Nosaukuma reģistrācijas pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2020/C 340/10)

Šī publikācija dod tiesības trīs mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas pret šo pieteikumu izteikt iebildumus atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“ESCAVÈCHE DE CHIMAY”

ES Nr.: PGI-BE-02359 – 31.3.2017.

ACVN ( ) AĢIN (X)

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Escavèche de Chimay”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Beļģija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.7. grupa. Svaigas zivis, gliemji un vēžveidīgie un to izstrādājumi

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Escavèche de Chimay” ir cepta zivs, kas tiek pasniegta aukstā veidā ar želejveida etiķa mērci un pievienotiem sīpoliem.

Etiķis tiek iegūts, raudzējot vīnu vai lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirtu. Etiķskābes saturs ir 6–8 masas procenti (%). Ir pieļaujama vairāku atšķirīgu etiķu sajaukšana kopā.

Sīpoli var būt svaigi vai pagatavoti (cepti, sautēti vai blanšēti), un tos var iejaukt mērcē vai pievienot, kad produkts tiek noformēts traukā.

Mērcei var pievienot garšaugus, garšvielas vai citas piedevas, piemēram, ķiplokus, maurlokus, citronus, krustnagliņas, koriandru, šalotes, estragonu, fenheli, kadiķogas, lauru lapas, muskatriekstu, žāvēta muskatrieksta mizas, raudeni, pētersīļus, Espelette čili piparus, piparus, rozmarīnu, salviju, sāli, timiānu un tomātus. Šīs sastāvdaļas var piešķirt mērcei krāsu, tās ir iespējams sajust pēc smaržas vai garšas.

Visas pieļaujamās sastāvdaļas ir uzskaitītas atļauto piedevu (pozitīvajā) sarakstā.

“Escavèche de Chimay” piemīt šādas īpašības:

— 40–50 % no gatavā produkta masas veido zivs. Zivs gabaliņu lielums ir atkarīgs no zivs sugas un produkta pārdošanas veida. Kopumā pastāv trīs veidi, kas tiek iedalīti pēc zivs gabaliņu lieluma: 80–90 g lieli gabaliņi, kas tiek pārdoti vispārējam patēriņam, 120–130 g lieli gabaliņi, kas tiek izplatīti ēdināšanas uzņēmumiem un restorāniem, kā arī kumosa izmēra porcijas, kuru svars ir 5–6 g,

— mērce veido 50–60 % no gatavā produkta masas. Mērces sastāvā ir 20–30 % etiķa,

— pH līmenis nepārsniedz 4,9. To izmēra pēc produkta atdzesēšanas (mērcei un zivij), ne agrāk kā 96 stundas pēc tā ievietošanas podiņā,

— produkta glabāšanas laiks ir 12 nedēļas (maksimālais termiņš ir noteikts saskaņā ar tiesību aktiem pārtikas nekaitīguma jomā, taču tas var būt ilgāks).

“Escavèche de Chimay” piemīt turpmāk aprakstītās organoleptiskās īpašības.

— Izskats: — mērce: krēmīga, spīdīga, viendabīga. Atkarībā no pagatavošanas veida un izmantotajām sastāvdaļām mērce var būt dažādās krāsās (balta, brūna vai sarkana), — zivs: zivs ir veselos gabaliņos.

— Smarža: tajā galvenokārt dominē etiķis, kuru dažkārt papildina citrons. Produktam ir jūtama zivs smarža (dažkārt – viegla), kā arī garšvielu vai sīpolu smarža. Produkta smarža kopumā ir svaiga.

— Konsistence: — mērce: no krēmīgas līdz izteikti želejveidīgai. Tajā vienmēr ir sīpola gabaliņi, kuri tiek pievienoti atšķirīgos daudzumos. Mērcei var būt pievienoti arī citrona gabaliņi. Tai ir krēmīga konsistence, bez miltainas, taukainas piegaršas un bez kunkuļiem (labi sabiezināta mērce), — zivs: stingra. Zivs ir mutē kūstoša un nav sausa.

