LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 318/121

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Zaļā grāmata “No problēmām uz iespējām: virzība uz vienotu stratēģisko satvaru ES pētniecības un inovāciju finansējumam” ”

COM(2011) 48 galīgā redakcija

2011/C 318/20

Ziņotājs: Gerd WOLF kgs

Līdzziņotājs: Erik SVENSSON kgs

Eiropas Komisija saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pantu 2011. gada 9. februārī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Zaļā grāmata “No problēmām uz iespējām: virzība uz vienotu stratēģisko satvaru ES pētniecības un inovāciju finansējumam” ”

COM(2011) 48 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Vienotā tirgus, ražošanas un patēriņa specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2011. gada 23. jūnijā.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 473. plenārajā sesijā, kas notika 2011. gada 13. un 14. jūlijā (13. jūlija sēdē), ar 122 balsīm par un 5 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Kopsavilkums un ieteikumi

1.1 Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja atzinīgi vērtē Komisijas izstrādāto zaļo grāmatu un tajā noteiktos mērķus, apstiprina savus par šo jautājumu iepriekš pieņemtos atzinumus un, atsaucoties uz ekspertu ziņojumu par Septītās pamatprogrammas starpposma novērtējumu, iesaka Komisijai it sevišķi:

1.1.1 veicot papildus strukturālus pasākumus Komisijas iekšienē un to atbalstošajās padomdevējās iestādēs, izstrādāt integrētu stratēģiju pētniecībai un inovācijām, vienlaikus saglabājot abu jomu individuālās īpatnības un specifiskos darbības nosacījumus;

1.1.2 beidzot palielināt turpmāko budžetu pētniecības un inovāciju veicināšanai tiktāl, lai šīm jomām veltītā kopējā budžeta daļa arī faktiski atbilstu tām piedēvētajai nozīmībai un svarīgajai lomai stratēģijā “Eiropa 2020”, kā arī tiktu ņemts vērā to sviras efekts, ar kuru stimulē un integrē dalībvalstīs pieņemto atbalsta politiku;

1.1.3 vienkāršot nepieciešamās administratīvās procedūras, padarīt elastīgāku un ātrāku lēmumu pieņemšanas procesu, kā arī attiecīgi pielāgot Komisijas ierēdņu speciālās zināšanas un pilnvaras;

1.1.4 galveno uzmanību pievērst starptautiskiem uzdevumiem, kuri, pateicoties resursu un speciālo zināšanu apvienošanai pārrobežu līmenī, rada Eiropas mēroga pievienoto vērtību, piemēram, kopīgi pētījumi;

1.1.5 orientēt struktūrfondu atbalstu uz reģioniem, kas to līdz šim saņēmuši nepietiekamā mērā, lai tajos veidotu izcilības bāzi un tai steidzami nepieciešamās struktūras, kā arī uzlabotu saikni starp struktūrfondiem un pamatprogrammu;

1.1.6 veicināt “svarīgo pamattehnoloģiju” izstrādi, bez kurām ES nespētu nedz pastāvēt pasaules konkurencē, nedz arī risināt sabiedrībai nozīmīgās problēmas;

1.1.7 novirzīt 20 % no turpmākā Astotās pamatprogrammas kopējā budžeta uz to budžeta daļu, kuru pārvalda Eiropas Pētniecības padome;

1.1.8 veicināt lielo pētniecības un izstrādes infrastruktūru (ESFRI saraksts) izbūvi un uzturēšanu;

1.1.9 veicināt inovācijas pilnā apmērā, tostarp arī sociālajā jomā, tautsaimniecībā, darba vietās un radošajās nozarēs;

1.1.10 uzlabot atbalsta nosacījumus MVU un mikrouzņēmumiem, lai tiem atvieglotu piekļuvi un dalību atbalsta programmās un to instrumentos;

1.1.11 izveidot un attīstīt pietiekami liela riska kapitāla pamatu, kuram ir viegli piekļūt, it īpaši MVU; tādēļ turpināt pilnveidot un pielāgot arī riska dalīšanas finanšu mehānismu;

1.1.12 pārdomāt valsts atbalsta sistēmu, kā arī konkurences noteikumus un ar publisko iepirkumu saistītos noteikumus, ņemot vērā to ietekmi uz kopējo inovāciju procesu, kā arī attiecīgo speciālo zināšanu bāzes un publiskā un privātā sektora partnerību izveidi.

1.2 Komiteja turklāt aicina dalībvalstis arī ierobežota budžeta apstākļos sniegt savu pamata ieguldījumu stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanā un vairāk ieguldīt izglītībā (it sevišķi universitātes), pētniecībā, attīstībā un inovācijās, lai beidzot izpildītu labi zināmās un jau Lisabonas stratēģijā noteiktās “saistības 3 % apjomā” un, ja iespējams, pat pārsniegtu šo mērķi.

