Īpašais ziņojums Nr. 1/2013 “Vai ES atbalsts pārtikas pārstrādes nozarei ir efektīvi un lietderīgi nodrošinājis lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšanu”





GLOSĀRIJS Aizstāšana : mērogs, kādā ar publisko atbalstu veicināta darbība tiek līdzsvarota ar darbību ierobežošanu citviet. Asis : lauku attīstību 2007.–2013. gada plānošanas periodā īsteno saskaņā ar trim tematiskajām asīm, kurām ir pakārtotas saskanīgas lauku attīstības pasākumu grupas, un vēl viena — horizontāla ass — ir paredzēta LEADER pieejai (LEADER ass). Daudzgadu piegādes līgums : tāda veida līgums, ar kuru paredz lauksaimniecības produktu ražotāja un pārstrādātāja vai izplatītāja sadarbības noteikumus uz vairākiem gadiem. ELFLA : Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai. KLP — kopējā lauksaimniecības politika : Tiesību akti un prakse, ko Eiropas Savienība ir pieņēmusi, lai nodrošinātu kopēju un vienotu politiku lauksaimniecības jomā. Kopienas stratēģiskās pamatnostādnes : tajās Padome nosaka Eiropas Savienības prioritātes Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) ietvaros. Galvenā doma ir nodrošināt lauku attīstības saskaņotību ar citiem ES politikas virzieniem, īpaši kohēzijas un vides jomā, un papildināt jaunās kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) īstenošanu un ar to saistīto pārstrukturēšanu. KUVS : kopēja uzraudzības un vērtēšanas sistēma. LAP : lauku attīstības programma. Plānošanas dokuments, ko sagatavojusi dalībvalsts un apstiprinājusi Komisija, lai plānotu un īstenotu ES lauku attīstības politiku. Lauku attīstības programmu var sagatavot gan reģionālā, gan valsts līmenī. Liekā palīdzība : gadījumi, kad subsidētā projekta īstenošana (pilnīgi vai daļēji) būtu bijusi iespējama bez dotācijas atbalsta. Pasākums : atbalsta shēma politikas īstenošanai. Tajā formulēti noteikumi par projektiem, kurus var finansēt katrā asī. Plānošanas periods : daudzgadu pamats tādu ES politikas virzienu kā lauku attīstības politika īstenošanai; pašreizējais lauku attīstības plānošanas periods ir no 2007. gada līdz 2013. gadam. SNZ : starpposma novērtējuma ziņojums. 123. pasākums : pasākums "lauksaimniecības un mežsaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšanai". KOPSAVILKUMS I. ES lauku attīstības politikas ietvaros ar pasākuma "Lauksaimniecības un mežsaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšana" starpniecību uzņēmumiem, kuri pārstrādā un tirgo lauksaimniecības produktus, tiek nodrošinātas dotācijas, kuru mērķis ir uzlabot lauksaimniecības un mežsaimniecības konkurētspēju. Šim pasākumam piešķirtais ES budžeta finansējums, kas paredzēts izmantošanai pašreizējā plānošanas periodā no 2007. gada līdz 2013. gadam, ir 5,6 miljardi EUR. Šo finansējumu papildina valsts līdzekļi, tādējādi kopējais publiskais finansējums ir 9 miljardi EUR. II. Palātas veiktajā revīzijā tika izvērtēts, vai ES sniegtais atbalsts ir efektīvi un lietderīgi izmantots lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšanai. Konkrētāk, Palāta vēlējās noskaidrot, vai pasākums ir izstrādāts un īstenots tā, lai nodrošinātu efektīvu finansējumu projektiem, ar ko risina skaidri apzinātas vajadzības, un vai pasākums tiek uzraudzīts un novērtēts tā, lai būtu iespējams pierādīt tā rezultātus. III. Kā bija paredzams, ar projektiem galvenokārt tika panākta attiecīgo uzņēmumu finanšu rezultātu uzlabošanās, un vairāki revidētie projekti, iespējams, radīja zināmu pievienoto vērtību. Tomēr to nevarēja skaidrot ar pasākuma struktūru vai dalībvalstu izmantotajām atlases procedūrām. Netika sniegti pierādījumi, kas apliecinātu, ka uzņēmumiem, kuri saņēma palīdzību, dotācija bija vajadzīga, un nebija norādīti konkrēti politikas mērķi, kurus ar dotācijas palīdzību bija plānots sasniegt. Palāta secina, ka atbalsts nav regulāri novirzīts projektiem, kas efektīvi un lietderīgi rada lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. IV. Dalībvalstīm ir jāsagatavo lauku attīstības programmas (LAP), ar valsts un reģionālo mērķu palīdzību pielāgojot palīdzību savām vajadzībām un nosakot pasākuma tvērumu, lai nodrošinātu efektīvu pieejamā finansējuma izmantojumu. Tomēr Palāta konstatēja, ka bija noteikti tikai vispārīgi mērķi, kuri neatspoguļoja to, kā ar finansējuma palīdzību bija iecerēts radīt lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību vai uzlabot lauksaimniecības konkurētspēju. Neņemot vērā šo precizitātes trūkumu, Komisija programmas apstiprināja. V. Dalībvalstīm būtu jānosaka atbilstības kritēriji, lai ierobežotu ieguldījumu veidu vai saņēmēju grupu, kuri var pretendēt uz finansējumu, kā arī atlases kritēriji, lai noteiktu efektīvākos un lietderīgākos projektus, kuriem piešķirams atbalsts. Revīzijā tika konstatēts, ka noteiktie attiecināmības kritēriji gandrīz ikvienam pārtikas pārstrādes uzņēmumam ļāva pretendēt uz atbalstu. Turklāt atlases sistēmas bija nepilnīgas vai arī tās nebija ieviestas, un, kamēr bija pieejami pietiekami resursi, kā nereti plānošanas perioda sākumā, šīs sistēmas vispār netika piemērotas. VI. Palāta konstatēja, ka dalībvalstis nenovirza finansējumu projektiem, kuru īstenošanai ir acīmredzami vajadzīgs publiskais atbalsts. Īstenojot šādu pieeju, pastāv draudi, ka pasākums kļūs par labdarību, sniedzot vispārēju atbalstu uzņēmumiem, kas veic ieguldījumus pārtikas pārstrādes nozarē, un radīs konkurences kropļošanas un ierobežoto publisko līdzekļu izšķiešanas risku. VII. Gandrīz piektdaļa lauksaimniecības konkurētspējas uzlabošanai paredzēto ES budžeta līdzekļu tiek izmaksāti pārtikas pārstrādes uzņēmumiem, bet ietekme uz lauksaimniecības konkurētspēju ir tikai netieša, un nav skaidras intervences loģikas. Tomēr uzraudzības un novērtēšanas kārtība nenodrošina informācijas apkopošanu par pievienoto vērtību vai ietekmi uz lauksaimniecības konkurētspēju. Tāpēc maz ticams, ka pašreizējā kārtība nodrošinās vajadzīgo informāciju, lai varētu pierādīt pasākumam piešķirtā finansējuma iespējamo lietderību vai sniegtu pamatu pasākuma efektivitātes novērtēšanai, plānojot lauku attīstības pasākumus laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam. VIII. Tāpēc Palāta iesaka a) nodrošināt, lai dalībvalstu programmās tiktu skaidri noteikta finansējuma vajadzība, kā arī paredzēti pamatoti un izmērāmi mērķi. Komisijai jāapstiprina tikai tādas programmas, kuras atbilst minētajai prasībai; b) definēt tādus atlases kritērijus, kas ļauj noteikt efektīvākos projektus. Nodrošināt ES finanšu līdzekļu lietderīgu izlietojumu. Šie kritēriji stingri jāpiemēro arī tad, ja pietiek līdzekļu visu attiecināmo projektu finansēšanai; c) Komisijai un dalībvalstīm veicināt paraugprakses pārņemšanu attiecībā uz liekās palīdzības un aizstāšanas risku mazināšanu; d) nākamā plānošanas perioda vajadzībām uzlabot finansētajiem projektiem piemērojamo uzraudzības un vērtēšanas sistēmu, lai nodrošinātu iespēju pienācīgi novērtēt iztērēto līdzekļu efektivitāti. IEVADS 1. Īstenojot kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) 2. pīlāra ietvaros sniegto palīdzību lauku attīstībai, ir paredzēts īpašs pasākums "Lauksaimniecības un mežsaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšana" (turpmāk tekstā "123. pasākums"). Šis 123. pasākums palīdz sasniegt 1. asij ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005 (sk.1. izcēlumu) [1] izvirzīto mērķi — uzlabot lauksaimniecības un mežsaimniecības konkurētspēju. 2. Izmantojot 123. pasākumu, uzņēmumiem, kuros ir nodarbināti mazāk nekā 750 darbinieki vai kuru apgrozījums nesasniedz 200 miljonus EUR un kuri pārstrādā un tirgo lauksaimniecības un mežsaimniecības produktus, tiek nodrošināts publiskais finansējums. Atbalsts tiek piešķirts, lai finansētu ieguldījumus, kuriem vajadzētu radīt šo produktu pievienoto vērtību. Tam galu galā vajadzētu uzlabot lauksaimniecības konkurētspēju, piemēram, radot jaunas tirgus iespējas lauksaimniecības produktiem [2]. Papildu ieguvumi būtu darbavietu radīšana lauku apvidos un uzlabojumi vides aizsardzības jomā. 3. Ņemot vērā attiecīgo ES regulu prasības, dalībvalstis savas valsts vai reģionālajā līmenī izstrādā lauku attīstības programmas (LAP), kurās tās nosaka stratēģiju un ierosina pasākumus, ko vēlas izmantot, lai risinātu savas apzinātās vajadzības. Reģionālās attīstības programmas stājas spēkā tikai pēc tam, kad Komisija tās ir apstiprinājusi. Pēc tam, izmantojot attiecināmības un atlases kritērijus, ES un valstu līdzekļi ar 123. pasākuma starpniecību būtu jāpiešķir ieguldījumu projektiem. Turpmāk redzamajā attēlā ir atspoguļoti dažādi posmi lēmumu pieņemšanas procesā, kura rezultātā ieguldījumu projektam tiek piešķirts 123. pasākuma finansējums. 1. IZCĒLUMS IZVILKUMS NO REGULAS (EK) NR. 1698/2005 1. ass Lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares konkurētspējas uzlabošana 20. pants Pasākumi Atbalsts, kura mērķis ir lauksaimniecības un mežsaimniecības sektora konkurētspēja, attiecas uz: [..] b) pasākumiem, kuru mērķis ir restrukturizēt un attīstīt fizikālo kapitālu un veicināt inovāciju: [..] iii) radot pievienoto vērtību lauksaimniecības un mežsaimniecības produktiem; 4. ES atbalstu līdzfinansē no valsts līdzekļiem, un kopējie ar pasākumu saistītie publiskie izdevumi būs aptuveni 9 miljardi EUR. Pasākums galvenokārt tiek izmantots, lai piešķirtu dotācijas saņēmēju ieguldījumu izdevumiem. Dalībvalstis, ņemot vērā ierobežojumus, var noteikt atbalsta likmi. Lielākā daļa dotāciju tiek piešķirtas 20 % līdz 50 % apmērā no uzņēmumu kopīgajiem attiecināmajiem ieguldījumiem. 