LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 157/167

Atzinums par Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam: Eiropas rīcības plāns ekoloģiskajā lauksaimniecībā un ekoloģisku pārtikas produktu ražošanā

(COM(2004) 415 final)

(2005/C 157/30)

Eiropas Komisija 2004. gada 15. oktobrī nolēma lūgt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju saskaņā ar EK Līguma 262. pantu iesniegt atzinumu par sekojošu dokumentu: Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam: Eiropas rīcības plāns ekoloģiskajā lauksaimniecībā un ekoloģisku pārtikas produktu ražošanā

Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa, kam bija uzdots veikt priekšdarbus, pieņēma savu atzinumu 2004. gada 16. novembrī. Ziņojuma sniedzējs VOSS kungs.

Komiteja savā 413. plenārajā sesijā 2004. gada 15. un 16. decembrī (2004. gada 16. decembra sēdē) ar 70 balsīm par un 2 balsīm atturoties pieņēma šādu atzinumu:

1. Ievads

1.1 Ekoloģisko lauksaimniecības uzņēmumu skaits Eiropas Savienībā pēdējos piecos gados ir krasi pieaudzis. Laikā no 1985. līdz 2002. gadam platību lielums un uzņēmumu skaits no 100.000 ha un apmēram 6.300 uzņēmumiem 15 Eiropas Savienības dalībvalstīs ir palielinājies līdz attiecīgi 4,4 miljoniem ha un 150.000 uzņēmumiem. Tas atbilst lauksaimniecības platību īpatsvara pieaugumam no 0,1 līdz 3,3 %. Ekoloģisko pārtikas produktu kopējais apgrozījums Eiropā ir aptuveni 11 miljardi eiro un visā pasaulē — aptuveni 23 miljardi eiro.

1.2 Ekoloģisko lauksaimniecību lauksaimnieki ar ieinteresēto patērētāju atbalstu ir īstenojuši praksē kopš 1920. gada. Noturīgs patērētāju pieprasījums specializētajos tirgos nostabilizējās 70. gados. 80. gados aizsākās ekoloģiskās ražošanas izaugsme, veicināšana un kontrole, kā arī produktu pārdošana, piedaloties dažādiem sabiedrības un ekonomikas pārstāvjiem.

1.3 Ar Padomes Regulām (EEC) Nr. 2092/91 Eiropas Savienība, balstoties uz ilggadīgiem priekšdarbiem, ko veica noteicošās, pēc ekoloģiskiem principiem strādājošo lauksaimnieku izveidotās apvienības, izdeva pirmos visā ES spēkā esošos likumdošanas normatīvus ekoloģiskās lauksaimniecības jomā. Tās veicināšanu ES uzsāka 1992. gadā, iekļaujot šo lauksaimniecības formu lauksaimniecības — vides politikā.

1.4 Lauksaimniecības padome 2001. gada jūnijā un 2002. gada decembrī uzaicināja Komisiju iesniegt rīcības plānu ekoloģiskās lauksaimniecības un ekoloģisko pārtikas produktu jomā. Starplaikā Komisija noorganizēja konsultācijas internetā, kurās piedalījās 1.136 pilsoņi un organizācijas. To rezultāti tika integrēti arī Komisijas institūciju darba dokumentā par Eiropas rīcības plāna īstenošanas iespējām ekoloģiski ražotu pārtikas produktu un ekoloģiskās lauksaimniecības jomā. 2003. gada jūlijā notika Eiropas Parlamenta noklausīšanās. 2004. gada janvārī, piedaloties plašam Eiropas valdību un organizāciju, kā arī sabiedrības pārstāvju lokam, notika rīcības plāna dibināšanas pasākums.

1.5 Rīcības plāns ir būtisks ieguldījums Kopējās lauksaimniecības politikas turpmākajā attīstībā un skaidri apraksta šīs lauksaimniecības formas īpašo lomu nākotnes agrārās vides politikā. Tās stiprināšana ir atkarīga no dažādu ekonomikas sektoru un, pirmkārt, pašu ražotāju sadarbības. Tādēļ tās ietvaros ir jāņem vērā uzņēmumu ekonomiskās intereses. Savlaicīga dalībvalstu nacionālo un reģionālo valdības iestāžu līdzdalība būs ļoti nozīmīga programmas panākumiem.

