparāti, modemi, teleksa ierīces, datu pārraides ierīces un mobilie tālruņi. Norādes, kas sniegtas iepriekš, neierobežo turpmāko un šaurāko atšķirīgo tirgu definēšanu. Kas attiecas uz citiem pakalpojumiem, piemēram, pievienotās vērtības pakalpojumiem, kā arī gala iekārtām un tīkla iekārtām, ir neiespējami noteikt, vai tirgus pastāv katrā no šīm jomām vai to kopumam, vai arī attiecībā uz abām atkarībā no savstarpējās aizvietojamības, kas pastāv dažādos ģeogrāfiskajos tirgos. To galvenokārt nosaka pēc piedāvājuma un pieprasījuma minētajos tirgos. 28. Tā kā dažādie valsts publiskie tīkli sacenšas lielu lietotāju telekomunikāciju centrmezglu uzstādīšanā, tad tirgus definīcija var attiecīgi mainīties. Lielie telekomunikāciju lietotāji, neatkarīgi no tā, vai tie ir vai nav pakalpojumu sniedzēji, izvieto savas telpas atkarībā no telekomunikāciju pakalpojumu iezīmēm, kurus nodrošina katrs TU. Tādēļ tie salīdzina valsts publiskos sakaru tīklus un citus TU-u sniegtos pakalpojumus īpašību un cenu ziņā. 29. Attiecībā uz satelītpakalpojumu sniegšanu jautājums ir par to, vai tie būtībā ir vai nav savstarpēji aizstājami ar zemes sakaru tīkliem: a) var būt dažāda veida ar satelītu palīdzību īstenoti sakari: fiksēts pakalpojums (sakari no punkta uz punktu), daudzpunkti (no viena punkta uz daudziem punktiem un no daudziem punktiem uz daudziem punktiem), vienvirziena vai divvirzienu sakari; b) satelītu galvenās īpašības ir: plaša ģeogrāfiskā apgabala aptveršana, kas neaprobežojas ar valsts robežām, izmaksu nemainīgums atkarībā no attālumu, tīklu izvietošanas elastīgums un vienkāršība, jo īpaši ļoti mazas aparatūras gala iekārtu (VSAT) sistēmās; c) satelītu izmantošanu var iedalīt šādās kategorijās: publiskā komutējamā balss un datu pārraide, biznesa pievienotās vērtības pakalpojumi un apraide; d) satelītpakalpojumu sniegšana nodrošina plašu savstarpējo aizvietojamību ar sauszemes sakaru pārraides saiti balss un datu pārraidei lielā attālumā. Gluži pretēji, tā īpašību dēļ tas būtībā nav savstarpēji aizstājams, bet gan drīzāk papildina sauszemes sakaru pārraides saites vairākos īpašos balss un datu pārraides lietojumos. Šiem lietojumiem pieskaitāmi: pakalpojumi uz perifēriem vai mazāk attīstītiem reģioniem, saites starp attālākām valstīm, jaudas konfigurācijas izmainīšana un sakaru noslodzes atjaunošanas maršrutēšanas nodrošināšana. Turklāt satelītus patlaban būtībā nevar savstarpēji aizstāt ar tiešo apraidi un daudzpunktu privātiem sakaru tīkliem papildpakalpojumu nodrošināšanai. Tādēļ attiecībā uz visiem šiem lietojumiem satelītiem jāveido atšķirīgi produktu tirgi. Satelītu ietvaros var pastāvēt atšķirīgi tirgi. 30. Šķiet, ka mobilajos sakaros pastāv tādi atšķirīgi pakalpojumi kā šūnu telefons, peidžeru sistēma, telepunkts, bezvadu balss un bezvadu datu komunikācija. Tehniskā attīstība ļauj katru no šīm sistēmām papildināt ar aizvien plašākām iespējām. Tā rezultātā starp visām šīm sistēmām esošās atšķirības pakāpeniski izzūd, un pieaug to savstarpējā aizvietojamība. Tāpēc nevar izslēgt, ka nākotnē dažos lietojumos vairākas no šīm sistēmām būs apvienotas vienā produktu tirgū. Tāpat ļoti iespējams, ka dažiem lietojumiem mobilās sakaru sistēmas tiks aptvertas vienotā tirgū ar noteiktiem pakalpojumiem, kas tiek piedāvāti publiskajā komutāciju tīklā. b) Ģeogrāfiskais tirgus 31. Ģeogrāfiskais tirgus ir apgabals: - kurā uzņēmumi konkurē cits ar citu un - kurā objektīvie konkurences nosacījumi, kurus piemēro attiecīgajam produktam vai pakalpojumam, visiem tirgus dalībniekiem ir līdzīgi [15]. 32. Neierobežojot ģeogrāfiskā tirgus definīciju atsevišķās lietās, šķiet, ka katra attiecīgās valsts teritorija EEK ietvaros joprojām ir atšķirīgs ģeogrāfiskais tirgus attiecībā uz šiem produktiem vai pakalpojumiem, kurā: - ir neiespējami apmierināt pircēju vajadzības, izmantojot kādu starptautisko pakalpojumu, - pastāv dažādi regulatīvie nosacījumi piekļuvei pakalpojumiem, sevišķi īpašās vai ekskluzīvās tiesības, kuras tiks nodalītas attiecīgo valstu teritorijās, - iekārtām un tīkliem nav ne obligātu, ne brīvprātīgu kopēju Kopienas standartu, kuru trūkums arī varētu nodalīt attiecīgo valstu tirgus. Brīvprātīgu Kopienas mēroga standartu trūkums norāda uz atšķirīgām attiecīgo valstu pircēju prasībām. Taču gaidāms, ka līdz ar pakāpenisku vienota EEK tirgus ieviešanu ģeogrāfiskais tirgus pakāpeniski paplašināsies un aptvers EEK teritoriju. 33. Tāpat jāpārliecinās arī par to, vai katrs attiecīgās valsts tirgus vai tā daļa ir būtiska kopējā tirgus daļa. Tas ir spēkā tad, ja attiecīgā produkta pakalpojumi procentuālā ziņā veido ievērojamu daudzumu Eiropas Ekonomikas kopienā. Tas attiecas uz visiem attiecīgajiem pakalpojumiem un produktiem. 34. Kas attiecas uz augšupsaitēm ar satelītu, attiecībā uz pārrobežu sakariem caur satelītu augšupsaiti varētu nodrošināt, izvēloties jebkuru no vairākām valstīm. Šajā gadījumā ģeogrāfiskais tirgus ir plašāks nekā attiecīgās valsts teritorija un var aptvert visu EEK. Kas attiecas uz kosmosa segmenta raidietilpību, ģeogrāfiskā tirgus paplašināšana būs atkarīga no satelīta jaudas un tā spējas sacensties ar citiem pārraidei paredzētajiem satelītiem dotajā apgabalā, citiem vārdiem sakot, tā diapazonā. To iespējams novērtēt katrā gadījumā atsevišķi. 35. Kas attiecas uz pakalpojumiem kopumā, kā arī uz gala iekārtām un tīklu iekārtām, Komisija novērtē attiecīgo uzņēmumu tirgus spēju un uzņēmumu darbības rezultātus attiecībā uz konkurenci EEK, ņemot vērā to savstarpēji saistītās darbības un mijiedarbību starp EEK un pasaules tirgiem. Vajadzība pēc tā aizvien pieaug līdz ar pakāpenisku EEK tirgus atvēršanu. Tas var zināmā mērā ietekmēt EEK tirgu struktūru, to uzņēmumu kopējo konkurētspēju, kuri darbojas šajos tirgos, bet ilgākā laika periodā arī to spēju joprojām palikt par neatkarīgiem operatoriem. IV. 85. PANTA PIEMĒROŠANA 36. Komisija atgādina, ka galvenais politikas mērķis Padomes 1988. gada 30. jūnija Rezolūcijā par telekomunikāciju pakalpojumu un iekārtu kopējā tirgus izveidošanu līdz 1992. gadam bija: "… stimulēt Eiropā visu līmeņu sadarbību tiktāl, ciktāl tas ir savienojams ar Kopienas konkurences noteikumiem un jo īpaši pētniecības un attīstības jomā, lai panāktu spēcīgu Eiropas klātbūtni telekomunikāciju tirgos un lai nodrošinātu pilnīgu visu dalībvalstu līdzdalību." Daudzos gadījumos Eiropas mēroga pakalpojumus var iegūt, izmantojot TU-u sadarbību, piemēram, nodrošinot savstarpējo savienojamību un izmantojamību: i) tajās jomās, kurās ekskluzīvās vai īpašās tiesības pakalpojumu sniegšanā saglabājas saskaņā ar Kopienu tiesībām un konkrēti ar Pakalpojumu Direktīvu 90/388/EEK, un ii) jomās, kurās optimāla servisa nodrošināšanai būs vajadzīgas noteiktas sadarbības iezīmes, piemēram, tā sauktie "vienas institūcijas apstiprinājuma" pasākumi, proti, iespēja saņemt Eiropas mēroga pakalpojumus vienā pārdošanas vietā. Padome direktīvu, lēmumu, ieteikumu un rezolūciju veidā sniedz norādes par tām jomām, kurās vissteidzamāk ir vajadzīgi Eiropas mēroga pakalpojumi, piemēram, izmantojot ieteikumu 86/659/EEK par integrēto pakalpojumu cipartīkla (ISDN) koordinēto ieviešanu Eiropas Kopienā [16] un ieteikumu 87/371/EEK par publisko Viseiropas sauszemes šūnu mobilo ciparsignālu sakaru koordinēto ieviešanu Kopienā [17]. Komisija atzinīgi novērtē un pilnībā atbalsta vajadzību pēc sadarbības, jo īpaši lai sekmētu visas Eiropas pakalpojumu attīstību un lai stiprinātu EEK industrijas konkurētspēju visā Kopienā un pasaules tirgos. Tomēr ar šo sadarbību attiecīgo mērķi var panākt tikai tad, ja tā atbilst Kopienas konkurences noteikumiem. Regulā Nr. 17 ir noteiktas skaidri definētas procedūras šādu sadarbības nolīgumu izbeigšanai. Regulā Nr. 17 paredzētās procedūras ir: i) likumīguma apliecinājuma pieteikums, ar kuru Komisija apliecina, ka nolīgumiem nepiemēro 85. pantu, jo tie neierobežo konkurenci un/vai neietekmē dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību, un ii) paziņojums par nolīgumiem, kuriem piemēro 85. pantu, lai saņemtu 85. panta 3. punktā paredzēto atbrīvojumu. Lai gan, ja konkrētam nolīgumam piemēro 85. pantu, tad Komisija var piešķirt 85. panta 3. punktā paredzēto atbrīvojumu, taču tas notiek tikai tad, ja nolīgums dod saimniecisku labumu, ko novērtē, balstoties uz 3. punktā minētajiem kritērijiem, kuriem ir lielāka nozīme nekā konkurences ierobežojumiem. Jebkurā gadījumā konkurenci nedrīkst izslēgt attiecībā uz ievērojamu daļu attiecīgo produktu. Paziņojums nav obligāts, taču, ja juridiskās skaidrības labad puses nolemj pieprasīt atbrīvojumu saskaņā ar Regulas Nr. 17 4. pantu, tad attiecībā uz nolīgumiem atbrīvojumus nosaka tikai pēc tam, kad par tiem ir paziņots Komisijai. 37. Sadarbības nolīgumi var būt apskatīti kādā no Komisijas grupālā atbrīvojuma regulām vai paziņojumiem [18]. Pirmajā gadījumā saskaņā ar 85. panta 3. punktu atbrīvojums nolīgumam tiek piešķirts automātiski. Savukārt otrajā gadījumā Komisija uzskata, ka nolīgums jūtami neierobežo konkurenci un dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību un tādējādi nav uzskatāms par pamatojumu Komisijas rīcībai. Jebkurā gadījumā par nolīgumu nav jāsniedz paziņojums, taču šaubu gadījumā par to var paziņot. Ja Komisija saņem lielu daudzumu paziņojumu par līdzīgiem sadarbības nolīgumiem telekomunikāciju nozarē, tā drīkst apsvērt, vai šādiem nolīgumiem ir vajadzīga konkrēta grupālā atbrīvojuma regula. 38. Nolīgumu kategorijas [19], kuras ir raksturīgas telekomunikāciju jomā un kurām var piemērot 85. pantu, ir uzskaitītas turpmāk. Šajā sarakstā ir doti tikai piemēri, tādēļ tas nav izsmeļošs. Tādējādi Komisija norāda tos iespējamos konkurences ierobežojumus, kuriem varētu piemērot 85. pantu, kā arī gadījumus, kad būtu iespējams izmantot atbrīvojumu. 