5. ES kopējais budžets 123. pasākumam laikposmā no 2007. gada līdz 2013. gadam ir 5,6 miljardi EUR. Tas veido 5,9 % no plānotajiem ES izdevumiem lauku attīstības jomā un 18 % no kopējā piešķīruma lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares konkurētspējas uzlabošanai (1. ass) [3]. Attēlā, kas dots I pielikumā, parādīti dalībvalstīm plānotie ES līdzekļi un finansiālās izpildes stāvoklis 2011. gada beigās. Līdz minētajam laikam 35 % no periodā plānotajiem izdevumiem bija veikti. ATTĒLS +++++ TIFF +++++ 6. Tā kā tikai aptuveni 5 % no pasākuma vajadzībām apstiprinātajiem izdevumiem attiecas uz mežsaimniecības produktiem, šajā revīzijā galvenā uzmanība tika pievērsta atbalstam, kas bija piešķirts lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšanai. Finansētos ieguldījumus galvenokārt ir veikuši jaunizveidoti vai jau pastāvoši uzņēmumi, ieguldot jaunās vai uzlabotās iekārtās vai jaunu telpu celtniecībā lauksaimniecības produktu pārstrādei un tirdzniecībai (sk. 2. izcēlumu). 2. IZCĒLUMS AR 123. PASĀKUMU FINANSĒTO IEGULDĪJUMU VEIDU PIEMĒRI Finansēto ieguldījumu vidū bija malšanas iekārta olīveļļas ražošanai… +++++ TIFF +++++ … aprīkojums šķiņķa žāvēšanai un… +++++ TIFF +++++ … sistēmas piena pārstrādes modernizēšanai. +++++ TIFF +++++ REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 7. Palāta novērtēja, vai pasākuma struktūra un īstenošana ir nodrošinājusi izmaksu rentabilitāti un vai ar finansētajiem projektiem ir sasniegti pasākuma mērķi. Palāta arī novērtēja, vai pasākuma rezultāti kopumā ir pienācīgi uzraudzīti un izvērtēti, lai dalībvalstīm un Komisijai ļautu apzināt visas radušās problēmas un uz tām reaģēt, kā arī lai sniegtu objektīvu informāciju par pasākuma sekmēm. 8. Vispārējais revīzijas jautājums bija šāds: vai ES sniegtais atbalsts pārtikas pārstrādes nozarei ir efektīvi un lietderīgi nodrošinājis lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšanu. Galvenie apakšjautājumi bija šādi: - vai pasākums ir izstrādāts tā, lai nodrošinātu lietderīgu finansējumu projektiem, ar ko risina skaidri apzinātas vajadzības; - vai dalībvalstis, īstenojot pasākumu, ir pievērsušas pienācīgu uzmanību izmaksu lietderībai; - vai Komisija un dalībvalstis ir pienācīgi uzraudzījušas un novērtējušas pasākuma rezultātus. 9. Šīs revīzijas kontekstā par efektīviem uzskatīja projektus, kas bija ilgtspējīgi un sniedza ieguldījumu konkrētu ar pasākumu saistītu LAP mērķu sasniegšanā, kā arī radīja lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. Finansējumu uzskatīja par efektīvu, ja bija ierobežota liekā palīdzība un visi aizstāšanas gadījumi bija pamatoti [4]. 10. Palātas veiktā revīzija aptvēra sešas valsts un reģionālās LAP, kas tika atlasītas galvenokārt to mēroga dēļ: Spānijā (Kastīlija un Leona), Francijā, Itālijā (Lacio), Lietuvā, Polijā un Rumānijā. Francijā valsts LAP tiek īstenota reģionālajā līmenī, un šīs revīzijas vajadzībām izvēlējās Ronas-Alpu reģionu. 11. Revīzijas darbā tika pārskatītas LAP un izvērtētas dalībvalstu pārvaldības sistēmas, un šajās dalībvalstīs tika atsevišķi apmeklēti 24 objekti, kuros bija pabeigti pārtikas pārstrādes projekti, tostarp četri projekti, kurus dalībvalstis bija izvirzījušas kā paraugprakses piemērus. Pārējos projektus atlasīja Palāta, lai nodrošinātu tādu projektu klāstu, kas pārstāv tipiskus attiecīgajā dalībvalstī finansētus projektus. Revidēto projektu saraksts ir sniegts II pielikumā. Palāta arī pārbaudīja starpposma novērtējuma ziņojumus par 23 lauku atbalsta programmām (sk. sarakstu III pielikumā). APSVĒRUMI PIRMĀ DAĻA VAI PASĀKUMS IR IZSTRĀDĀTS TĀ, LAI NODROŠINĀTU LIETDERĪGU FINANSĒJUMU PROJEKTIEM, AR KO RISINA SKAIDRI APZINĀTAS VAJADZĪBAS? 12. Pareizas finanšu pārvaldības nodrošināšanai būtisks ir labs pasākuma plāns. Ar pasākuma starpniecību privātu uzņēmumu veiktiem ieguldījumiem pārtikas pārstrādes un tirdzniecības nozarē tiek piešķirts publisks atbalsts. Šiem uzņēmumiem ir savi motīvi un mērķi, kas, iespējams, sakrīt ar ES politikas mērķi uzlabot lauksaimniecības nozares konkurētspēju (sk. 15. punktu), bet šāda sakritība nav uzskatāma par automātisku. Šī nozare tiek uzskatīta par vienu no konkurētspējīgākajām un novatoriskākajām jomām pasaulē [5]. Tāpēc atbalsts šādiem uzņēmumiem būtu piešķirams, reaģējot uz skaidri apzinātu vajadzību. Ir jānosaka valsts intervences vajadzība un jāizskaidro loģika, kā šis atbalsts uzlabos lauksaimniecības konkurētspēju. 13. Tāpēc priekšnosacījums efektīvai projektu atlasei ir skaidri un konkrēti LAP mērķi, kas atspoguļo konkrētas dalībvalsts vai reģiona vajadzības, un šie mērķi arī ir vajadzīgi, lai nodrošinātu pamatu pārskatatbildībai un apliecinātu īstenojamos uzdevumus un vēlāk — gūtās sekmes [6]. Ja nav apzinātas konkrētas valsts intervences vajadzības un LAP mērķi ir pārāk vispārīgi, var tikt atlasīti projekti, kas sniedz nelielu vai nesniedz nekādu ieguldījumu lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības uzlabošanā un tādējādi — lauksaimniecības nozares konkurētspējas uzlabošanā. 14. Palāta caurskatīja ES tiesību aktus, LAP un dalībvalstu sistēmas, kā arī procedūras un dokumentus, lai iegūtu pierādījumus attiecībā uz to, vai bija sagaidāms, ka 123. pasākuma struktūra gan ES, gan dalībvalsts līmenī nodrošinās lietderīgu finansējumu efektīviem projektiem, ar ko risina skaidri apzinātas vajadzības. TIESĪBU AKTOS IR PAREDZĒTS, KA DALĪBVALSTIS IR ATBILDĪGAS PAR PASĀKUMA EFEKTIVITĀTES UN LIETDERĪBAS NODROŠINĀŠANU, … 15. ES tiesību aktos mērķi ir definēti tikai lauku attīstības politikas asu līmenī, šajā gadījumā — 1. ass līmenī, kuras mērķis ir uzlabot lauksaimniecības konkurētspēju [7]. 123. pasākuma nolūks ir veicināt šā mērķa sasniegšanu, radot pievienoto vērtību lauksaimniecības produktiem, kas tiek pārstrādāti vai nodoti tirdzniecībā pēc ieguldījumu veikšanas. Tiesību aktos nav precizēts, kādai ir jābūt pievienotajai vērtībai (tikai finansiālai, no vides vai kvalitātes viedokļa u. tml.) un kam būtu jāgūst labums no šīs pievienotās vērtības. 16. Līdzīgs pasākums bija spēkā iepriekšējā, 2000.–2006. gada plānošanas periodā [8]: "Investīcijām ir jāpalīdz uzlabot situāciju attiecīgajā lauksaimniecības pamatražošanas sektorā. Tām ir jāgarantē šādu pamatproduktu ražotājiem atbilstoša iegūto ekonomisko labumu daļa." Līdzīgi noteikumi bija spēkā arī iepriekšējo atbalsta shēmu ietvaros [9]. 17. Pašreizējā plānošanas periodā šādas prasības nav noteiktas. Regulā [10] ir noteikta prasība, lai ieguldījumi pārstrādē un tirdzniecībā "uzlabo [atbalstītā] uzņēmuma vispārējo darbību", t. i., tiesību aktā ir noteikts tikai tas, ka attiecīgajiem atsevišķajiem pārtikas pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem būtu jāgūst labums. 18. Lai vienkāršotu tiesību aktus un sniegtu dalībvalstīm iespēju noteikt tādu pasākuma definīciju, kas vislabāk atbilst to apstākļiem un vajadzībām, iepriekšminētā prasība par to, ka ar atbalsta palīdzību būtu jāuzlabo lauksaimniecības produktu ražotāju situācija, ir atcelta un nav paredzēti noteikumi, kādā veidā ar pasākumiem būtu jārada pievienotā vērtība. Attiecīgi dalībvalstis ir atbildīgas par to, lai pasākums nodrošinātu lielāku pievienoto vērtību un sniegtu ieguvumus lauksaimniecības konkurētspējas jomā. Komisijai, apstiprinot LAP, būtu jāpārliecinās, ka pasākums atbilst šīm prasībām. … TAČU DALĪBVALSTU LAUKU ATTĪSTĪBAS PROGRAMMĀS NETIEK SKAIDRI PAMATOTA PASĀKUMA VAJADZĪBA 19. Pateicoties pastāvīgam ES tiesību aktu vienkāršošanas procesam un subsidiaritātes principam, ES tiesību akti ir kļuvuši diezgan vispārīgi un nepreskriptīvi, kā norādīts iepriekš. Tomēr tiesību akti [11] paredz, ka dalībvalstu LAP gan valsts, gan reģionālajā līmenī ir jābūt konkrētākām. Komisijai ir jāapstiprina LAP, un uz Komisiju gulstas vispārēja atbildība par efektīvu un lietderīgu ES budžeta izmantojumu. 20. Konkrētāk, LAP ir jāsniedz pašreizējā stāvokļa analīze, norādot tā stiprās un vājās puses un izstrādājot stratēģiju saistībā ar tām. LAP ir jāsniedz pierādījumi, kas apliecina, ka atbalsts ir novirzīts skaidri definētiem mērķiem, kuri atspoguļo apzinātās teritoriālās vajadzības un strukturālos trūkumus. Turklāt LAP būtu jāsniedz intervences loģiskais pamatojums un jānosaka to ieguldījumu veidi un tie saņēmēji, kuri var pretendēt uz atbalstu. Ja minētās prasības tiek pienācīgi izpildītas, tiek nodrošināta efektīva un lietderīga pasākuma plānošana. 21. Tomēr revidētajās LAP nebija noteiktas konkrētas intervences vajadzības pārtikas pārstrādes nozarē, piemēram, gadījumi, kad nepietiekama pārstrādes jauda kavēja iespējas radīt lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. Gadījumos, kad vajadzības tika noteiktas, tās bija ļoti vispārīgas. Piemēram, Polijas LAP bija minēts: "Atbalsts lauksaimniecības produktu pārstrādei ir būtisks, jo šī nozare ir viena no svarīgākajām Polijas tautsaimniecības jomām." LAP nebija norādīts, kāpēc bija vajadzīgs valsts atbalsts un kā ar tā palīdzību varētu panākt vēlamās izmaiņas. Tādējādi nebija sniegts pasākuma loģiskais pamatojums, un noteiktie mērķi bija neizbēgami vispārīgi, turklāt tie nebija skaidri saistīti ne ar noteiktajām reģiona stiprajām un vājajām pusēm, ne skaidri apzinātu intervences vajadzību. Tie nereti bija precīzi citēti ES mērķi vai mazliet mainīts šo mērķu izklāsts (atsevišķus piemērus sk. 3. izcēlumā). 