1.6 EESK apsveic Eiropas Rīcības plānu ekoloģiskās lauksaimniecības un ekoloģiski ražotu pārtikas produktu jomā. Tomēr tā norāda, ka ES pārvaldes rīcībā ir jābūt pietiekošiem personāla un materiālajiem resursiem, lai nākotnē varētu apmierinoši pildīt tajā izvirzītos uzdevumus. Šajā sakarā Komiteja ar gandarījumu atzīmē, ka Eiropas Parlaments pirmajā lasījumā ir nolēmis ietvert Rīcības plānu veicināšanas pasākumu, cita starpā, pasākumiem lauksaimniecības izstrādājumu kvalitātes veicināšanai, budžeta postenī.

2. Attiecībā uz Komisijas iesniegtā dokumenta saturu

2.1 Komisija konstatē, ka ekoloģiskā lauksaimniecība ir būtisks ieguldījums dažādos ES politiskajos pasākumos, kas ir orientēti uz augstu vides aizsardzības līmeni. Kā problēmu jomas ir minēts sekojošais: pesticīdi, augu barības vielas, augsnes aizsardzība, sugu aizsardzība, dabas aizsardzība, dzīvnieku aizsardzība un pārtikas produktu drošums.

2.2 Komisija uzskata, ka ir svarīgi pastāvīgi attīstīt tālāk ekoloģiskās lauksaimniecības sektoru un izmantot tirgus potenciālu. Tā ietvaros lauksaimniecības uzņēmumu ienākumu stāvoklim ir jāvelta īpaša uzmanība. Tas ir jādara, ņemot vērā abus ekoloģiskās lauksaimniecības uzdevumus: a) ekoloģisku produktu ražošana, kam sakarā ar atteikšanos no vidi ietekmējošiem darba līdzekļiem un ar to saistīto ražas samazināšanos ir nepieciešams noteikt augstākas cenas, un b) sabiedriskā labuma nodrošināšana, kam nav sasniedzamas tirgus cenas un tādēļ nepieciešams finansējums no sabiedriskajiem līdzekļiem.

2.3 Rīcības plāns paredz trīs galvenos virzienus: — uz informāciju balstīta ekoloģisko pārtikas produktu tirgus attīstība un patērētāju apziņas stiprināšana; — efektīvāka ekoloģiskās lauksaimniecības veicināšana no sabiedrības puses un — ES standartu, ievešanas un kontroles priekšrakstu uzlabošana.

2.4 Plāns paredz kopumā 21 aktivitāti, no kurām divas ir saistītas ar budžetu un pakļautas finansējuma nosacījumam. Rīcības plāna īstenošana ir atkarīga no Komisijas rīcībā esošajiem cilvēkresursiem. Citādā ziņā Komisija nekavējoties var uzsākt nepieciešamo virzīšanos pa iezīmēto vadlīniju. Rīcības plānā nav ietverti nekādi stingri nosacījumi attiecībā uz mērķiem un termiņu plānu.

3. Vispārīgas piezīmes

3.1 Kopējās agrārās politikas reforma

3.1.1 Luksemburgā pieņemtie lēmumi par agrāro reformu 2003. gada septembrī daudziem produktiem paredzēja administratīvās cenu norādes samazināšanu un drošības tīkla vienkāršošanu. Tomēr Komisija paredz lauksaimniecības produktu cenu nostabilizēšanos un pat paaugstināšanos tiešo maksājumu atdalīšanas rezultātā no ražošanas, kas ir agrāro reformu pamats. Tā kā ekoloģisko produktu ražotāju cenas ir atkarīgas no vispārējā ražotāju cenu līmeņa, ekoloģiskajiem uzņēmumiem varētu pavērties jaunas iespējas tirgū nopelnīt. Komiteja vēlas uzsvērt, ka tas būs iespējams vienīgi, ja Kopienas prioritāte tiek uzturēta atbilstošā līmenī attiecībā uz visiem lauksaimniecības produktiem.