39. Minētie nolīgumi var ietekmēt dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību sekojošu iemeslu dēļ: i) pakalpojumus, izņemot pakalpojumus, kas rezervēti TU-iem, iekārtas un telpisku segmentu iekārtas pārdod visā EEK, tādēļ nolīgumi par šiem pakalpojumiem un iekārtām noteikti ietekmēs tirdzniecību. Lai gan patlaban ir ierobežota pārrobežu tirdzniecība, nav nekāda iemesla uzskatīt, ka nākotnē šādu iekārtu piegādātāji aprobežosies ar attiecīgās valsts tirgu; ii) arī attiecībā uz rezervētiem tīkla pakalpojumiem var uzskatīt, ka tos pārdod visā Kopienā. Minētos pakalpojumus varētu sniegt operators, kurš atrodas kādā no dalībvalstīm, tiem citās dalībvalstīs esošajiem klientiem, kuri nolemj savus telekomunikāciju centrmezglus pārvietot uz pirmo valsti, jo ekonomiskā un kvalitatīvā ziņā tas ir izdevīgi. Vēl jo vairāk, iespējams, ka nolīgumi šo jautājumu sakarā var ietekmēt EEK tirdzniecību vismaz tiktāl, ciktāl tie ietekmē nosacījumus, ar kādiem pārējie pakalpojumi un iekārtas tiek piegādātas visā EEK. 40. Visbeidzot, ciktāl TU-i atrodas dominējošā stāvoklī aprīkojuma, pakalpojumu un iekārtu tirgū, to darbība, kas noved un ietver attiecīgo nolīgumu slēgšanu, varētu izraisīt arī 86. panta neievērošanu, ja nolīgumiem būtu vai tie varētu izraisīt tādas sekas, kas kavētu tāda konkurences līmeņa saglabāšanos, kāds pastāv tirgū, vai minētās konkurences pieaugumu, vai izraisītu to, ka TU-i iegūst tādas tirdzniecības priekšrocības, kādas tie nebūtu ieguvuši, ja būtu bijusi normāla un pietiekami efektīva konkurence. A. Horizontālie nolīgumi attiecībā uz zemes sakaru iekārtu nodrošināšanu un rezervēto pakalpojumu sniegšanu 41. Patlaban nolīgumus attiecībā uz zemes sakaru iekārtām (publiskais telekomunikāciju tīkls vai nomātās līnijas) vai pakalpojumiem (piemēram, plašai sabiedrībai paredzētā balss telefonija) var noslēgt vienīgi starp TU-iem tāda juridiskā režīma dēļ, kas paredz ekskluzīvas vai īpašas tiesības. Tas, ka Pakalpojumu direktīvā ir atzīta dalībvalsts iespēja paredzēt šo noteikumu konkrētiem operatoriem, viņus neatbrīvo no pienākuma ievērot konkurences noteikumus šo iekārtu nodrošināšanā vai pakalpojumu sniegšanā. Minētie nolīgumi var ierobežot konkurenci kādas dalībvalsts iekšienē tikai tad, ja šādas ekskluzīvas tiesības ir piešķirtas vairāk nekā vienam pakalpojumu sniedzējam. 42. Minētie nolīgumi var ierobežot konkurenci starp TU-iem, lai saglabātu vai saviem telekomunikāciju centriem piesaistītu lielus telekomunikāciju pakalpojumu lietotājus. Šāda "centru konkurence" pamatā balstās uz labvēlīgiem tarifiem, citiem nosacījumiem, kā arī uz pakalpojumu kvalitāti. Dalībvalstīm nav atļauts traucēt to, jo Direktīva katrai dalībvalstij atļauj piešķirt šādas ekskluzīvas vai īpašas tiesības tikai savā attiecīgajā teritorijā. 43. Visbeidzot, minētie nolīgumi var ierobežot konkurenci tādu nerezervētu pakalpojumu jomā, ko sniedz trešās puses uzņēmumi un kuru sniegšanā tiek izmantotas attiecīgās iekārtas, piemēram, tad, ja tie piemēro diskriminējošus vai nevienlīdzīgus tirdzniecības nosacījumus konkrētiem lietotājiem. 44. aa) Nolīgumi par cenu: visi TU-u nolīgumi par starptautisko pakalpojumu cenām, atlaidēm vai iekasēšanas maksām zināmā mērā ierobežo telekomunikāciju centru konkurenci. Īpaši nopietnus ierobežojumus varētu izraisīt atlaižu koordinēšana vai aizliegšana. Gadījumos, kad tas ir zināms sabiedrībai, piemēram, sakarā ar tarifiem, atlaides varētu būt vienīgā iespēja, kā panākt efektīvu konkurenci cenu ziņā. 45. Vairākās lietās Tiesa un Komisija cenu nolīgumus ir uzskatījušas par visnopietnāko 85. panta pārkāpumu [20]. Kamēr tarifu struktūru saskaņošana var būt galvenais Kopienas mēroga pakalpojumu nodrošināšanas elements, tas jāievēro tiktāl, ciktāl tas ir saderīgi ar Kopienas konkurences noteikumiem, un tajā jāietver efektīvas cenu noteikšanas principu definīcija visā Kopienā. Konkurence cenu ziņā ir nozīmīgs, ja ne pats galvenais klientu izvēles elements, kas sekmē tehnikas attīstību. Neierobežojot pieteikumu pēc atsevišķa atbrīvojuma, ko var iesniegt, to, vai cenu vienošanās ir pamatota 85. panta 3. punkta nozīmē, būtu rūpīgi jāpārbauda Komisijai. 46. Savukārt, ja nolīgumi attiecas tikai uz kopējo tarifu struktūru vai principu izveidi, tad Komisija var apsvērt, vai tas nav uzskatāms par kādu no saimnieciskiem labumiem 85. panta 3. punkta nozīmē, kas būtu nozīmīgāks par konkurences ierobežojumu. Tas patiesi ļautu panākt vajadzīgo tarifu aprēķinu pārredzamību un atvieglotu lietotājiem lēmumu pieņemšanu noslodzes plūsmas vai galvenās pārvaldes, vai telpu atrašanās vietas sakarā. Šādi nolīgumi varētu veicināt arī vienu no Zaļās grāmatas ekonomiskajiem mērķiem – panākt tarifus, kas būtu vairāk orientēti uz izmaksām. Šajā sakarā pēc Komisijas iejaukšanās CEPT ir nolēmusi atcelt ieteikumu PGT/10 par vispārējiem principiem, kas piemērojami starptautisko telekomunikāciju slēgumu nomai un starptautisko privāto tīklu izveidei. Šajā ieteikumā, cita starpā, bija piedāvāts piemērot 30 % uzcenojumu vai piekļuves maksu, ja trešās puses noslodze tiktu pārraidīta pa kādu starptautisko nomāto telekomunikāciju slēgumu vai arī ja šās slēgums būtu savstarpēji savienots ar publisko telekomunikāciju tīklu. Bez tam tā ieteica piemērot vienotu tarifu koeficientus starptautisko nomāto telekomunikāciju slēgumu relatīvā cenu līmeņa noteikšanai. Pateicoties CEPT sadarbībai ar Komisiju, kā rezultātā minētais ieteikums tika atcelts, konkurence starp telekomunikāciju operatoriem, piegādājot starptautiskos nomātos slēgumus, ir atjaunota par labu lietotājiem, bet jo īpaši par labu nerezervētu pakalpojumu sniedzējiem. Komisija bija konstatējusi, ka ieteikuma rezultātā tika panākts Līguma 85. pantā noteiktais cenu nolīgums starp uzņēmumiem, kas būtiski ierobežoja konkurenci Eiropas Kopienā [21]. 47. ab) Nolīgumi par citiem nosacījumiem ierīču nodrošināšanā Minētie nolīgumi drīkst ierobežot centrmezglu konkurenci starp partneriem. Turklāt tie drīkst ierobežot lietotāju piekļuvi tīkliem, tādējādi ierobežojot trešo pušu uzņēmumu konkurenci nerezervētajiem pakalpojumiem. Tas jo īpaši attiecas uz nomāto slēgumu izmantošanu. Bez tam atceltajā CEPT ieteikumā PGT/10 par tarifiem bija ieteikts piemērot ierobežojumus pārdošanas nosacījumiem, taču Komisija tam iebilda. Galvenie minētie ierobežojumi bija šādi: - nomāto slēgumu lietošana, ko īsteno klients un trešās puses atbilstoši nosacījumam, ka sakari attiecas vienīgi uz tādu darbību, kuras veikšanai ir piešķirts minētais slēgums, - aizliegums veikt apakšnomu, - atļauja izmantot privātos tīklus tikai tiem klientiem, kuri cits ar citu saistīti ar ekonomiskām saitēm un kuri veic vienu un to pašu darbību, - pirms apspriešanās ar TU-iem, lai saņemtu apstiprinājumu privātā tīkla izmantošanai un tīkla lietošanas izmainīšanai, kā arī privāto tīklu savstarpējai savienošanai. Lai paredzētu 85. panta 3. punktā noteikto atbrīvojumu, līdz ar citiem elementiem būtu jāņem vērā īpašu nosacījumu noteikšana konkrētai ierīcei, lai sekmētu tās attīstību. Šāda prakse veicinātu tehnoloģijas, kas samazinātu pakalpojumu izmaksas un palielinātu Eiropas rūpniecisko struktūru konkurētspēju. Protams, jāievēro arī pārējās 85. panta 3. punkta prasības. 48. ac) Nolīgumi par telekomunikāciju maršrutu izvēli Minētajiem nolīgumiem var būt šāda ierobežojoša ietekme: i) ciktāl tie koordinē izvēli attiecībā uz maršrutiem, kurus TU-i izveido starptautisko pakalpojumu sniegšanas jomā, tie var ierobežot konkurenci starp TU-iem kā piegādātājiem un telekomunikāciju centriem kā lietotājiem investīciju un ražošanas ziņā, potenciāli ietekmējot arī tarifus. Būtu arī jānosaka, vai šis biznesa autonomijas ierobežojums ir pietiekami ievērojams, lai tam piemērotu 85. pantu. Jebkurā gadījumā argumentu par 85. panta 3. punktā minēto atbrīvojumu varētu vieglāk pamatot tad, ja savienojuma nodrošināšanai būtu nepieciešama kopējā maršrutu noteikšana un Eiropas mēroga tīkla izmantošana; ii) ciktāl tie patur sev tiesības izvēlēties maršrutus, kas izveidoti TU-u vajadzībām, un minētā izvēle attiecas uz vienu noteiktu ierīci, tie var ierobežot citu ierīču izmantošanu un tādējādi pakalpojumu sniegšana potenciāli aizkavētu tehnikas attīstību. Turpretī tiktāl, ciktāl tā ir tehniska rakstura prasība, maršrutu izvēle nešķiet ierobežojoša. 49. ad) Nolīgumi par tehnisko un kvalitātes standartu piemērošanu publiskajā tīklā sniegtajiem pakalpojumiem Standartizācija dod būtiskus saimnieciskus labumus, kas jāņem vērā saskaņā ar 85. panta 3. punktu. Cita starpā, tā sekmē telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanu visā Eiropā. Kā izklāstīts Kopienas politikā par standartizāciju, standartiem atbilstošus produktus un pakalpojumus var izmantot visā Kopienā. Šīs politikas sakarā šajā jomā ir izveidojušās Eiropas standartizācijas iestādes (ETSI un CEN-Cenelec). Kopienā tiks atvērti attiecīgo valstu tirgi, un tie veidos Kopienas tirgu. Tiks paplašināti pakalpojumu un iekārtu tirgi, sekmējot apjomradītus ietaupījumus. Tādējādi lietotājiem būs pieejami lētāki produkti un pakalpojumi. Standartizācija var piedāvāt arī alternatīvu risinājumu specifikācijām, ko kontrolē uzņēmumi, kas atrodas dominējošā stāvoklī tīklu arhitektūrā un nerezervētu pakalpojumu sfērā. Tā rezultātā standartizācijas nolīgumi var mazināt tādas ļaunprātīgas izmantošanas risku, ko īsteno šie uzņēmumi un kas varētu apturēt piekļuvi nerezervēto pakalpojumu un iekārtu tirgiem. Tomēr dažiem standartizācijas nolīgumiem var būt ierobežojoša ietekme uz konkurenci: tie var kavēt inovāciju, apturēt kādu konkrētu tehniskās attīstības posmu, bloķēt dažu lietotāju/pakalpojumu sniedzēju piekļuvi tīklam. Minētais ierobežojums varētu būt vērā ņemams, teiksim, gadījumos, kad tiek lemts, ciktāl informācija nākotnē atradīsies tīklā vai arī to joprojām būs atļauts glabāt klientu iekārtās. Arī tādu specifikāciju piemērošanai, kas nav paredzētas Kopienu tiesībās, varētu būt ierobežojoša ietekme uz konkurenci. Tādēļ nolīgumiem, kuriem ir šāda ietekme, piemēro 85. pantu. Līdzsvars starp ekonomiskiem labumiem un konkurences ierobežojumiem ir sarežģīts. Atbrīvojumu varētu piešķirt tad, ja nolīgums radītu vairāk atklātības un sekmētu piekļuvi tirgum, un šīs priekšrocības būtu nozīmīgākas nekā tā radītie ierobežojumi. 