22. Plānošanas pēdējais posms ir attiecināmības kritēriju noteikšana, paredzot ieguldījumu veidus, saņēmēju kategorijas un atbalsta raksturu, lai nodrošinātu atbalsta novirzīšanu konkrētu noteikto mērķu sasniegšanai. Lai gan trūka konkrētu mērķu, visās LAP bija noteikti vismaz daži attiecināmības kritēriji. Francijā Ronas-Alpu plānošanas dokumentā bija norādīts, ka kritērijiem atbilst visa pārtikas pārstrādes nozare visā reģiona teritorijā, izņemot cukura un piena aizvietotāju ražotājus. Citas dalībvalstis, īpaši Spānija (Kastīlija un Leona) un Lietuva, noteica precīzākus attiecināmības kritērijus. Lietuva izslēdza lielāko daļu jauno būvniecības projektu nozarēs, kuras jau bija saņēmušas atbalstu iepriekšējās programmās, piemēram, jaunas kautuves vai piena pārstrādes rūpnīcas, jo tajās jau bija nodrošināta pietiekama jauda. Piemēram, Spānijā (Kastīlijā un Leonā) ar vīna ražošanu saistītus projektus uzskatīja par attiecināmiem tikai tad, ja tie attiecās uz vīniem ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi. 23. Šie attiecināmības kritēriji zināmā mērā ierobežo atbalsta jomas. Tomēr par attiecināmām vēl aizvien tiek uzskatītas gandrīz visas svarīgākās pārtikas nozares, radot risku, ka atbalsts nebūs pietiekami mērķtiecīgs. 3. IZCĒLUMS 123. PASĀKUMAM NOTEIKTO MĒRĶU PIEMĒRI Kastīlijas un Leonas LAP noteiktais mērķis ir "pilnveidot primārās un mežsaimniecības nozares produktu pārstrādi un tirdzniecību, veicot ieguldījumus nolūkā uzlabot efektivitāti, atjaunojamos enerģijas avotus, jaunās tehnoloģijas un jaunas tirgus iespējas." Šie elementi ir aizgūti no Regulas (EK) Nr. 1698/2005 23. apsvēruma, nesniedzot precīzāku informāciju. Francijas valsts LAP ir noteikts, ka pasākuma mērķis ir "uzlabot lauksaimniecības pārtikas nozares konkurētspēju". Šis vispārīgais formulējums ļauj noteikt konkrētus mērķus reģionālā līmenī. Tomēr Ronas-Alpu reģions, kurā Palāta veica revīziju, šādi nerīkojās. KOMISIJA APSTIPRINĀJA LAUKU ATTĪSTĪBAS PROGRAMMAS, LAI GAN TĀM BIJA TRŪKUMI 24. Pirms dalībvalstu LAP apstiprināšanas Komisijai ir jāpārbauda LAP mērķu saskaņotība ar ES un valsts stratēģijām un apzinātajām vajadzībām un trūkumiem. Tomēr, tā kā revidētajās LAP mērķi bija definēti tik vispārīgi, šī saskaņotības pārbaude nesniedza lielu labumu. 25. Komisijas procedūrās, kas ir paredzētas LAP novērtēšanai, nav iekļauta nekāda pārbaude, kas apliecinātu, ka dalībvalsts vai reģions stratēģiski novirza 123. pasākuma atbalstu jomām, kurās ir vajadzīga valsts intervence. Intervences loģiskais pamatojums netiek pārbaudīts. Komisija nenovērtē, cik efektīvi vai lietderīgi ierosinātais pasākums radīs lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību un uzlabos lauksaimniecības konkurētspēju. 26. Neņemot vērā 21.–23. punktā aprakstītos trūkumus, Komisija attiecīgās LAP apstiprināja. Kad Komisija ir apstiprinājusi LAP un dalībvalstij ir darīti pieejami ES līdzekļi, Komisijai ir daudz grūtāk atpakaļejoši nodrošināt pasākumu efektivitāti un lietderību [12]. 27. Revīzija ir apliecinājusi, ka pasākuma struktūrā un plānošanā nepietiekama uzmanība ir pievērsta riskiem, kas izriet no 12. un 13. punktā minētā. Šis apstāklis nosaka, ka ir vēl jo svarīgāk, lai dalībvalstis izvairītos no riskiem un nodrošinātu efektivitāti un lietderību, atlasot atsevišķus projektus atbalsta piešķiršanai (tomēr to ir arī sarežģītāk īstenot). Šis jautājums ir aplūkots nākamajā ziņojuma daļā. 28. Tāpat nav apmierinoša uzraudzības un novērtēšanas, kā arī pārskatatbildības pamata. Šis jautājums ir aplūkots III daļā. OTRĀ DAĻA VAI DALĪBVALSTIS, ĪSTENOJOT PASĀKUMU, IR PIEVĒRSUŠAS PIENĀCĪGU UZMANĪBU IZMAKSU RENTABILITĀTEI? 29. Lai, īstenojot pasākumu, pēc iespējas lietderīgāk izmantotu publisko finansējumu, dalībvalstīm: - pirms finansējuma piešķiršanas jānodrošina, lai pieteikumu iesniedzēji apliecinātu projekta finansiālo ilgtspēju; - jānodrošina, lai atbalstu saņemtu projekti, kas, radot lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību, var nodrošināt vislabākos rezultātus; - jāmazina liekās palīdzības un aizstāšanas risks. PĀRBAUDES NESNIEDZ PILNĪGU PĀRLIECĪBU PAR PROJEKTU FINANSIĀLO ILGTSPĒJU 30. Lai gan tiesību akti vairs neprasa, lai pieteikumu iesniedzēji pierādītu savu uzņēmumu dzīvotspēju [13], visās revidētajās dalībvalstīs vēl aizvien pārbauda pieteikuma iesniedzēju finanšu pārskatu dzīvotspēju. 4. IZCĒLUMS DZĪVOTSPĒJAS PĀRBAUDES: PRAKSES NEPILNĪBAS Lietuva. Iespējams aprēķināt, ka maksimālais gūstamais ienākums no ieguldījumu projekta (graudu žāvēšanas un uzglabāšanas iekārtas), darbojoties pilnas jaudas režīmā, varētu būt 4 miljoni LTL. Dotācijas pieteikumā norādītā 29 miljonu LTL prognoze bija neapšaubāmi nesasniedzama. Rumānija. Paraugam atlasītie septiņpadsmit pieteikumi liecināja par nereāli augstām prognozēm, un attiecībā uz pusi no šiem projektiem norādītais ieguldījumu ienesīgums pārsniedza 90 %. Itālija (Lacio). Tā kā finanšu prognožu novērtēšanas metodika bija plaši pieejama, projektu pieteicēji zināja, ka, ja to uzņēmējdarbības plānā nebūs norādīti finanšu dati, kas atbilst norādītajām minimālajām vērtībām, to pieteikums tiks noraidīts. Tāpēc fakts, ka visi iesniegtie projekti ieguva vajadzīgo punktu skaitu, pārsteigumu nerada. Reģiona ierēdņi nepārbaudīja iesniegto informāciju un neizvērtēja, vai prognozes ir vai nav reālistiskas. Revidenti konstatēja, ka vairākos gadījumos ir sniegta pārspīlēta informācija par pārdošanas rādītājiem un citiem finanšu jautājumiem. 31. Spēkā esošajos tiesību aktos ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāpārbauda, vai ieguldījums uzlabo uzņēmuma, kurš saņem atbalstu, vispārējo darbību. Visās dalībvalstīs, kurās notika revīzija, no pieteikuma iesniedzējiem ieguva pamatotas prognozes par gaidāmo apgrozījumu, peļņu, naudas plūsmu u. tml.. Dalībvalstis, izņemot Franciju (Ronas-Alpu reģionu), salīdzināja šīs prognozes ar minimālajām vērtībām un noraidīja projektus, kuri neatbilda prasībām. Tomēr bieži sastopama nepilnība bija fakts, ka dalībvalstis bija paļāvušās uz pieteikumu iesniedzēju sagatavotajām prognozēm, nepārbaudot, vai skaitļi, kas izriet no pieņēmumiem, ir pamatoti un ticami. Konkrēti, netika pārbaudītas prognozes saskaņā ar dažādiem scenārijiem, lai pārliecinātos, ka projektu priekšlikumi nodrošina pietiekamu stabilitāti paredzamu notikumu, piemēram, tirgus apstākļu pasliktināšanās, gadījumā. 32. Palāta finanšu prognozēs konstatēja nereālus pieņēmumus, aprēķinu kļūdas un citas pretrunas, kuras dalībvalstu iestādes projekta novērtēšanā nebija atklājušas (sk. 4. izcēlumā sniegtos piemērus). DALĪBVALSTIS NEIZVĒLAS PROJEKTUS, KURI VAR SNIEGT LIELĀKO IESPĒJAMO IEGUVUMU 33. Kā norādīts I daļā, neviena no dalībvalstīm, kurās notika revīzija, neapzināja strukturālās un teritoriālās vajadzības saistībā ar valsts intervenci un pasākumam neparedzēja konkrētus mērķus. Tāpēc uz atbalstu varēja pretendēt plašs projektu klāsts gandrīz visās pārtikas nozarēs. 34. Lai tomēr nodrošinātu atbalsta novirzīšanu projektiem, kuri vislabāk atbilst valsts vai reģionālajām vajadzībām, dalībvalstīm ir pieejami trīs būtiski instrumenti, proti, tās var piemērot atlases kritērijus, paredzēt konkrētus nosacījumus un izmantot dažādas atbalsta likmes, lai sniegtu stimulus. ATLASES SISTĒMAS 35. Paredzēts, ka dalībvalstis no attiecināmajiem ieguldījumu projektiem izvēlas vairākus projektus, izmantojot ar noteiktajiem mērķiem saistītus atlases kritērijus. Šī prasība ir noteikta ES tiesību aktos. Tas ļauj objektīvi izvērtēt salīdzinošās projektu priekšlikumu priekšrocības un noraidīt projektus, kuri nenodrošina izmaksu lietderību. 36. Spānija (Kastīlija un Leona) un Polija nav noteikusi šādus atlases kritērijus. Pārējās četrās dalībvalstīs, kurās notika revīzija, piemērotajām atlases sistēmām ir raksturīgi turpmāk aprakstītie trūkumi. 37. Lai gan lielākā daļa atlases kritēriju atbilda pasākuma valsts un reģionālajiem mērķiem (lai arī tie bija vispārīgi), tikai daži no tiem attiecās uz to, kādā mērā projekti rada lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. Tiem kritērijiem, kas attiecās uz šo jautājumu, novērtēšanā nebija piešķirta liela nozīme, izņemot Itālijas (Lacio) gadījumā (skatīt 5. izcēlumu). Lietuvā un Rumānijā par prioritāriem tika izvirzīti kritēriji, kas nebija saistīti ar projekta efektivitāti un lietderību (skatīt 6. izcēlumu). 5. IZCĒLUMS AR PIEVIENOTO VĒRTĪBU SAISTĪTIE ATLASES KRITĒRIJI Lietuva | Polija | Rumānija | Francija (Ronas-Alpu reģions) | Itālija (Lacio) | Spānija (Kastīlija un Leona) | Inovāciju ieviešana (5. prioritāte no 6) | Nav atlases kritēriju | Bioloģiskā ražošana (5 punkti/100) Tradicionālie produkti (3 punkti/100) | Nav | Bioloģiskā ražošana (10 punkti/100) Produktu jaunievedumi (4 punkti/100) Vīna kvalitātes uzlabojumi (38 punkti/100) | Nav atlases kritēriju | 6. IZCĒLUMS AR PROJEKTA EFEKTIVITĀTI NESAISTĪTIE KRITĒRIJI Lietuvā prioritārs statuss automātiski — neņemot vērā projekta kvalitāti — tiek piešķirts pieteikumu iesniedzējiem, kuri iepriekš nav saņēmuši dotācijas. Rumānijā noraida projektus, kas attiecināmības kritēriju izvērtēšanā neiegūst minimālo 20 punktu skaitu. Viens kritērijs attiecas uz to, vai projekts pārstāv "prioritāro nozari". Tomēr visas svarīgākās pārtikas nozares (piensaimniecības, gaļas, graudaugu, vīna, augļu un dārzeņu nozare) tiek klasificētas kā prioritārās nozares, saņemot 32–36 punktus. Tādējādi gandrīz visi projekti automātiski saņem minimālo punktu skaitu. 38. Revidētajām dalībvalstīm, izņemot Rumāniju, ES un valstu budžeta līdzekļu, ko tās bija ieplānojušas ar pasākumu saistītajām vajadzībām, revīzijas laikā bija vairāk nekā pietiekami, lai būtu iespējams atbalstīt visus attiecināmo projektu pieteikumus. Taču šīs dalībvalstis nevis sniedza atbalstu tikai efektīvākajiem projektiem, bet izvēlējās izlietot budžeta līdzekļus projektos, kuriem tās bija noteikušas zemas prioritātes statusu. Atlases sistēmām šajās dalībvalstīs ir bijusi neliela vai nav bijusi nekāda ietekme (sk. 7. izcēlumu). ĪPAŠIE NOSACĪJUMI 39. Dalībvalstis var noteikt, ka ieguldījumu projektiem ir jāatbilst īpašiem nosacījumiem, lai nodrošinātu, ka tiks veicināta valsts un reģionālo mērķu sasniegšana. Dalībvalstīs, kurās notika revīzija, šis instruments netika plaši izmantots, tomēr atsevišķi izmantošanas gadījumi tika konstatēti Polijā un Itālijā (Lacio). Polijā kā priekšnosacījums dotācijas saņemšanai ir noteikta prasība, ka saņēmējiem ir jānoslēdz daudzgadu "piegādes līgums" ar lauksaimniecības produktu ražotājiem par vismaz 50 % no to piegāžu apjoma. Šīs prasības mērķis ir uzlabot lauksaimnieku stāvokli, nodrošinot tiem zināmu stabilitāti un nosakot piegādājamo produktu kvalitāti un daudzumu. Piegādes līgumu noslēgšana ir arī dotācijas piešķiršanas nosacījums Itālijā (Lacio). 