Eiropas Parlamenta rezolūcija par Cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu Eiropas Savienības nolīgumos (2005/2057(INI))



Oficiālais Vēstnesis 290 E , 29/11/2006 Lpp. 0107 - 0113



P6_TA(2006)0056 Cilvēktiesību un demokrātijas klauzula ES nolīgumos Eiropas Parlamenta rezolūcija par Cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu Eiropas Savienības nolīgumos (2005/2057(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3., 6., 11. un 19. pantu, kā arī EK līguma 177., 300. un 310. pantu, - ņemot vērā 2004. gada 12. februāra rezolūciju "ES cilvēktiesību un demokratizācijas pasākumu pastiprināšana kopā ar Vidusjūras reģiona partneriem" [1], - ņemot vērā 2002. gada 25. aprīļa rezolūciju par Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam par Eiropas Savienības lomu cilvēktiesību un demokratizācijas veicināšanā trešās valstīs (COM(2001)0252) [2], - ņemot vērā 1996. gada 20. septembra rezolūciju par Komisijas ziņojumu par demokrātijas principu un cilvēktiesību ievērošanas noteikuma iekļaušanu nolīgumos starp Eiropas Kopienu un trešām valstīm (COM(1995)0216) [3], - ņemot vērā 2005. gada 28. aprīlī [4], 2004. gada 22. aprīlī [5], 2003. gada 4. septembrī [6], 2002. gada 25. aprīlī [7], 2001. gada 5. jūlijā [8], 2000. gada 16.martā [9], 1998. gada 17. decembrī [10], 1996. gada 12. decembrī [11], 1995. gada 26. aprīlī [12], 1993. gada 12.martā [13], 1991. gada 12. septembrī [14], 1989. gada 18. janvārī [15], 1987. gada 12. martā [16], 1985. gada 22. oktobrī [17], 1984. gada 22. maijā [18] un 1983. gada 17.maijā [19] pieņemtās rezolūcijas par cilvēktiesībām pasaulē, - ņemot vērā partnerattiecību nolīgumu (Kotonū Nolīgumu) starp ES un Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupas dalībniecēm, ko 2000. gada 23. jūnijā parakstīja Kotonū [20] un grozīja 2005. gada 25. jūnijā Luksemburgā [21], - ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu, ko izsludināja 2000. gada 7. decembrī Nicā [22], - ņemot vērā priekšlikumu Padomes regulai, ar kuru izveido Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūru (COM(2005)0280), - ņemot vērā Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju (1948. gads) un citus ANO cilvēktiesību aktus, it īpaši ANO paktus par civilajām un politiskajām tiesībām (1966. gads) un ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām (1966. gads), Konvenciju par jebkuras rasu diskriminācijas izskaušanu (1965. gads), Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu (1979. gads), Konvenciju pret spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai cieņu paziemojošiem apiešanās vai sodīšanas veidiem (1984. gads), Konvenciju par bērna tiesībām (1989. gads), Pasaules cilvēktiesību konferences Vīnes deklarāciju un rīcības programmu (1993. gads) un ANO deklarāciju par cilvēku, grupu un sabiedrības iestāžu tiesībām un atbildību sekmēt un aizstāvēt vispāratzītas cilvēktiesības un pamatbrīvības (1998. gads), - ņemot vērā Starptautiskās darba organizācijas (ILO) vadībā izstrādātās konvencijas, - ņemot vērā ANO 2003. gadā pieņemtās starptautisku sabiedrību un citu uzņēmumu atbildības normas attiecībā uz cilvēktiesībām, kas attiecina šīs normas uz uzņēmumu īpašo atbildību cilvēktiesību jomā, - ņemot vērā visus nolīgumus starp Eiropas Savienību un trešām valstīm, - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Starptautiskās tirdzniecības komitejas un Attīstības komitejas atzinumus (A6-0004/2006), A. tā kā jāstiprina un jāveicina cilvēktiesību, kas nozīmē ne tikai pilsonisko un politisko tiesību, bet arī ekonomisko, sociālo un kultūras tiesību