[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 15.6.2005 COM(2005) 259 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM ANO 2005. gada augstākā līmeņa sanāksme – globālo uzdevumu risināšana un pārveidotās ANO veiksmīga darbība KOMISIJAS PAZIŅOJUMSPADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM ANO 2005. gada augstākā līmeņa sanāksme – globālo uzdevumu risināšana un pārveidotās ANO veiksmīga darbība ANO augstākā līmeņa sanāksme 2005. gada 14.–16. septembrī Ņujorkā ir iespēja starptautiskajai sabiedrībai vienoties par jaunu, kopīgu rīcību un saistībām, lai risinātu mūsdienu pasaules galvenos uzdevumus, kā arī lai stiprinātu ANO darbības spēju un padarītu to efektīvāku. ES ir cieši apņēmusies efektīvi īstenot daudzpusēju pieeju, kā noteikts Eiropas Drošības stratēģijā un Komisijas 2003. gada septembra paziņojumā „Eiropas Savienība un ANO: daudzpusības izvēle”[1], un ievērot starptautiskās sabiedrības cerības dot nozīmīgu ieguldījumu, lai ANO augstākā līmeņa sanāksme noritētu veiksmīgi. ES ir aktīvi iesaistījusies konkrētu augstākā līmeņa sanāksmes rezultātu veicināšanā, kas atbilst tās mērķim veikt pastāvīgas darbības, lai atbalstītu Tūkstošgades deklarācijas pilnīgu īstenošanu un labāk sagatavotu ANO 21. gadsimta problēmu risināšanai. Komisijas 2005. gada 12. aprīļa priekšlikumi attīstības jomā un uz šiem priekšlikumiem pamatotā ES 2005. gada 24. maija mērķtiecīgā apņemšanās apstiprina ES centienus dot ieguldījumu sanāksmes sekmīgā iznākumā. ES arī cenšas attīstīt programmu citās jomās, tostarp miera veidošanā un cilvēktiesību jomā. Īpaši praktisks ieguldījums ir Eiropas Parlamenta rezolūcija, kas pieņemta 2005. gada 9. jūnijā. ES arī jāpierāda apņemšanās nodrošināt savlaicīgu augstākā līmeņa sanāksmes rezultātu īstenošanu un jāparāda partneriem, kā tā plāno efektīvi veicināt to, tostarp izmantojot Kopienas politikas un instrumentus. Šajā paziņojumā Komisija vēlas iekļaut uz rīcību vērstus priekšlikumus ar šo augstākā līmeņa sanāksmi saistītajai ES nostājai un rīcībai, kā arī savus novērojumus attiecībā uz vairākiem pamatjautājumiem, pamatojoties uz ES pieņemto nostāju. AUGSTāKā LīMEņA SANāKSMē PAREDZēTIE AUGSTA LīMEņA UZDEVUMI UN CIEšA APņEMšANāS īSTENOT AUGSTāKā LīMEņA SANāKSMES REZULTāTUS Komisija cer, ka augstākā līmeņa sanāksmē pieņems pēc iespējas vairāk precīzus un uz rīcību vērstus lēmumus, kas pēc tās ir īstenojami pēc iespējas drīzāk. ANO Ģenerālās Asamblejas priekšsēdētāja Viņa Ekselences Jean Ping 2005. gada 3. jūnijā iesniegtajā rezultātu apkopojuma projektā[2] atsevišķos gadījumos ir norādīts, ka sīkāka informācija attiecībā uz ierosinātajiem lēmumiem jāizstrādā pēc augstākā līmeņa sanāksmes. Šādā gadījumā, kad vien iespējams, jānosaka precīzs procesa termiņš, un tas nedrīkst apdraudēt sanāksmē pieņemtos lēmumus. ES atbalsts mūsdienu pasaules problēmu risināšanai un ANO reformai turpināsies arī pēc augstākā līmeņa sanāksmes. ES jāpierāda apņemšanās nodrošināt augstākā līmeņa sanāksmes rezultātu pārraudzību un īstenošanu. ES ir jābūt skaidrai vadošai pieejai saskaņā ar tās iesaistīšanos efektīvas daudzpusības veidošanā. Šajā augstākā līmeņa sanāksmes sagatavošanas posmā ne visus sanāksmē risināmos jautājumus var ietvert šajā paziņojumā, kurā uzmanība tiek pievērsta tikai dažiem ES pamatjautājumiem, saistībā ar kuriem Komisijai jādod īpašs ieguldījums. Tomēr ierobežojumi attiecībā uz jautājumu skaitu nenorāda to, ka citi sanāksmes darba kārtībā iekļautie, bet šeit neaplūkotie jautājumi ir mazāk svarīgi ES. Paziņojumā jau ir norādīti īstenošanas pasākumi, kas jāuzskata par piemēriem augsta līmeņa sanāksmes rezultātu uzraudzībai. 