2. Komisijas paziņojuma kopsavilkums

2.1 Zaļās grāmatas mērķis ir rosināt publisku diskusiju par galvenajiem jautājumiem, kuriem būs svarīga nozīme turpmākajās ES pētniecības un inovāciju finansējuma programmās.

2.2 Zaļajā grāmatā Komisija paudusi mērķi panākt uzlabojumus šādās jomās:

— precizēt mērķus un to īstenošanu;

— samazināt sarežģītību;

— palielināt pievienoto vērtību un lietderību, un izvairīties no divkārša darba un sadrumstalotības;

— vienkāršot līdzdalību;

— paplašināt iespējas dalībai ES programmās — nodrošināt plašāku piekļuvi;

— ar ES atbalsta palīdzību palielināt konkurētspēju un ietekmi uz sabiedrību.

2.3 Tāpēc Komisija vēlas izstrādāt kopīgu stratēģiju, kas aptvertu visas ES programmas pētniecības un inovāciju finansēšanai, kuras pašreiz ietilpst Septītajā pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammā, Konkurētspējas un jauninājumu pamatprogrammā (CIP) un ES iniciatīvās inovāciju jomā, piemēram, Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts (EIT).

2.4 Zaļajā grāmatā ir uzskaitīti 27 konkrēti jautājumi, kas attiecas uz šādām jomām:

— kopdarbs stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanai;

— sabiedrības problēmu risināšana;

— konkurētspējas stiprināšana;

— Eiropas zinātniskās bāzes un Eiropas Pētniecības telpas stiprināšana.

2.5 Šo programmas elementu līdzšinējais finansējums pašreizējā plānošanas periodā (2007.–2013. gads) ir šāds:

— Septītā pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogramma: 53,3 miljardi euro;

— Konkurētspējas un jauninājumu pamatprogramma (CIP): 3,6 miljardi euro;

— Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts (EIT): 309 miljoni euro;

— kohēzijas politika: apmēram 86 miljardi euro (gandrīz 25 % no struktūrfondu kopējā budžeta).

3. Vispārīgas piezīmes

3.1 Atbilstīgi 2010. gada 26. novembra un 2011. gada 4. februāra Padomes lēmumiem, kā arī zemāk minētajiem iepriekšējiem EESK atzinumiem Komiteja atzinīgi vērtē un atbalsta Komisijas publicēto zaļo grāmatu un nodomu apvienot vienotā stratēģiskā satvarā visus instrumentus pētniecības un inovāciju veicināšanai. Lai stiprinātu Eiropas konkurētspēju, labklājību un sociālos sasniegumus, kā arī risinātu nozīmīgas sabiedriskās problēmas, būtisks priekšnosacījums ir minētajiem mērķiem atbilstoša, apjomīga un efektīva ES līmeņa atbalsta programma.

3.2 Taču tas, pirmām kārtām, nozīmē turpmākajā kopējā ES budžetā paredzēt arī pietiekamus šiem prioritārajiem mērķiem un to īstenošanai vajadzīgos līdzekļus. Turpmākais budžets pētniecības un inovāciju veicināšanai jāpalielina tiktāl, lai šīm jomām veltītā kopējā budžeta daļa reāli atbilstu tām piedēvētajai nozīmībai un svarīgajai lomai stratēģijā “Eiropa 2020”, kā arī ņemot vērā šo nozaru stimulējošo un integrējošo ietekmi uz tikpat nozīmīgo atbalsta politiku dalībvalstu līmenī.

3.3 Komiteja jau 2007. gada izpētes atzinuma “Eiropas potenciāla atbrīvošana un stiprināšana pētniecības, izstrādes un inovācijas jomā” (1) virsrakstā ir minējusi stratēģijas “Eiropa 2020” galveno uzdevumu, un tieši minētā mērķa īstenošanai ir jāizstrādā kopēja stratēģija ES pētniecības un inovāciju finansējumam

3.4 Taču tas nenozīmē šīs abas kategorijas apvienot vai pakārtot vienu otrai, bet gan panākt, lai pētniecība un inovācija ar kopējas stratēģijas palīdzību pēc iespējas atbalstītu un bagātinātu viena otru.