— Garša, aromāts, smarža: — mērce: tai piemīt zināms skābums. Ir jūtams izteikts etiķa vai citrona aromāts. Vienmēr ir sajūtama zivs garša, taču tās intensitāte atšķiras. Tas pats ir attiecināms uz sīpolu garšu. Garšā nav jūtama miltu klātbūtne, — zivs: tā var būt sāļa. Etiķa aromāts un skābums var variēt no maigas līdz tikpat kā nemanāmai piegaršai. Var būt sajūtami arī sīpoli vai pipari.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Produkta izejviela ir zivs.

Ir atļauts izmantot šādas saldūdens zivis:

— zutis (Anguilla anguilla),

— barbe (Barbus barbus),

— līdaka (Esox lucius),

— rauda (Rutilus rutilus),

— avota palija (Salvelinus fontinalis),

— asaris (Perca fluviatilis),

— rudulis (Scardinius erythrophthalmus),

— zandarts (Sander lucioperca),

— forele (Salmo trutta sp. un Oncorhynchus sp.).

Ir atļauts izmantot šādas jūras zivis:

— zutis (Anguilla anguilla),

— jūraszutis (Conger conger),

— sarkanais jūrasgailis (Chelidonichthys cuculus),

— jūrasvelns (Lophius piscatorius),

— parastā dorija (Zeus faber),

— sugas, kas pieder pie Mustelus, Scyliorhinus vai Squalus ģints.

Jūras zivis tiek iegūtas no ilgtspējīgām zivsaimniecībām, kuru darbība ir balstīta uz šādiem trīs principiem:

— laba zivju krājumu apsaimniekošana,

— minimāla ietekme uz augu un dzīvnieku valsti,

— efektīva resursu apsaimniekošana ar mērķi nosargāt iespēju zvejniekiem nodrošināt sev iztiku.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā ir jāveic šādi ražošanas posmi:

— mērces pagatavošana,

— zivs cepšana,

— zivs atdzesēšana (nav obligāta),

— noformēšana, kas ietver: — zivs gabaliņu izvietošanu traukā, kurā produkts tiks pārdots, — sīpolu pievienošanu, ja tie jau nav pielikti mērces sagatavošanas laikā, — pārklāšanu ar mērci.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Produkts tiek iepakots noteiktajā apgabalā, jo iepakošana ietilpst ražošanas procesā. Noformēšana un iepakošana tiek veikta vienlaikus, izmantojot vienu trauku, kas tālāk tiek nodots patēriņam. Kad zivs ir atdzesēta (ja tiek izmantota šāda metode), karstā mērce tiek vienmērīgi pārlieta pār zivs gabaliņiem (un sīpoliem, ja tie jau nav pievienoti mērces sagatavošanas laikā), pārliecinoties, ka traukā nepaliek vieta gaisam. Tas palīdz nodrošināt produkta mikrobioloģisko stabilitāti. Pēc noformēšanas trauks tiek nekavējoties noslēgts un ievietots aukstumskapī, kurā temperatūra nav augstāka par 7 °C. Traukā izlīdzsvarojas produkta dažādās sastāvdaļas, un tas iegūst savu galīgo veidolu, tāpēc to nedrīkst pēc tam pārlikt citos traukos.

“Escavèche de Chimay” drīkst pildīt tikai podiņos.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Eiropas AĢIN logotipa izmēru var samazināt līdz 10 mm, ja par marķēšanu atbildīgais darbinieks iesniedz šādu skaidru pieprasījumu neatkarīgajai sertifikācijas struktūrai. Pieprasījums attiecībā uz šādu atkāpi ir jāiesniedz rakstiski, un to piešķir ar kompetentās iestādes piekrišanu; vadoties no produkta etiķetes izmēra, iestāde ir tiesīga izlemt, vai šāda prasība ir pamatota.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

“Escavèche de Chimay” ražošanai noteiktais ģeogrāfiskais apgabals ietver šādas pašvaldības teritorijas:

— Namīras provincē: Cerfontaine, Philippeville, Doische, Couvin, Viroinval,

— Eno provincē: Sivry-Rance, Froidchapelle, Momignies, Chimay. 1. attēls. Ar AĢIN “Escavèche de Chimay” apzīmēto produktu ražošanai noteiktais ģeogrāfiskais apgabals, kas atrodas Valonijas reģionā

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

“Escavèche de Chimay” saikne ar tā ģeogrāfisko izcelsmes vietu ir rodama specifiskajās īpašībās un reputācijā.