3.1.2 Ekoloģiskās lauksaimniecības veicināšana ir atkarīga arī no KLP otrajam pīlāram piešķirto līdzekļu apjoma. Obligāta šīs lauksaimniecības formas veicināšana dalībvalstīs nav paredzēta. EESK konstatē, ka Eiropas valstīs un regionos, kuri veic ekoloģiskās lauksaimniecības un ekoloģiskās pārtikas produktu ražošanas veicināšanu, šī ekonomikas nozare ir ļoti apjomīga un stabila. Būtu uzmanīgi jāizpēta, kāda dinamika veidojas dalībvalstīs līdz ar jaunā Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (EAFRD) īstenošanu.

3.1.2.1 Komiteja ar raizēm seko nākošajiem lēmumiem par Savienības finansu perspektīvu. Īpaši no samazināšanas ir apdraudēti līdzekļi lauku attīstībai. EESK norāda, ka šie līdzekļi ir ļoti nozīmīgi Eiropas lauku reģionu stabilizācijai un inovācijai. Šajā jautājumā Komiteja jau ir izteikusies savā pašiniciatīvas atzinumā par lauku attīstības nākotnes politiku (1) un patreiz izstrādā atzinumu par “Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai” regulas projektu (2).

3.1.3 Uz lauku attīstībai paredzētajiem līdzekļiem pretendējošo interesentu loks arvien paplašinās un pēc desmit jauno dalībvalstu pievienošanās ir kļuvis vēl lielāks. Arī tad, ja līdzekļi pēc modulācijas 80 % apmērā ir jāizlieto šo līdzekļu izcelsmes valstīs, rīcībā esošie papildus finansu līdzekļi ir ļoti ierobežoti.

3.1.4 Vēl vairāk kā pārējām lauksaimniecības aktivitātēm, ekoloģiskajai lauksaimniecībai ir labas iespējas nodrošināt sabiedrību ar precēm. Komiteja mudina Komisiju, Padomi un Parlamentu nodrošināt, lai 2003. gada jūnijā nolemtās KLP pārmaiņas neapdraudētu labo augsnes izmantošanas praksi un aicina, lai otrajam pīlāram un lauku attīstībai tiktu paredzēti pieteikami finansu līdzekļi, lai būtu iespējams atbilst Kopienas prioritāšu ievērošanai.

4. Īpašas piezīmes

4.1 Ekoloģiskas izcelsmes pārtikas produktu tirgus

4.1.1 Ekoloģiski produkti no patērētāju viedokļa

4.1.1.1 Ekoloģiskās lauksaimniecības tirgus dalībnieki, sevišķi, ražotāji, jau ir iekarojuši ievērojamu pārtikas produktu tirgus daļu, kas pēc EESK vērtējuma vairs ne visās dalībvalstīs ir pietiekami nodefinēta, lietojot apzīmējumu “tirgus niša”. Gan daudzos ES reģionos, gan dažu produktu ražošanas jomā ekoloģisko uzņēmumu vai produktu īpatsvars jau ir ļoti liels. Piemēram, ļoti daudzas bērnu pārtikas ražošanā izmantojamās izejvielas jau tie ražotas tikai ar ekoloģiskām metodēm.

4.1.1.2 Eiropā ir vietas, kur ekoloģisko pārtikas produktu ražošana, apstrāde, tirgus apguve, kā arī šai sektorā veiktie pētniecības un kvalifikācijas celšanas pasākumi izceļas ar īpašu intensitāti gan reģionāli, gan ar specifiskiem produktiem. Cēlonis tam var būt dabiskās reģionālās īpatnības vai dinamiska vietējās ekonomikas pārstāvju “saspēle”. Komiteja aicina Komisiju Rīcības plānā šiem Eiropā sastopamajiem epicentriem ekoloģiskajā lauksaimniecībā pievērst īpašu uzmanību.