50. Standartos, kas kopīgi izstrādāti un/vai publicēti saskaņā ar ATN procedūrām, tiek pausts pieņēmums, ka TU-i, kas sadarbojas un ievēro minētos standartus, ievēro arī prasību pēc brīvas un efektīvas piekļuves (skatīt 16. punktā minēto ATN Direktīvu). Šo pieņēmumu cita starpā var apstrīdēt, ja nolīgums ietver ierobežojumus, kas nav paredzēti Kopienu tiesības un nav saistoši attiecīgajai standartizācijai. 51. Svarīga 85. panta 3. punktā noteiktā prasība ir tā, ka arī lietotājiem ir jāgūst taisnīga daļa no iegūtā labuma. Iespējams, tas notiks tad, kad viņi būs tieši iesaistīti standartizācijas procesā, palīdzot noteikt, kādi produkti vai pakalpojumi atbilst viņu vajadzībām. Šķiet, ka to ražotāju vai pakalpojumu sniedzēju līdzdalība, kas nav TU-i, arī ir pozitīvs elements 85. panta 3. punkta mērķiem. Tomēr minētajai līdzdalībai jābūt brīvai un lielā mērā zīmīgai, lai novērstu tādus konkurences ierobežojumus, kas kaitē izslēgtajiem ražotājiem vai pakalpojumu sniedzējiem. Lai piešķirtu 85. panta 3. punktā minēto atbrīvojumu šiem nolīgumiem, var rasties vajadzība pēc citu ražotāju licencēšanas. 52. ae) Nolīgumi, kas paredz īpašu režīmu TU-u gala iekārtām vai citu uzņēmumu iekārtām gala iekārtu savstarpējai savienošanai vai savietojamībai ar rezervētajiem pakalpojumiem un iekārtām. 53. af) Nolīgumi par informācijas apmaiņu Vispārēja informācijas apmaiņa var būt patiesi nepieciešama, lai panāktu netraucētu starptautisko telekomunikāciju pakalpojumu darbību, kā arī sadarbību, kuras mērķis ir nodrošināt savienojamību vai vienas institūcijas apstiprināšanu un rēķinu sagatavošanu. To nevajadzētu attiecināt uz informāciju, kas skar konkurenci, piemēram, uz konkrētu informāciju par tarifiem, ko veido komercnoslēpumi, atlaides, klientu un saimnieciskā stratēģija, tai skaitā informāciju par jauniem produktiem. Minētās informācijas apmaiņa ietekmētu katra TU-a saimnieciskās politikas autonomiju, un šādu mērķu sasniegšana nav nepieciešama. B. Nolīgumi par nerezervētu pakalpojumu sniegšanu un gala iekārtu nodrošināšanu 54. Atšķirībā no iekārtu tirgiem, kuros TU-i ir iekārtu piegādātāji, pakalpojumu tirgos faktiskie vai potenciālie konkurenti ir vairāki, un līdztekus TU-iem tie ir starptautiskas privātfirmas, datorfirmas, izdevēji un citi. Tādēļ nolīgumus par pakalpojumiem un gala iekārtām varētu slēgt starp TU-iem, starp TU-iem un privātfirmām, kā arī starp privātfirmām. 55. Liberalizācijas procesa rezultātā stratēģiskie nolīgumi galvenokārt ir noslēgti starp i) TU-iem un ii) TU-iem un citiem uzņēmumiem. Minētie nolīgumi parasti ir kopuzņēmumu nolīgumi. 56. ba) Nolīgumi starp TU-iem Šo nolīgumu darbības apgabals ir pievienotās vērtības pakalpojuma sniegšana, tostarp pakalpojuma vadība, ko veic katra puse. Minētie nolīgumi galvenokārt balstās uz "vienas institūcijas apstiprinājuma" principa, t.i., katra puse piedāvā klientam pilnu viņam vajadzīgo pakalpojumu paku. Šos pārvaldītos pakalpojumus dēvē par "Managed Data Network Services (MDNS)". MDNS pamatā sastāv no plašas pakalpojumu pakas, tai skaitā iekārtām, pievienotās vērtības pakalpojumiem un no vadības. Nolīgumi var attiekties arī uz tādiem pamatpakalpojumiem, kā zemes satelītstacija. 57. Minētie nolīgumi varētu ierobežot konkurenci MDNS tirgū, kā arī tāda pakalpojuma vai pakalpojumu grupas tirgū, kas iekļauts MDNS: i) starp TU-iem, kuri tajā piedalās, un ii) attiecībā pret citiem faktiskajiem vai potenciālajiem trešās puses pakalpojumu sniedzējiem. 58. i) Konkurences ierobežojumi starp TU-iem Sadarbība starp TU-iem varētu ierobežot potenciālo atsevišķo MDNS skaitu, ko piedāvā katrs TU-s, kurš tajā piedalās. Nolīgumi var attiekties uz konkurenci vismaz tādos konkrētos aspektos, kas konkrētu piemēru veidā ir papildināti ar 85. panta 1. punkta a) līdz c) apakšpunktā noteikto aizliegto praksi, gadījumā, ja: - tajos ir noteikts vai ieteikts, vai vismaz to rezultātā (apmainoties ar informāciju par cenām) izdodas saskaņot cenas, kuras katrs dalībnieks iekasē no klientiem, - tajos ir noteikta konkrēta MDNS produktu specifikācija, kvotas, kopējā piegāde, kā arī klientu sistēmu specifikācija, jo tas viss ļautu kontrolēt ražošanu, tirgus, tehnisko attīstību un investīcijas, - to pamatā ir kopēja MDNS datortehnikas un/vai programmatūras iegāde, kas ļauj kopīgi izmantot tirgus vai piegādes avotus. 59. ii) Ierobežojoša ietekme pret trešās puses uzņēmumiem Trešo pušu iekļūšana tirgū varētu tikt aizkavēta vai traucēta, ja TU-i, kuri tajā piedalās: - atteiktos piegādāt iekārtas trešās puses pakalpojumu sniedzējiem, - piemērotu lietošanas ierobežojumus tikai pret trešām pusēm, bet nevis pret sevi (piemēram, kādam privātam pakalpojumu sniedzējam neļautu vairākus klientus pieslēgt nomāto līniju iekārtai, lai iegūtu zemākas vienības izmaksas), - atbalsta savus MDNS piedāvājumus, nevis privāto piegādātāju piedāvājumus attiecībā uz piekļuvi nomātajiem slēgumiem, to pieejamību, kvalitāti, cenu, uzturēšanu, kā arī attiecībā uz citiem pakalpojumiem, - piemēro īpaši zemas cenas saviem MDNS piedāvājumiem, šķērssubsidē tos ar augstākiem tarifiem, kas noteikti monopolu pakalpojumiem. Kā piemēru var minēt ierobežojumus, kurus TU-i uzliek privāto tīklu operatoriem attiecībā uz lietotāju kvalifikāciju, tīklā pārsūtāmo ziņojumu dabu un starptautisko privāto nomāto slēgumu izmantošanu. 60. Visbeidzot, tā kā TU-i, kuri tajā piedalās, atsevišķi un kopā atrodas dominējošā stāvoklī, veidojot un izmantojot tīklu katras attiecīgās valsts tirgū, tad jebkura 59. punktā minētā ierobežojošā darbība var izraisīt 86. pantā minēto dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu (skat. V daļu turpmāk). 61. No otras puses, nolīgumi starp TU-iem var dot saimniecisku labumu, ko varētu ņemt vērā, piešķirot 85. panta 3. punktā minēto atbrīvojumu. Cita starpā, iespējamās priekšrocības varētu būs šādas: - Eiropas mēroga pakalpojums un "vienas institūcijas apstiprinājums" varētu sekmēt uzņēmējdarbību Eiropā. Lieliem starpvalstu uzņēmumiem tiktu nodrošināts Eiropas sakaru pakalpojums, izmantojot vienu kontaktvietu, - sadarbība ļautu panākt zināmu Eiropas mēroga standartizāciju vēl pirms turpmāko EEK tiesību aktu pieņemšanas šā jautājuma sakarā, - sadarbība varētu izraisīt izmaksu samazinājumu, kā rezultātā arī lētākus piedāvājumus par labu klientiem, - kopēja pakalpojuma sniegšana varētu izraisīt valsts infrastruktūras vispārēju uzlabošanos. 62. Vienīgi paziņojot par attiecīgajām lietām atbilstoši attiecīgajām Regulā Nr. 17 paredzētajām procedūrām, Komisija vajadzības gadījumā varēs pēc būtības pārliecināties, vai minētais ieguvums ir nozīmīgāks par konkurences ierobežojumiem. Taču jebkurā gadījumā ļoti iespējams, ka trešām pusēm noteiktos piekļuves ierobežojumus varētu uzskatīt par nesaistošiem un tas varētu izraisīt konkurences likvidēšanu ievērojamai daļai attiecīgo produktu un pakalpojumu 85. panta 3. punkta nozīmē, tādējādi izslēdzot atbrīvojuma iespējamību. Turklāt, ja MDNS nolīgums ievērojami nostiprina dominējošo stāvokli, kurā atrodas TU-s MDNS ietvertā pakalpojuma tirgū, tad ļoti iespējams, ka arī tas izraisīs atbrīvojuma noraidījumu. 63. Komisija ir izklāstījusi nosacījumus attiecībā uz šādu sadarbības formu izslēgšanu lietā, kas attiecas uz ierosināto kopuzņēmumu starp 22 TU-iem MDNS nodrošināšanai Eiropas mērogā, savukārt vēlāk komerciālu apsvērumu dēļ atteicās no tiem [22]. Tā uzskatīja, ka MDNS projekts apdraud konkurences ierobežošanu starp pašiem operatoriem un privātajiem pakalpojumu sniedzējiem, taču tā pieņēma to, ka minētais projekts piedāvā arī ekonomisku labumu telekomunikāciju lietotājiem, piemēram, Eiropas mēroga piekļuvi pakalpojumiem, izmantojot vienu operatoru. Šāda sadarbība varētu paātrināt arī Eiropas standartizāciju, samazinātu izmaksas un paaugstinātu pakalpojumu kvalitāti. Komisija bija informējusi dalībniekus, ka projekts būtu jāapstiprina atbilstoši garantijām, kas iecerētas, lai novērstu nepamatotu konkurences ierobežošanu telekomunikāciju pakalpojumu tirgos, piemēram, privāto pakalpojumu sniedzēju diskrimināciju un šķērssubsidēšanu. Minētās garantijas būtu svarīgs nosacījums konkurences noteikumos minētā atbrīvojuma piešķiršanai sadarbības nolīgumiem, kuros piedalās TU-i. Prasība nodrošināt attiecīgu nediskriminēšanu un atturēšanos no šķērssubsidēšanas tiks norādīta atsevišķās lietās atbilstoši diskriminācijas paraugiem, kas 86. panta piemērošanas sakarā norādīti V iedaļā turpmāk. 64. bb) Nolīgumi starp TU-iem un citiem pakalpojumu sniedzējiem Aizvien paplašinās sadarbība starp TU-iem un citiem telekomunikāciju pakalpojumu operatoriem. Bieži vien tā izpaužas kopuzņēmuma veidā. Komisija atzīst, ka tai var būt labvēlīga ietekme. Taču šī sadarbība var arī nelabvēlīgi ietekmēt konkurenci un pakalpojumu tirgu atvēršanu. Tādēļ labvēlīgā un kaitīgā ietekme ir rūpīgi jāizvērtē. 65. Šādi nolīgumi var ierobežot konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanā: i) starp pusēm un ii) no trešo pušu puses. 66. i) Pušu konkurenci var ierobežot tad, ja tās ir faktiski vai potenciāli konkurenti attiecīgā telekomunikāciju pakalpojuma nodrošināšanā. Tas parasti ir spēkā tad, ja otras puses un nevis TU-i jau sniedz šo pakalpojumu. TU-u rīcībā var būt nepieciešamās finansiālās iespējas, kā arī tehniskās un saimnieciskās iemaņas, lai ienāktu nerezervētu pakalpojumu tirgū un pietiekami labi tiktu galā ar tehnisko un finansiālo risku, veicot šādu darbību. Tas parasti attiecas arī uz privātiem operatoriem, ja tie vēl nepiedāvā pakalpojumu ģeogrāfiskajā tirgū, uz kuru attiecas sadarbība, taču piedāvā šo pakalpojumu citur. Tādēļ tie var būt potenciāli konkurenti šajā ģeogrāfiskajā tirgū. 