Ģeogrāfiskā apgabala specifiskās īpašības

Ģeogrāfiskais apgabals, kas tiek saistīts ar nosaukumu “Escavèche de Chimay”, aptver teritorijas dienvidu daļu starp divām upēm – Sambru un Mēzu. Apgabalu lielākoties klāj meži, un tam cauri plūst daudzas mazas ūdensteces. Šīs divas specifiskās dabas apstākļu iezīmes nodrošināja veiksmīgu metālapstrādes attīstību apgabalā. No 15. gs. šajā apgabalā sāka darboties vairākas kalēju smēdes un metālliešanas darbnīcas. Teritorijā bija iespējams iegūt to darbam nepieciešamo kurināmo (kokogles) un enerģiju (hidroenerģiju). Lai pēc iespējas labāk izmantotu šos resursus, kalvju un darbnīcu īpašnieki izbūvēja hidraulisko tīklu un izveidoja ūdenskrātuves; no tām (dažām) vēlāk izveidojās ezeri vai dīķi, kas bija bagāti ar zivīm.

Savukārt turpat netālu, Charleroi apgabalā (jo īpaši Bouffioulx, Châtelet un Pont-de-Loup), kas atrodas pārdesmit kilometru attālumā no Chimay apgabala, tā augsnes īpašības veicināja podniecības nozares rašanos 16. gs. Daļēji tas kļuva atpazīstams ar keramikas trauku izgatavošanu; tos galvenokārt izmantoja šķidrumu uzglabāšanai, kā arī ēdiena gatavošanai, uzglabāšanai un konservēšanai.

Chimay apgabala iedzīvotāji, kas apdzīvoja teritoriju starp Sambru un Mēzu, attīstīja paši savu metodi, kā zivis uzglabāt podiņos. Viņi izcep zivi, pēc tam pagatavo cieti saturošu etiķa mērci, kurai pievieno sīpolus, garšvielas un citas piedevas, kā arī dažkārt citronu. Pēc tam tos saliek kopā, vispirms izkārtojot zivs gabaliņus traukā un pēc tam pārlejot tiem pāri karsto mērci. Kamēr mērce ir šķidra, tā pārklāj visus zivs gabaliņus un izspiež lieko gaisu no podiņa. Tas novērš pelējuma veidošanos. Pēc tam podiņš nekavējoties tiek hermētiski noslēgts un sagatavotais produkts tiek atdzesēts, lai mērce sabiezētu.

Mūsdienās “Escavèche de Chimay” ražotnes joprojām atrodas veco kalvju tuvumā Macquenoise, Virelles un Nismes ciematā.

Produkta specifiskās īpašības

“Escavèche de Chimay” ir cepta zivs, kas tiek pasniegta aukstā veidā ar želejveida etiķa mērci un pievienotiem sīpoliem.

“Escavèche de Chimay” pilda podiņos.

Lai gan “Escavèche de Chimay” ir zivs izstrādājums, kas netiek termiski apstrādāts, tam ir īpaši ilgs glabāšanas laiks. Sterilizāciju, pasterizāciju vai līdzīgas konservēšanas metodes pagatavošanā izmantot nedrīkst.

“Escavèche de Chimay” pagatavošanas ziņā atšķiras no produkta, kas 19. gs. bija atrodams Francijas dienvidos, kur kā līdzekli sardīņu konservēšanai galvenokārt izmantoja eļļu. “Escavèche de Chimay” pagatavošanā tiek ievērota cita tradīcija – zivs tiek iekonservēta ar etiķa palīdzību, izmantojot etiķa mērci, kurai ir krēmīga, želejveida konsistence, kas to atšķir no franču escabeche mērces.