7. IZCĒLUMS ATLASES SISTĒMAS AR NELIELU IETEKMI Itālijā (Lacio) nav noteikts minimālais punktu skaits, līdz ar to atlasīto projektu vidū ir arī projekti, kuri projekta vērtēšanā ieguva tikai 15 no 100 punktiem, lai gan šāds punktu skaits norāda uz niecīgu ieguldījumu reģiona prioritāšu un mērķu sasniegšanā. Francijā (Ronas-Alpu reģionā) valsts līdzfinansējumu piešķir reģionālā padome un/vai vietējā padome. Reģionālā padome novērtē projektus, ņemot vērā savus reģionālos mērķus, un noraida projektus, kuri nav ieguvuši minimālo punktu skaitu. Tomēr noraidītie projekti tik un tā saņēma ES atbalstu līdzfinansējuma veidā, jo to nodrošināja vietējā padome, kura nepiemēro formālu atlases sistēmu. Lietuvā atlases sistēma prioritāšu noteikšanai tiek piemērota tikai tad, ja budžets ir nepietiekams, lai finansētu visus attiecināmos projektus, bet revīzijas laikā tāda situācija nebija radusies. Tāpēc bija iespējams atlasīt tādus projektus, kuri neatbilst nevienai no Lietuvas sešām prioritātēm. STIMULI 40. Projektiem, kurus līdzfinansē reģionālā padome Francijā (Ronas-Alpu reģionā), nav noteikta prasība slēgt piegādes līgumus, bet projektu pieteicēji var šīs saistības uzņemties brīvprātīgi. Apmaiņā pret šādu rīcību un citu saistību uzņemšanos, piemēram, vietējo piegādātāju pakalpojumu izmantošanu un jaunu darbavietu radīšanu, saņēmējam tiek piešķirta papildu palīdzība 5 vai 10 % apmērā. Nav skaidri zināms, cik lielu papildu ietekmi šī prakse rada. Trīs no četriem šajā revīzijā apmeklētajiem saņēmējiem nodrošināja atbilstību kritērijiem, lai saņemtu papildu palīdzību, bez vajadzības pielāgot savu projektu (piemēram, kooperatīviem jau bija piegādes līgumi ar vietējiem piegādātājiem, t. i., to dalībniekiem). Ceturtais saņēmējs (tradicionālo desu izstrādājumu ražotājs) noraidīja papildu palīdzības elementu, jo nevēlējās uzņemties sadarbības saistības ar reģionālajiem cūkgaļas piegādātājiem. 41. Spānijā (Kastīlijā un Leonā) projekti tika novērtēti saskaņā ar novērtēšanas kritērijiem, kas noteica piemērojamo atbalsta likmi. Vairāki kritēriji bija saistīti ar reģionālajos tiesību aktos noteiktajām prioritātēm, piemēram, projektiem, kuru ietvaros tiek noslēgti līgumi ar vietējiem lauksaimniekiem vai kuri ir saistīti ar inovācijām vai bioloģisko ražošanu. Tomēr tikai aptuveni 2 % no projektiem atbilda visiem šiem kritērijiem. Vērtēšanas kritēriju stimulējošā ietekme ir samazināta, jo dominē ar uzņēmuma izmēru un pārtikas nozari saistīti kritēriji, proti, mazajiem un vidējiem saņēmējiem, piemēram, augļu un dārzeņu nozarē, automātiski tika piešķirta maksimālā atbalsta likme 40 % apmērā, neņemot vērā pārējos projektu raksturojošos aspektus. Atbalsta likmes lielākiem uzņēmumiem, kas, piemēram, bija tikai 3 % apmērā piensaimniecības nozarē un 7 % apmērā vīnu nozarē, domājams, nedeva pietiekamu stimulu iespējamajiem pieteikumu iesniedzējiem, kuriem, iespējams, bija priekšlikumi efektīviem projektiem. REVIDĒTO PROJEKTU NOVĒRTĒJUMS 42. Revidēto dalībvalstu [14] rīcībā nebija informācijas, lai apliecinātu, ka projekti, kam tās bija piešķīrušas finanšu atbalstu, bija finansiāli ilgtspējīgi un efektīvi, t. i., ka tie bija nodrošinājuši konkrētu ar pasākumu saistītu LAP mērķu sasniegšanu un radījuši lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. 43. Kā ilustrējošas gadījumu izpētes Palāta novērtēja 24 projektu finanšu ilgtspēju un efektivitāti. Ieguldījumu konkrētu LAP mērķu sasniegšanā nebija iespējams novērtēt, jo LAP bija noteikti tikai ļoti vispārīgi mērķi (skatīt I daļu). Līdz ar to projekti tika uzskatīti par "efektīviem", ja tie radīja lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. Šā novērtējuma rezultāti ir atspoguļoti II pielikumā, un zemāk ir sniegts to kopsavilkums. 44. Visi 24 projekti, kuru īstenošanas vietas apmeklēja Palātas revidenti, revīzijas laikā bija finansiāli ilgtspējīgi. Divos gadījumos bija pāragri novērtēt projekta ietekmi uz uzņēmuma finanšu rezultātiem, bet 15 no pārējiem 22 uzņēmumiem kopš ieguldījuma veikšanas bija uzlabojuši savus finanšu rezultātus. Septiņi no šiem uzņēmumiem bija sasnieguši vai pārsnieguši savus finanšu mērķus, un astoņos gadījumos, lai gan mērķi nebija sasniegti, uzņēmuma finanšu situācijā bija vērojami zināmi uzlabojumi. Septiņos gadījumos uzņēmuma finanšu rezultāti bija pasliktinājušies, lai gan tikai vienā gadījumā bija apdraudēta turpmākā ilgtspēja. Norādītie cēloņi bija sarežģīti, bet galu galā projekti nenodrošināja pietiekamu stabilitāti dažkārt nelabvēlīgajos tirgus apstākļos. 45. Varētu sagaidīt, ka lielākā daļa no pārtikas pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumu veiktajiem ieguldījumiem radīs lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību, jo tāds ir to uzņēmējdarbības raksturs. Palāta novērtēja projektu rezultātus attiecībā uz pievienoto vērtību, tostarp ņemot vērā, vai ir izstrādāti jauni produkti, radītas jaunas tirgus iespējas vai uzlabota esošo produktu kvalitāte. 46. Palāta secināja, ka seši no projektiem neapšaubāmi radīja pievienoto vērtību, un klasificēja tos kā projektus ar "augstu pievienoto vērtību" saskaņā ar 45. punktā noteiktajiem kritērijiem (lai gan šis rezultāts zināmā mērā var būt neobjektīvs, jo projekti Francijā, Spānijā (Kastīlijā un Leonā) un Rumānijā bija paraugprakses projekti, kurus izvirzīja dalībvalsts). Šo projektu galvenais mērķis bija palielināt pievienoto vērtību, un to izstrādātāju vidū bija vīna ražotāji, kuri pārkārtoja ražošanu, lai sāktu ražot augstākas kvalitātes vīnus, un olīveļļas spiestuves, kurās sāka bioloģisko produktu ražošanu. Citi piemēri ir sniegti 8. izcēlumā. 47. Par 12 citu projektu pievienotās vērtības sasniegšanu Palāta sniedza vidēju vērtējumu. Šiem projektiem bija raksturīgi produktu kvalitātes uzlabojumi, kas neietekmēja pārdošanas cenu, vai jauni produkti, kuru proporcija salīdzinājumā ar ieguldījumu bija neliela vai to vērtība bija zema. Kā piemēru var minēt 1,5 miljonus EUR vērtu ieguldījumu tomātu pārstrādes rūpnīcā Rumānijā, kas ļāva nodrošināt atbilstību higiēnas prasībām un lielā daudzumā ražot lielveikalu ķēdēm paredzētus zema cenas līmeņa zīmola produktus. 8. IZCĒLUMS PROJEKTI, KURI RADĪJA NEAPŠAUBĀMU LAUKSAIMNIECĪBAS PRODUKTU PIEVIENOTO VĒRTĪBU Spānijā (Kastīlijā un Leonā), veicot ieguldījumu 1 miljona EUR vērtībā, tika uzlabots šķiņķa žāvēšanas process, paplašinot uzglabāšanas un apstrādes zonas un nodrošinot jaunu aprīkojumu. Tas sniedza iespēju pagarināt žāvēšanas laiku no 11 līdz 18 mēnešiem, tādējādi uzlabojot galaprodukta kvalitāti un ļaujot uzņēmumam iegūt autentisku "jamón serrano" un "jamón ibérico" produktu ražošanas sertifikātu. Jaunais aprīkojums ļāva arī sākt jaunu produktu veidu ražošanu ar augstāku pievienoto vērtību — vakuuma iepakojumā iepakotu un žāvētu šķiņķi bez kaula. +++++ TIFF +++++ Francijā EUR 200000 vērta projekta ietvaros jauns uzņēmums iegādājās aprīkojumu dārzeņu čipsu ražošanai. Uzņēmums izstrādāja jaunus produktus ar augstu pievienoto vērtību un radīja reģionā jaunus noieta tirgus bioloģiski audzētiem dārzeņiem. +++++ TIFF +++++ Rumānijā 1,1 miljona EUR vērta projekta ietvaros viens no valsts vadošajiem vīna ražotājiem veica ieguldījumu modernā aprīkojumā, kas paredzēts vīna ražošanai, nogatavināšanai, pildīšanai pudelēs un transportēšanai. Projekta īstenošana ļāva uzņēmumam palielināt kvalitatīvu vīnu īpatsvaru kopējā pārdošanas apjomā. Tika ieviests jauns augstas kvalitātes zīmols, kas palīdzēja uzņēmumam paplašināt darbību ārējos tirgos. +++++ TIFF +++++ 48. Pārējie seši projekti radīja nelielu vai neradīja nekādu lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību, un tie galvenokārt bija vērsti uz pārstrādātāja jaudas un/vai produktivitātes palielināšanu. Uz šiem projektiem īpaši attiecas aizstāšanas jautājums (sk., sākot ar 62. punktu). Piemēri ir sniegti 9. izcēlumā. 49. Palāta novērtēja, vai lauksaimniecības produktu ražotāji, kuri apgādāja attiecīgos pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumus, arī guva pierādāmu labumu. Astoņi no 24 projektu īstenotājiem varēja pierādīt, ka lauksaimniecības produktu ražotāji saņēma vismaz daļu no pievienotās vērtības. Septiņi no šiem uzņēmumiem bija kooperatīvi. Septiņiem citiem saņēmējiem Itālijā (Lacio) un Polijā bija pienākums noslēgt piegādes līgumus, kas ražotājiem, iespējams, sniedza zināmu labumu. Attiecībā uz pārējiem deviņiem projektiem uzņēmēji nevarēja pierādīt, ka to lauksaimniecības produktu piegādātāji ir guvuši kādu labumu. 50. Kopējs, horizontāls visu LAP mērķis bija jaunu darbavietu radīšana lauku apvidos. Lai gan tas nav galvenais 123. pasākuma mērķis, ar projektiem, kas papildus pievienotās vērtības radīšanai nodrošina jaunas darbavietas, tiek uzlabota pasākuma efektivitāte. Trim no šiem projektiem bija būtiska ietekme nodarbinātības jomā: katrs no tiem nodrošināja vairāk nekā 20 jaunas darbavietas (tomēr secinājumus par aizstāšanu skatīt 62.–66. punktā), un deviņi projekti radīja vismaz vienu jaunu darbavietu. Vienpadsmit citiem projektiem nebija nekādas ietekmes nodarbinātības jomā, un viena projekta īstenošana noveda pie darbavietu skaita samazināšanās. 