1. ATTīSTīBA: ATBALSTA APJOMU PALIELINāšANA UN ATBALSTA EFEKTIVITāTES UN POLITIKAS KONSEKVENCES UZLABOšANA ĢENERāLāS ASAMBLEJAS PRIEKšSēDēTāJA IESNIEGTAJā REZULTāTU APKOPOJUMA PROJEKTA DOKUMENTā IR IETVERTI VAIRāKI POZITīVI IETEIKUMI ATTīSTīBAS JOMā, KAS IR LABS PAMATS, LAI GūTU NODERīGUS REZULTāTU SEPTEMBRī. ES jo īpaši cer, ka citas valstis sekos piemēram, ko tā izveidojusi, cieši apņemoties sasniegt jaunus un godkārīgus mērķus attīstībai paredzētā finansējuma jomā , jo īpaši valsts palīdzības attīstības jomā (ODA), pamatojoties uz Monterejas vienošanos un Barselonā noteiktajām saistībām, kā arī politikas saskaņotību , un pievēršot īpašu uzmanību Āfrikai . Jaunās ES kopējās saistības attiecībā uz IKP robežvērtību 0,56% apmērā līdz 2010. gadam (kam jābūt par €20 miljardiem gadā vairāk valsts palīdzībai attīstības jomā (ODA) no 2010. gada, salīdzinot ar 2006. gadā paredzēto) un 0,7% apmērā līdz 2015. gadam (kas ir par €45 miljardiem gadā vairāk no minētā gada) ir nozīmīgs solis virzībā uz starptautisku solidaritāti, kā arī skaidri norāda ES apņemšanos augstākā līmeņa sanāksmē gūt sekmīgus rezultātus. Turklāt ES ir apņēmusies sadarbībā ar starptautiskajām finanšu iestādēm rast risinājumu ilgtspējību neveicinoša parādu sloga novēršanai un pilnībā īstenot paplašināto lielu parādu apgrūtinātu nabadzīgu valstu iniciatīvu. Ārkārtīgi svarīgi ir vienoties par turpmāku daudzpusēju parādu atlaišanas pasākumu darbības jomu un kārtību, lai nodrošinātu ilgtermiņa parāda ilgtspēju, izmantojot individuālu pieeju. Papildus atbalsta apjomam ES ir nolēmusi pievērst īpašu uzmanību atbalsta kvalitātei un efektivitātei, un tā rīkosies, lai palielinātu darbības papildināmību atbalsta nodrošināšanā un tā turpmākā atsaistīšanā. Komisija nākamajā priekšlikumā par jaunu ES attīstības politikas pārskatu ierosinās pasākumus, kā nodrošināt, lai augstākā līmeņa sanāksmes rezultāti tiktu ņemti vērā attiecīgās jomās. Tā kā ES veido 50% no pasaules ODA un Eiropas Kopiena – 10% no ODA, galvenais uzdevums ir panākt labāku īstenošanu. ES jāatzīst, ka ANO augstākā līmeņa sanāksme ir laba iespēja, lai uzsvērtu uzlabotas atbalsta efektivitātes nozīmību. No 2000. gada Komisija ir pilnībā iesaistīta vadības reformas procesā, kas ir būtiski uzlabojis Eiropas Kopienas ārējās palīdzības sniegšanas ātrumu un kvalitāti. Galvenās politikas reforma, pastiprināta stratēģiskā plānošana un novērtēšana, pilnveidotas vadības struktūras, uzlabotas darba metodes un lēmumu pieņemšanas tiesību pāreja Eiropas Komisijas delegācijām ir bijušas šī procesa raksturīgākās iezīmes. Tā rezultātā ir izveidota ārējās palīdzības programma, kas veicina koordinēšanu un sekmē saskanību ES līmenī. Lielāka finansējuma un labāka atbalsta nodrošināšana ir nozīmīgi līdzekļi, kas papildina to jaunattīstības valstu vietējos centienus, kuru galvenos pienākumus nosaka Monterejas vienošanās. Papildus šiem centieniem, ar kuriem liela uzmanība ir pievērsta arī vietējo finanšu resursu mobilizācijas attīstībai, ES ir uzsvērusi ar atbalstu nesaistītu politikas ieguldījumu , lai sasniegtu Tūkstošgades