4.1.1.3 Ekoloģisko pārtikas produktu ražošana ir izrādījusies eksistences nodrošināšanas iespēja daudziem uzņēmumiem, kas darbojas ne tikai lauksaimniecībā, bet arī pārstrādes un pārdošanas sektoros.

4.1.2 Tirgus mehānismi

Augstākas izmaksas ekoloģisko produktu realizācijas ķēdē, protams, rada arī cenu palielināšanos ražošanas, pārstrādes un mazumtirdzniecības sektorā. Tādēļ Komiteja uzskata par apsveicamu iniciatīvu veidot reģionālas un pārstrādes un realizācijas struktūras, jo tādējādi ražotāji un patērētāji atrodas cits citam tuvāk un cenu veidošanās mehānismi ir kontrolējami. No otras puses, nedrīkst ignorēt arī to, ka dažās dalībvalstīs pārtikas produktu tirdzniecībā ir radušās ievērojamas koncentrācijas tendences, kā rezultātā tiek izdarīts jūtams spiediens arī uz ražotāju cenām ekoloģisko produktu jomā.

4.1.3 Uz informāciju balstīts pieprasījums

EESK īpaši atbalsta 1. aktivitātē ierosinātos pasākumus informācijas un noieta veicināšanai. Taču tajos ir jāiepludina atsevišķu dalībvalstu pieredze, jo sabiedriskās ēdināšanas iestādes, uzņēmumu un skolu ēdnīcas utt. ir pakļautas īpašam spiedienam iepirkuma cenu ziņā. Izcilu tirgu daļu veido sabiedriskās ēdināšanas iestādes, kas apkalpo bērnus, gados vecus un slimus cilvēkus.

4.1.4 Tirgus problēmas atšķirīgo standartu dēļ

Paredzētā interneta datu bāzes izveidošana, kas kalpotu dažādu nacionālo un reģionālo priekšrakstu salīdzināšanai, varētu būt noderīgs instruments, lai veicinātu preču apmaiņu kopējā tirgū. Taču prasības pēc pilnīgas visu atšķirību likvidēšanas būtu pārmērīgas. Šīm atškirībām nereti ir ar konkrēto reģionu, sektoru vai kultūru saistītas saknes un tās ir kā dzinējspēks inovācijām un standartu un produktu kvalitātes tālākai attīstīšanai.

4.1.5 Piedāvājuma un pieprasījuma uzraudzība un analīze

Pastiprināta statistisko datu apkopošana par ekoloģisko produktu ražošanu un tirgu (aktivitāte 3) ir saprātīgs risinājums. Taču, savācot un apstrādājot datus un veicot šo papildus datu apkopošanu, ir jāpievērš uzmanība tam, lai tirgus partneri (nelielāki tirdzniecības uzņēmumi no patērējošās puses un daudzi mazie un vidējie lauksaimniecības uzņēmumi no piedāvājošās puses) no apkopotajiem datiem varētu gūt vienlīdz lielu labumu vai vismaz lai tam nebūtu būtiska nelabvēlīga ietekme uz lauksaimniecības uzņēmumiem. Joprojām jācenšas panākt šī sektora statistisko datu apkopošanu un publicēšanu jaunajās dalībvalstīs.

4.2 ES politika un ekoloģiskā lauksaimniecība

4.2.1 Ekoloģiskā lauksaimniecība Kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros

Komiteja izvirza jautājumu, vai Eiropas daudzfunkcionālās lauksaimniecības modelis, kurā ekoloģiskajai lauksaimniecībai ar tās vides pakalpojumiem ir svarīgs ieguldījums, pietiekoši izvirzīta priekšplānā PTO starptautiskajās sarunās, lai nodrošinātu kopīgās lauksaimniecības politikas dzīvotspēju un, it īpaši, lai paturētu KLP 2. pīlāra atbalstus “zaļajā kastē”.