9. IZCĒLUMS PROJEKTI, KAS RADĪJA NELIELU VAI NERADĪJA NEKĀDU LAUKSAIMNIECĪBAS PRODUKTU PIEVIENOTO VĒRTĪBU Francijā siera ražošanas uzņēmuma ieguldījumu projekta galvenais elements bija jauna griešanas un iepakošanas iekārta. Uzņēmums siera rituļus nogādāja citam pārstrādātājam, kas veica iepakošanu. Jaunā iekārta uzņēmumam nodrošināja iespēju pārdot iepriekš iesaiņotu sieru tieši mazumtirgotājiem un tādējādi, ietaupot izmaksas, kuras radītu cita apstrādātāja iesaistīšana, saņemt lielāku pievienotās vērtības daļu. Galaprodukts palika nemainīgs. Spānijā (Kastīlijā un Leonā) projekts, kas atbilda maksimālās atbalsta likmes saņemšanai 40 % apmērā, neradīja nekādu ietekmi uz produkta pievienoto vērtību. Ieguldījums bija paredzēts augļu izplatītāja uzglabāšanas iespēju palielināšanai, lai tas varētu iegūt lielāku tirgus daļu. Rumānijā maltuvju uzņēmuma 1,8 miljonu EUR vērtā projekta galvenais elements bija 12 kravas automašīnu iegāde, lai savāktu graudus un izplatītu miltus. Saņēmis kravas automašīnu iegādei paredzētu dotāciju 50 % apmērā, uzņēmums spēj izmantot savu automašīnu floti ar mazākām izmaksām nekā agrāk, kad tas izmantoja transportuzņēmēja sniegtus pakalpojumus. Tomēr tas nekādi nav ietekmējis lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. 51. Trīs no šiem projektiem sniedza arī ieguldījumu horizontālo vides mērķu sasniegšanā, jo uzlabots pārstrādes aprīkojums un metodes nodrošināja enerģijas un ūdens ietaupījumus. DALĪBVALSTU ĪSTENOTĀ PASĀKUMA PLĀNOŠANA UN ĪSTENOŠANA NENODROŠINA EFEKTĪVU LIEKĀS PALĪDZĪBAS RISKU MAZINĀŠANU … 52. Liekā palīdzība attiecas uz mērogu, kādā saņēmējs būtu veicis ieguldījumu, pat nesaņemot publisko finanšu atbalstu. Dotācijas piešķiršana šādos gadījumos ir ES un valsts budžeta līdzekļu neefektīvs izmantojums, jo dotācija nav vajadzīga vēlamās ietekmes nodrošināšanai (t. i., ieguldījumam). 53. Galvenais veids, kā mazināt liekās palīdzības risku, ir izstrādāt un plānot pasākumu tā, lai tas tiktu izmantots tikai gadījumos, kad ir noteikta valsts intervences vajadzība. Publisks atbalsts var būt vajadzīgs, piemēram, gadījumos, kad ieguldījumi ir novatoriski, tādējādi sarežģījot ieguldītāja iespēju piesaistīt kapitālu, vai gadījumos, kad finansiālā peļņa ir nepietiekama, lai attaisnotu ieguldījuma pilnās izmaksas, piemēram, projektā, kas nodrošina galvenokārt ar vidi saistītus ieguvumus. Tomēr, kā norādīts I daļā, dalībvalstis, kurās notika revīzija, nebija noteikušas šādas vajadzības un nebija norādījušas konkrētus mērķus, tāpēc pasākuma ietvaros bija iespējams apstiprināt visus ieguldījumu projektus, neņemot vērā to, vai publisks atbalsts bija vai nebija vajadzīgs. 54. Otrs līmenis, kurā dalībvalstis var samazināt liekās palīdzības risku, ir projektu atlases process. Visas valstis, kurās notika revīzija, bija ieguvušas sīku informāciju par katra saņēmēja finanšu situāciju, par izmaksām, kas saistītas ar ieguldījumiem, un par finanšu prognozēm. Šī informācija tika izmantota, lai pārbaudītu, vai ir izpildīta prasība, kas paredz, ka ieguldījumam būtu jāuzlabo uzņēmuma, kurš saņem atbalstu, vispārējā darbība. Šajā procesā dalībvalstis varētu arī pārbaudīt, vai pieteikuma iesniedzējam ir vajadzīga dotācija, lai nodrošinātu projekta dzīvotspēju, un vai viņam ir pietiekams kapitāls vai piekļuve kapitālam, lai finansētu visu projektu. Neviena no dalībvalstīm, kurās notika revīzija, tā nebija rīkojusies. 55. Lietuvā bija vērojama pretēja situācija. Projektu pieteikumiem ar augstu ieguldījumu atdevi tika piešķirts prioritārs statuss. Tomēr tie bija projekti, kuriem atbalsts, domājams, bija vajadzīgs vismazāk. Daudzos Rumānijā izstrādātajos uzņēmējdarbības plānos bija norādīta ļoti augsta peļņas likme. Lai gan šīs prognozes nešķiet reālistiskas, Rumānijas iestādes tās pieņēma, neapšaubot un nejautājot, kāpēc projektam ar ieguldījumu atdevi 90 % apmērā ir vajadzīgs valsts atbalsts. Arī Spānijā (Kastīlijā un Leonā) iestāžu novērtētajos projektu finanšu datos bija norādīta peļņas likme, kas pārsniedza 30 % robežu, un ieguldījumu atmaksāšanās 3 vai 4 gadu laikā, pat neņemot vērā dotāciju. 56. Liekās palīdzības būtiska pazīme ir konstatējama gadījumos, kad ieguldījumu veikšana jau ir sākta vai pat pabeigta pirms lēmuma pieņemšanas par dotācijas piešķiršanu. Šādās situācijās saņēmējs ar savu sākotnējo lēmumu par ieguldījuma veikšanu ir apliecinājis, ka viņš ir bijis gatavs un spējīgs veikt ieguldījumu arī bez palīdzības saņemšanas. Attiecīgi tiek uzskatīts, ka dalībvalstis īsteno labu praksi, izslēdzot šādus gadījumus no pasākuma piemērošanas jomas un tā palielinot iespēju, ka palīdzību novirza tiem uzņēmumiem, kuriem tā ir vajadzīga. 57. Rumānija piemēroja šo labo praksi, pieņemot, ka izdevumi par ieguldījumiem var pretendēt uz atbalstu tikai tad, ja tie radušies pēc dotācijas apstiprināšanas. Turpretī Lietuvā iestādes ar atpakaļejošu datumu apstiprināja projektu izmaksas, kas bija radušās līdz pat diviem gadiem pirms atbalsta pieteikuma iesniegšanas. Lietuvā ar atpakaļejošu datumu tika apstiprināts atbalsts aptuveni 115 miljonu EUR apmērā, piešķirot to 37 lieliem projektiem. 58. Citās dalībvalstīs, kurās notika revīzija, ieguldījumi kopumā tika uzskatīti par attiecināmiem, sākot ar pieteikuma iesniegšanas datumu, ar atsevišķiem izņēmumiem Spānijā (Kastīlijā un Leonā), Francijā un Itālijā (Lacio), kad tika atļauts finansēt arī tās projektu izmaksas, kas bija radušās pirms pieteikumu iesniegšanas ES atbalsta saņemšanai (sk. piemēru 10. izcēlumā). 59. Revīzijā tika konstatēti lieli projektu apstiprināšanas un maksājumu kavējumi. Spānijā (Kastīlijā un Leonā) un Itālijā (Lacio) projektu apstiprināšanas process attiecīgi ilga vidēji 14 un 17 mēnešus, bet Francijā, Polijā un Rumānijā — aptuveni 8 mēnešus. Kavējuma gadījumā pieteikuma iesniedzējs nonāca situācijā, kurā tam bija jāizlemj, vai sākt ieguldījumu, pastāvot riskam, ka tā dotācijas pieteikums tiks noraidīts un ka tam būs jāfinansē viss projekts no saviem līdzekļiem, vai atlikt ieguldījuma veikšanu un, iespējams, neizmantot uzņēmējdarbības iespēju. Pieteikuma iesniedzēji, kuri nevar atļauties uzņemties šo risku (piemēram, inovatīvu projektu realizētāji, kuri nevar piesaistīt pietiekamu kapitālu), tiek faktiski izslēgti no atbalsta shēmas, lai gan tieši šiem projektiem atbalsts ir vajadzīgs visvairāk. Turpretī gadījumos, kad pieteikuma iesniedzēji spēj sākotnēji finansēt ieguldījumus no saviem resursiem (kā tas bija septiņos no 24 revidētajiem projektiem) vai ar ilgtermiņa aizdevumu palīdzību, atbalsts saņēmējiem kļūst tikai par atlīdzību, nevis papildu finansējuma avotu, un šāda situācija liecina par iespējamu lieko palīdzību. 10. IZCĒLUMS LIEKĀS PALĪDZĪBAS PAZĪME: ES FINANSĒJUMA PIEŠĶIRŠANA JAU ĪSTENOTIEM PROJEKTIEM Francijā kooperatīvs, kas pārstāv vīna nozari, prasīja dotāciju no vietējās pašvaldības atbalsta shēmas, kas nav saistīta ar ES lauku attīstības politiku. Tas saņēma maksimālo dotāciju — EUR 50000 savam ieguldījumu projektam, kas bija pabeigts 2007. gadā. Francijā 123. pasākums stājās spēkā 2008. gada maijā ar augstāku maksimālā atbalsta apjomu. Kooperatīvs prasīja un saņēma papildu atbalstu tam pašam projektam EUR 37000 no 123. pasākuma. Ņemot vērā to, ka kooperatīvs jau bija pabeidzis projektu ar EUR 50000 dotāciju, papildu EUR 37000 neapšaubāmi bija liekā palīdzība. 60. Palāta, pamatojoties uz dokumentiem un sarunām ar saņēmējiem par uzņēmuma finanšu stāvokli un piekļuvi kapitālam, apmeklējot 24 projektu īstenošanas vietas, novērtēja liekās palīdzības risku, projekta finansēšanas veidu (īpaši periodā pirms dotācijas saņemšanas), ieguldījuma veikšanas laiku saistībā ar lēmumu par dotāciju, projekta raksturu un tā nozīmi uzņēmuma stratēģijā, kā arī projektā ieguldīto līdzekļu atmaksāšanās vai peļņas likmi (sk. II pielikumu). Astoņiem no 24 projektiem, kurus pārbaudīja uz vietas, tika konstatētas būtiskas liekās palīdzības pazīmes, un vēl 11 projektiem — zināmā mērā liekās palīdzības pazīmes. 61. Palāta iepriekšējos ziņojumos konstatēja šo problēmu un sniedza ar to saistītus ieteikumus [15]. Dalībvalstīs, kurās notika revīzija, piemēroto plānošanas un atlases prakšu nepilnības kopā ar vairāku starpposma novērtējuma ziņojumu [16] rezultātiem liecina, ka liekajai palīdzībai 123. pasākuma kontekstā ir īpaša nozīme. … UN AIZSTĀŠANAS RISKA IEROBEŽOŠANU 62. Aizstāšana attiecas uz mērogu, kādā ar publisko atbalstu veicināta darbība tiek līdzsvarota ar darbību ierobežošanu citviet. Subsīdija, kas vienam uzņēmumam sniedz iespēju palielināt tā tirgus daļu uz konkurenta tirgus daļas rēķina, nevar radīt nekādu faktisku ietekmi uz politikas mērķiem, piemēram, darbavietu izveidi vai — 123. pasākuma gadījumā — lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšanu, un tāpēc tas a priori nav lietderīgs ES finanšu līdzekļu izlietojums. Šīs situācijas piemēri ir sniegti 9. izcēlumā. Tomēr gadījumos, kad konstatējama pietiekama faktiskā ietekme politikas mērķu jomā, zināma aizstāšana var būt pamatota. 63. Pārtikas pārstrādes un tirdzniecības nozari raksturo izteikta konkurence, un daudzi tūkstoši uzņēmumu pastāvīgi veic ieguldījumus, lai uzlabotu efektivitāti, pilnveidotu produktus un nodrošinātu izaugsmi. Šo konkurējošo tirgu veido arī mazie un vidējie uzņēmumi. No šīs revīzijas laikā apmeklētajiem 24 uzņēmumiem tikai trīs darbojās galvenokārt vietējos tirgos, visi pārējie uzņēmumi konkurēja valsts līmenī, bet desmit uzņēmumi — starptautiskā līmenī. Ja uzņēmumam tiek piešķirta dotācija līdz pat 50 % apmērā no uzņēmuma ieguldījuma izmaksām, tam rodas būtiskas konkurences priekšrocības salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuri nesaņem dotācijas, un tādējādi tiek radīts būtisks aizstāšanas risks. Dotācijas var arī kropļot normālus konkurences apstākļus un radīt negatīvu ietekmi, piemēram, kavēt sadrumstalotas ražošanas konsolidāciju. 