67. ii) Sadarbība var ierobežot trešo pušu konkurenci, jo: - pastāv ievērojams risks tam, ka TU-s, kurš tajā piedalās, t.i., dominējošais tīkla pakalpojumu sniedzējs saviem sadarbības partneriem nodrošinās labvēlīgāku piekļuvi tīklam nekā citiem pakalpojumu sniedzējiem, kuri konkurē ar šie partneriem, - potenciālie konkurenti var atturēties no ienākšanas tirgū šā objektīvā riska dēļ vai arī jebkurā gadījumā sakarā ar to, ka tirgū pastāv sadarbība, kuras ietvaros monopolists nodrošina tīklu. Jo īpaši tas ir spēkā tad, ja pastāv nopietni šķēršļi iekļūšanai tirgū: tirgus struktūra pieļauj tikai dažu piegādātāju darbību, turklāt ievērojams ir partneru lielums un tirgus spēja. 68. No otras puses, sadarbība var dot ekonomisku labumu, kas ir pārāks par kaitīgo ietekmi un tādēļ attaisno 85. panta 3. punktā minētā atbrīvojuma piešķiršanu. Cita starpā, ekonomiskais labums var būt telekomunikāciju pakalpojumu iegūšanas un izplatīšanas racionalizācija, esošo pakalpojumu uzlabošana vai jaunu pakalpojumu izstrādāšana, vai arī tādas tehnoloģijas nodošana, kas uzlabo Eiropas rūpniecisko struktūru efektivitāti un konkurētspēju. 69. Ja šāda ekonomiskā labuma nav, tad arī komplementaritāte starp pusēm, t.i., starp kādas rezervētas darbības veikšanu un konkurējoša pakalpojuma sniegšanu nav uzskatāma par labumu. Tās uzskatīšana par labumu būtu tas pats, kas pamatot iesaistīšanos nerezervētu pakalpojumu sniegšanā, izmantojot TU-u ierobežojošos nolīgumus. Tas ierobežotu konkurējošas struktūras rašanos šajā tirgū. Savukārt dažos gadījumos sadarbība apvienotu vai paplašinātu attiecīgo TU-u dominējošo stāvokli arī uz nerezervētu pakalpojumu tirgu, kas ir pretrunā ar 86. pantu. 70. Par ļaunprātīgu izmantošanu var uzskatīt sadarbības piemērošanu vai piedāvājumu sadarboties ar pakalpojumu sniedzēju, kas izvirzīts kā nosacījums tīkla nodrošināšanai (skat. 98. punkta vi) apakšpunktu). 71. bc) Nolīgumi starp pakalpojumu sniedzējiem, kas nav TU-i. Principus, kas iepriekš norādīti ba) un bb) punktā, Komisija piemēros arī nolīgumiem starp privātiem pakalpojumu sniedzējiem, proti, nolīgumiem, kas nosaka kvotas, cenas, tirgu un/vai klientu sadalījumu. Maz ticams, ka par tiem var pretendēt uz atbrīvojumu. Komisija būs īpaši piesardzīga, lai nepieļautu tādu sadarbību pakalpojumu jomā, kas izraisa partneru dominējošā stāvokļa nostiprināšanos vai konkurences ierobežošanu no trešo personu puses. Šāds risks pastāv tad, ja, teiksim, uzņēmums atrodas dominējošā stāvoklī tīkla arhitektūras jomā un tā komercstandarts ir pieņemts ar mērķi atbalstīt to pakalpojumu, uz kuru attiecas sadarbība. Šī arhitektūra, kas ļauj panākt partneru datorsistēmu savstarpēju savienošanu, dažus no partneriem varētu piesaistīt dominējošajai pusei. Tiks nostiprināts tīkla arhitektūras dominējošais stāvoklis, un ir iespējams piemērot 86. pantu. 72. Atbrīvojumā no nolīgumiem starp TU-iem un citiem pakalpojumu sniedzējiem un/vai iekārtu piegādātājiem, vai arī starp minētajiem piegādātājiem, Komisija partneriem pieprasīs attiecīgas garantijas par nediskriminēšanu un atteikšanos no šķērssubsidēšanas. Šķērssubsidēšanas un diskriminācijas risks pieaug, ja TU-i vai pārējie partneri sniedz gan pakalpojumus, gan piegādā iekārtas, neatkarīgi no tā, vai tas notiek Kopienā vai ārpus tās. C. Nolīgumi par pētniecību un attīstību 73. Līdzīgi kā citās augsto tehnoloģiju nozarēs, telekomunikāciju jomā pētniecība un attīstība ir svarīga, lai neatpaliktu tehniskās attīstības ziņā un lai saglabātu konkurētspēju tirgū par labu lietotājiem. Pētniecībai un attīstībai ir vajadzīgs aizvien vairāk finansiālo, tehnisko un cilvēkresursu, ko atsevišķi var nodrošināt tikai pavisam nedaudzi uzņēmumi. Tādēļ iepriekš minēto mērķu sasniegšanā ir svarīga sadarbība. 74. Komisija atbilstoši nolīgumu par pētniecību un attīstību visās nozarēs 85. panta 3. punktā noteiktajam ir pieņēmusi Regulu par grupas atbrīvojumu, tai skaitā telekomunikācijās [23]. 75. Par nolīgumiem, uz kuriem neattiecas šī regula (vai citas Komisijas noteiktā grupas atbrīvojuma regulas), joprojām var saņemt atsevišķu Komisijas atbrīvojumu, ja 85. panta 3. punkta prasības tiek ievērotas individuāli. Taču ne visos gadījumos ekonomiskais labums, kas izriet no pētniecības un attīstības nolīguma, ir nozīmīgāks par tā noteiktajiem konkurences ierobežojumiem. Telekomunikāciju jomā viens no galvenajiem ieguvumiem, kas nodrošina piekļuvi jauniem tirgiem, ir jaunu produktu vai pakalpojumu ieviešana. Konkurence balstās ne vien uz cenu, bet arī uz tehnoloģiju. Pētniecības un attīstības nolīgumi varētu būt līdzeklis, ar kura palīdzību ietekmīgi uzņēmumi ar lielu tirgus daļu varētu novērst vai ierobežot konkurenci, ko izraisa vairāki novatoriski konkurenti. Pārmērīgu konkurences ierobežojumu draudi palielinās tad, kad sadarbība līdztekus pētniecībai un attīstībai tiek attiecināta arī uz ražošanu un pat izplatīšanu. 76. Nozīmību, kādu Komisija piemēro pētniecībai un attīstībai, kā arī inovācijai, apliecina tas, ka tā šai nolūkā ir ieviesusi vairākas programmas. Apvienoto uzņēmumu darbības, kas var rasties, pateicoties šīm programmām, netiek automātiski visos aspektos atbrīvotas no konkurences noteikumu piemērošanas. Tomēr lielākā daļa šo kopējo darbību var būt apskatītas Komisijas grupas atbrīvojuma regulās. Ja tas tā nav, tad vajadzības gadījumā attiecīgajām kopējām darbībām var piemērot atbrīvojumu saskaņā ar atbilstošajiem kritērijiem un procedūrām. 77. Saskaņā ar Komisijas pieredzi kopēja izplatīšana, kas saistīta ar kopīgu pētniecību un attīstību, uz kuru neattiecas regula par pētniecību un attīstību, nav svarīga pētniecības un attīstības rezultātu izmantošanā. Tomēr atsevišķos gadījumos, ar noteikumu, ka saglabājas konkurences apstākļi, Komisija ir gatava izskatīt visaptverošu sadarbību pat lielu uzņēmumu starpā. Tā rezultātā uzlabotos Eiropas industrijas struktūra, kas ļautu izturēt spēcīgo konkurenci pasaules tirgū. V. LĪGUMA 86. PANTA PIEMĒROŠANA 78. Līguma 86. pantu piemēro tad, ja: i) attiecīgais uzņēmums atrodas individuālā vai kopējā dominējošā stāvoklī; ii) tas ļaunprātīgi izmanto šo dominējošo stāvokli un iii) ļaunprātīga izmantošana var ietekmēt dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. Dominējošais stāvoklis 79. Katrā attiecīgās valsts tirgū TU-i atsevišķi vai kopā atrodas dominējošā stāvoklī tīkla izveidošanā un izmantošanā, jo tos aizsargā ekskluzīvas vai īpašas tiesības, kuras piešķīrusi valsts. Turklāt TU-i atrodas dominējošā stāvoklī attiecībā uz dažiem telekomunikāciju pakalpojumiem tiktāl, ciktāl tiem ir ekskluzīvas vai īpašas tiesības šo pakalpojumu sniegšanai [24]. 80. TU-i var atrasties dominējošā stāvoklī konkrētu pakalpojumu vai iekārtu tirgū pat tad, ja tiem vairs nav ekskluzīvu tiesību šajos tirgos. Pēc minēto tiesību atcelšanas tiem var būt saglabājusies ļoti ievērojama tirgus daļa šajā nozarē. Ja tirgus daļa pati par sevi nav pietiekama, lai TU-i atrastos dominējošā stāvoklī, tad to var panākt kopā ar pārējiem faktoriem, tādiem kā monopols uz tīklu vai citi saistīti pakalpojumi, kā arī spēcīgs un plašs sadales tīkls. Kas attiecas uz iekārtām, piemēram, uz gala iekārtām, pat tad, ja TU-i nepiedalās iekārtu ražošanā vai pakalpojumu sniegšanā, tie kā izplatītāji var atrasties dominējošā stāvoklī tirgū. 81. Bez tam arī uzņēmumi, kas nav TU-i un, ja tiem nav ekskluzīvu tiesību, var atsevišķi vai kopā atrasties dominējošā stāvoklī tirgū. Tas jo īpaši attiecas uz dažiem nerezervētiem pakalpojumiem vai nu sakarā ar minēto uzņēmumu tirgus daļām, vai arī vairāku faktoru dēļ. Starp tiem, līdztekus tirgus daļām, divi īpaši nozīmīgi faktori ir tehnoloģiskais progress un tādas informācijas izmantošana, kas attiecas uz piekļuves protokoliem vai saskarnēm kādas nepieciešamas programmatūras un datortehnikas savietojamības nodrošināšanai. Ja šo informāciju aizsargā intelektuālā īpašuma tiesības, tad tas ir vēl viens faktors, kas norāda uz dominējošo stāvokli. 82. Visbeidzot, TU-i atsevišķi vai kopā atrodas dominējošā stāvoklī, ja tie pieprasa kādas telekomunikāciju iekārtas, darbus vai programmatūras pakalpojumus. Atrazdamies dominējošā stāvoklī tīkla vai citu pakalpojumu sniegšanā, tie var cerēt, ka pircēja daļa būs tik liela, lai nodrošinātu tiem dominējošo stāvokli pieprasījuma ziņā, proti, padarot piegādātājus no viņiem atkarīgus. Atkarība varētu būt tad, ja piegādātājs nevarētu pārdot citiem klientiem ievērojamu daļu savas produkcijas vai arī izmainīt to. Dažos attiecīgo valstu tirgos, piemēram, lielos komutāciju iekārtu tirgos, lielie pircēji, piemēram, TU-i, sadarbojas ar lielajiem piegādātājiem. Šajā situācijā katrā gadījumā būtu jāizvērtē, vai noteicošā būs piegādātāja vai klienta nostāja, lai to varētu uzskatīt par dominējošo stāvokli atbilstoši 86. pantā noteiktajam. Līdz ar pakalpojumu liberalizāciju un jaunu spēku ienākšanu pakalpojumu tirgos, iekārtu iegādes jomā var iestāties tādu uzņēmumu dominējošais stāvoklis, kas nav TU-i. Ļaunprātīga izmantošana 83. Komisijas darbība galvenokārt var skart šādas plašas ļaunprātīgas izmantošanas jomas: A. Ļaunprātīga izmantošana, ko īsteno TU-i: tie jo īpaši var izmantot monopolu vai vismaz dominējošo stāvokli, lai iegūtu stabilas pozīcijas vai lai paplašinātu varu nerezervētos kaimiņvalstu tirgos, kaitējot konkurentiem un klientiem. B. Ļaunprātīga izmantošana, ko īsteno uzņēmumi, kas nav TU-i: tie var izmantot savā rīcībā esošo pamatinformāciju neatkarīgi no tā, vai to aizsargā vai neaizsargā intelektuālās īpašumtiesības, ar mērķi un/vai nolūkā ierobežot konkurenci. C. Pircēja dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana: šobrīd tas galvenokārt attiecas uz TU-iem, konkrēti tiktāl, ciktāl tie atrodas dominējošā stāvoklī attiecībā pret rezervētām darbībām attiecīgās valsts tirgū. Taču tas aizvien vairāk var skart arī citus uzņēmumus, kuri ienākuši tirgū. A. Ļaunprātīga izmantošana, ko īsteno TU-i 84. Komisija Zaļajā grāmatā ir atzinusi TU-u galveno lomu, kas attaisno dažu monopolu saglabāšanu, lai tie varētu veikt tiem uzticēto sabiedrisko uzdevumu. Minētais uzdevums ir tāda universāla tīkla nodrošināšana un izmantošana vai vajadzības gadījumā tāda universāla pakalpojuma sniegšana un izmantošana, kas pēc pieprasījuma un uz saprātīgiem un nediskriminējošiem nosacījumiem principā aptver un ir pieejams visiem lietotājiem (to skaitā pakalpojumu sniedzējiem un pašiem TU-iem). Šīs pamatsaistības varētu pamatot labumu, ko zināmos apstākļos dod 90. panta 2. punktā paredzētais izņēmums, kā noteikts Pakalpojumu direktīvā. 