4.2.2 Lauku reģionu attīstība

Papildus tiešsaistes pārskata sastādīšanai par visiem ES pasākumiem (aktivitāte 5), tiek ierosināts pieskaņot ar higiēnu un veselības aizsardzību saistītos standartus, ko pielieto mazie un vidējie pārtikas produktu pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumi, īpašajam riska potenciālam, lai veicinātu ekoloģisko pārtikas produktu ražošanu to atrašanās vietas tuvumā. Lielu apjomu pārstrādātājiem piemērojamie standarti mazajiem uzņēmumiem, kas izmanto roku darbu, bieži vien nav īstenojami. Nereti tie nostrādā kā barjera investīciju piesaistīšanai un tādējādi kavē darba vietu radīšanu lauku reģionos. Komiteja īpaši akcentē nepieciešamību pēc pieskaņotiem standartiem, ko piemēro gan ekoloģisko, gan tradicionālo produktu mazajiem amatniecības tipa reģionālajiem pārstrādātājiem un tirgotājiem. Tādēļ tiem jāgūst labums no pārstrādes uzņēmumiem spēkā esošajiem izņēmuma noteikumiem. Augstākā prioritāte EESK, protams, paliek to pārtikas drošības pamatprincipu ievērošana, kas izklāstīti Baltajā grāmatā par pārtikas un sanitāro drošību un jaunajiem pieņemtajiem noteikumiem.

4.2.2.1 Sakarā ar pie aktivitātes 6 ierosināto iniciatīvu veicināt ekoloģiskās lauksaimniecības iedibināšanos galvenokārt ekoloģiski apdraudētajos reģionos jāpievērš uzmanība tam, lai tas neradītu nesabalansētu piedāvājuma situāciju un no tās izrietošus, politisku apstākļu veicinātus konkurences kropļojumus ekoloģiskās lauksaimniecības sektorā. Ir jābūt pietiekami izklāstītiem apgrūtinātajiem kultivēšanas nosacījumiem šajos reģionos.

4.2.2.2 EESK uzskata, ka Rīcības programmā nav ņemta vērā ekoloģiskās lauksaimniecības un pārtikas sektora lielā nozīme nodarbinātības situācijas uzlabošanā, sevišķi, lauku reģionos. Eiropas dalībvalstīs veiktie pētījumi ir parādījuši, ka lauksaimniecībā nodarbināto eksistences pamats slēpjas gandrīz tikai ekoloģiskajā zemkopībā un tai pakārtotajās un ar to saistītajās nozarēs. Tāpat Komiteja arī uzsver, ka visiem lauksaminiecības kvalitātes produktiem ar reģionālo izcelsmes apzīmējumu ir pozitīva ietekme uz lauku teritorijas attīstību.

4.2.2.3 Profesionālā izglītība un kvalifikācijas celšana, kā arī konsultācijas tiek aprakstītas pie aktivitātes 6. Lai stiprinātu šīs ražošanas metodes, kā arī ekoloģisku produktu pārdošanu un apstrādi, lauku attīstības ietvaros ir nepārprotami jāakcentē informācijas un zināšanu apmaiņas nozīme.

4.3 Pētniecība

4.3.1 Ekoloģiskā zemkopība var nodrošināt mums tādu lauksaimniecības procesu, kura ietvaros tiek mērķtiecīgi izmantotas un attīstītas tikai tās metodes, instrumenti un tehnikas, kurām ir pēc iespējas mazāka ietekme uz apkārtējo vidi.

4.3.2 Komiteja saskata īpašo izaicinājumu, kas slēpj no sabiedriskiem līdzekļiem finansēta pētniecība ekoloģiskās lauksaimniecības vajadzībām. Izpētes sektoriem, kuros tiek izdarītas mazas privātā ekonomikas sektora investīcijas un kuri sabiedrībai ir ļoti nozīmīgi, ir jākļūst par galvenajām valsts atbalstītajām pētniecības jomām. ES Pētniecības programmā ekoloģiskai lauksaimniecībai būtu jāpiešķir prioritārs statuss — tāpat kā tehnikas izmantošanas seku novērtējumam.