3.5 Atbilstoši tam un balstoties uz šo nosacījumu, Komiteja atbalsta arī 2.5. punktā minētos mērķus.

3.6 Par šiem mērķiem un ar tiem saistītajiem sarežģītajiem jautājumiem Komiteja pēdējo gadu laikā ir izstrādājusi vairākus nozīmīgus atzinumus, proti:

— “Zaļā grāmata par Eiropas pētniecības telpu — jaunas perspektīvas un turpmākie pasākumi” (2);

— “Pētniecības iestāžu, rūpniecības nozaru un MVU sadarbība un zināšanu nodošana — būtiski inovācijas procesa priekšnosacījumi” (3);

— “Kopienas tiesiskais regulējums, ko piemēro Eiropas pētniecības infrastruktūrai (ERI)” (4);

— “Ceļā uz pētniecības kopīgu plānošanu — sadarbība kopīgu problēmu efektīvākai risināšanai” (5);

— “Eiropas stratēģiskie pamatnorādījumi starptautiskai sadarbībai zinātnes un tehnoloģiju jomā” (6);

— “Informācijas un sakaru tehnoloģiju neskartās zemes — stratēģija nākotnes un jauno tehnoloģiju pētniecībai Eiropā” (7);

— “Kopienas inovāciju politikas pārskatīšana mainīgajā pasaulē” (8);

— “Ieguldījumi zemu oglekļa emisiju tehnoloģiju attīstībā (SET plāns)” (9);

— “Kopējas stratēģijas izstrādāšana svarīgām pamattehnoloģijām ES” (10);

— “Pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošana” (11);

— “Inovatīvas darba vietas — produktivitātes un kvalitatīvu darba vietu avots” (13);

— “Starpposma novērtējums par Septīto pamatprogrammu / riska dalīšanas finanšu mehānismu” (14).

Minētajos atzinumos jau ir sniegti konkrēti ieteikumi par lielāko daļu zaļajā grāmatā minēto mērķu un jautājumu. Tāpēc Komiteja konkrēti norāda uz iepriekšējiem atzinumiem, tos atkārtoti apstiprina un lūdz tos uzskatīt par šā atzinuma daļu. Ņemot vērā arī ekspertu ziņojumu par Septītās pamatprogrammas (15) starpposma novērtējumu, turpinājumā minētas atsevišķas piezīmes, atkārtojot vai papildinot norādītajos atzinumos pausto viedokli.

3.7 Zaļajā grāmatā iekļautais un šeit 4. punktā apskatītais jautājumu apkopojums rada iespaidu, ka Komisija ir paredzējusi radikāli mainīt līdzšinējo finansēšanas un prioritāšu noteikšanas kārtību. Atkārtoti apstiprinot atzinumā “Pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošana” pausto nostāju, Komiteja īpaši iesaka pēc būtības saglabāt (16) un stiprināt līdz šim sekmīgo ES atbalsta instrumentu (it sevišķi kopīgo pētījumu) tik ļoti nepieciešamo nepārtrauktību un uzticamību, nevis apdraudēt to, veicot pārāk lielas izmaiņas.

3.7.1 Galvenokārt veicot papildus strukturālus pasākumus Komisijas iekšienē un to atbalstošajās padomdevējās iestādēs, ir jānodrošina vienots stratēģiskais satvars. Tāpēc administratīvā un saturiskā ziņā būtu jāapvieno, piemēram, līdzšinējās pētniecības pamatprogrammas, Konkurētspējas un jauninājumu pamatprogrammas (CIP), kā arī Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūta (EIT) pasākumi.

3.7.2 Komiteja jau vairākkārt uzsvērusi, ka tādēļ nepieciešams, lai Komisijas ierēdņi, kas nodarbojas ar attiecīgajām programmām, un Komisijas uzdevumā strādājošo aģentūru darbinieki, pateicoties veikumam attiecīgajā profesionālajā jomā, būtu starptautiskā mērogā atzīti eksperti, kuriem tiek nodrošināta pietiekama rīcības brīvība lēmumu pieņemšanā un iniciatīvu īstenošanā, lai viņi lietpratīgi un kompetenti palīdzētu sekmīgi īstenot šo kopējo stratēģiju (17). Izvirzīto mērķi nav iespējams sasniegt, tikai nosakot šauru un stingru noteikumu kopumu (18) (it īpaši, ja to paredz kā vienīgo ceļu), bet gan nodrošinot uzticamību un vienlaikus arī elastību, kā arī konkrētas speciālās zināšanas un pieredzi.