Cēloniskā saikne

Ģeogrāfiskā apgabala specifisko īpašību ietekme uz produkta īpašībām

“Escavèche de Chimay” ar vietējo apgabalu vieno Chimay un tā apkārtnes specifiskās īpašības. Būtisku ietekmi uz vidi atstāja kalēju smēdes un metālliešanas darbnīcas, kuras Chimay apgabalā savu darbību sāka 15. gs. Metālapstrādes vajadzībām tika izveidoti daudzi mākslīgie ezeri un dīķi, kuri pastāv vēl mūsdienās. 18. gs. beigās metālapstrādes nozare piedzīvoja panīkumu un līdz 19. gs. vidum jau bija pilnībā izzudusi. Pamestie dīķi tika pārvērsti par zvejas vietām. Šie ūdensobjekti bija īpaši bagāti ar zivīm, un pēc tilpju tīrīšanas to īpašniekiem bija vairāk zivju nekā tie spēja uzreiz apēst. Tāpēc vietējie iedzīvotāji izdomāja veidu, kā zivis uzglabāt. Pēc Otrā pasaules kara “Escavèche de Chimay” pagatavošanā sāka izmantot arī jūras zivis.

“Escavèche de Chimay” drīkst pildīt tikai podiņos. Vēsturiski šāds nosacījums ir radies saistībā ar Charleroi apgabala podniecības darbnīcām. Šie uzņēmumi atpazīstamību ieguva, izgatavojot keramikas traukus, kas tiek izmantoti “Escavèche de Chimay” uzglabāšanai un iekonservēšanai. Tādējādi parādījās jauns, dažādās formās pieejams trauka veids – pot à escavèche. Ar šo podiņu izgatavošanas tradīcijām var iepazīties Musée de la Grange aux Potiers, kas atrodas Bouffioulx. Mūsdienās tiek izmantoti arī stikla vai plastmasas podiņi.

Želejveida etiķa mērces specifiskās īpašības apvienojumā ar podiņa funkcionālajām īpašībām ļauj pagatavoto zivi uzglabāt bez papildu termiskās apstrādes vairākas nedēļas. Jo ilgāk produkts tiek uzglabāts, jo maigāka kļūst tā konsistence. Šāda zivs uzglabāšanas metode tiek izmantota tikai Chimay.

Ar izcelsmes vietu saistītā nosaukuma reputācija

“Escavèche de Chimay” tiek uzskatīs par tradicionālu reģionālo ēdienu. Atzinību un atpazīstamību tas iemantoja 20. gs. sākumā. Šajā laikposmā vietējās tūrisma nozares pārstāvji šo ēdienu izmantoja kā īstenu piesaistes objektu. Piemēram, ceļvedī Chimay, centre de tourisme (1933) ir minēts, ka vietējā apgabalā “ir atrodami labi restorāni, kas pasniedz escavèche, kuru novērtē visi ēdiena mīļotāji”. Turklāt Chimay un tā apkārtnē darbojās vairākas viesnīcas un restorāni, kuri reklamēja “Escavèche de Chimay”, attēlojot to uz pastkartēm un publicējot reklāmas, kas tika izplatītas visā Beļģijā. To starpā bija tādi restorāni kā Hôtel de l’Univers de Chimay (1939. gadā), Hôtel Mon Rêve de Robechies (ap 1920., 1933. un 2013. gadu) un Restaurant du Lac, kas vēlāk kļuva zināms kā Chez Edgard et Madeleine (ap 1900., 1933. un 2013. gadu). Līdz mūsdienām “Escavèche de Chimay” ēdienkartē joprojām ir saglabājuši divi pēdējie no minētajiem restorāniem.

Pirmās skaidrās atsauces attiecībā uz nosaukuma “Escavèche de Chimay” apstiprinātu un regulāru izmantošanu ir rodamas 20. gs. otrajā pusē. Nosaukums tika izmantots kādā žurnāla Vie féminine 1958. gada izdevumā, kā arī grāmatās – Dedouaire, R., À la wallonne … mijotons (1978); Gérard, É., Paquot, J.-M., Jasselette, R., Guide gourmand (1985); Declercq, M., La cuisine traditionnelle belge (2010).

Pašlaik ar “Escavèche de Chimay” popularizēšanu nodarbojas tūrisma biroji un Jurade princière de Chimay – 1986. gadā dibinātais gardēžu klubs.

Atsauce uz produkta specifikācijas publikāciju

(regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://agriculture.wallonie.be/aop-igp-stg

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.