64. Tāpat kā liekās palīdzības gadījumā galvenais līdzeklis, lai mazinātu nepamatotas aizstāšanas risku, ir saistīts ar programmas struktūru. Šā riska novēršanai ir jānosaka vajadzības, kas ir pietiekami būtiskas, lai pamatotu visus iespējamos aizstāšanas gadījumus, kā arī jānosaka mērķi un attiecināmības kritēriji, kas raksturo šīs vajadzības. Kā norādīts I daļā, dalībvalstīs, kurās notika revīzija, tas nebija īstenots. Tomēr Lietuvā un Spānijā (Kastīlijā un Leonā) attiecībā uz dažām pārtikas nozarēm, kurās bija konstatējama pārmērīga jauda un līdz ar to liela aizstāšanas iespējamība, LAP paredzēja ierobežotu atbilstību. 65. Aizstāšanas risku dēļ, īpaši saistībā ar tādu atbalsta shēmu kā 123. pasākums, kas sniedz atbalstu privātiem uzņēmumiem, dalībvalstu iestādēm projektu apstiprināšanas gaitā būtu jānovērtē projektu priekšlikumi, lai noteiktu, vai pastāv aizstāšanas riska iespējamība. Tām būtu jānodrošina, lai gaidījumos, kad pastāv aizstāšanas iespēja, projekts sniegtu pietiekami lielu ieguldījumu pasākuma mērķu sasniegšanā, tā attaisnojot dotāciju. Tomēr neviena no dalībvalstīm, kurās notika revīzija, šādi nebija rīkojusies. Neviena no tām neņēma vērā aizstāšanas risku vai pasākuma efektivitāti šajā kontekstā. 66. Palāta, pamatojoties uz dokumentiem un sarunām ar saņēmējiem par uzņēmuma produktiem, tirgiem, konkurentiem un ieguldījuma ietekmi uz minētajiem aspektiem un apmeklējot 24 projektu īstenošanas vietas, novērtēja tos attiecībā uz aizstāšanas risku (sk. II pielikumu). Īpaši gadījumos, kad ieguldījums veicināja jaudas palielināšanos, Palāta izvērtēja, vai jauda tika palielināta, reaģējot uz tirgus paplašināšanos, vai nolūkā iegūt konkurentu tirgus daļu. Analīze apliecināja, ka aizstāšana bija iespējama 13 projektos, un nepārprotamākais aizstāšanas risks tika konstatēts gadījumos, kad projekta mērķis bija tirgus daļas palielināšana, vairojot jaudu vai samazinot izmaksas. Palāta arī konstatēja aizstāšanas ietekmi pārtikas pārstrādes ķēdē, piemēram, 48. punktā norādītajos gadījumos. ŠO TRŪKUMU DĒĻ DOTĀCIJU EFEKTIVITĀTE UN LIETDERĪBA NAV VIENDABĪGA 67. Šī revīzija ir apliecinājusi: nav iespējams paļauties uz to, ka 123. pasākuma struktūra un plānošana un revidēto dalībvalstu ieviestās sistēmas nodrošinās efektīvu un lietderīgu ES un dalībvalstu budžeta līdzekļu izmantojumu. Minētās situācijas sekas jau ir redzamas saistībā ar projektiem, kas ir saņēmuši atbalstu. Kā paskaidrots 9. punktā, pasākuma efektivitāte un lietderība būtu apliecināta, ja atlasītie projekti būtu finansiāli ilgtspējīgi, sniegtu uzlabotu pievienoto vērtību, ja tos neietekmētu liekā palīdzība un tie neradītu nepamatotas aizstāšanas gadījumus. Tikai divi no 24 projektiem atbilda visiem šiem kritērijiem (sk. II pielikumu). Desmit projekti saņēma vidēju novērtējumu, un to nodrošinātā izmaksu lietderība bija apmierinoša. Efektīviem projektiem būtu arī jāsniedz ieguldījums konkrētu LAP mērķu sasniegšanā, bet to nebija iespējams novērtēt, jo ar LAP bija noteikti tikai ļoti vispārīgi mērķi (sk. I daļu). 68. Jānorāda, ka šo projektu sekmes nevar skaidrot ar pasākuma struktūru vai dalībvalstu īstenotajām atlases sistēmām, jo pārējie 12 projekti, kurus atlasīja tās pašas dalībvalstis, izmantojot identiskas sistēmas, Palātas analīzē ir saņēmuši zemu vai ļoti zemu vērtējumu. 69. No šiem 24 projektiem nebija plānots izveidot statistiski reprezentatīvu paraugu, lai to ekstrapolētu nolūkā prognozēt šādu finansētu projektu izplatību un ietekmi visā ES. Tomēr šo gadījumu izpētes apliecina sekas, ko rada efektīvas plānošanas un atlases trūkums: pirmkārt, nespēju noteikt vajadzības, izvirzīt konkrētus mērķus un izstrādāt pasākumu tā, lai pēc iespējas efektīvāk sasniegtu šos mērķus, un, otrkārt, nespēju nodrošināt efektīvu atlases procesu. TREŠĀ DAĻA VAI KOMISIJA UN DALĪBVALSTIS IR PIENĀCĪGI UZRAUDZĪJUŠAS UN NOVĒRTĒJUŠAS PASĀKUMA REZULTĀTUS? 70. Ar uzraudzības un novērtēšanas palīdzību Komisijai un dalībvalstīm būtu jānodrošina atbilstīga un savlaicīga informācija, lai pārvaldītu 123. pasākumam piešķirtos ES un dalībvalstu līdzekļus 9 miljardu EUR apmērā, sniedzot iespēju pielāgot pasākuma struktūru un īstenošanu nolūkā uzlabot tā efektivitāti un lietderību. Informācija par rezultātiem un ietekmi ir svarīga arī pārskatatbildības kontekstā, proti, lai apliecinātu, kādas sekmes ir gūtas, izmantojot publisko finansējumu. Dalībvalstīm no pieteikumu iesniedzējiem būtu jāiegūst informācija ne tikai par palīdzību un maksājumiem, bet arī par saņēmēja sasniegtajiem rezultātiem, vismaz līdz brīdim, kad beidzas piecu gadu periods, kurā saskaņā ar ES noteikumiem saņēmējiem ir jāuztur to ieguldījumi. 71. Kopējās uzraudzības un vērtēšanas sistēmas (KUVS) ietvaros dalībvalstīm ir jāapkopo informācija vismaz par kopējiem tiešo rezultātu un koprezultātu rādītājiem un attiecīgi 2010. un 2015. gadā jāsniedz lauku attīstības programmu starpposma un ex post novērtējumi. Starpposma novērtējuma mērķis ir sagatavot grozījumus kārtējās programmās, ja nepieciešams, un sniegt ieguldījumu arī turpmāko programmu (2014.–2020. gads) izstrādē. Attiecībā uz 123. pasākumu KUVS ir paredzēti divi kopīgie tiešo rezultātu rādītāji [17] un pieci kopīgie vērtēšanas jautājumi [18]. 72. Palāta izvērtēja datu apkopošanas un uzraudzības sistēmas sešās dalībvalstīs, kurās notika revīzija, un pārskatīja kopumā 23 starpposma novērtējuma ziņojumus. DALĪBVALSTIS NENODROŠINA EFEKTĪVU 123. PASĀKUMA PROJEKTU UZRAUDZĪBU 73. Divi kopīgie 123. pasākuma tiešo rezultātu rādītāji atspoguļo ietekmi uz pārtikas pārstrādes uzņēmumiem. Tie sniedz ļoti ierobežotu informāciju par pievienotās vērtības radīšanu vai ietekmi uz ražotājiem. Neviena no dalībvalstīm, kurās notika revīzija, nav ieviesusi papildu rezultatīvos rādītājus, kas kalpotu šim mērķim. Turklāt četrus plānošanas perioda gadus Polija un Rumānija nebija sniegusi pilnīgu informāciju par diviem kopīgajiem tiešo rezultātu rādītājiem, un Spānijas (Kastīlija un Leona), Francijas un Itālijas (Lacio) izmantotās metodes nebija uzticamas. Piemēram, Kastīlija un Leona tikai sešos no 444 projektiem apkopoja prognozes, kuru aplēses attiecās uz dotāciju pieteikumu iesniegšanas laiku un kuras iekļautas uzņēmējdarbības plānos, un izmantoja tās kā uzņēmumu finanšu rezultātu pieauguma rādītāju attiecībā uz pasākumu kopumā. 74. No visām dalībvalstīm, kurās notika revīzija, tikai Lietuva un Polija uzraudzīja projekta rezultātus, par kuriem saņēmējs ziņoja pēc dotācijas izmaksas, un tie attiecās tikai uz uzņēmumu finanšu rādītājiem un nodarbinātību. STARPPOSMA NOVĒRTĒJUMI MAZ NODER PASĀKUMA EFEKTIVITĀTES UN LIETDERĪBAS APLIECINĀŠANAI 75. Revīzijas ietvaros veiktā 23 starpposma novērtējuma ziņojumu pārskatīšana atklāja, ka vairākumā gadījumu trūkst informācijas, kas ir vajadzīga, lai atbildētu uz vērtēšanas jautājumiem, un projektu efektivitātes novērtējuma pamatā galvenokārt ir teorētiski argumenti, nevis ar īstenotiem projektiem saistīti pierādījumi. Šos trūkumus apstiprina Komisijas veiktais novērtējums par starpposma novērtējuma ziņojumu sagatavošanas metodēm: "Starpposma novērtējuma veikšanas agrais laiks, kā arī nepietiekama uzraudzība radīja grūtības saistībā ar datu pieejamību un kvalitāti. Šie apstākļi ir norādīti kā būtiskākie kavēkļi uzticamu novērtēšanas rezultātu iegūšanai". 76. Astoņos no 23 Palātas pārskatītajiem starpposma novērtējuma ziņojumiem uz vērtēšanas jautājumu "Cik lielā mērā atbalstītie ieguldījumi ir veicinājuši lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares konkurētspējas uzlabošanos?" nebija sniegti nekādi secinājumi, lai gan šā ES mērķa īstenošanai tika piešķirts atbalsts. Pārējos ziņojumos bija sniegts galvenokārt pozitīvs novērtējums, norādot, ka lauksaimniecības konkurētspēja ir uzlabojusies, bet tajā pašā laikā atzīstot, ka šo secinājumu pamatā bija pieņēmumi un prognozes. Šie novērtējumi nav īpaši noderīgi, lai apliecinātu pasākuma efektivitāti vai lietderību, jo tajos nebija sniegts neviena uzlabojuma "mērogs" (sk. 11. izcēlumu). 77. Nepilnības pasākuma rezultātu uzraudzībā un novērtēšanā attiecas ne tikai uz tās informācijas trūkumu, kas būtu izmantojama, lai pārvaldītu un pielāgotu atbalstu pašreizējā periodā. Šādai informācijai būtu jābūt pieejamai, pieņemot lēmumu par to, vai līdzvērtīgs pasākums būtu jāiekļauj nākamajā plānošanas periodā, kas sāksies 2014. gadā. Ja lēmums ir apstiprinošs, dalībvalstīm ir jāizlemj, vai plānot pasākumu un cik daudz ES un sava budžeta līdzekļu tam piešķirt. Trūkst pierādījumu, lai apliecinātu, vai ieguldījumu atbalsts pārtikas pārstrādes uzņēmumiem ir efektīvs un lietderīgs instruments lauksaimniecības konkurētspējas uzlabošanai. Lai gan Komisija jau ir ieviesusi dažus datu apkopošanas uzlabojumus, kas ir būtiski, lai dalībvalstis un Komisija spētu atskaitīties par pašreizējam plānošanas periodam piešķirtajiem 9 miljardiem EUR, šķiet, ka rezultāti tiks iegūti pārāk vēlu, lai ietekmētu svarīgos lēmumus attiecībā uz 2014.–2020. gada plānošanas periodu. 