3.7.3 Komiteja vairākkārt ir uzsvērusi stratēģijas “Eiropa 2020” izšķirošo nozīmi inovāciju jomā. Taču Komiteja vienlaikus arī atkārto, ka jauninājumi ne vienmēr ir lineāra procesa rezultāts, proti, vispirms pētniecība un tad inovācija, bet gan rodas dažādu sākotnējo apstākļu mijiedarbībā un savstarpējā ietekmē (19), kā arī aptver dažādus sociālus un ekonomiskus aspektus. Tas jo īpaši attiecas uz jauninājumiem pakalpojumu jomā, kurus lielākoties stimulē jaunas lietotāju vajadzības, kā arī sociālās ekonomikas uzņēmumos, kuri reaģē uz sabiedrības vajadzībām. Tas attiecas arī uz inovācijām darba vietā (20), kuras attīsta vai sarunās panāk sociālie partneri, kā arī uz inovācijām projektēšanas un radošajās nozarēs. Eiropas stratēģija invaliditātes jomā (2010–2020) (Komisijas paziņojums) ir vēl viens svarīgas inovāciju jomas piemērs valsts un privātiem pakalpojumu sniedzējiem, kuri nodrošina cilvēkiem ar invaliditāti pieejamas preces un pakalpojumus, lai viņi pilnībā spētu iekļauties Eiropas sabiedrībā.

3.7.4 Komiteja turklāt norāda, ka pētniecība un zinātne ir izšķirošie kultūras elementi, kas raksturo Eiropas attīstību, kura aizsākās ar apgaismības laikmetu. Lai gan pētniecība un zinātne ir svarīgs priekšnosacījums inovāciju izstrādē, tās ir uzskatāmas par Eiropas civilizācijas un kultūras atsevišķām kategorijām, un kā tādas ir jāsaglabā un jāveicina. Inovācijas nedrīkst ietilpināt pētniecības kategorijā, tāpat kā pētniecību nedrīkst pakārtot inovācijām (21). Tā būtu Eiropas pamatvērtību kopuma noplicināšana kultūras jomā.

3.7.5 Būtiska pētniecības un inovāciju atšķirība ir dažādie “spēles noteikumi”, kuriem pakļautas attiecīgi ar zinātni un pētniecību, no vienas puses, un ar inovācijām, no otras puses, saistītās puses un darba pasaules (“kultūras”). Šajā sakarā jānorāda uz atzinumu “Pētniecības iestāžu, rūpniecības nozaru un MVU sadarbība un zināšanu nodošana — būtiski inovācijas procesa priekšnosacījumi”, kurā aplūkoti šie dažādie aspekti (22). Tāpēc kopīgajā stratēģijā jāmeklē risinājumi, kuros ir ņemtas vērā minētās atšķirības, kuri būtu tām atbilstoši un vienlaikus ļautu veicināt visu inovāciju procesu.

3.7.6 Tieši tādēļ ir ļoti svarīgi uzturēt un veicināt labus kontaktus un abu nozaru personāla, kā arī pieredzes apmaiņu. Komiteja norāda uz savu atzinumu par starpposma novērtējumu (23), kurā Komiteja aplūko trīs paredzētos atbalsta virzienus, proti, “zinātne zinātnei” (Science for science) — darba kārtību nosaka pētnieki; “zinātne konkurētspējai” (Science for competitiveness) — darba kārtību nosaka rūpniecības nozares; “zinātne sabiedrībai” (Science for society) — darba kārtību nosaka pilsoniskās sabiedrības organizācijas.

3.8 Atsaucoties uz iepriekšējām piezīmēm par Komisijas vispārīgo apgalvojumu attiecībā uz Eiropas pētniecības un izstrādes fragmentāciju Komiteja piekrīt, ka, iespējams, ir atrodami šāda veida fragmentācijas piemēri, taču tie neatspoguļo vispārējo situāciju. Tāpēc Komiteja atkārto (24), ka “ilgu laiku ir bijuši Eiropas līmeņa un daudzos gadījumos pat pasaules mēroga kontakti un sadarbības tīkli, kuri pastāvīgi tiek papildināti, un paplašinās to savstarpējā sadarbība un konkurence. Tie ir nozīmīgi procesi, kas liecina par attiecīgo ieinteresēto pušu un viņu organizāciju pašorganizēšanos”, un Komisijai tie beidzot būtu pienācīgi jāatzīst nevis jāignorē, it sevišķi ņemot vērā, ka pētniecības un izstrādes pamatprogrammas (jo īpaši kopīgie pētījumi) ir sniegušas ievērojamu ieguldījumu šo sasniegumu īstenošanā.

3.9 Komiteja turklāt iesaka lielāku uzmanību pievērst pasaules līmeņa pētniecības un izstrādes klasteru izveidei. Tie ir pievilcīgi un pašstiprinoši augstskolu, pētniecības iestāžu un uzņēmumu tīkli, kas aptver arī ražīgas saiknes starp izveidotajiem speciālajiem uzņēmumiem. Šajā sakarā Komiteja atkārtoti uzsver, ka arī Eiropas Savienībā nepieciešams izveidot vairāk universitāšu, kuras būtu ievērojamas pasaules mērogā, un aicina jo sevišķi dalībvalstis noteiktāk rīkoties šajā jomā.