85. Tomēr vairumā gadījumu konkurences noteikumi, netraucēdami šo saistību izpildi, sekmē to nodrošināšanu. Jo īpaši 86. pantu var piemērot tādai dominējošu uzņēmumu darbībai, kas izraisa piegādes atteikumu, diskrimināciju, ierobežojošas klauzulas, negodīgas cenas vai citus nevēlamus nosacījumus. Ja kāda monopola pakalpojuma sniegšanā iezīmējas kāda no šīm darbībām, tad iepriekš minētās pamatsaistības netiek veiktas. Tā varētu būt tad, ja TU-s cenšas izmantot savu monopolu dažiem pakalpojumiem (piemēram: tīkla nodrošināšanai), lai ierobežotu konkurenci, ar kuru tie saskaras nerezervētu pakalpojumu jomā, ko savukārt pamato ar šiem monopola pakalpojumiem. Līguma 86. panta piemērošanas nolūkos nav nepieciešams, lai konkurence tiktu ierobežota pakalpojumam, kuru sekmē attiecīgā monopola nodrošināšana. Pietiktu ar to, ka darbības rezultātā jebkādā veidā tiktu ievērojami ierobežota konkurence. Tas nozīmē to, ka ļaunprātīga izmantošana var iestāties tad, ja uzņēmums, kuru ietekmē šī darbība, nav pakalpojumu sniedzējs, bet ir tiešais lietotājs, kurš varētu ciest no konkurences, pašam veicot attiecīgās darbības. 86. Tiesa vienā no saviem spriedumiem [25] ir izklāstījusi šo telekomunikāciju konkurences pamatprincipu. Ļaunprātīga izmantošana 86. panta nozīmē ir tad, ja bez jebkādas objektīvas vajadzības uzņēmums, kurš atrodas dominējošā stāvoklī kādā konkrētā tirgū, rezervē sev vai kādam citam uzņēmumam, kurš pieskaitāms pie tās pašas grupas, kādu papilddarbību, ko kā daļu no darbības varētu veikt kāds cits uzņēmums kaimiņos esošajā, bet atdalītajā tirgū, ar iespēju likvidēt visu konkurenci, kas varētu skart minēto uzņēmumu. Komisija uzskata, ka minētais princips ir piemērojams ne vien tad, kad dominējošais uzņēmums monopolizē citus tirgus, bet arī tad, kad ar pret konkurenci vērstu līdzekļu palīdzību tas izvērš darbību citos tirgos. Nerezervētu pakalpojumu sniegšanas kavēšana varētu ierobežot ražošanu, tirgus un iepriekš minēto tehnisko attīstību, kas ir galvenais faktors telekomunikāciju jomā. Komisija jau ir atklājusi šo lietošanas ierobežojumu nelabvēlīgo ietekmi uz monopola nodrošināšanu, pieņemot lēmumu "British Telecom" lietā [26]. Minētajā lēmumā tika konstatēts, ka ierobežojumi, kurus British Telecom piemēroja teleksa un telefonu tīklu izmantošanai, proti, starptautisko ziņojumu pārsūtīšanai trešo pušu vārdā: i) ierobežoja uzņēmēju darbību, kavējot tehnisko attīstību; ii) diskriminēja šos uzņēmējus, radot tiem neizdevīgus konkurences apstākļus salīdzinājumā ar TU-iem, kuriem minētie ierobežojumi nebija saistoši, un iii) slēdzot līgumus par teleksa slēgumu piegādi, bija jāpanāk, lai otras puses uzņemtos papildu saistības, kam nebija nekā kopīga ar šiem līgumiem. Šādas darbības tika uzskatītas par dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, kas bija attiecīgi norādītas 86. panta b), c) un d) punktā. To varētu izdarīt: a) atbilstoši iepriekš minētajam, atsakot vai ierobežojot tāda pakalpojuma izmantošanu, kas tiek nodrošināts monopola apstākļos, ierobežojot nerezervētu pakalpojumu sniegšanu, ko īsteno trešās puses, vai b) šķērssubsidēšanas rezultātā veicot cenu nosišanu. 87. TU-u regulatīvās varas atdalīšana no uzņēmējdarbības ir svarīgs jautājums 86. panta piemērošanas sakarā. Minētā atdalīšana ir paredzēta direktīvās par gala iekārtām, kas minētas 90. pantā, kā arī direktīvās par pakalpojumiem, kas iepriekš minētas 2. piezīmē. a) Lietošanas ierobežojumi 88. Lietošanas ierobežojumi rezervētu pakalpojumu sniegšanai atbilst konkrētajiem ļaunprātīgas izmantošanas piemēriem, kas minēti 86. pantā. Jo īpaši: - tie var ierobežot telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanu brīvas konkurences apstākļos, investīcijas un tehnikas attīstību, kaitējot telekomunikāciju pakalpojumu lietotājiem (86. panta b) punkts), - ciktāl minētie lietošanas ierobežojumi neattiecas uz visiem lietotājiem, to skaitā pašiem TU-iem kā lietotājiem, tie var izraisīt diskrimināciju pret konkrētiem lietotājiem, radot tiem neizdevīgus konkurences apstākļus (86. panta c) punkts), - tie var rezervēto pakalpojumu lietošanai piemērot tādu saistību pieņemšanu, kurām nav nekā kopīga ar šo lietojumu (86. panta d) punkts). 89. Attiecīgie lietošanas ierobežojumi galvenokārt skar publiskus tīklus (publiskus komutējamus telefonu tīklus (PSTN) vai publiskus komutējamus datu tīklus (PSDN)) un jo īpaši nomātos slēgumus. Tie var attiekties arī uz citiem noteikumiem, piemēram, uz zemes satelītstaciju un mobilo sakaru tīkliem. Visbiežāk sastopamie darbības veidi ir šādi: i) TU-u piemērots aizliegums trešām pusēm: a) publiskam komutācijas tīklam pieslēgt privātus nomātos slēgumus, izmantojot koncentratoru, multipleksoru vai citas iekārtas, un/vai b) privātus nomātos slēgumus izmantot pakalpojumu sniegšanai tiktāl, ciktāl minētie pakalpojumi nav rezervēti, bet ir pakļauti konkurencei. 90. Ciktāl valsts iestādes atbilstoši attiecīgās valsts tiesību aktiem un saskaņā ar EEK likumiem lietotājam piešķir licenci, minētie aizliegumi ierobežo lietotāja piekļuves brīvību nomātajiem slēgumiem, kuru nodrošināšana ir sabiedrisks pakalpojums. Turklāt tas diskriminē lietotājus atkarībā no lietojuma (86. panta c) punkts). Tas ir viens no visnopietnākajiem ierobežojumiem un varētu ievērojami kavēt starptautisko telekomunikāciju pakalpojumu attīstību (86. panta b) punkts). 91. Ja lietošanas ierobežojuma rezultātā konkurences apstākļos tiek ierobežota nerezervēta pakalpojuma sniegšana un to sniedz pats TU-s, tad ļaunprātīga izmantošana ir vēl nopietnāka un tiek piemēroti principi, kas tika noteikti iepriekš minētajā "Télémarketing" spriedumā (25. piezīme iepriekš). 92. Atsevišķās lietās Komisija izvērtēs, vai nomātajā slēgumā paredzēto pakalpojumu rezervē vai nē, balstoties uz Kopienas tiesību aktiem, kurus katrā gadījumā interpretē atbilstoši tehniskajam un ekonomiskajam lietas kontekstam. Pat tad, ja pakalpojumu varētu uzskatīt par rezervētu atbilstoši tiesību aktiem, tas, ka TU-s faktiski tikai dažiem lietotājiem atļauj izmantot nomātos slēgumus, bet neļauj to darīt citiem, varētu būt diskriminācija saskaņā ar 86. panta c) punktu. 93. Pēc tam, kad no kāda privāta pievienotās vērtības telekomunikāciju pakalpojumu sniedzēja tika saņemta sūdzība par iespējamu dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu sakarā ar nosacījumiem, ar kādiem telekomunikāciju slēgumi tika iznomāti, Komisija vērsās pret Belgian Régie des télégraphes et téléphones. Pēc apspriešanās ar Komisiju, RTT atļāva attiecīgajam privātajam pakalpojumu sniedzējam izmantot nomātos telekomunikāciju slēgumus, piemērojot tikai tādus ierobežojumus, kas nosaka, ka tos nevar izmantot vienkāršai datu pārsūtīšanai. Turklāt līdz brīdim, kad Beļģijā tiks pieņemti jauni noteikumi, un neierobežojot šādus noteikumus, RTT apņēmās nodrošināt, lai uz visiem esošajiem un potenciālajiem klientiem attiecībā uz nomātajiem telekomunikāciju slēgumiem, kam var piekļūt trešās puses, attiektos tie paši nosacījumi, kā tie, kas tika atrunāti ar iepriekš minēto privātā sektora pakalpojumu sniedzēju [27]. ii) TU-u atteikšanās nodrošināt rezervētus pakalpojumus (jo īpaši tīkla un nomāto slēgumu pakalpojumus) trešām pusēm 94. Komisija un Tiesa atteikšanos veikt piegādi ir uzskatījusi par ļaunprātīgu izmantošanu [28]. Minētā darbība trešām pusēm padarītu neiespējamu vai vismaz ievērojami apgrūtinātu nerezervētu pakalpojumu sniegšanu. Tas savukārt izraisītu pakalpojumu un tehniskās attīstības ierobežošanu (86. panta b) punkts) un, to piemērojot tikai dažiem lietotājiem, tas radītu diskrimināciju (86. panta c) punkts). iii) Papildu maksu vai citu īpašu nosacījumu piemērošana konkrētai rezervētu pakalpojumu lietošanai 95. Kā piemēru var minēt piekļuves maksu piemērošanu nomātiem slēgumiem, ja tie iekārtoti publiskajā komutācijas tīklā, vai arī citas īpašas cenas un maksas pakalpojuma sniegšanai trešām pusēm. Šādas piekļuves maksas atkarībā no lietojuma var diskriminēt viena un tā paša pakalpojuma lietotājus (nomāto slēgumu nodrošināšanai) un radīt negodīgus tirdzniecības nosacījumus. Tas ierobežos nomāto slēgumu lietošanu un visbeidzot arī nerezervētu pakalpojumu sniegšanu. Savukārt, gluži otrādi, tā nav ļaunprātīga izmantošana ar noteikumu, ka katrā konkrētā lietā tiek norādīts, ka piekļuves maksas atbilst izmaksām, kas tieši radušās TU-iem attiecīgās piekļuves sakarā. Šajā gadījumā piekļuves maksas var vienādi piemērot visiem lietotājiem, to skaitā pašiem TU-iem. 96. Neatkarīgi no visām iespējamām papildizmaksām, kuras sedz papildu maksa, nomātā slēguma savstarpēja savienošana ar publisko komutācijas tīklu jau ir kompensēta ar cenu, kas saistīta ar šā tīkla izmantošanu. Protams, lietotājam nomātais slēgums var būt subjektīva vērtība atkarībā no progresīvā pakalpojuma rentabilitātes, kādu paredzēts tajā nodrošināt. Taču tas nevar būt kritērijs, atbilstoši kuram dominējošais uzņēmums un, pāri visam, kāds publisks pakalpojumu sniedzējs varētu noteikt šā publiskā pakalpojuma cenu. 97. Komisija saprot to, ka ievērojamā atšķirība starp nomātajiem slēgumiem un publisko komutācijas tīklu apgrūtina tādu nepieciešamo ieņēmumu gūšanu, kas segtu komutācijas tīkla izmaksas. Tomēr izvēlētais līdzeklis nedrīkst būt pretrunā ar likumu, t.i., ar EEK dibināšanas līgumu, kā tas būtu gadījumā ar diskriminējošu cenu noteikšanu starp klientiem. iv) Diskriminējoša sniedzamā pakalpojuma cena vai kvalitāte 98. Minētā darbība cita starpā var būt