4.3.3 Komiteja apsveic pētniecības izveidi ekoloģiskās lauksaimniecības jomā. Ir diferencēti jānoformulē šīs pētniecības mērķi un jāpārbauda to koherence ar citām Kopējās agrārās politikas jomām. Izglītība, zināšanu apmaiņa un starpnozaru zinātnes nozīmīgumus kā sekmīgas ekoloģisko pārtikas produktu sektora attīstības priekšnoteikumi Komisijas ierosinātajā rīcības programmā jāakcentē skaidrāk, liekot uz tiem uzsvaru arī finansiālā ziņā.

4.3.4 Pastāv krasa nepieciešamība pēc ekoloģiskas ievirzes izpētes audzēšanas jomā — gan attiecībā uz kultūraugiem, gan mājdzīvniekiem. Šeit runa ir arī par pielāgotu sugu un šķirņu attīstīšanu, lai nodrošinātu noieta potenciālu.

4.4 Normas un kontrole — integritātes nodrošināšana

4.4.1 Regulas koncepcija

Faktu, ka, neskatoties uz eksistējošām ekoloģiskās lauksaimniecības regulām, līdz šim vēl nav definēti pamatprincipi, ir iespējams izskaidrot tikai vēsturiski. Dažās dalībvalstīs ar izseni izkoptām tradīcijām šajā lauksaimniecības jomā pamatprincipi ir noteikti jau sen. Šeit būtu nepieciešams izskaidrojums, kam seko definīcija (aktivitāte 8), piesaistot IFOAM (3) pieredzi. Komiteja šeit īpaši vēlētos redzēt, ka tiek ņemta vērā arī vēsturiskā attīstība jaunajās dalībvalstīs.

4.4.1.1 Šeit jāņem vērā tas, ka dažu nacionālo ekoloģiskās lauksaimniecības organizāciju izpratnē līdzās ekoloģiskajiem kritērijiem koncepcijā ietilpst arī sociāli ekonomiskie principi, piemēram, vērtīgu, sociāli stabilu darba vietu radīšana lauku reģionos. Tādēļ vienmēr pakāpeniski jāpārbauda regulu pieskaņošana ekoloģiskajai lauksaimniecībai, it īpaši ievērojot katrā atsevišķā gadījumā pielietojamos pamatprincipus, nosakot pārejas noteikumus un paredzot galīgo datu nodrošināšanu (aktivitāte 9).

4.4.2 Normu pielietojuma joma ekoloģiskajā ražošanā

Līdzās vienkāršotu un harmonizētu audzēšanas noteikumu pielietošanai augkopībā un lopkopībā jāpievērš uzmanība tam, lai saglabātos mazo un vidējo lauksaimniecības uzņēmumu ietekme uz kultivēšanas attīstību un izvairītos no līdzīgu monopola rakstura struktūru veidošanās, kā tas ir noticis, piemēram, daudzu kultūraugu audzēšanā un putnkopībā, kur šo uzņēmumu nodrošināšana ar ekoloģiskajai lauksaimniecībai piemērotām šķirnēm jau ir kļuvusi neiespējama. Īstenojot tālāk attīstītos dzīvnieku aizsardzības standartus, jāpadomā par vienlaicīgu atbalstīšanu ar investīcijām, jo nereti tas ir saistīts ar dārgām kūts aprīkojuma pārbūvēm vai jaunbūvēm. Augkopības jomā joprojām pietrūkst krustošanas noteikumu reģiona tradicionālajām šķirnēm vai vecajām kultūraugu šķirnēm, kas vairs nav iekļautas Šķirņu reģistrā. Komiteja izsaka savu nožēlu par to un aicina Komisiju veikt nepieciešamos pasākumus trūkstošo noteikumu izdošanai.

4.4.2.1 Pie aktivitātes 10 (pēdējā atkāpe) ir jēdzieniskā ziņā jānoskaidro, vai ar “bioloģisko daudzveidību” ir domāti kultūraugi un lopkopībā izmantojamie dzīvnieki, vai arī šis jēdziens ir jāsaprot plašāk un jāattiecina uz visu floru un faunu kopumā. Taču EESK norāda arī, ka minētā saglabāšana saskaņā ar KLP mērķiem nevar būt tikai uz ekoloģiskiem principiem saimniekojošo uzņēmumu uzdevums.