3.10 Komiteja atkārto savu ieteikumu — it īpaši vēršoties pie dalībvalstīm — atvieglot uzņēmumu dibināšanu, uzlabot to noturīgumu un tirgus iespējas un izstrādāt tam nepieciešamos pamatnosacījumus (skatīt arī 4.7.1. punktu). Izšķiroša nozīme ir birokrātiskā sloga samazināšanai un pietiekama riska kapitāla nodrošināšanai. Lai gan Eiropas līmenī ar Riska dalīšanas finanšu mehānismu (ko kopīgi dibinājusi Eiropas Komisija un Eiropas Investīciju banka) jau ir izveidots labs pamats, tomēr būtu vēlams vēl ievērojami uzlabot, it īpaši MVU, piekļuvi pietiekamam riska kapitālam.

4. Īpašas piezīmes

Šī nodaļa ir veltīta, lai izskatītu dažus no Komisijas 27 uzdotajiem jautājumiem. Tie netiks minēti atkārtoti, bet gan turpmāk tekstā aplūkoti netieši.

4.1 ES atbalsta instrumentu lietotājiem ir vajadzīgs labi sastādīts satura rādītājs un izsmeļoša “lietošanas instrukcija” gan iespiestā formātā, gan internetā pieejamā veidā. Turklāt, lai panāktu maksimālu nepārtrauktību, būtu jānodrošina pēc iespējas līdzsvarota attiecība starp pārbaudītiem un sekmīgiem instrumentiem un atbalsta piešķiršanas principiem, no vienas puses, un iespējami mazāku skaitu jaunu pieeju no otras.

4.2 Lai nodrošinātu līdzsvaru starp vienotu noteikumu kopumu un nepieciešamo elastību, tostarp ņemot vērā īpašās vajadzības, vienotajā stratēģiskajā satvarā pētniecībai un inovācijām jāsaskaņo ne tikai noteikumu sistēmas, bet arī pilnībā jāatzīst valsts līmeņa procedūras. Attiecībā uz Komisijas darba procedūrām Komiteja norāda uz 3.7.2. punktu; ierēdņiem pieredzes uzkrāšanas periodā darbā ar jaunām koncepcijām būtu jānodrošina pietiekama rīcības brīvība, lai viņi varētu izmantot vēl nedefinētus izņēmumus / īpašos noteikumus / atkāpes no noteikumiem (24), jo šajā jomā vispirms ir jāgūst pieredze (25). Šai sakarā Komiteja norāda uz savu atzinumu “Pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošana” (26), kurā tā iesaka izmantot pieeju, kas balstīta uz uzticēšanos, un palielināt “pieļaujamo kļūdas risku”.

4.3 Ņemot vērā dalībvalstīs nepieciešamo valsts un reģionālā līmeņa atbalstu pētniecībai un inovācijām, tostarp attiecīgās reformu programmas, ES līdzekļi būtu pirmām kārtām jānovirza starptautiskai sadarbībai un jo īpaši kopīgiem pētījumiem. Kopīgie pētījumi, pateicoties dažādu dalībvalstu resursu un speciālo zināšanu apvienošanai, rada tiešu Eiropas mēroga pievienoto vērtību; tiem ir sviras efekts uz dalībvalstu atbalsta politiku, un tie veicina Eiropas integrāciju.

4.4 Tā kā izcilībai jābūt galvenajam principam pētniecības un izstrādes jomā arī stratēģijā “Eiropa 2020”, struktūrfondu atbalsts vairāk jāorientē uz reģioniem, kas to līdz šim saņēmuši nepietiekamā mērā, lai tajos veidotu izcilības bāzi un tai steidzami nepieciešamās struktūras. Šajā saistībā Komiteja atbalsta Komisijas viedokli, ka “ilgtermiņā pasaules līmeņa izcilība var veiksmīgi attīstīties tikai tādā sistēmā, kurā visas ES pētnieki ir nodrošināti ar atbilstīgiem līdzekļiem, lai ļautu to izcilībai attīstīties un visbeidzot sacensties par savu vietu pašu nozīmīgāko sasniegumu virsotnē. Lai to panāktu, dalībvalstīm jāizveido vērienīgas modernizācijas programmas savas sabiedriskās pētniecības bāzes attīstībai un jāuztur atbilstīgs valsts finansējums. ES finansējumam, arī izmantojot kohēzijas politikas fondus, atbilstīgā veidā jāpalīdz veidot izcilība, kad un kur tas nepieciešams.”

