LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 144/2

Uzaicinājums iesniegt apsvērumus par projektu Komisijas Regulai par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam

(grozījumi attiecībā uz transportu un akmeņogļu rūpniecību)

(2005/C 144/02)

Mēneša laikā pēc minētā regulas projekta publicēšanas ieinteresētās personas var iesniegt savus apsvērumus šādā adresē:

Commission européenne Direction de l'énergie et des transports Unité A4 Bureau DM 28 06/109 B-1049 Bruxelles Fakss (32-2) 296 41 04 e-pasts: TREN STATE-AID@cec.eu.int

Projekts REGULA, AR KO GROZA KOMISIJAS 2001. GADA 12. JANVĀRA REGULU (EK) Nr. 69/2001 par EK Līguma 86. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam

(Grozījums attiecībā uz pārvadājumu un ogļrūpniecības nozari)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

1. IEVADS

1.1. De minimis atbalsta juridiskais pamatojums

Padomes Regula (EK) Nr. 994/98 pilnvaro Komisiju pieņemt regulu, lai noteiktu limitu, līdz kurai atbalsta pasākumus uzskata par neatbilstošiem Līguma 87. panta 1. punkta kritērijiem. Uzskata, ka no 4 kritērijiem, kas minēti šajā punktā, jo īpaši nav izpildīts kritērijs, kurš attiecas uz konkurences traucējumiem un ietekmi uz tirdzniecību. Tātad šiem atbalsta pasākumiem nepiemēro 88. panta 3. punktā paredzēto paziņošanas procedūru.

Pamatojoties uz minēto pilnvarojumu, Komisija pieņēma 2001. gada 12. janvāra Regulu (EK) Nr. 69/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam. Šajā regulā paredzētā atbalsta limits vienam uzņēmumam trīs gadu laika posmā ir EUR 100 000, kuru nepārsniedzot, var nepiemērot 87. panta 1. punkta noteikumus. Tāpat arī ir norādīts, ka de minimis atbalsts neskar uzņēmuma iespējas tam pašam projektam saņemt valsts atbalstu, ko atļāvusi Komisija vai uz ko attiecas kategoriju izņēmuma regula, kā rezultātā kopējais atbalstu apjoms var būt samērā liels.

1.2. Stāvoklis pārvadājumu nozarē

Izstrādājot regulas noteikumus, vienojās, ka uz pārvadājumu nozari joprojām neattieksies arī 2001. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 69/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam, jo šī nozare — tāpat kā zivsaimniecības un lauksaimniecības nozare — nav ietilpusi arī agrāk pieņemto Kopienas tiesību aktu (1) darbības jomā. Šo īpašo statusu galvenokārt piešķīra tāpēc, ka, ņemot vērā īpašos piemērojamos noteikumus un nozares ekonomiskās īpatnības, pat neliels atbalsta apjoms varētu traucēt konkurenci pārvadājumu uzņēmumu starpā un līdz ar to šāds atbalsts varētu atbilst Līguma 87. panta 1. punkta kritērijiem.

1.3. Stāvoklis ogļrūpniecības nozarē

Ogļrūpniecības nozare tikai kopš 2002. gada 24. jūlija ietilpst EK Līguma darbības jomā, proti, pēc tam, kad vairs nebija spēkā EOTK Līgums. Kopš tā laika uz šo nozari attiecas īpaši noteikumi (2), kas neļauj piemērot citas atbrīvojuma sistēmas (3).

2. PAMATOJUMS

2.1. Stāvoklis pārvadājumu nozarē

2001. gadā izvēlēto pieeju tagad uzskata par novecojušu turpmāk minēto iemeslu dēļ.

2.1.1. Ekonomikas apstākļi

Pirmkārt, pakāpeniskās un (salīdzinot ar pārējām ekonomikas nozarēm) nesenās pārvadājumu nozares liberalizācijas, kā arī atsevišķu tās segmentu strukturālo problēmu dēļ sākumā varēja piemērot vienīgi īpašus noteikumus. Komisija tomēr uzskata, ka ekonomikas apstākļi ir attīstījušies tiktāl, ka vairs nav nopietnu draudu, ka valsts atbalsts varētu būtiski traucēt konkurenci. Patiešām, ir sekmīgi pabeigts pārvadājumu tirgus atvēršanas process un ir nostabilizējusies tirgus struktūra, ievērojami uzlabojot uzņēmumu finansiālo stabilitāti. Līdz ar to uz valsts iestādēm vairs netiek izdarīts tik liels spiediens, lai tās palīdzētu grūtībās nonākušiem uzņēmumiem vai piešķirtu tiem papildu priekšrocības.