vispārīgums, savveidība un nedalāmība, un tā kā Eiropas Savienībai šajā sakarā jāturpina izstrādāt saturīgus tiesību aktus; B. tā kā demokrātijas un tiesiskuma attīstīšana un nostiprināšana, kā arī cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana ir Kopienas kopējās ārpolitikas un drošības politikas vispārējais mērķis, un tām jābūt neatņemamai Eiropas Savienības ārpolitikas sastāvdaļai; C. tā kā centieniem veicināt cilvēktiesību un demokrātijas kā ES ārējo attiecību būtiskāko mērķu ievērošanu nebūs rezultātu, ja raksturīgajiem principiem netiek piešķirta pienācīga prioritāte attiecībā uz interesēm, kas saistītas ar drošību, ekonomiku un politiku; D. uzsverot, ka Eiropas Savienībai jāspēj ātri un efektīvi reaģēt uz nopietniem un pastāvīgiem cilvēktiesību un demokrātijas principu pārkāpumiem, un ka daudzos gadījumos tas nav noticis, neskatoties uz objektīviem vērtējumiem par cilvēktiesību un demokrātijas stāvokli trešās valstīs; E. tā kā cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas tiesiski saistošajam spēkam jāpadara to par nozīmīgu instrumentu Eiropas Savienības politikas jomā, kas veltīta pamattiesību veicināšanai, un tā kā kopš klauzulas projekta sagatavošanas ir apritējuši desmit gadi, pienācis laiks izvērtēt, kā tā tiek īstenota un kā to var uzlabot; F. tā kā šī klauzula ir ieviesta jau vairāk nekā 50 nolīgumos un attiecas uz vairāk nekā 120 valstīm; turklāt tā kā šī klauzula nav vienīgais līdzeklis, ar ko ES veicina pamattiesību ievērošanu, un tā kā visai Eiropas Savienības ārējai politikai tās politiskajā, ekonomiskajā un tirdzniecības dimensijā jāpamatojas uz demokrātijas pamatprincipu veicināšanu; G. šajā sakarā uzsverot, cik nozīmīgs ir 2000. gada jūnijā parakstītais Kotonū nolīgums ar ĀKK valstīm, kas ir paplašinājis demokrātijas klauzulu, kuru Eiropas Kopiena iekļāva kā būtisku elementu visos tās nolīgumos ar trešām valstīm un kura tagad pamatojas uz cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma principu ievērošanu, kā arī uz labu valsts pārvaldi un pareizu vadību; H. tā kā ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja ir nepārspējama iespēja dialogam starp ĀKK un ES parlamentiem, it īpaši par cilvēktiesību un demokrātijas jautājumiem; I. tā kā daudzos nolīgumos ar jaunattīstības valstīm un nozaru nolīgumos, piemēram, par tekstilrūpniecību, lauksaimniecību un zivsaimniecību šīs klauzulas joprojām trūkst; J. tā kā pilnvarās, ko Padome piešķir Komisijai, lai tā veiktu pārrunas par ārējiem olīgumiem, cilvēktiesībām jābūt nozīmīgai to sastāvdaļai, un tā kā šo pilnvaru noteikšanas procesam jābūt pārredzamākam; K. tā kā Eiropas Parlamentam jādod piekrišana, pirms nolīgums stājas spēkā, bet tā piekrišana nav vajadzīga apspriešanās sākšanai un daļēji arī nolīguma apturēšanai, un tā kā tas mazina Parlamenta politisko un institucionālo lomu; L. uzsverot, ka pilsoniskā sabiedrība un cilvēktiesības sargājošo NVO starptautiskā sistēma var dot lielu ieguldījumu ES un trešo valstu nolīgumu cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas sagatavošanas, īstenošanas un novērtēšanas procesā; M. ir pārliecināts, ka Eiropas Savienībai jāizstrādā jaunas procedūras un kritēriji cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas piemērošanai, kas vienādi jāattiecina uz visām valstīm neatkarīgi no to attīstības līmeņa; N. tā kā cilvēktiesību klauzula attiecas gan uz Eiropas Savienību, gan uz attiecīgo trešo valsti, bet tā kā klauzulai piemītošais savstarpīgums vēl nav pilnībā izmantots; O. atkārto, ka saskaņā ar tautu savstarpējās solidaritātes pamatprincipu ārkārtas