4.5 Lai veidotu sinerģijas ar struktūrfondiem un panāktu optimālu koordināciju ar dalībvalstu atbalsta politiku, būtiska nozīme ir turpmākā vienotā satvara ES pētniecības un inovāciju finansējumam efektīvai sasaistei (27) ar turpmāko kopīgo kohēzijas politiku (8. jautājums). Reģionālo stratēģiju izstrādē par pamatprincipu jāizmanto “pārdomātas specializācijas” koncepcija.

4.6 Komiteja uzskata: lai labāk veicinātu inovāciju procesu kopumā, rūpīgi un sadarbojoties ar attiecīgajām iesaistītajām pusēm jāpārbauda valsts atbalsta, publiskā iepirkuma un konkurences noteikumi (saistībā ar 19. jautājumu), kas varētu traucēt (28) šī mērķa izpildi. Tas ir saistīts ar līdzsvaru un/vai iespējamu konfliktu starp konkurences tiesībām un atbalstu inovācijām. Tāpēc konkurences, atbalsta un publiskā iepirkuma noteikumus nedrīkst piemērot veidā, kas kavē inovācijas. Iespējams, pat ir nepieciešamas reformas. Inovācijas dažreiz jāaizsargā arī pret nonākšanu konkurentu rokās, kuri vēlas bloķēt inovāciju procesu.

4.6.1 Inovācijas procesā no valsts veicinātas pētniecības līdz laišanai tirgū attiecīgā gadījumā nepieciešamas ilgākas un ciešas partnerības, kuras, ņemot vērā pašreizējos noteikumus (piemēram, izziņošana, intelektuālais īpašums, valsts atbalsts, publiskais iepirkums), ir grūti īstenot (20. jautājums). Šajā jomā jāmeklē jaunas pieejas un noteikumi, lai atrisinātu iespējamo pretrunu starp “augstāku inovācijas līmeni” un “lielāku atklātību un godīgāku konkurenci”. Tā kā progresīvo pētniecību un fundamentālos pētījumus šāds interešu konflikts neskar, pietiekama minētās pētniecības daļa varētu šai ziņā sniegt ievērojamu ieguldījumu (skatīt arī 4.7.3. punktu).

4.7 Vēl viens būtisks jautājums, ko Komisija min, attiecas uz finansējuma sadalījumu starp

— MVU, sociālās ekonomikas uzņēmumiem un lielajiem uzņēmumiem;

— fundamentālajiem pētījumiem un pētījumiem, kas vērsti uz sabiedriskiem mērķiem;

— pētniecību un tai sekojošo inovācijas procesu;

— tehniskām, ar pakalpojumiem saistītām, sabiedriskām inovācijām un inovācijām uzņēmējdarbības jomā;

— lejupējām un augšupējām inovācijām.

Tā kā līdz šim šajā sakarā nav pausta nostāja, Komiteja izsaka šādas piezīmes.

4.7.1 Izstrādājot tematiskās jomas atbalsta sniegšanai un izmantojamos instrumentus, dažādu iemeslu dēļ īpaši ir jāņem vērā MVU — un jo sevišķi mazākie uzņēmumi (29).

— MVU būtu jābūt iespējai piedalīties programmās noteiktu laika periodu, kas ir piemērots uzņēmumam (kā pašreiz īstenotajos “Nākotnes un jaunās tehnoloģijas” (FET) programmas pasākumos);

— īpaša uzmanība jāvelta un atviegloti piekļuves kritēriji būtu jānodrošina jauniem uzņēmumiem un mikrouzņēmumiem (ar mazāk nekā 10 darba ņēmējiem), kuriem ir liels inovāciju potenciāls;

— atbalsta līdzekļi jāizmanto, lai atbalstītu visu inovāciju procesu kopumā (īpaši svarīgi uzņēmējiem);

— lielāka uzmanība jāpievērš ar pakalpojumiem saistītajām inovācijām;

— lai palīdzētu mazākiem uzņēmumiem izmantot inovāciju programmas un nodrošinātu vieglāku piekļuvi tām, būs vajadzīgi moderatori/koordinatori; šajā sakarā nozīmīga loma varētu būt Eiropas uzņēmumu tīklam;

— finansēšanas modeļu izstrādē jāņem vērā sociālās ekonomikas uzņēmumi.