11. IZCĒLUMS AR PIEŅĒMUMIEM PAMATOTIE NOVĒRTĒJUMA SECINĀJUMI Portugāle — Azoru salas Novērtētāji pārskatīja apstiprināto projektu aprakstus un secināja, ka ieguldījums ir veicinājis konkurētspējas uzlabošanos, jo projekta aprakstos bija minēta jaunu produktu un produktu ar augstāku pievienoto vērtību izstrāde, spēja ieviest jaunas tehnoloģijas, procesus un inovācijas, apņēmība nodrošināt kvalitāti un padarīt produktus atšķirīgus no konkurentu produktiem, ieguvumi saistībā ar lauksaimniecības produktu pārstrādes efektivitāti u. tml. Nebija parādīts, vai šie projekti patiešām nodrošināja šādus rezultātus un kā tie ietekmēja lauksaimniecības konkurētspēju. Vācija — Bavārija Novērtētāji secināja, ka saskaņā ar viņu pieņēmumiem "pārtikas nozares konkurētspējas paaugstināšana pozitīvi ietekmēs arī lauksaimniecības konkurētspēju, jo [..] tiks nodrošinātas Bavārijas lauksaimniecības produktu tirdzniecības iespējas". Šī pieņēmuma pamatošanai nebija sniegti nekādi pierādījumi. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 78. Lauku attīstības politikas ietvaros dalībvalstis var izmantot ES budžeta līdzekļus, ko papildina līdzfinansējums no to valsts budžeta, lai piešķirtu dotācijas saistībā ar izdevumiem, kas radušies, pārtikas pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem veicot ieguldījumus. Šā pasākuma mērķis ir radīt lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību un tādējādi uzlabot lauksaimniecības konkurētspēju. 79. Šajā revīzijā tika uzdots jautājums: "Vai ES sniegtais atbalsts pārtikas pārstrādes nozarei ir efektīvi un lietderīgi nodrošinājis lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību?" Programmas struktūras un dalībvalstu projektu atlases sistēmu trūkumu dēļ to nebija iespējams pierādīt. Tāpēc Palāta secina, ka atbalsts nav regulāri novirzīts projektiem, kuri efektīvi un lietderīgi rada lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. 80. Tomēr Palāta konstatēja, ka atsevišķi izvērtētie projekti ir tikuši atbalstīti. Ieguldījumi bija uzlabojuši daudzu revidēto uzņēmumu finanšu rezultātus vai efektivitāti, un vairāki projekti radīja zināmu lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību. Tas ir sagaidāms, piešķirot dotācijas pārtikas pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem, tomēr nav skaidrojams ar pasākuma struktūru vai dalībvalstu sistēmām, un vairākumā revidēto projektu Palāta konstatēja liekās palīdzības un/vai aizstāšanas pazīmes. 81. Lai gan no ES budžeta bija ieplānoti 5,6 miljardi EUR, nebija pietiekamu pierādījumu, lai apliecinātu: - ka uzņēmumiem dotācija bija vajadzīga (kā nozarei vai atsevišķi); - konkrētos mērķus, kurus bija plānots sasniegt ar dotācijas palīdzību (un kādā veidā); - lauksaimniecības produktu radīto pievienoto vērtību un panākto lauksaimniecības konkurētspējas uzlabojumu. 82. Cēlonis šādai situācijai ir zemā LAP kvalitāte, neapmierinošas pasākuma īstenošanas procedūras dalībvalstīs, kā arī trūkumi uzraudzības un novērtēšanas jomā. 83. ES tiesību aktos dalībvalstīm ir paredzēta iespēja pielāgot pasākumu, lai nodrošinātu atbilstību konkrētām valsts vai reģionālajām vajadzībām. Tiesību aktos ir noteiktas dažas prasības vai ierobežojumi: dalībvalstis ir atbildīgas par pasākuma efektivitātes un lietderības nodrošināšanu. Būtisks elements šajā kontekstā ir LAP, kurās paredzēti reģionālie mērķi un pasākuma mērogs (12.–18. punkts). 84. Tomēr revidētajās LAP galvenokārt ir noteikti tikai vispārīgi mērķi, kas dažkārt ir precīzi nokopēti no ES tiesību aktiem, un nav sniegtas konkrētas stratēģijas lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšanai, nostiprinot pārtikas nozari. Nav sniegts loģiskais pamatojums tam, kā pasākums uzlabos lauksaimniecības konkurētspēju dalībvalstī vai reģionā. Tomēr Komisija šīs LAP apstiprināja (19.–28. punkts). 1. IETEIKUMS Dalībvalstīm savās LAP būtu skaidri jānorāda, kur un kāpēc ir vajadzīga valsts intervence nolūkā uzlabot lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību un līdz ar to — lauksaimniecības konkurētspēju. Lauku attīstības programmās saistībā ar šīm vajadzībām jānosaka konkrēti un izmērāmi mērķi. Komisijai jāapstiprina tikai tās LAP, kurās ir sniegtas pamatotas un visaptverošas stratēģijas ar skaidru loģisko pamatojumu, lai parādītu, kā finanšu atbalsts pārtikas nozarei uzlabos lauksaimniecības konkurētspēju. 85. Revidēto dalībvalstu ieviestie attiecināmības nosacījumi paredzēja dažus papildu ierobežojumus attiecībā uz ieguldījumu veidiem vai attiecināmajiem saņēmējiem: četrās no sešām pārbaudītajām dalībvalstīm par attiecināmiem tika uzskatīti gandrīz visi pārtikas pārstrādes uzņēmumi. ES tiesību aktos ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jānosaka atlases kritēriji, kuri ļautu par prioritāriem izvirzīt efektīvākos un lietderīgākos no attiecināmajiem projektiem un noraidīt tos projektus, kuri nenodrošina izmaksu rentabilitāti. Tikai četras no sešām dalībvalstīm noteica atlases kritērijus, bet tie netika piemēroti praksē, proti, kamēr dalībvalstīm bija pieejami budžeta līdzekļi, tās finansēja visus attiecināmos projektus, neņemot vērā to efektivitāti un lietderību (29.–41. punkts). 2. IETEIKUMS Dalībvalstīm jānosaka un pastāvīgi jāpiemēro kritēriji, kas nodrošina efektīvāko un ilgtspējīgāko projektu atlasi saistībā ar dalībvalstu konkrētajiem mērķiem lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības un lauksaimniecības konkurētspējas uzlabošanai. Komisijai jānodrošina, lai šie kritēriji tiktu piemēroti pareizi un pastāvīgi, ne tikai budžeta līdzekļu trūkuma gadījumā. 86. Palāta konstatēja, ka dalībvalstis regulāri nenovirza finansējumu projektiem, kuru realizētāju vajadzība pēc publiskā atbalsta ir pierādīta. Īstenojot šādu pieeju, pastāv draudi, ka pasākums kļūs par labdarību, sniedzot vispārēju atbalstu uzņēmumiem, kuri veic ieguldījumus pārtikas pārstrādes nozarē, un radīs konkurences kropļošanas un ierobežoto valsts līdzekļu izšķiešanas risku. Tādējādi pastāv liela liekās palīdzības iespējamība, un projektu ietvaros gūtos rezultātus ne vienmēr var skaidrot ar dotācijas ietekmi. Aizstāšana mazina pasākumu efektivitāti, jo uzņēmumi izmanto dotētos ieguldījumus, lai iegūtu tirgus daļu, nevis palielinātu pievienoto vērtību. Dalībvalstis lielā mērā ignorēja liekās palīdzības un aizstāšanas riskus, un tie oficiāli netika ņemti vērā nevienā no revidētajām lauku attīstības programmām vai atlases sistēmām (42.–69. punkts). 3. IETEIKUMS Komisijai un dalībvalstīm jāveicina paraugprakses pārņemšana attiecībā uz liekās palīdzības un aizstāšanas riska mazināšanu. Lai to nodrošinātu, dalībvalstīm ir jānovirza atbalsts projektiem, kuru realizētāju vajadzība pēc publiskā atbalsta ir pierādīta un kuri nodrošina pievienoto vērtību. Dalībvalstīm jāņem vērā liekās palīdzības un aizstāšanas riski, gan izstrādājot savas LAP, gan veicot projektu atlasi. Komisijai jāmudina dalībvalstis pieņemt tādu praksi, kurā izdevumi par ieguldījumiem būtu attiecināmi tikai no dotācijas apstiprināšanas datuma. 87. Gandrīz piektdaļa lauksaimniecības konkurētspējas uzlabošanai atvēlētā ES budžeta (18 %) tiek izmaksāta pārtikas pārstrādes un tirdzniecības uzņēmumiem, bet iespējamā ietekme uz lauksaimniecības konkurētspēju ir tikai netieša, un nav sniegta skaidra intervences loģika. Tāpēc ir svarīgi, lai dalībvalstis un Komisija varētu pierādīt, ka šis budžets ir izlietots efektīvi un lietderīgi. Tomēr dalībvalstis neapkopo informāciju par radīto lauksaimniecības produktu pievienoto vērtību vai par ieguldījumu ietekmi uz lauksaimniecības konkurētspēju. Tās šajos jautājumos paļaujas uz novērtējumu, bet starpposma novērtējumi 2010. gadā tika veikti, pirms bija zināmi konkrēti rezultāti, un to secinājumi nebija pietiekami pamatoti ar pierādījumiem. Tā kā ex post novērtējumu rezultāti būs pieejami tikai pēc 2015. gada, Komisijai un dalībvalstīm nav pietiekama pamata, lai, plānojot palīdzību 2014.–2020. gadam, novērtētu 123. pasākumam piešķirto 9 miljardu EUR efektivitāti (70.–77. punkts). 4. IETEIKUMS Komisijai jāizmanto jaunā plānošanas perioda sniegtā iespēja pilnveidot KUVS, lai tā sniegtu noderīgu informāciju par projektu rezultātiem un finansētajiem pasākumiem. Tas ietver notiekošo uzraudzības pasākumu pilnveidošanu un atkārtotu lietderības izvērtēšanu attiecībā uz apjomīgiem starpposma novērtējuma ziņojumiem, kuri sniedz apšaubāmus rezultātus. Šo ziņojumu 2013. gada 23. janvāra sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas I apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklisIoannis SARMAS. Revīzijas palātas vārdā +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira priekšsēdētājs [1] 1. ass: lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības konkurētspējas uzlabošana; 2. ass: vides un lauku apsaimniekošanas uzlabošana; 3. ass: dzīves kvalitātes uzlabošana lauku apvidos. Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp.) un Padomes 2006. gada 20. februāra Lēmums 2006/144/EK par Kopienas lauku attīstības stratēģiskajām pamatnostādnēm (2007.