saistīta ar tarifiem, ierobežojumiem vai aizkavējumiem publiskajā komutācijas tīklā vai nomāto slēgumu nodrošināšanā, uzstādīšanā, uzturēšanā un remontēšanā, veicot sistēmu savstarpēju savienošanu vai sniedzot informāciju par tīkla plānošanu, signalizācijas protokoliem, tehniskajiem standartiem, kā arī visu citu informāciju, kas nepieciešama attiecīgai savienošanai un savietošanai ar rezervēto pakalpojumu un kas var ietekmēt konkurējošu pakalpojumu vai gala iekārtu piedāvājumu mijiedarbību. v) Rezervētā pakalpojuma sniegšanas sasaiste ar gala iekārtu piegādi, ko nodrošina TU-i vai trešās personas un kuras paredzēts savstarpēji savienot vai savietot, jo īpaši izmantojot īpašu cenu vai citu tirdzniecību nosacījumu piemērošanu, uzspiešanu vai piedāvāšanu attiecībā uz rezervēto pakalpojumu, kas saistīts ar iekārtām. vi) Rezervētā pakalpojuma sniegšanas sasaiste ar lietotāja nolīgumu, iesaistoties sadarbībā ar pašu rezervētā pakalpojuma sniedzēju attiecībā uz nerezervēto pakalpojumu, kas sniedzams tīklā. vii) Tādas informācijas rezervēšana ar mērķi sniegt nerezervētu pakalpojumu pašam vai arī citiem pakalpojumu sniedzējiem, kas iegūta, sniedzot rezervētu pakalpojumu, bet jo īpaši informācija par rezervēta pakalpojuma lietotājiem un to vajadzībām Šāda informācija varētu būt svarīga konkurences apstākļos paredzētu pakalpojumu sniegšanai tiktāl, ciktāl tā ļauj atlasīt šo pakalpojumu klientus un definēt uzņēmējdarbības stratēģiju. Iepriekš minētā darbība varētu izraisīt tādu uzņēmumu diskrimināciju, kuriem šīs informācijas izmantošana tiek noraidīta, pārkāpjot 86. panta c) punktu. Attiecīgo informāciju var izpaust vienīgi pēc saskaņošanas ar attiecīgajiem lietotājiem un atbilstoši attiecīgajiem datu aizsardzības likumiem (skatīt priekšlikumu Padomes Direktīvai par personas datu un privātās dzīves aizsardzību publisku ciparsignālu telekomunikāciju tīklu sakarā, jo īpaši integrēto pakalpojumu cipartīklā (ISDN) un publiskajos ciparu mobilajos tīklos) [29]. viii) Nevajadzīgu rezervētu pakalpojumu piemērošana, piegādājot rezervētus un/vai nerezervētus pakalpojumus, ja iepriekšējie rezervētie pakalpojumi ir pamatoti atdalāmi no citiem 99. v), vi), vii) un viii) punktos minētās prakses rezultātā piemēro nosacījumus, kam nav nekāda sakara ar rezervētajiem pakalpojumiem, pārkāpjot 86. panta d) punktu. 100. Lielākā daļa šīs prakses patiesībā bija noteikta Pakalpojumu direktīvā, jo valsts noteiktie pasākumi izraisīja pakalpojumu sniegšanas ierobežojumus Līguma 59. un 86. panta nozīmē. Tādēļ uz tiem attiecas plašāka "ierobežojumu" koncepcija, kas atbilstoši Direktīvas 6. pantam dalībvalstīm ir jāatceļ. 101. Komisija uzskata, ka Direktīvās par gala iekārtām un pakalpojumiem tiek precizēti arī daži 85. un 86. panta piemērošanas principi šajā nozarē. Pakalpojumu direktīva neattiecas uz tādām nozīmīgām nozarēm, kā mobilo sakaru un satelītu nozares, taču uz tām pilnībā attiecas konkurences noteikumi. Turklāt, kas attiecas uz Direktīvā minētajiem pakalpojumiem, tas lielā mērā būs atkarīgs no regulatīvās iestādes izsniegto licenču precizitātes, kas noteiks to, vai TO-iem joprojām ir pastāvīgas tiesības piemērot tādus nosacījumus, kas jāpārbauda konkurences noteikumu ietvaros. Ne visus nosacījumus iespējams regulēt ar licencēm: tā rezultātā būtu jāparedz pastāvīga rīcības brīvība. Tāpēc konkurences noteikumu piemērošana uzņēmumiem lielā mērā būs atkarīga no licenču pārbaudes katrā atsevišķā lietā. Gala iekārtām nevar prasīt neko vairāk, kā vien grupas licenci. b) Šķērssubsidēšana 102. Šķērssubsidēšana nozīmē to, ka uzņēmums visas izmaksas vai daļu savas darbības izmaksu, kas rodas vienā ģeogrāfiskā vai produktu tirgū, pārceļ uz darbību citā ģeogrāfiskā vai produktu tirgū. Zināmos apstākļos šķērssubsīdiju piešķiršana telekomunikācijās varētu kropļot konkurenci, proti, citus konkurentus pārspēt ar piedāvājumiem, kas ir iespējami nevis efektivitātes un darbības izpildījuma dēļ, bet pateicoties tādiem mākslīgiem līdzekļiem kā subsīdijas. Lai pakalpojumu sniegšanas un iekārtu piegādes nozare attīstītos, jāizvairās no šķērssubsidēšanas, kuras rezultāts ir negodīga konkurence. 103. Šķērssubsidēšanas rezultātā nenotiek cenu nosišana un tā neierobežo konkurenci, ja rezervētu darbību izmaksas tiek subsidētas no ieņēmumiem, kurus iegūst, veicot citas rezervētas darbības, jo attiecībā uz šīm darbībām konkurence nav iespējama. Šāda šķērssubsīdiju piešķiršanas forma ir pat vajadzīga, jo tā dod iespēju tiem TU-iem, kuriem ir ekskluzīvas tiesības, izpildīt savu pienākumu universālā veidā sniegt ikvienam publisku pakalpojumu uz vieniem un tiem pašiem nosacījumiem. Tā, piemēram, telefonu nodrošināšanu nerentablajos lauku rajonos subsidē ar ieņēmumiem no telefonu nodrošināšanas rentablajos pilsētas apgabalos vai no tālsarunām. Tas pats attiecas uz rezervētu pakalpojumu sniegšanas subsidēšanu, izmantojot ienākumus, kas gūti no konkurencei atvērtām darbībām. Galvenajam mērķim jābūt uz izmaksām orientēta vispārējā principa piemērošanai, lai cita starpā nodrošinātu taisnīgas cenas starp lietotājiem. 104. Taču konkurencei atvērto darbību subsidēšana, neatkarīgi no tā, vai tas skar pakalpojumus vai iekārtas, to izmaksas pārceļot uz monopoldarbībām, visticamāk, kropļo konkurenci un pārkāpj 86. pantu. Uzņēmums, kurš atrodas dominējošā stāvoklī Kopienā, šādā situācijā var to ļaunprātīgi izmantot. Turklāt monopola darbību īstenotājiem jāsedz izmaksas, kas nav saistītas ar šo darbību sniegšanu. Šķērssubsidēšana var pastāvēt arī monopola nodrošināšanas un iekārtu ražošanas un pārdošanas jomā. Šķērssubsidēšanu var īstenot: - finansējot attiecīgo darbību veikšanu ar kapitālu, kas maksā daudz mazāk par tirgus vērtību; - šo darbību veikšanai nodrošinot telpas, iekārtas, speciālistus un/vai pakalpojumus par maksu, kas ir ievērojami zemāka nekā tirgus cena. 105. Attiecībā uz finansējumu, izmantojot monopola ieņēmumus vai arī piedāvājot monopola materiālus un intelektuālos līdzekļus jaunu, konkurencei atvērtu darbību uzsākšanai, tās ir investīcijas, kuru izmaksas attiecināmas uz jauno darbību. Piedāvājot jauno produktu vai pakalpojumu, tajā ietver arī pamatotu maksu par šādām investīcijām ilgākā laika periodā. Ja tas nenotiek, tad Komisija izvērtēs šo gadījumu, par pamatu ņemot attiecīgā uzņēmuma samaksas plānus un ekonomisko saistību. 106. TU-u grāmatvedības pārredzamība ļaus Komisijai pārliecināties, vai lietās, kurās šāds jautājums rodas, nav notikusi šķērssubsidēšana. ATN Direktīvā šajā sakarā ir atrodama saskaņotu tarifu principu definīcija, kas samazinās šo lietu skaitu. Minēto pārredzamību var nodrošināt grāmatvedības sistēma, ar kuras palīdzību visas izmaksas tiek pilnībā un proporcionāli sadalītas starp rezervētajām un nerezervētajām darbībām. Attiecīgu izmaksu sadali ir vieglāk nodrošināt strukturālās atdalīšanas gadījumos, proti, izveidojot atsevišķas vienības, lai vadītu ikvienu no šīm divām darbību kategorijām. Atbilstošai grāmatvedības sistēmai jānodrošina visu izmaksu identificēšana un sadale pa darbībām, kuru veikšanai tās rodas. Minētajā sistēmā visiem produktiem un pakalpojumiem proporcionāli jāsedz visas attiecīgās izmaksas, to skaitā pētniecības un attīstības, iekārtu izmaksas un pieskaitāmās izmaksas. Tai jānodrošina uzskaites dati, kurus grāmatveži var pārbaudīt. 107. Kā norādīts iepriekš (59. punktā), sadarbības nolīgumos, kuros ir iesaistīti TU-i, garantija par šķērssubsīdijas neesamību ir viens no nosacījumiem, ko Komisija pieprasa 85. panta 3. punktā minētā atbrīvojuma nodrošināšanai. Lai pienācīgi kontrolētu atbilstību minētajai garantijai, Komisija patlaban paredz pieprasīt, lai puses nodrošinātu pienācīgu grāmatvedības sistēmu, kas aprakstīta iepriekš, Komisijai regulāri iesniedzot pārskatus. Izvēloties uzskaites metodi, Komisija paturēs iespēju piemērot pārskatiem neatkarīgu auditu, it īpaši tad, ja rodas kādas šaubas par sistēmas spēju nodrošināt vajadzīgo pārredzamību vai atklāt šķērssubsidēšanu. Ja garantiju nevar pienācīgi kontrolēt, tad Komisija atbrīvojumu var atcelt. 108. Visos pārējos gadījumos Komisija neparedz pieprasīt no UT-iem šādu pārredzamību. Tomēr, ja konkrētā lietā ir tādi būtiski elementi, kas norāda uz ļaunprātīgu šķērssubsidēšanu un/vai cenu nosišanu, tad Komisija var veikt pieņēmumu par šādu šķērssubsidēšanu un/vai cenu nosišanu. Atsevišķa atbilstoša grāmatvedības sistēma varētu būt nozīmīga šā pieņēmuma pamatošanai. 109. Rezervētas darbības šķērssubsidēšana ar nerezervētu darbību principā neierobežo konkurenci. Taču 90. panta 2. punktā minētā izņēmuma piemērošanu šai nerezervētajai darbībai nevarētu pamatot ar to, ka attiecīgā TU-a finansiālo dzīvotspēju nosaka nerezervētā darbība. Tā finansiālo dzīvotspēju un uzdevuma ar vispārēju ekonomisko nozīmi veikšanu var nodrošināt tikai valsts, piešķirot ekskluzīvas vai īpašas tiesības un piemērojot ierobežojumus darbībām, kas konkurē ar rezervētajām darbībām. 110. Līguma 86. panta nozīmē par ļaunprātīgu var uzskatīt arī šķērssubsidēšanu, ko īsteno publiskais vai privātais operators ārpus EEK, ja minētais operators atrodas dominējošā stāvoklī iekārtu vai nerezervētu pakalpojumu jomā EEK. Šī dominējošā stāvokļa pastāvēšana, kas ļauj tā īpašniekam zināmā mērā rīkoties neatkarīgi no konkurentiem un klientiem, un visbeidzot arī no patērētājiem, tiks novērtēta, ņemot visus elementus EEK un ārpus tās. B. Ļaunprātīga izmantošana, ko īsteno uzņēmumi, izņemot TU-us 111. Līdztekus pakalpojumu liberalizācijai uzņēmumi, izņemot TU-us, var aizvien vairāk paplašināt savu spēju iegūt dominējošo stāvokli nerezervētos tirgos. Viņi jau var atrasties šādā stāvoklī dažos nerezervētos pakalpojumu tirgos. Ja priekšrocības, ko tiem nodrošina dominējošais stāvoklis, tie izmanto konkurences ierobežošanai un savas varas paplašināšanai, tad uz tiem var attiecināt arī 86. pantu. Ļaunprātīga izmantošana, kurai tie var ļauties, lielā mērā līdzinās lielākajai daļai darbību, kas attiecībā uz TU-iem ir izklāstītas iepriekš. 