humānai palīdzībai tomēr jāpaliek ārpus jebkāda cilvēktiesību klauzulas iespējamā "negatīvā" pielietojuma, 1. atzinīgi vērtē Eiropas Kopienas vispārējo praksi kopš 1992. gada tās starptautiskajos nolīgumos iekļaut cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas — tā sauktās "būtisku elementu" un "neizpildes" klauzulas; 2. aicina nodrošināt lielāku pārredzamību un plašāk iesaistīt Eiropas Parlamentu, īstenojot demokrātijas klauzulu, kas ir viens no ES ārpolitikas stūrakmeņiem; norāda, ka nevar uzlikt sodu valstīm, kurās ir konstatēti cilvēktiesību pārkāpumi, bet gan sodīt par konkrēto pārkāpumu; 3. uzskata, ka Eiropas Savienības pienākums, ar trešo valsti parakstot starptautisku nolīgumu, kurā iekļauta cilvēktiesību klauzula, ir nodrošināt, lai pēc nolīguma parakstīšanas šī trešā valsts ievērotu cilvēktiesību normas; 4. uzsver, ka viens no faktoriem, kas kompromitēja šīs klauzulas piemērošanu, ir tās vispārīgais formulējums, jo tajā nav precīzi izskaidrotas "pozitīvās" un "negatīvās" iejaukšanās procedūras, kas paredzētas saskaņā ar ES un trešās valsts sadarbību, ļaujot svarīgām Padomes un dalībvalstu interesēm dominēt pār vispārējākām cilvēktiesību prasībām; 5. tomēr atzinīgi vērtē pašreizējo eksperimentu saistībā ar Kotonū Nolīguma 9. un 96. pantā iekļauto demokrātijas klauzulu, kā rezultātā par nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem uz laiku pat ir apturēta ekonomiskā un tirdznieciskā sadarbība ar dažām ĀKK valstīm, tādējādi vairojot Eiropas Savienības noteiktību un uzticamību; atbalsta šī eksperimenta turpināšanu un tā vispārpieņemtu iekļaušanu ES nolīgumos ar trešām valstīm; 6. uzsver, ka Kotonū nolīgumos ir precīzi formulēts demokrātijas klauzulas politiskais un tiesiskais saturs un ka ir sīki aprakstīti apspriežu un informācijas apmaiņas mehānismi pirms divpusējas sadarbības pagaidu pārtraukšanas; 7. atbalsta jaunas "paraugklauzulas" sastādīšanu, lai labotu pašreizējo formulējumu, ko pazīst ar nosaukumu "2. pants", lai nolīgumos ar trešām valstīm nodrošinātu saskaņotāku, efektīvāku un pārredzamāku pieeju Eiropas cilvēktiesību politikai; tās tekstā jāņem vērā šādi principi: a) demokrātijas, cilvēktiesību, tostarp minoritāšu tiesību, tiesiskuma un labas pārvaldes veicināšana ir viens no daudzpusējas sadarbības stūrakmeņiem; tas attiecas uz nolīgumiem gan ar jaunattīstības valstīm, gan ar rūpnieciski attīstītajām valstīm; b) saistībā ar šo tiesību juridisko formulējumu pusēm jo īpaši jāatsaucas uz savām jau ratificētajām starptautiskajām saistībām un solījumiem un skaidri jānosaka, ka pušu pienākums ir ievērot minētās normas, kas veido šī nolīguma "būtisku sastāvdaļu"; jo īpaši pusēm jāapņemas veicināt tās pamattiesības, kas izklāstītas 1948. gadā pieņemtajā ANO Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā un divos ANO paktos — Starptautiskajā paktā par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un Starptautiskajā paktā par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām —, kā arī starptautiski atzītajos ANO paktos, kā arī konstitucionāla rakstura jus cogens tiesību normās; norāda, ka Eiropas Savienība tās attiecībās ar trešām valstīm un sakarā ar demokrātijas klauzulas pielietošanu, lai veicinātu demokrātijas principu un cilvēktiesību ievērošanu, tiek aicināta, kamēr tā ir pārliecinājusies, ka trešo valstu iestādes kā prioritāras atbalsta pamattiesības, kas nosaka, ka cilvēku nedrīkst patvaļīgi arestēt, spīdzināt vai sodīt ar nāvi, un ka šo valstu pilsoņiem ir pieejama objektīva tiesa, īpašu uzmanību pievērst dzimumu vienlīdzības un sieviešu tiesību