4.7.2 Lielie fundamentālu jaunu zināšanu atklājumi un no tiem izrietošās mūsdienu inovācijas, piemēram, internets, globālā pozicionēšanas sistēma (GPS), kodolmagnētiskās rezonanses caurskate, lāzeri, datori, nanotehnoloģijas utt. bija fundamentālo pētījumu un tai sekojošās lietišķās pētniecības rezultāts. Fundamentālie pētījumi un lietišķā pētniecība rada nepieciešamo augsni turpmākām inovācijām (30). Komiteja ir aplūkojusi arī jautājumu par to, kā šī “augsne” var nonākt pie tām organizācijām, kuras tajā “audzē” un attīsta inovācijas (31).

4.7.3 Tāpēc Komiteja iesaka nākamajā Astotajā pamatprogrammā vismaz līdz 20 % no kopējā atbalsta apjoma palielināt atbalstu tiem pasākumiem, kas tiek īstenoti Eiropas Pētniecības padomes (ERC) aizgādībā, kā arī nodrošināt, ka pietiekama uzmanība tiek pievērsta pamatjautājumiem arī citās programmas daļās. ERC darbība jaunu ideju un augsta līmeņa pētniecības atbalstīšanā ir bijusi ļoti sekmīga. Taču turpmākajā darba procesā Eiropas Pētniecības padomei būtu jāpievērš lielāka uzmanība arī jauno zinātnieku karjeras aspektam, lai Eiropas pētniecība viņus nezaudētu vai, gluži pretēji, atgūtu viņus atpakaļ.

4.7.4 Kopīgie pētījumi, kas ir pašreizējās programmas daļas “Sadarbība” (32) centrālais elements, veido Septītās pētniecības un izstrādes pamatprogrammas (un tās priekšteču) galveno daļu, un līdz šim ir izrādījušies ļoti sekmīgi. Kopīgie pētījumi ir galvenais atbalsta instruments, ar kuru apvieno pētniecības pasākumus dalībvalstīs un novērš fragmentāciju. Tāpēc turpmākajā stratēģiskajā satvarā noteikti jāiekļauj un jāstiprina kopīgo pētījumu nozīme (33). Tas ir vēl jo vairāk būtiski tāpēc, ka kopīgie pētījumi ir vērsti uz nozīmīgo sabiedrības problēmu (9. un 11. jautājums) risināšanu, un tie turklāt dod ievērojamu ieguldījumu, lai attīstītu svarīgākās pamattehnoloģijas, kas ir izšķirošs priekšnosacījums Eiropas konkurētspējai pasaules mērogā.

4.7.5 Kopumā nozīmīgāka loma (9. un 10. jautājums) būtu jāpiešķir augšupēju projektu atbalstam (sk. arī 4.7.10. punktu), lai nodrošinātu lielākas izpausmes iespējas tādām novatoriskām idejām, kuras nav iekļautas tematisko jomu sarakstā vai arī kuras netiek attīstītas, piemēram, esošajās rūpniecības nozarēs (sk. arī 3.7.6. punktu — darba kārtību nosaka rūpniecības nozares), piemēram, lidmašīnu neizgudroja kuģubūves nozare.

4.7.6 Lejupējas pieejas izriet no vadošo lēmumu pieņēmēju stratēģiska redzējuma, kas balstīts uz viņu pašreizējām zināšanām, savukārt augšupējās pieejās tiek izmantots to zinātnieku, inženieru vai citu ieinteresēto personu radošais potenciāls, kuri tieši strādā ar pētāmajiem vai uzlabojamajiem objektiem. Pat svarīgos sabiedrības problēmu jautājumos vajadzētu likt lielāku uzsvaru uz augšupējām idejām un priekšlikumiem, ko piedāvā plašā zinību kopiena, nevis tikai uz lejupējām vadlīnijām. “[…]ieguldījumiem, kurus veic atbilstoši inovācijas politikai, vajadzētu būt novirzītiem organizatoriskām un darbiniekiem paredzētām inovācijām darbavietā[…].” (34)

4.7.7 Lai panāktu nepieciešamo līdzsvaru starp augšupējām un lejupējām pieejām, vispirms jāveic tālāka diferencēšana, proti, pat konkrētās tematiskās jomās (piemēram, svarīgākās tehnoloģijas vai nozīmīgās sabiedriskās problēmas) ir vajadzīgs pietiekams skaits augšupēju procesu, lai nodrošinātu pietiekamu rīcības brīvību jauniem risinājumiem, kas netika rasti lejupējā veidā. Turklāt jādod iespēja izpausties arī pilnīgi jaunām pieejām, lai risinātu sākotnēji neievērotus jautājumus un problēmas. Šādas pieejas jau šobrīd ir iespējams īstenot programmas daļā “Idejas”, taču arī kopīgajos pētījumos tām būtu jānodrošina ievērojami lielāka vieta, kā, piemēram, šobrīd sekmīgi tiek darīts programmas daļā “Nākotnes un jaunās tehnoloģijas” IKT jomā. Lai to īstenotu, atbildīgajiem ierēdņiem nepieciešama lielāka elastība un rīcības brīvība.