Pārvadājumu nozares izslēgšana no regulas darbības jomas tomēr neietver atbrīvojumu no paziņošanas procedūras piemērošanas, un tāpēc valsts atbalsta procedūru piemēro visām piešķirtajām summām. Turklāt dalībvalstis aizvien vairāk izmanto horizontālā valsts atbalsta pasākumus, tajā skaitā de minimis regulu, kas nepārprotami atbilst konkurences regulas prasībai nepiešķirt ad hoc atbalstu vai nozaru atbalstu. Nevienā no vispārējām shēmām, ko piemēro valsts atbalstam — ne paziņojumos (4), ne arī atbrīvojuma regulās, kas nav de minimis regula (5) -, nav paredzēti atbrīvojuma noteikumi pārvadājumu nozarei. Lai uzlabotu šo stāvokli un palielinātu juridisko noteiktību dalībvalstīs, kuras vēlas piemērot vispārējas shēmas, jādomā par to, kā sasaistīt valsta atbalsta noteikumu piemērošanu pārvadājumu nozarē un atbrīvojumu, kas paredzēts citām tautsaimniecības nozarēm.

Turklāt jāatzīmē, ka nelielie atbalsta apjomi, kas pēdējos gados ir paziņoti Komisijai — tostarp pārvadājumu elementu atļaušana de minimis vispārējās shēmās (6)– lielākoties bez problēmām ir atzīti par saderīgiem ar Līguma noteikumiem. Tieši otrādi, to mērķi ir saskanējuši ar Kopienas politiku: iekārtu modernizācijas plānu piemērošana, kas pārsniedz Kopienas standartus (7), kombinētā transporta izmantošanas veicināšana, vides aizsardzības noteikumu īstenošana (8) un tādu automobiļu iegāde, kas mazāk piesārņo apkārtējo vidi (9). Pašlaik tiek izskatīti citi līdzīgi gadījumi (10). No otras puses, Komisija vienmēr ir uzskatījusi, ka gadījumi, kad autotransporta pārvadājumu uzņēmumi iegādājas automobiļus, nepamatojot to ar vides aizsardzību un drošību, nav saderīgi ar Līguma noteikumiem, jo atbalsts varētu kaitēt uzņēmumu savstarpējai konkurencei (11).

2.1.2. Pašreizējā režīma ietekme

Līdz RENOVE spriedumu pieņemšanai Komisija uzskatīja, ka atbrīvojums attiecas uz visām transporta nozarēm. “RENOVE”2002. gada 26. septembra (C-351/980 (12) un 2003. gada 13. februāra (C-409/00) spriedumos par autotransportu (13) Tiesa lēma, ka atbrīvojumu no de minimis noteikuma nevar piemērot nekomerciālajiem pārvadājumiem — pretēji Komisijas pieejai, ka atbalsts kravas automobiļu iegādei ir uzskatāms par nesaderīgu, nenodalot dažādas transporta darbību formas. Tādējādi tiek nodalīti divu kategoriju uzņēmumi. No vienas puses, uzņēmumi, kuru pamatdarbība ir pārvadājumi, nevar izmantot atbalsta shēmas ar specifiskiem (reģionāliem, vides aizsardzības, MVU u.c.) mērķiem, un tiem ir jāsaņem Komisijas atļauja pat tad, ja summa ir mazāka par noteikto limitu. No otras puses, uzņēmumi, kas neietilpst attiecīgajā nozarē kā tādā, bet kas tomēr veic pašpārvadājumus (14), var izmantot de minimis regulu bez ierobežojumiem un Komisijas iepriekšējas atļaujas.

2.1.3. Kustamais īpašums

Attiecībā uz transporta uzņēmumu kustamo īpašumu (automobiļu, kuģu un lidmašīnu iegāde), jānovērtē, kā konkurenci potenciāli ietekmē atbalsts, kas trīs gadu laikā vienam uzņēmumam sasniedz 100 000 EUR. Ņemot vērā lidmašīnu un kuģu, kā arī iekšzemes ūdeņu transportlīdzekļu izmaksas, ietekmi uz šo nozaru struktūru var uzskatīt par nenozīmīgu. Taču sauszemes transportlīdzekļu nozarē atbalstu, kas trīs gadu laikā sasniedz 100 000 EUR, var uzskatīt par nozīmīgu. Ņemot vērā šīs nozares īpašo struktūru — liels skaits mazu pārvadājumu uzņēmumu (jo īpaši atsevišķās dalībvalstīs) (15) un transportlīdzekļu izmaksas (16) –, jāuzskata, ka šādas summas var ietekmēt tirdzniecību un traucēt konkurenci dalībvalstu starpā. Ciktāl subsidētas investīcijas būtiski samazina transportlīdzekļu aizstāšanas izdevumus, šādu atbalstu varētu uzskatīt par darbības atbalstu. Tas varētu arī palielināt sauszemes transportlīdzekļu parku, kas tirgū, kurā konkurence jau ir ļoti spēcīga, varētu vēl vairāk samazināt peļņu. Attiecīgi tiek uzskatīts, ka vēlams saglabāt izņēmumu attiecībā uz transportlīdzekļu iegādi (kravas automobiļa iegāde) autopārvadājumu nozarē.