īstenošanas politiskajām darbībām; norāda, ka Eiropas Savienība saskaņā ar Eiropas līgumiem attiecībās ar trešām valstīm un sakarā ar demokrātijas klauzulas pielietošanu, lai veicinātu demokrātijas principu un cilvēktiesību ievērošanu, vēl apņemas vērsties pret jebkādu diskrimināciju, kas saistīta ar personu seksuālo orientāciju vai invalīdu tiesību ierobežošanu; c) nosakot nozaru tiesības, kuras sadarbībai būtu jāveicina, it īpaši Starptautiskās darba organizācijas tiesības, kas ir izstrādājusi starptautiski atzītu pamattiesību tiesisko aktu krājumu, pusēm jāatsaucas uz tām saistošajām ANO konvencijām un šīs organizācijas speciālistu aģentūru konvencijām; d) klauzulā jāiekļauj pušu apspriežu procedūra, sīki aprakstot politiskos un juridiskos mehānismus, ko izmantot gadījumos, kad tiek pieprasīts apturēt divpusēju sadarbību, pamatojot to ar atkārtotiem un/vai sistemātiskiem starptautiskajās tiesību normās iekļauto cilvēktiesību pārkāpumiem; apturēšana acīmredzami ir ārkārtas pasākums ES un trešās valsts attiecībās un tādēļ ir jāizstrādā skaidra sodu sistēma, lai radītu iespēju alternatīvai rīcībai, bet pieņemtā, būtībā konstruktīvā pieeja cilvēktiesībām nedrīkst izslēgt iespēju uz laiku apturēt sadarbību, atsaucoties uz cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas neievērošanu; e) klauzulā jāiekļauj arī sīks tā mehānisma apraksts, kas ļaus uz laiku apturēt sadarbības nolīgumu, kā arī "brīdināšanas mehānisms", reaģējot uz cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas pārkāpšanu; f) šai klauzulai jābūt savstarpīgai un līdz ar to jāveido juridiskais pamats, kas pusēm ļauj apspriesties un kopīgi rīkoties, attiecībā gan uz Eiropas Savienības, gan uz konkrētās trešās valsts teritoriju; tam jābūt divvirzienu instrumentam, kas Eiropas Savienībai un trešai valstij liek savstarpēji atskaitīties par visu politiku attiecībā uz cilvēktiesībām un pamatbrīvībām; 8. aicina cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu iekļaut visos jaunajos nolīgumos starp Eiropas Savienību un trešām valstīm (gan rūpnieciski attīstītām, gan jaunattīstības valstīm), tostarp arī nozaru nolīgumos, tirdzniecības, tehniskās un finanšu palīdzības nolīgumos, līdzīgi kā to veica ar ĀKK valstīm; 9. aicina paplašināt cilvēktiesību klauzulas pozitīvo dimensiju, līdz ar ko jāveic iedarbīgi pasākumi, kas ļautu attiecīgajās pusēs un attiecīgajām pusēm pilnvērtīgāk baudīt cilvēktiesības, lai iekļautu paša nolīguma ietekmes vērtēšanu un uzraudzību attiecībā uz cilvēktiesību baudīšanu, kā arī lai, īstenojot visus šī nolīguma aspektus, pieņemtu cilvēktiesību pieeju; 10. uzsver, ka vairs nepiekritīs jauniem starptautiskiem nolīgumiem, kuros nav iekļauta cilvēktiesību un demokrātijas klauzula; 11. uzskata, ka tas jāņem vērā, nosakot pilnvaras pārrunām par jaunu nolīgumu noslēgšanu ar trešām valstīm, it īpaši izstrādājot to politiskos mērķus un veicinot cilvēktiesības; šajā sakarā uzskata, ka Komisijai un Padomei, izstrādājot pilnvaras pārrunām starp ES un trešām valstīm par nolīgumu noslēgšanu, lielākā mērā jāiesaista Eiropas Parlaments ar tā attiecīgo parlamentāro komiteju palīdzību; šajā sakarā uzsver nepieciešamību uzlabot informācijas apmaiņu starp iestādēm un piekļuve Komisijas un Padomes datu bāzei; 12. ņemot vērā to, ka ir nepieciešams efektīvs mehānisms, lai uzraudzītu, kā partneri ievēro cilvēktiesību un demokrātijas principus: a) aicina Padomi un Komisiju sākt strukturēta dialoga procedūras kā daļu no šī regulārā atbilsmes vērtējuma attiecībā uz to, kā partneri ievēro saistības cilvēktiesību jomā; uzskata, ka sistemātiska