112. Ļaunprātīgi izmantojot rūpnieciskā īpašuma tiesības attiecībā uz standartiem, var pieļaut 86. panta pārkāpumus, kam ir būtiska nozīme telekomunikācijās. Standarti var būt pieņemti starptautiskās standartizācijas rezultātā vai arī tie var būt de facto standarti, kas ir uzņēmumu īpašums. 113. Iekārtu ražotāji vai pakalpojumu piegādātāji ir atkarīgi no komercstandartiem savu datorsistēmu savstarpējā savienošanā. Uzņēmums, kam pieder dominējošā tīkla arhitektūra, var ļaunprātīgi izmantot savu dominējošo stāvokli, atsakoties sniegt informāciju, kas nepieciešama citu arhitektūras resursu saslēgšanai ar saviem arhitektūras produktiem. Cita starpā iespējamā ļaunprātīgā izmantošana, kas līdzinās tai, kas norādīta attiecībā uz TU-iem, ir arī informācijas sniegšanas aizkavēšana, informācijas kvalitātes pasliktināšana, diskriminējoša cenu noteikšana vai citi tirdzniecības nosacījumi, kā arī negodīgu tirdzniecības nosacījumu pieņemšana no ražotāja, piegādātāja vai lietotāja puses attiecībā uz informācijas sniegšanu. 114. 1984. gada 1. augustā Komisija pieņēma vienpusēju IBM apņemšanos sniegt citiem ražotājiem informāciju par tehnisko saskarni, kas nepieciešama, lai konkurējošus ražojumus varētu izmantot kopā ar tobrīd jaudīgākajiem IBM datoriem (System/370). Šajā sakarā Komisija apturēja tiesvedību, kuru tā saskaņā ar 86. pantu bija uzsākusi pret IBM 1980. gada decembrī. IBM saistības [30] ietver arī saistības, kas saistītas ar SNA formātiem un protokoliem. 115. Jo īpaši sarežģīts ir jautājums par to, kā autortiesības uz standartiem saskaņot ar konkurences prasībām. Jebkurā gadījumā autortiesības nevar nepamatoti izmantot konkurences ierobežošanai. C. Pircēja dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana 116. 86. pantu piemēro arī to uzņēmumu darbībai, kas atrodas dominējošā pirkšanas stāvoklī. Tādēļ attiecīgajā pantā norādītās ļaunprātīgās izmantošanas piemēri var attiekties arī uz minēto darbību. 117. Padomes Direktīva 90/531/EEK [31], kas balstās uz EEK dibināšanas līguma 57. panta 2. punktu, 66., 100.a un 113. pantu un kas attiecas uz to uzņēmumu iepirkuma procedūrām, kas cita starpā darbojas telekomunikāciju nozarē, būtībā regulē: i) iepirkuma procedūras, lai nodrošinātu abpusēju nediskriminēšanu pēc valstiskās piederības, un ii) produktus vai pakalpojumus, ko izmanto rezervētos tirgos, bet neizmanto konkurences tirgos. Attiecīgā direktīva, kas adresēta valstīm, neizslēdz 86. panta piemērošanu produktu pirkšanai šīs direktīvas ietvaros. Komisija katrā atsevišķā gadījumā izlems, kā nodrošināt šo dažādo noteikumu kopumu saskaņotu piemērošanu. 118. Turklāt gan rezervētajos, gan konkurences tirgos var ieviest praksi, kas atšķiras no Direktīvā ietvertās, pārkāpjot 86. pantu. Viens no piemēriem ir dominējošā pirkšanas stāvokļa izmantošana, piemērojot pārāk labvēlīgas cenas vai citus tirdzniecību nosacījumus, salīdzinot ar citiem piegādātājiem un pircējiem (86.a pants). Tas var izraisīt 86.c pantā minēto diskrimināciju. Bez tam arī tas, ka piemērošanas vai nepiemērošanas rezultātā dominējošais pircējs iegūst ekskluzīvas tiesības izplatīt iegādāto produktu, var būt ļaunprātīga savas ekonomiskās varas attiecināšana uz citiem tirgiem (skatīt Tiesas spriedumu "Télémarketing" lietā (25. piezīme iepriekš)). 119. Ļaunprātīgas izmantošanas prakse var būt arī tā, ka piegādātājs piemēro pirkumam licencēšanu, lai noteiktu tā iegādājamā produkta vai citu produktu atbilstību standartiem, kas tiks nodoti pircējam vai citiem piegādātājiem (86.d pants). 120. Turklāt pat konkurences tirgos var būt piemērojamas diskriminējošas procedūras, kas balstās uz valstisko piederību, jo ne vienmēr ātri izzūd attiecīgās valsts spiediens un tradicionālās neekonomiska rakstura saites pēc tirgu liberalizācijas. Šajā gadījumā varētu pārbaudīt, vai bez ekonomiskas vajadzības nenotiek sistemātiska piegādātāja izslēgšana vai nepastāv ļoti nelabvēlīga attieksmi pret piegādātāju, pamatojoties uz 86. pantu, bet jo īpaši uz tā b) punktu (noieta tirgu ierobežošana) un c) punktu (diskriminācija). Izvērtējot šo lietu, Komisija pamatā pārbaudīs, vai dominējošais uzņēmums visiem piegādātājiem ir piemērojis vienus un tos pašus kritērijus līguma piešķiršanai. Komisija parasti ņems vērā kritērijus, kas ir līdzīgi Direktīvas [32] 27. panta 1. punktā norādītajiem. Attiecībā uz attiecīgajiem pirkumiem, kas ir ārpus šīs direktīvas ietvariem, Komisija nepieprasīs, lai tiktu ievērota pirkšanas procedūru pārredzamība. D. Ietekme uz dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību 121. Šeit ir vienādi piemērojams tas pats princips, kas izklāstīts 85. pantā. Turklāt konkrētos apstākļos, piemēram, gadījumā, kad uzņēmums, kurš atrodas dominējošā stāvoklī, likvidē konkurentu, lai gan tas tieši neietekmē dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību, 86. panta nolūkā pietiek ar to, ka tiek pierādīta netieša ietekme uz kopējo tirgus konkurences struktūru. VI. LĪGUMA 85. UN 86. PANTA PIEMĒROŠANA SATELĪTU JOMĀ 122. Komisija globālā mērogā šīs nozares attīstību apskata 1990. gada 20. novembrī izdotajā "Zaļajā grāmatā par kopēju pieeju satelītsakaru jomā Eiropas Kopienā" (dok. COM(90) 490 final). Sakarā ar aizvien pieaugošo satelītu nozīmību un nenoteiktību starp uzņēmumiem, piemērojot konkurences noteikumus atsevišķiem gadījumiem šajā nozarē, šajās pamatnostādnēs ir lietderīgi šo nozari apskatīt atsevišķi. 123. Valstu tiesību akti par satelītiem nav apskatīti EEK dibināšanas līguma 90. pantā noteiktajās Komisijas direktīvās par gala iekārtām un pakalpojumiem, kas minētas iepriekš, izņemot Direktīvu par gala iekārtām, ar ko paredz vienīgi uztveršanas satelītstacijas, kas nav savienotas ar kādu publisku tīklu. Komisijas nostāja par reglamentējošiem noteikumiem, kas saderīga ar Līguma konkurences noteikumiem, ir izklāstīta Komisijas Zaļajā grāmatā par satelītiem, kas minēta iepriekš. 124. Jebkurā gadījumā EEK dibināšanas līguma konkurences noteikumi ir pilnībā piemērojami satelītu domēnam, bet 85. un 86. pants attiecas uz uzņēmumiem. Turpmāk norādīts, kā iepriekš izklāstītie principi, bet jo īpaši IV un V iedaļa attiecas uz satelītiem. 125. Nolīgumiem starp Eiropas TU-iem, jo īpaši starptautisko konvenciju robežās, var būt nozīmīga loma Eiropas satelītsistēmu nodrošināšanā un satelītpakalpojumu saskaņotā attīstībā visā Kopienā. Šīs priekšrocības ņem vērā, pamatojoties uz konkurences noteikumiem, ar noteikumu, ka nolīgumos nav ierobežojumu, kas nav saistoši šo mērķu sasniegšanai. 126. Starp TU-iem noslēgtie nolīgumi par satelītsistēmu izmantošanu plašākajā nozīmē var pārkāpt 85. pantu. Kas attiecas uz kosmosa segmenta raidietilpību, tad TU-i cits citam ir faktiski vai potenciāli konkurenti. Pilnībā vai daļēji apkopojot kosmosa segmenta raidietilpības piegādes, tie savā starpā var ierobežot konkurenci. Turklāt ļoti iespējams, ka tie konkurenci pret trešām pusēm ierobežo tiktāl, ciktāl nolīgumos ir ietverti noteikumi šādā nolūkā vai šādā sakarā: piemēram, noteikumi, kas ierobežo to krājumus kvalitātes un/vai kvantitātes ziņā, vai ierobežo to uzņēmējdarbības autonomiju, tieši vai netieši piemērojot koordināciju starp nolīguma pusēm un attiecīgajām trešām pusēm. Jāpārbauda, vai šādi nolīgumi varētu pretendēt uz 85. panta 3. punktā minēto atbrīvojumu, ar noteikumu, ka par tiem ir paziņots. Tomēr ļoti iespējams, ka šādu atbrīvojumu kavēs ierobežojumi attiecībā uz trešo pušu konkurētspēju. Tāpat arī jāpārbauda, vai attiecīgie nolīgumi nostiprina pušu individuālo vai kolektīvo dominējošo stāvokli, kas izslēdz atbrīvojuma piešķiršanu. Tas tā varētu būt tad, ja nolīgums paredz, ka puses ir nolīgumā paredzētās kosmosa segmenta raidietilpības ekskluzīvi izplatītāji. 127. Šādi TU-u nolīgumi var ierobežot arī konkurenci attiecībā uz augšupsaiti, saistībā ar kuru TU-i ir konkurenti. Dažos gadījumos klients attiecībā uz satelītsakariem var izvēlēties kādu no vairāku valstu ražotājiem, un viņa izvēli pamatā nosaka kvalitāte, cena un citi katra pakalpojumu sniedzēja pārdošanas nosacījumi. Minētā izvēle būs vēl jo plašāka sakarā ar augšupsaites pakāpenisku liberalizēšanu un tiktāl, ciktāl EEK noteikumu attiecināšana uz valsts tiesību aktiem padarīs brīvus augšupsaites tirgus. Tādēļ Kopienas mēroga nolīgumi, kas nodrošina tiešu vai netiešu pušu augšupsaites koordinēšanu, pārkāpj 85. pantu. 128. Nolīgumi starp TU-iem un privātiem operatoriem kosmosa segmenta raidietilpības jomā arī var pārkāpt 95. pantu, jo cita starpā minētais noteikums attiecas uz sadarbību un jo īpaši uz nolīgumiem par kopuzņēmumu. Šiem nolīgumiem varētu piemērot atbrīvojumu, ja tie piedāvātu konkrētas priekšrocības, piemēram, tehnoloģijas nodošanu, pakalpojuma kvalitātes uzlabošanu vai ļautu panākt labāku tirdzniecību, jo īpaši attiecībā uz jaunu raidietilpību, kas būtu svarīgāk par ierobežojumiem. Jebkurā gadījumā tas, ka klientiem tiek uzdots par pienākumu nodrošināt sasaistīto augšupsaiti un kosmosa segmenta raidietilpību, noteikti neļaus iegūt atbrīvojumu, jo tas ierobežo konkurenci augšupsaites nodrošināšanā un traucē klienta izvēli, kā arī pašreizējā tirgus situācijā gandrīz noteikti nostiprinās TU-u dominējošo stāvokli, pārkāpjot 86. pantu. Maz ticams, ka atbrīvojumu piešķir tad, ja nolīgums ievērojami ierobežo piegādi oligopolā tirgū, bet vēl vairāk tad, ja nolīgums dominējošā pakalpojumu sniedzēja potenciālajam konkurentam traucē neatkarīgu savu pakalpojumu sniegšanu attiecīgajā tirgū. Tas varētu izraisīt 86. panta pārkāpumu. Tieša vai netieša jebkāda veida nolīguma piemērošana, ko īsteno TU-s, piemēram, noslēdzot nolīgumu par augšupsaiti ar kādu trešo pusi, ir 86. panta pārkāpums. VII. PĀRSTRUKTURĒŠANA TELEKOMUNIKĀCIJU JOMĀ 129. Ierobežojumu atcelšana, mērķis 1992. gadā izveidot vienotu tirgu un būtiskas telekomunikāciju tehnoloģijas izmaiņas ir bijušas par pamatu plašai stratēģiskai pārstrukturēšanai Eiropā un visā pasaulē. Visbiežāk tas noticis, apvienojoties un veidojot kopuzņēmumus. a) Apvienošanās 130. Izvērtējot telekomunikāciju jomā notikušās apvienošanās Padomes Regulas (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli [33] ietvaros, Komisija cita starpā ņems vērā šādus elementus. 