4.4.2.2 Neskatoties uz to, ka enerģijas un resursu ziņā ekonomiskas metodes veido ekoloģiskās lauksaimniecības kodolu, EESK noraida atsevišķu standartu ieviešanu šai jomā. Šeit prioritāte ir piešķirama efektīvām visas lauksaimniecības un visas ekonomikas kopējām vadlīnijām.

4.4.2.3 Pirmo ES ekoloģisko direktīvu radīšana tādiem produktiem kā vīns un akvakultūras ir nepārprotami apsveicama. Komiteja šeit īpaši saskata arī pozitīvo ietekmi uz sektoru tradicionālajām metodēm.

4.5 Aktivitātes 11 ietvaros ierosināto neatkarīgas ekspertu komisijas izveidi tehniskām konsultācijām Komiteja atbalsta, ja tajā atbilstošā formā tiks iesaistītas arī ieinteresētās personas, respektīvi, lauksaimnieki, pārstrādātāji un patērētāji, lai nodrošinātu iedzīvotāju uzticēšanos šāda veida komisijai. Taču trūkst noteiktu norāžu attiecībā uz termiņiem, mērķiem un nepieciešamajiem budžeta līdzekļiem, kas nepieciešami sekmīgai šīs aktivitātes īstenošanai.

4.6 Ģenētiski modificēti organismi

4.6.1 Komiteja izsaka nožēlu, ka Rīcības programma šajā punktā nodarbojas tikai ar robežvērtībām un nesniedz kopējo koncepciju koeksistences kā Eiropas ekoloģiskās lauksaimniecības eksistences priekšnoteikuma nodrošināšanai.

4.6.2 ĢMO izmantošanas aizliegumam ekoloģiskajā lauksaimniecībā ir īpaša nozīme pašreizējās diskusijās par koeksistences noteikumiem. Šajā punktā ietvertajiem ieteikumiem var lielā mērā sekot. Pārējā ĢMO brīvās lauksaimniecības daļa (tradicionālā un ekoloģiskā) nedrīkst tikt apgrūtināta ar ĢMO atļaušanu radītajām izmaksām vai mazākiem ienākumiem.

4.6.3 Vispārējiem ekoloģiskajā lauksaimniecībā izmantoto sēklu limitētajiem parametriem ir jāatrodas pierādāmajās robežas (aktivitāte 12). Pēc Komitejas domām, pierādāmās robežas kā noteiktais limits ir piemērojamas arī tradicionālajām ĢMO nesaturošajām sēklām. Pretējā gadījumā arī ekoloģiskajos produktos būtu jābaidās no strauji pieaugošas ĢMO sastāvdaļu klātbūtnes, kā rezultātā tiktu apdraudēti Eiropas ekoloģiskās lauksaimniecības pamatprincipi. Sakarā ar lauksaimnieciski izmantojamām platībām, kas sniedzas līdz nacionālajām robežām ES iekšienē, un brīvo preču apgrozījumu arī šeit ir nepieciešama harmonizācija.

4.7 Kontroles sistēmas

Aktivitātē 13 paredzētajam uz risku orientētu principu pielietojumam kontroles uzlabošanā ir jāpiekrīt. EESK norāda uz to, ka Rīcības plāna vācu versijā, atšķirībā no tā angļu redakcijas, runa ir par to, ka lielākais risks saistībā ar maldinošu praksi ir meklējams pie lauksaimniecības produktu ražotājiem. EESK lūdz steidzami to izlabot. Daudz vairāk uzmanības riska analīzē un riska menedžmentā ir jāpievērš neaizsargātajiem flangiem sagatavojošajos un pakārtotajos sektoros, piemēram, pārstrādē un tirdzniecībā. Kontroles sistēmas uzlabošanai ir jānotiek ar minimālu birokrātisko ieguldījumu un nelielām izmaksas. Šeit varētu noderēt efektīvs un sazarots kontroles organizāciju tīkls.