cilvēktiesību jautājumu iekļaušana Asociācijas padomes darba kārtībā ir daļa no šī dialoga; b) iesaka palielināt Komisijas ārējo pārstāvniecību vadītāju lomu trešās valstīs; aicina izstrādāt atsevišķām valstīm veltītus daudzgadu stratēģijas dokumentus, par ko atbildīgi būtu delegāciju vadītāji, un aicina valsts stratēģijas dokumentos lielāku uzmanību veltīt cilvēktiesību stāvoklim, noteikt prioritātes un aprakstīt ES izmantotos līdzekļus un instrumentus, lai nodrošinātu demokrātijas klauzulas ievērošanu un celtu pamattiesību ievērošanas līmeni; vēl aicina regulāri pārskatīt šādu stratēģiju formulējumu, it īpaši kopīgi ar Eiropas Parlamentu, un apspriest tā atbilstīgajās delegācijās un plenārsēdē, jo īpaši attiecībā uz šo stratēģiju īstenošanu; iesaka Komisijas valsts stratēģijas dokumentos un rīcības plānos iekļaut skaidrus etalonuzdevumus cilvēktiesību progresa vērtēšanai un termiņu, līdz kuram pārmaiņas ir jāpabeidz; c) ja kāda no iesaistītajām valdībām, Eiropas Parlaments vai iesaistīto valstu parlamenti, vai, attiecībā uz ĀKK valstīm, ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja, apturot divpusēju nolīgumu vai dialoga vai citu atbilstīgu pasākumu īstenošanu, aicina atsaukties uz cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu, Asociācijas padomei automātiski jāiekļauj šis jautājums savā darba kārtībā; atzīmē, ka Eiropas Parlaments vairākos gadījumos ir oficiāli paudis viedokli par to, bet Asociācijas padome šos pieprasījumus ir vienkārši ignorējusi; d) iesaka radīt strukturētu dialogu starp Asociācijas padomi un/vai "Cilvēktiesību apakškomiteju", Eiropas Parlamentu, attiecīgos gadījumos ĀKK un ES Apvienoto parlamentāro asambleju un NVO, un/vai neatkarīgiem un demokrātiskiem nevalstiskiem dalībniekiem, lai diskutētu par Eiropas Savienības nolīgumos iekļauto cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu pārkāpumiem, kā arī lai sagatavotu priekšlikumus par šīs klauzulas (visos nolīgumos) īstenošanas uzlabošanu; e) pauž nožēlu, ka Eiropas Parlaments nav iesaistīts lēmumu pieņemšanas procesā attiecībā uz apspriežu sākšanu vai nolīguma apturēšanu; tādēļ stingri uzstāj, ka Parlamentam šajā sakarā ir jābūt vienam no lēmumu pieņēmējiem kopā ar Komisiju un Padomi, tāpat kā attiecībā uz lēmumiem apturēt jebkādus atbilstīgus negatīvus pasākumus, kas jau noteikti kādai valstij ("apturēšanas apturēšana"); f) iesaka Komisijai kopīgi ar cilvēktiesību apakškomitejām sagatavot gada ziņojumu, kurš būtu jāapspriež Eiropas Parlamentā, par cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu piemērošanu spēkā esošajos starptautiskajos nolīgumos, kurā būtu izanalizēti visi apspriežu procesi un citi tajā gadā Padomes uzsāktie vai noraidītie atbilstīgie pasākumi un kurā būtu arī vispusīgi ieteikumi un vērtējumi par veikto darbību efektivitāti un saskaņotību; 13. norāda, ka Asociācijas padomes parasti pārvalda ES un trešo valstu attiecības, aicina saskaņā ar visiem šādiem nolīgumiem izveidot cilvēktiesību apakškomitejas, kurām būtu pilnvaras: a) pārbaudīt cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas ievērošanu, piemērošanu un īstenošanu; b) ieteikt īpašas pozitīvas darbības demokrātijas un cilvēktiesību stāvokļa uzlabošanai un c) novērtēt un uzraudzīt nolīguma īstenošanas tiešo un netiešo ietekmi uz pilnīgu pamattiesību baudīšanu līguma dalībvalstīs un sagatavot īpašus ieteikumus saistībā ar to; uzskata, ka šādām apakškomitejām būtu regulāri jātiekas (jebkurā gadījumā, katrā Asociācijas padomes tikšanās reizē) un tajās jāiekļauj parlamentu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvji, kā