131. Pārstrukturēšanas pasākumi principā ir labvēlīgi Eiropas telekomunikāciju nozarei. Tie var nodrošināt uzņēmumu racionalizāciju un kritiskās masas sasniegšanu, kas nepieciešama, lai iegūtu apjomradītus ietaupījumus nozīmīgu investīciju veikšanai pētniecībā un attīstībā. Tie vajadzīgi jaunu tehnoloģiju izstrādei un konkurences saglabāšanai pasaules tirgū. Taču dažos gadījumos var rasties pret konkurenci vērsts veidojums vai dominējošā stāvokļa nostiprināšanās. 132. Jāatspoguļo ekonomiskās priekšrocības, kuras tiek iegūtas, sasniedzot kritisko masu. Koncentrācija varētu izraisīt vienīgi tirgus daļu apvienošanu, kurai nesekotu pasākumu vai plānu pārstrukturēšana. Minētā darbība var izraisīt vai nostiprināt Kopienas vai attiecīgās valsts dominējošo stāvokli veidā, kas kavē konkurenci. 133. Ja koncentrācijas darbībām ir tikai šāda ietekme, tad tās ir grūti pamatot ar mērķi palielināt Kopienas ražošanas nozares konkurētspēju pasaules tirgū. Minētais mērķis, kam stingri seko Komisija, drīzāk paredz konkurenci EEK vietējos tirgos, lai EEK uzņēmumi iegūtu konkurētspējīgu struktūru un attieksmi, kāda nepieciešama darbībai pasaules tirgū. 134. Novērtējot koncentrācijas gadījumus telekomunikācijās, Komisija būs īpaši piesardzīga, lai izvairītos no dominējošā stāvokļa nostiprināšanas ar integrācijas palīdzību. Ja dominējošā pakalpojuma sniedzēji apvienošanās rezultātā drīkst iekļauties iekārtu tirgū, tas var nopietni traucēt citu iekārtu piegādātāju piekļuvi šim tirgum. Ļoti iespējams, ka dominējošais pakalpojumu sniedzējs preferenciālu režīmu noteiks savam attiecīgajam iekārtu piegādes meitasuzņēmumam. Turklāt pakalpojumu sniedzēja iespēja izpaust savam meitasuzņēmumam jūtīgu informāciju, kas iegūta no konkurējošiem iekārtu ražotājiem, pēdējo var nostādīt neizdevīgos konkurences apstākļos. Komisija katrā atsevišķā gadījumā pārbaudīs, vai vertikālajai integrācijai būs šāda ietekme vai arī tā drīzāk pastiprinās konkurētspējīgo struktūru Kopienā. 135. Komisija ir piemērojusi pārstrukturēšanas principus lietā par GEC un Siemens kopīgo piedāvājumu Plessey iegādei [34]. 136. 85. panta 1. punkts ir attiecināms uz uzņēmuma veikto mazākās akciju daļas iegādi konkurējošā uzņēmumā, ja cita starpā attiecīgie pasākumi paredz sadarbības struktūras izveidošanu starp investoru un pārējiem uzņēmumiem, kas ietekmēs šo uzņēmumu uz konkurenci vērsto rīcību [35]. b) Kopuzņēmumi 137. Kopuzņēmumam var būt kooperatīvs vai koncentratīvs raksturs. Tam ir kooperatīvs raksturs, ja tam par mērķi izvirza tādu uzņēmumu konkurējošas darbības koordinēšanu, kas saglabā savu neatkarību. Principi, kas regulē kooperatīvus kopuzņēmumus, šajā sakarā jāizklāsta Komisijas pamatnostādnēs. Koncentratīvie kopuzņēmumi ir apskatīti Regulā (EEK) Nr. 4064/89 [36]. 138. Dažās pēdējās ar kopuzņēmumiem saistītās lietās Komisija piešķīra 85. panta 3. punktā minēto atbrīvojumu, norādot pamatojumu, kas jo īpaši saistīts ar telekomunikācijām. Tieši lēmumā, kas skar telekomunikācijas, "Optisko šķiedru" lietā [37] Komisija uzskatīja, ka kopuzņēmums ļāvis Eiropas uzņēmumiem ražot augstas tehnoloģijas produktu, veicinājis tehnisko attīstību un sekmējis tehnoloģijas nodošanu. Tādēļ kopuzņēmums, jo īpaši ASV un Japānā, ļauj Eiropas uzņēmumiem izturēt konkurenci ar ārpuskopienas ražotājiem ātri attīstošos tehnoloģiju jomā, kas raksturīga starptautiskiem tirgiem. Komisija šo pieeju apstiprināja "Canon-Olivetti" lietā [38]. VIII. STARPTAUTISKO KONVENCIJU IETEKME UZ EEK KONKURENCES NOTEIKUMU PIEMĒROŠANU TELEKOMUNIKĀCIJĀS 139. Starptautiskajām konvencijām (piemēram, Starptautiskās elektrosakaru savienības konvencijai (ITU) vai Konvencijām par satelītiem) ir būtiska loma pasaules mēroga sadarbības nodrošināšanā starptautisko pakalpojumu sniegšanā. Tomēr, piemērojot šādas starptautiskās telekomunikāciju konvencijas, ko īsteno EEK dalībvalstis, tas nedrīkst ietekmēt EEK tiesību aktu, bet jo īpaši konkurences noteikumu ievērošanu. 140. Šo jautājumu regulē EEK dibināšanas līguma 234. pants [39]. Attiecīgās saistības, kas paredzētas dažādajās konvencijās vai ar tām saistītajos aktos, ir pieņemtas pēc Līguma stāšanās spēkā. Kas attiecas uz ITU un Pasaules Administratīvo telegrāfa un telefona konferenci (WATTC), ik reiz, kad notiek ITU Konvencijas vai WATTC regulu pārskatīšana vai atkārtota pieņemšana, ITU vai WATTC locekļi atgūst savu rīcības brīvību. Satelītu konvencijas tika pieņemtas daudz vēlāk. Turklāt, kas attiecas uz visām konvencijām, šķiet, ka EEK noteikumu piemērošana neietekmē dalībvalstu saistību izpildi pret trešām valstīm. 234. pantā nav aizstāvētas starptautiskajos līgumos paredzētās EEK dalībvalstu saistības. Attiecīgā panta mērķis ir vienīgi aizstāvēt trešo valstu tiesības un nevis iezīmēt starptautiskajos līgumos noteiktās dalībvalstu tiesības, kas kaitē EEK dibināšanas mērķiem vai Kopienas interesēm. Visbeidzot, pat piemērojot 234. panta 1. punktu, attiecīgajām dalībvalstīm tomēr nebūtu jāveic visi attiecīgie pasākumi, lai izslēgtu nesaderību starp saistībām pret trešām pusēm un EEK noteikumiem. Tas ir spēkā tad, ja dalībvalstīm, kuras darbojas kopīgi, vajadzības gadījumā ir likumā noteiktā iespēja izmainīt attiecīgās starptautiskās konvencijas, piemēram, Eutelsat Konvenciju. 141. Kas attiecas uz WATTC regulām, tad attiecīgie regulu noteikumi, kas ir spēkā no 1988. gada 9. decembra, ir pietiekami elastīgi, lai dotu pusēm iespēju izvēlēties ieviest vai neieviest tās vai arī to ieviešanas veidu. Jebkurā gadījumā EEK dalībvalstis, parakstot regulas, ir kopīgi paziņojušas, ka tās minētos dokumentus piemēros saskaņā ar EEK dibināšanas līgumā noteiktajiem pienākumiem. 142. Kas attiecas uz Starptautiskās telegrāfa un telefona konsultatīvo komitejas (CCITT) ieteikumiem, tām piemēro konkurences noteikumus. 143. Saskaņā ar Starptautiskās elektrosakaru konvencijas 11. panta 2. punktu ITU locekļu "administrācijas" un atzītas privāti darbojošās aģentūras (APDA), kas to pieprasa kopā ar ITU locekļu veikto apstiprinājumu, kas ir atzinuši tās, ir CCITT locekļi. Atšķirībā no ITU vai Administratīvo konferenču locekļiem, kas ir valstis, CCITT locekļi ir telekomunikāciju administrācijas un atzītas privāti darbojošās aģentūras. Starptautisko telekomunikāciju konvenciju 2. pielikumā telekomunikāciju administrācijas ir definētas kā "tout service ou département gouvernemental responsable des mesures à prendre pour exécuter les obligations de la Convention Internationale des télécommunications et des règlements" [jebkurš valdības dienests vai departaments, kurš atbild par pasākumiem, kas veicami, lai izpildītu Starptautiskajā konvencijā par telekomunikācijām un Regulās noteiktos pienākumus]. Patiesībā TU-i apmeklē CCITT sanāksmes. Starptautiskās telekomunikāciju konvencijas 11. panta 2. punktā ir skaidri noteikts, ka telekomunikāciju administrācijas un atzītas privāti darbojošās aģentūras pašas ir CCITT locekļi. Tas, ka sakarā ar pastāvīgo regulatīvo funkciju atdalīšanu no saimnieciskās darbības, dažas attiecīgo valstu iestādes piedalās CCITT, nav pretrunā ar raksturu, kāds ir citu locekļu uzņēmumiem. Turklāt pat tad, ja telekomunikāciju administrāciju reglamentējošo un operatīvo darbību atdalīšanas rezultātā CCITT locekļi kļūst par valdības iestādēm, 90. pantu kopā ar 85. pantu joprojām varētu piemērot vai nu attiecībā uz valsts noteiktajiem pasākumiem, ar kuriem īsteno CCITT ieteikumus, un pašiem ieteikumiem, balstoties uz 90. panta 1. punktu, vai arī ja attiecīgajā valstī šāda īstenošanas pasākuma nav, tad tieši telekomunikāciju uzņēmumiem, kuri izpildīja minēto ieteikumu [40]. 144. Komisija uzskata, ka cita starpā CCITT ieteikumus pieņem uzņēmumi. Šādi CCITT ieteikumi, lai gan nebūdami juridiski saistoši, ir nolīgumi starp uzņēmumiem vai arī lēmumi, kurus pieņem uzņēmumu apvienība. Jebkurā gadījumā saskaņā ar Komisijas un Tiesas praksi [41] oficiālā iestāde, kurai ir uzticētas konkrētas sabiedriskās funkcijas un kurā ietilpst daži locekļi, kurus nozīmējusi kādas dalībvalsts valdība, var būt "uzņēmumu apvienība", ja tā pārstāv citu locekļu tirdzniecības intereses un pieņem lēmumus vai slēdz nolīgumus, ievērojot minētās intereses. Komisija vērš uzmanību uz to, ka konkrētu noteikumu piemērošana starptautisko konvenciju sakarā varētu izraisīt EEK konkurences noteikumu pārkāpumus. - Kas attiecas uz WATTC regulām, tad minētā problēma ir novērojama pie attiecīgajiem noteikumiem, kas paredz savstarpējo nolīgumu par starptautisko telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanu, kas noslēgts starp TU-iem (1. panta 5. punkts), paredzot telekomunikāciju maršrutu izvēli, ko veic TU-i (3. panta 3. punkta 3. apakšpunkts), iesakot praksi, kas līdzvērtīga cenu nolīgumiem (6. panta 6.1.2. punkts), un ierobežojot iespēju veikt īpašus pasākumus, kas atbilst vajadzībām attiecīgo dalībvalstu teritorijās un/vai starp tām (9. pants), un tikai tad, ja esošie pasākumi nevar apmierinoši izpildīt attiecīgās telekomunikāciju vajadzības (PL A viedoklis). - CCITT ieteikumi D1 un D2, kādi tie ir šo pamatnostādņu pieņemšanas dienā, varētu sekmēt to, ka tiktu sastādīts kolektīvs horizontālais nolīgums par cenām un citiem starptautisko nomāto līniju piegādes nosacījumiem tiktāl, ciktāl tas veicina pārdošanas politikas koordinēšanu starp TU-iem, tādējādi ierobežojot to konkurenci. Komisija to norādīja CCITT sanāksmē 1990. gada 23. maijā. Komisija patur sev tiesības pārbaudīt citu ieteikumu saderību ar 85. pantu. - Ļoti iespējams, ka TU-u nolīgumi, kas noslēgti Satelītu konvenciju sakarā, ierobežos konkurenci, pārkāpjot 85. un/vai 86. pantu, balstoties uz apsvērumiem, kas izklāstīti no 126. līdz 128. punkta