Tomēr joprojām pastāv risks, ka šāds atbrīvojums, ņemot vērā atšķirīgu attieksmi pret trešo personu transporta darbībām un pašpārvadājumiem (17), varētu vairāk traucēt konkurenci starp šiem abiem pārvadājumu darbību segmentiem. Komisija apņemas uzraudzīt turpmāko attīstību un tās ietekmi uz sauszemes pārvadājumu pakalpojumu tirgu.

2.1.4. Komisijas resursu izmantošana

Visbeidzot jāatceras, ka, ņemot vērā ierobežotos cilvēkresursus, kas ir Komisijas rīcībā valsts atbalsta jomā, būtu lietderīgi koncentrēt Kopienas darbību uz atbalstu, kura apjoms un izmantošanas joma vismazāk varētu būtiski traucēt konkurenci. Tas ir vēl lietderīgāk, jo Komisijai saistībā ar pieaugošu valsts atbalsta paziņojumu skaitu un Eiropas Savienības paplašināšanos līdz 25 dalībvalstīm lielāka uzmanība jāpievērš gadījumiem, kas visvairāk kaitē konkurencei.

2.1.5. Secinājumi

Ievērojot pieredzi, kuru Komisija ieguvusi vairākās ar valsts atbalstu saistītās lietās pārvadājumu nozarē to gadu laikā, kamēr nepiemēro de minimis noteikumu, ir jāsecina, ka, izņemot gadījumus, kad autopārvadātāji iepērk transportlīdzekļus, pārvadājumu uzņēmumiem sniegtais atbalsts, ja tas nepārsniedz 100 000 eiro limitu trīs gados, neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un nerada konkurences traucējumus, kā arī izslēdz šādu konkurences traucējumu risku. Tāpēc Komisija ierosina labot situāciju, turpmāk neizslēdzot parvadājumu nozari no de minimis regulas piemērošanas jomas, izņemot atsevišķus specifiskus gadījumus (sk. 2.1.3. punktu).

2.2. Situācija ogļrūpniecības nozarē

Ogļrūpniecības nozare tikai kopš 2002. gada 24. jūlija ietilpst EK Līguma darbības jomā, proti, pēc tam, kad vairs nebija spēkā EOTK Līgums. Kopš tā laika uz šo nozari attiecas īpaši noteikumi (18), kas neļauj piemērot citas atbrīvojuma sistēmas (19). Šie īpašie noteikumi arī nosaka, ka “Komisija pilnvarošanas tiesības īsteno, pamatojoties uz precīzām un pilnīgām zināšanām par tiem pasākumiem, ko valdības paredz veikt. Dalībvalstīm tādējādi būtu jāsniedz Komisijai konsolidēts ziņojums, kurā tiktu sīki izklāstīta visa informācija par tiešo vai netiešo atbalstu, ko tās grasās sniegt ogļrūpniecībai.” Ņemot vērā šādu jautājuma specifiku, visas atbalsta summas būtībā var atbilst 87. panta 1. punkta kritērijiem. Tomēr de minimis regulas piemērošana nav pieļaujama.

(1) Paziņojums attiecībā uz de minimis atbalstiem (OV C 68/9, 6.3.1996.) un Kopienas nostādnes attiecībā uz valsts atbalstiem maziem un vidējiem uzņēmumiem (OV C 213/4, 23.7.1996.) arī ir izslēgti no transporta nozares.

(2) Regula (EK) Nr. 1407/2002 par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai (OV L 205/1, 2.8.2002.).

(3) Regulas (EK) Nr. 1407/2002 3. panta 1. punkts.

(4) Piem. Valsts reģionālā atbalsta vadlīnijas (OV C 74, 10.3.1998., 9. lpp.) un Kopienas vadlīnijas attiecībā uz valsts atbalstu vides aizsardzībai (OV C 37, 3.2.2001., 3. lpp.).

(5) Komisijas 2001. gada Regula (EK) Nr. 68/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu atbalstam mācību jomā (OV L 10, 13.1.2001., 20. lpp.), Komisijas 2001. gada 12. janvāra Regula (EK) Nr. 70/2001 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu valsts atbalstam maziem un vidējiem uzņēmumiem (OV L 10, 13.1.2001, 10. lpp.), Komisijas 2002. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 2204/2002 par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu valsts atbalstam nodarbinātības jomā (OV L 337, 13.12.2002., 3. lpp.) un Procesuālā Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999, 1. lpp.).