arī jāapspriežas ar tiem; šajā sakarā uzskata, ka katra gadījuma atsevišķas izskatīšanas politika nav pareizākā, ko pieņemt kopīgi ar partnervalstīm attiecībā uz cilvēktiesību apakškomiteju izveidi un to pilnvaru noteikšanu; vēlreiz uzsver, ka atsevišķi gadījumi jāizskata šajās apakškomitejās; 14. aicina Asociācijas padomi un cilvēktiesību apakškomitejas sadarboties ar Eiropas Parlamentu un palielināt Eiropas Parlamenta parlamentu sadarbības delegāciju lomu šajā sakarā, kā arī darba kārtībā vienmēr paredzēt to vizītes šīs klauzulas apspriešanai; 15. uzsver, ka kritērijiem apspriežu procedūras ierosināšanai vai atbilstīgu pasākumu piemērošanai jābūt objektīviem un pārskatāmiem; 16. uzsver, ka nedrīkst atcelt nevienu pasākumu, kamēr nav izskausti tā piemērošanas cēloņi, un aicina ieviest papildu pasākumus, ja ilgākā laikā posmā pašreizējie pasākumi nav devuši rezultātus; 17. atzīst, ka prasība, lai Padome pieņem vienprātīgu lēmumu par apspriežu procedūras uzsākšanu, ir apgrūtinājusi šīs klauzulas piemērošanu, un aicina atcelt vienprātīgumu apspriežu procedūras uzsākšanai, kā arī pārskatīt EK līguma 300. panta 2. punktu, kas šādos gadījumos ierobežo Eiropas Parlamenta lomu; 18. norāda, cik nozīmīgi ir pievērst visas sabiedrības uzmanību faktam, ka nolīgumos starp ES un trešām valstīm ir paredzēta cilvēktiesību klauzula; 19. uzskata, ka īpašā gadījumā attiecībā uz valstīm, ar kurām ES ir kopīgas pamatvērtības un ilgstoša politiskā sadarbība, piemēram, valstīm, uz kurām attiecas "jaunā kaimiņattiecību politika", varētu apsvērt iespēju parakstīt nolīgumus, kas ir plašāki par demokrātijas klauzulas noteikumiem, pamatojoties uz kopīgu iestāžu izmantošanu demokrātijas principu un cilvēktiesību veicināšanai, par paraugu ņemot Eiropas Padomi un/vai citus reģionālus nolīgumus; 20. īpaši attiecībā uz tām valstīm, uz kurām attiecas Eiropas kaimiņattiecību politika un ar kurām Eiropas Savienība uztur sevišķi ciešus sakarus ar asociācijas nolīgumu palīdzību, klauzulā jānorāda, ka šādu nolīgumu parakstītājiem jāpiešķir — uz savstarpīguma pamatiem — tiesības novērot to likumdošanas iestāžu un prezidenta vēlēšanas; aicina Padomi un Komisiju arī turpmāk mudināt konkrētās valstis vēlēšanu laikā uzņemt starptautiskos novērotājus, lai nodrošinātu pārredzamību; 21. uzsver, ka, lai vēlēšanas uzskatītu par demokrātiskām, brīvām un godīgām, jāizpilda noteikti priekšnosacījumi, tostarp politisko un pilsonisko tiesību ievērošana, vārda un informācijas aprites brīvība, vienāda piekļuve plašsaziņas līdzekļiem un politiskā plurālisma ievērošana, lai vēlētājiem nodrošinātu brīvu izvēli; 22. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. [1] OV C 97 E, 22.4.2004., 656. lpp. [2] OV C 131 E, 5.6.2003., 147. lpp. [3] OV C 320, 28.10.1996., 261. lpp. [4] Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0150. [5] OV C 104 E, 30.4.2004., 1048. lpp. [6] OV C 76 E, 25.3.2004., 386. lpp. [7] OV C 131 E, 5.6.2003., 138. lpp. [8] OV C 65 E, 14.3.2002., 336. lpp. [9] OV C 377, 29.12.2000., 336. lpp. [10] OV C 98, 9.4.1999., 267. lpp. [11] OV C 20, 20.1.1997., 161. lpp. [12] OV C 126, 22.5.1995., 15. lpp. [13] OV C 115, 26.4.1993., 214. lpp. [14] OV C 267, 14.10.1991., 165. lpp. [15] OV C 47, 27.2.1989., 61. lpp. [16] OV C 99, 13.4.1987., 157. lpp. [17] OV C 343, 31.12.1985., 29. lpp. [18] OV C 172, 2.7.1984., 36. lpp. [19] OV C 161, 10.6.1983., 58. lpp. [20] OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp. [21] OV L 287, 28.10.2005., 1. lpp. [22] OV C 364, 18.12.2000., 1. lpp. --------------------------------------------------