4.7.8 Attiecībā uz Eiropas pētniecības un izstrādes infrastruktūru (ESFRI saraksts) Komiteja atkārto ieteikumu (35) veicināt minēto infrastruktūru izbūvi un uzturēšanu. Arī programmas daļa “Cilvēki”, kurā ietilpst, piemēram, “Marijas Kirī pasākumi” (23. jautājums), ir izrādījusies ļoti veiksmīga, tāpēc to ir jāsaglabā pilnībā vai pat jāpaplašina.

4.7.9 Attiecībā uz Eiropas kopīgās ekonomikas, valūtas un finanšu politikas svarīgajām problēmām, kuras šobrīd politikas debatēs ieņem nozīmīgu vietu, kā arī ar tām saistītajiem makroekonomikas jautājumiem Komiteja iesaka atbalsta programmās pietiekami lielu vietu ierādīt arī ar šiem jautājumiem saistītajai pētniecībai.

4.7.10 Attiecībā uz jautājumiem, kas pārsniedz pētniecības un izstrādes jomu (17. jautājums), Komiteja iesaka galvenokārt balstīties uz pieredzi, kas gūta no nesen izveidotajiem instrumentiem šajā jomā, nevis atkal izstrādāt jaunus instrumentus (36). Attiecībā uz rādītājiem un inovācijas partnerībām skatīt atzinumu “Inovācijas savienība”. (37) Attiecībā uz kapitāla nodrošinājumu Komiteja norāda uz to pašu atzinumu (38).

Briselē, 2011. gada 13. jūlijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) OV C 325, 30.12.2006., 16. lpp.

(2) OV C 44, 16.02.2008., 1. lpp.

(3) OV C 218, 11.09.2009., 8. lpp.

(4) OV C 182, 04.08.2009., 40. lpp.

(5) OV C 228, 22.09.2009., 56. lpp.

(6) OV C 306, 16.12.2009., 13. lpp.

(7) OV C 255, 22.09.2010., 54. lpp.

(8) OV C 354, 28.12.2010., 80. lpp.

(9) OV C 21, 21.01.2011., 49. lpp.

(10) OV C 48, 15.02.2011., 112. lpp.

(11) OV C 48, 15.02.2011., 129. lpp.

(12) OV C 132, 03.05.2011., 39. lpp.

(13) OV C 132, 03.05.2011, 22. lpp

(14) OV C 218, 23.07.2011, 87. lpp

(15) http://ec.europa.eu/research/evaluations.

(16) OV C 48, 15.02.2011., 129. lpp., 3.12. punkts.

(17) OV C 48, 15.02.2011., 129. lpp., 3.10. punkts.

(18) OV C 256, 27.10.2007., 17. lpp., 6,4. punkts.

(19) Sk. 12. zemsvītras piezīmi.

(20) OV C 132, 03.05.2011., 22. lpp.

(21) Skat. 12. zemsvītras piezīmi.

(22) OV C 218, 11.09.2009., 8. lpp., 4.1.–4.4. punkts.

(23) OV C 218, 23.07.2011., 87. lpp

(24) Sk. 12. zemsvītras piezīmi.

(25) OV C 256, 27.10.2007., 17. lpp., 6.4. punkts.

(26) Sk. 11. zemsvītras piezīmi, 3.6. punkts.

(27) Sk. arī 3.7.1. punktu.

(28) OV C 218, 11.09.2009., 8. lpp., 4.8. punkts.

(29) Sk. 12. zemsvītras piezīmi, 4.10. punkts.

(30) OV C 354, 28.12.2010., 80. lpp., 3.2.3. punkts.

(31) Sk. 3. zemsvītras piezīmi.

(32) Neraugoties uz to, vēl neiesniegtajā priekšlikumā par Astoto pētniecības un izstrādes pamatprogrammu varētu izmantot jaunus jēdzienus, lai apzīmētu pasākumus, kas līdz šim aprakstīti sadaļās “Kopīgie pētījumi” un “Sadarbība”.

(33) Sk. arī 4.3. punktu.

(34) OV C 132, 03.05.2011., 5. lpp.

(35) Sk. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Stratēģijas “Eiropa 2020” pamatiniciatīva “Inovācijas savienība” ”, OV C 132, 03.05.2011., 3.8.4. punkts.

(36) Sk. arī 12. zemsvītras piezīmi.

(37) Sk. 12. zemsvītras piezīmi, 4.2. un 4.4. punktu.

(38) Sk. 12. zemsvītras piezīmi, 4.8. punktu.