–2013. gada plānošanas laikposms) (OV L 55, 25.2.2006., 20. lpp.). [2] Uzņēmumiem, kas nav ne mazi, ne vidēji lieli (t. i., mazāk nekā 250 darbinieku un mazāk nekā 50 miljonu EUR apgrozījums), maksimālā atbalsta likme ir uz pusi mazāka. [3] Eiropas Savienība, Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektorāts, "Lauku attīstība Eiropas Savienībā — statistikas un ekonomikas informācija, 2011. gada ziņojums", 4.3.4. sadaļa ("Svarīgākie ELFLA finansētie lauku attīstības instrumenti"). [4] Liekā palīdzība attiecas uz apmēru, kādā saņēmējs būtu veicis ieguldījumu, pat nesaņemot publisko finanšu atbalstu. Aizstāšana attiecas uz mērogu, kādā ar publisko atbalstu veicināta darbība tiek līdzsvarota ar darbību ierobežošanu citviet. [5] Padomes Lēmums 2006/144/EK. [6] Komisijas 2006. gada 15. decembra Regulas (EK) Nr. 1974/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 368, 23.12.2006., 15. lpp.), 43. pantā ir noteikts: "Attiecībā uz investīciju pasākumiem dalībvalstis nodrošina, ka atbalstu novirza skaidri noteiktiem mērķiem, kas atspoguļo strukturālas un teritoriālas vajadzības un strukturālus trūkumus." [7] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 4. pants. [8] Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un par dažu regulu grozīšanu un atcelšanu 26. pants (OV L 160, 26.6.1999., 80. lpp.). [9] Padomes 1977. gada 15. februāra Regulas (EKK) Nr. 355/77 par kopējiem pasākumiem, kas paredzēti, lai uzlabotu nosacījumus, ar kādiem pārstrādā un laiž tirgū lauksaimniecības un zivsaimniecības produktus, 9. panta 1. punkts (OV L 51, 23.2.1977., 1. lpp.); Padomes 1990. gada 29. marta Regulas (EKK) Nr. 866/90 par lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības nosacījumu uzlabošanu 12. panta 1. punkts (OV L 91, 6.4.1990., 1. lpp.); Padomes 1997. gada 20. maija Regulas (EK) Nr. 951/97 par lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības nosacījumu uzlabošanu 12. panta 1. punkts (OV L 142, 2.6.1997., 22. lpp.). [10] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 28. panta 1. punkta a) apakšpunkts. [11] Regulas (EK) Nr. 1974/2006 5. pants. [12] Sk. Īpašā ziņojuma Nr. 8/2012 33.–37. punktu (http://eca.europa.eu). [13] Tas iepriekš bija noteikts Regulas (EK) Nr. 1257/1999 26. panta 1. punktā. [14] Izņemot Lietuvu un Poliju, jo tajās uzņēmumiem pēc dotācijas piešķiršanas bija jāiesniedz zināma informācija par to finanšu stāvokli. [15] Īpašais ziņojums Nr. 5/2010 "Leader pieejas īstenošana lauku attīstībā"; Īpašais ziņojums Nr. 8/2012 "Atbalsta mērķtiecīga virzīšana lauku saimniecību modernizēšanai" (http://eca.europa.eu). [16] Atbildes uz kopējā uzraudzības un vērtēšanas sistēmā uzdoto Komisijas horizontālā novērtējuma jautājumu "Cik veiksmīga ir bijusi programmas struktūra, lai novērstu lieko palīdzību un/vai aizstāšanu?", kas sniegtas Čehijas Republikas, Vācijas (Lejassaksija/Brēmene un Meklenburga-Priekšpomerānija), Lietuvas, Apvienotās Karalistes (Anglija un Velsa) LAP starpposma novērtējumos, liecina, ka liekās palīdzības risks attiecībā uz 123. pasākumu ir aptuveni 50 %. [17] 1)Bruto pievienotās vērtības pieaugums atbalstītajos uzņēmumos (ar to novērtē uzņēmuma finanšu rezultātu uzlabojumus).2)To uzņēmumu skaits, kuri ievieš jaunus produktus un/vai jaunas metodes. [18] 1)Cik lielā mērā atbalstītie ieguldījumi ir veicinājuši jaunu metožu un inovāciju ieviešanu?2)Cik lielā mērā atbalstītie ieguldījumi ir veicinājuši lauksaimniecības un mežsaimniecības produktu kvalitātes uzlabošanos?3)Cik lielā mērā atbalstītie ieguldījumi ir veicinājuši lauksaimniecības un mežsaimniecības produktu pārstrādes un tirdzniecības efektivitātes uzlabošanos?4)Cik lielā mērā atbalstītie ieguldījumi ir veicinājuši lauksaimniecības un mežsaimniecības uzņēmumu tirgus piekļuves un tirgus daļas paplašināšanos, tostarp tādās nozarēs kā atjaunojamie enerģijas avoti?5)Cik lielā mērā atbalstītie ieguldījumi ir veicinājuši lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares konkurētspējas uzlabošanos? -------------------------------------------------- I PIELIKUMS 123. PASĀKUMAM PLĀNOTIE UN IZLIETOTIE ES LĪDZEKĻI (STĀVOKLIS 2011. GADA DECEMBRĪ) Plānotie izdevumi (2007.–2013. gads): EUR 5557735472 Īstenotie izdevumi (2007.–2011. gada decembris): EUR 1940224033 (34,9 %) +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palātas apkopojums, pamatojoties uz Eiropas Lauku attīstības tīkla tīmekļa vietnē sniegtajiem datiem par finanšu un fiziskajiem rādītājiem (http://enrd.ec.europa.eu/policy-in-action/rural-development-policy-in-figures/rdp-monitoring-indicator-tables/financial-and-physical-indicators/en/financial-and-physical-indicators_en.cfm). Nīderlande 2011. gada decembrī vēl nebija ziņojusi par izdevumiem. Īrija nav plānojusi īstenot 123. pasākumu. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS REVIDĒTO PROJEKTU SARAKSTS AR PALĀTAS VEIKTO DOTĀCIJAS LIETDERĪBAS UN EFEKTIVITĀTES NOVĒRTĒJUMU Dalīb-valsts | Apraksts | Attiecināmās izmaksas (noapaļo-tas) | Publiskais atbalsts kā % no attiecināmajām izmaksām | Ilgtspējīgs [1] | Apliecinātā lauksaimniecības produktu pievienotā vērtība | Liekās palīdzības pazīmes | Aizstāšanas pazīmes | Dotācijas vispārējās efektivitātes un lietderības novērtējums | Spānija (Kastīlija un Leona) | Ēkas paplašināšana un jauns gaļas pārstrādes aprīkojums | 1000000 | 18 % | jā | augsta | vairākas | dažas | vidējs | Papildu ražošanas līnija kartupeļu pārstrādei | 600000 | 20 % | jā | zema | būtiskas | būtiskas | ļoti zems | Vīna darītavas celtniecība | 1500000 | 10 % | jā | augsta | vairākas | vairākas | vidējs | Papildu ražošanas iekārta kartupeļu pārstrādei | 2200000 | 34 % | jā | vidēja | vairākas | vairākas | vidējs | Papildu telpa augļu uzglabāšanai | 30000 | 40 % | jā | zema | būtiskas | nenozīmīgas [2] | ļoti zems | Francija | Papildu ražošanas līnija siera griešanai un iepakošanai | 800000 | 20 % | jā | zema | vairākas | būtiskas | ļoti zems | Aprīkojums jaunai bioloģiski audzētu dārzeņu pārstrādes līnijai | 200000 | 39 % | jā | augsta | dažas | nenozīmīgas | augsts | Jauns aprīkojums vīna darītavai | 200000 | 40 % | jā | vidēja | būtiskas | vairākas | zems | Jauns aprīkojums gaļas pārstrādes un iepakošanas iekārtām | 700000 | 26 % | jā | vidēja | nenozīmīgas | vairākas | vidējs | Jauns aprīkojums vīna darītavai | 200000 | 34 % | jā | augsta | būtiskas | vairākas | zems | Itālija (Lacio) | Jauns aprīkojums, ar ko vienlaicīgi var pārstrādāt bioloģiski audzētās un parastās olīvas | 200000 | 40 % | jā | augsta | būtiskas | nenozīmīgas [2] | zems | Jauna olīveļļas spiede ar lielāku jaudu | 200000 | 40 % | jā | zema | nenozīmīgas | nenozīmīgas [2] | zems | Rūpnīcas atjaunošana un jauns kastaņu pārstrādes un iepakošanas aprīkojums | 250000 | 40 % | jā | vidēja | vairākas | nenozīmīgas [2] | vidējs | Jaunas telpas augļu un dārzeņu uzglabāšanai, iepakošanai un izplatīšanai | 900000 | 38 % | jā | vidēja | nenozīmīgas | vairākas | vidējs | Jauns aprīkojums vīna darītavai | 250000 | 40 % | jā | vidēja | būtiskas | vairākas | zems | Lietuva | Jaunas graudu žāvēšanas un uzglabāšanas telpas | 4150000 | 40 % | jā | zems | vairākas | būtiskas | ļoti zems | Polija | Jauns aprīkojums pienotavai | 3500000 | 25 % | jā | vidēja | vairākas | nenozīmīgas | vidējs | Jauns aprīkojums un transportlīdzekļi dārzeņu pārstrādātājam | 700000 | 40 % | jā | vidēja | būtiskas | nenozīmīgas | zems | Jauns aprīkojums gaļas produktu pārstrādei | 350000 | 40 % | jā | vidēja | būtiskas | nenozīmīgas [2] | zems | Jauns aprīkojums dārzeņu sagatavošanai un iepakošanai | 900000 | 40 % | jā | vidēja | vairākas | nenozīmīgas | vidējs | Rumānija | Jauns aprīkojums vīna darītavai | 1100000 | 50 % | jā | augsta | dažas | dažas | augsts | Jauns aprīkojums dārzeņu pārstrādei | 1500000 | 50 % | jā | vidēja | vairākas | vairākas | vidējs | Jauns aprīkojums gaļas pārstrādei | 400000 | 50 % | jā | vidēja | vairākas | vairākas | vidējs | Jauns aprīkojums un transportlīdzekļi graudu malšanai | 1800000 | 50 % | jā | zema | vairākas | būtiskas | ļoti zems | Efektivitāte | Aizstāšanas pazīmes | nenozīmīgas | vairākas | būtiskas | Liekās palīdzības pazīmes | nenozīmīgas | augstas | vidējas | zemas | vairākas | vidējas | vidējas | zemas | būtiskas | zemas | zemas | zemas | Vispārējā efektivitāte un lietderība | Lietderība | zema | zema | augsta | Pievienotā vērtība | zema | ļoti zema | ļoti zema | zema | vidēja | zema | zema | vidēja | augsta | zema | zema | augsta | Novērtējuma kritēriji | Apliecinātā lauksaimniecības produktu pievienotā vērtība | Projekta ieguldījums šādu rezultātu sasniegšanā: produktu tirgus vērtības (pārdošanas cenas) pieaugums;produktu kvalitātes uzlabojums (tostarp uzlabojumi higiēnas, vides standartu un dzīvnieku labturības jomā);jaunu produktu un noieta tirgu radīšana (reaģējot uz tirgus iespējām augstas kvalitātes produktiem). | Liekās palīdzības pazīmes | Paša saņēmēja novērtējums par to, kādā apmērā ieguldījums būtu veikts, arī nesaņemot dotāciju;ieguldījuma projekts tika sākts vai pat pabeigts pirms dotācijas pieteikuma iesniegšanas / pirms lēmuma pieņemšanas par dotācijas piešķiršanu;projekts sākotnēji tika finansēts, izmantojot galvenokārt vai tikai pašu resursus;ieguldījuma aplēses liecina par augstu peļņas likmi (vai īsu ieguldīto līdzekļu atmaksāšanās periodu), un nav norāžu uz to, ka saņēmējam kapitāla ieguvē būtu radušās grūtības;uzņēmuma finanšu situācija pieteikuma iesniegšanas dienā apliecina ļoti labu finanšu stāvokli. | Aizstāšanas pazīmes | Paša saņēmēja novērtējums par aizstāšanu;saņēmējs darbojas stabilā vai sarūkošā tirgū ar nelielu produktu diferenciāciju, un projekta galvenais mērķis bija palielināt jaudu / tirgus daļu vai kāpināt efektivitāti / samazināt izmaksas;projekts bija vērsts uz darbībām pievienotās vērtības ķēdē (iepakošana, marķēšana, transportēšana u. tml.). | [1] Ar projektu saistītā darbība revīzijas apmeklējuma laikā turpinājās. [2] Projekts, kura mērķis ir tirgus daļas iegūšana, bet revīzijas apmeklējuma laikā šis rezultāts vēl nav sasniegts. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS REVIDĒTIE STARPPOSMA NOVĒRTĒJUMA ZIŅOJUMI Bulgārija Čehijas Republika Vācija — Bavārija Vācija — Brandenburga/Berlīne Vācija — Meklenburga-Priekšpomerānija Vācija — Lejassaksija/Brēmene Spānija — Andalūzija Spānija — Kastīlija-Lamanča Spānija — Kastīlija un Leona Spānija — Estremadura Francija — kontinentālā daļa (sešstūris) Itālija — Kalabrija Itālija — Emīlija Romanja Itālija — Lacio Itālija — Apūlija Lietuva Austrija Polija Portugāle — kontinentālā daļa Portugāle — Azoru salas Rumānija Apvienotā Karaliste — Anglija Apvienotā Karaliste — Velsa --------------------------------------------------