(6) piem. 2002. gada 16. oktobra Lēmums par lietu N N 600b/2001 – Spānija “atbalsts nodarbinātībai transporta nozarē” u.t.t.

(7) piem. 2001. gada 9. jūnija Lēmums “Lorenz” sakarā ar lietu N 409/2001 – Spānija “programma ARTE/PYME”.

(8) piem. 2003. gada 5. marta Lēmums par lietu N 353/2001 – Francija “ADEME atbalsta shēma transporta nozarē”.

(9) piem. 2002. gada 22. maija lēmums par lietu N 100/2001 – Dānija “atbalsta autopārvadātājiem”.

(10) piem. Lieta N 202/20003 – Zviedrija “MVU vadības sociālo iemaksu samazinājums”.

(11) Tā sauktie Komisijas “RENOVE” lēmumi: valsts atbalsta 1998. gada 1. jūlija lēmums C 20/1996 Nr. 98/693/EK (shēma 1994. – 1996. gadam) un valsts atbalsts lēmums C 65/1998 Nr. 2001/605/EK (shēmas pagarinājums 1997. gadā); tā sauktie Komisijas “nodokļu kredītu” lēmumi (“crédits d'impōts”): valsts atbalsta lēmums C 32/92 Nr. 93/469/EEK, 9.6.1993. (shēma 1992. gadā) un valsts atbalsta lēmums C 45/95 Nr. 96/3078, 22.10.1996. (shēma no 1993. līdz 1994. gadam).

(12) Lieta C-351/98, Spānija pret Komisiju, 2002. gada 26. septembra spriedums, Renove I, Recueil I-8031.

(13) Lieta C-409/98, Spānija pret Komisiju, 2002. gada 13. februāra spriedums, Renove II, Recueil I-1487.

(14) Šajās lietās Tiesa apstiprināja, ka, lai gan pašpārvadājumu nozare neietilpst pārvadājumu nozarē, ko paredz de minimis atbalsta noteikumos, šī nozare atrodas tiešas konkurences attiecībās ar komerciālajiem pārvadājumiem tāda atbalsta gadījumā, kas pārsniedz de minimis atbalsta limitu. Tomēr Tiesa attiecīgi secināja, ka “Komisija nevar atteikties piemērot de minimis noteikumu atbalstiem, kas piešķirti to nozaru uzņēmumiem, ko dažādi spēkā esoši dokumenti neizslēdz no šā noteikuma piemērošanas jomas”.

(15) Turklāt būtiskus autopārvadājumu posmus veido galvenokārt daudzi mazi uzņēmumi. Mikrouzņēmumiem atbalsti, kas ir zemāki nekā noteiktais limits, var būt viņu darbībai proporcionāli nozīmīgs ieguldījums. 2000. gadā kravu pārvadājumu uzņēmumu skaits pieauga līdz 130 141 Spānijā, līdz 112 173 Itālijā, līdz 32 885 Vācijā, līdz 36 819 Apvienotajā Karalistē un līdz 10 290 Nīderlandē (informācijas avots: Eurostat). Vidējā apgrozījuma analīze par katru uzņēmumu 2000. gadā liecina par ļoti zemu vidējo apgrozījumu Spānijā un Itālijā, kas nozīmē to, ka ir ļoti daudz mazo uzņēmumu: 160 000 € Spānijā, 280 000 € Itālijā, 1 350 000 € Nīderlandē, 710 000 € Vācijā. Ir jāpiebilst, ka runa ir par vidējiem rādītājiem (lielie uzņēmumi un MVU kopā). Ja tiktu veikta daudz sīkāka attiecīgās nozares analīze, tad šī analīze atklātu apgrozījumu (ļoti daudziem) ģimenes uzņēmumiem, kas ir daudz zemāks nekā vidējais nacionālais rādītājs. Arī uzņēmumos nodarbināto cilvēku skaits tikpat labi raksturo pārvadājumu uzņēmumu lielumu. ES līmenī šajos uzņēmumos vidēji ir nodarbinātas 5 līdz 6 personas. Itālijā un Spānijā šis skaitlis sarūk par līdz 3 personām. Tā kā šie visi ir vidējie rādītāji, šo rezultātu sakarā var izdarīt secinājumu, ka ir ļoti daudz uzņēmumu, kuros ir nodarbināta tikai viena persona.

(16) 90 000 līdz 120 000 eiro par 40 tonnu kravas automobili.

(17) Turklāt, tā kā attiecības starp uzņēmumiem šajā nozarē ir ļoti neskaidras, varētu šķist, ka tirgus struktūra tūlītēji reaģētu uz šādiem finanšu ieguldījumiem, pretēji vispārējām interesēm.

(18) Regula (EK) Nr. 1407/2002 par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai (OV L 205/1, 2.8.2002.).

(19) Regulas (EK) Nr. 1407/2002 3. panta 1. punkts.