4.8 Ievešana

4.8.1 Attīstot tālāk noteikumus par ekoloģiski ražotu produktu ievešanu, jāņem vērā pieaugošais ĢMO klātbūtnes risks.

4.8.2 Komiteja iesaka lielāku uzmanību pievērst Vidusjūras piekrastes reģiona ekonomiskās telpas attīstības veicināšanai, īpaši ņemot vērā ekoloģiskās lauksaimniecības iespējas. Ir svarīgi stiprināt ekoloģisko produktu audzēšanas centrus un veicināt to sazarotību.

4.8.3 Konkurences iemeslu dēļ un sevišķi tādēļ, lai saglabātu Eiropas ekoloģiskās lauksaimniecības izredzes tirgū, nav attaisnojams tas, ka starptautiskajā tirdzniecības nolīgumā ekoloģiskajiem produktiem tiek paredzētas plašākas koncesijas, nekā tas ir tradicionālo produktu ievešanai.

5. Kopsavilkums

5.1 Komiteja uzskata par apsveicamu to, ka ir iesniegts Eiropas Rīcības plāns ekoloģiskās lauksaimniecības un ekoloģiski ražotu pārtikas produktu jomā. Tādējādi Komisija attaisno ne tikai Lauksaimniecības padomes, bet arī daudzu pilsoņu cerības. Ar “Cross Compliance” (kondincionalitāte) ieviešanu un ar lauksaimniecības un ekoloģijas labāko prakšu kritēriju ieviešanu, tiks uzstādītas augstākas prasības Eiropas lauksaimniecības politikas uz apkārtējo vidi orientētajai attīstībai.

5.2 EESK apsveic mērķtiecīgas tirgus kampaņas un patērētāju informēšanu. Taču tā cer sagaidīt, ka nepastiprināsies valdošā asimetrijas pārtikas produktu tirdzniecībā un apstrādē.

5.3 Nodarbinātības perspektīvu un sabiedrisko labumu ražošanas ziņā nozīmīgais sektors ir atbilstoši jāņem vērā ELER programmā to pasākumu ietvarā, kas veltīti lauksaminiecības produktu kvalitātei.

5.4 Normu un kontroles harmonizācijas centieni nedrīkst apgrūtināt uzņēmumus un ignorēt reģionālās īpatnības. ES logotips gan uz ES, gan trešo valstu precēm nedrīkst būt par šķērsli izcelsmes marķējumam.

5.5 Jautājumā par koeksistenci ar ģenētiski modificētiem organismiem trūkst atbildes, kā turpmāk būs iespējams nodrošināt ekoloģisko ražošanu visā Eiropā. Šī iemesla dēļ ĢMO klātbūtnes limits visās sēklās ir jānosaka pierādāmajās robežās.

5.6 Ekoloģiskajai lauksaimniecībai ir jāpiešķir lielāka prioritāte ES Pētniecības ietvara programmā. Lielā visas sabiedrības interese un ierobežotie privātie pētniecības līdzekļi šajā sektorā prasa lielāka svarīguma piešķiršanu.

5.7 Politiskās lēmējinstances Eiropas līmenī ir sākušas ar Eiropas Parlamenta lēmumu par budžeta posteņa līdzekļu piešķiršanu Rīcības plānam lauksaimniecības izstrādājumu kvalitātes veicināšanai samazināt minētos deficītus personāla un materiālo resursu jomā.

5.8 EESK ar raizēm seko diskusijai par finansu perspektīvu. Līdzekļu samazināšana lauku attīstībai atsviestu atpakaļ arī Eiropas ekoloģisko lauksaimniecību un ekoloģisko lauksaimniecības produktu sektoru.

Briselē, 2004. gada 16. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas prezidente Anne Marie SIGMUND

(1) EESK pašiniciatīvas atzinums par “KLP 2. pīlārs: lauku teriroriju attīstības politikas pieņemšanas perspektīvas (Salcburgas konferences turpinājums)”

(2) EESK izstrādāšanā esošais atzinums par “Padomes regulas priekšlikums par atbalstu lauku attīstībai, izmantojot eiropas lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA)”

(3) International Federation of Organic Agricultural Movements (Starptautiskā bioloģiskās lauksamniecības kustību asociācija).