attīstības mērķus (TAM). ES ir pieņēmusi virkni konkrētu uzdevumu, lai palielinātu politikas saskaņotību un vēlreiz apstiprinātu uz pirmsattīstību vērstas saistības ar atbalstu nesaistītu politiku jomā. ES atzīst astoņu Tūkstošgades attīstības mērķu nozīmīgumu nabadzības mazināšanā un izaugsmes veicināšanā visās jaunattīstības valstīs un atkārtoti uzsver savas saistības šo mērķu sasniegšanā. ES pilnībā jāatzīst saikne starp TAM sasniegšanu un citu spēkā esošu saistību izpildi, kas noteiktas galvenajās starptautiskajās konferencēs . Piemēram, vairāki jautājumi saistībā ar ilgtspējīgu attīstību, seksuālo un reproduktīvo veselību, kā arī nodarbinātības un pienācīga darba jautājums būtu atbilstoši jāiekļauj augstākā līmeņa sanāksmē noteiktajos rezultātos. Komisija saistībā ar augstākā līmeņa sanāksmes īstenošanu ierosina ES izteikt gatavību labāk pielāgot tās attīstības politiku, pamatojoties uz prioritātēm, ko nabadzības mazināšanas stratēģijās atbilstoši TAM ir noteikušas jaunattīstības valstis. Tas veicinātu paredzamu papildu finansējumu un pastiprinātu tās sadarbības koordinēšanu un konsekvenci attīstības jomā. ES arī jāmudina, lai starptautiskā donoru kopiena veiktu pasākumus, kas nepieciešami saskaņošanas īstenošanai. Īpaša uzmanība jāpievērš sliktajai situācijai Āfrikā un drūmajām perspektīvām TAM sasniegšanā šajā kontinentā. Maijā Padome, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma virkni uzdevumu piešķirt politisku prioritāti Āfrikai un paātrināt ES rīcību dažās jomās. ES ir apstiprinājusi, ka tā palielinās finansiālo palīdzību Āfrikas valstīm uz dienvidiem no Sahāras un kopumā nodrošinās vismaz 50% no ODA resursu apstiprinātā palielinājuma šim kontinentam. Tas būtu par €10 miljardiem gadā vairāk no 2010. gada un par €22 miljardiem gadā vairāk no 2015. gada. Lai palielinātu atbalstu Āfrikai, donoriem un partnervalstīm jāveic papildu ieguldījumi labas pārvaldības, savstarpējas savienojamības un pārtikas drošības jomā, cilvēkattīstībā, sociālās jomas un ekonomikas attīstībā, galveno pakalpojumu nodrošināšanā un vides ilgtspējā. Komisija apstiprina savu nodomu līdz rudenim izstrādāt priekšlikumus visaptverošai un ilgstošai ES Stratēģijai attiecībā uz Āfriku, ko Eiropadome pieņems 2005. gada decembrī. Attiecībā uz infekcijas slimību apkarošanu ES ir atjaunojusi un pastiprinājusi apņemšanos cīnīties ar HIV/AIDS, malāriju un tuberkulozi (TB), veicot ārējo darbību saskaņā ar jaunu Eiropas Rīcības programmu (RP), ko Komisija pieņēma 2005. gada aprīlī[3]. RP veicinās ES koordinēšanu un kopīgu rīcību (EK un dalībvalstis). Kā secinājumos par RP noteikusi Padome, Komisija un dalībvalstis sagatavo plāna projektu, lai palielinātu ES pasākumu saskanību un koordinēšanu cīņā pret HIV/AIDS, malāriju un TB, izmantojot ES ārējo darbību. RP un minētais plāns varētu palīdzēt arī izveidot saikni ar ANO starpaģentūru stratēģiju cīņā pret šīm trim slimībām. Saistībā ar šo ES jāuzsver nepieciešamība pievērst īpašu uzmanību bērniem, kuru vecāki ir inficējušies ar HIV/AIDS. ES arī jāpiešķir liela nozīme tam, lai 2005. gada novembrī Tunisijā notiekošās Pasaules Informācijas sabiedrības augstākā līmeņa sanāksmes otrais posms noritētu veiksmīgi, jo informācijas un komunikāciju tehnoloģijām (IKT) ir liela nozīme TAM sasniegšanā. 2. TIRDZNIECīBA UN ATTīSTīBA: TIRDZNIECīBAS MOBILIZēšANA ATTīSTīBAS VIRZīBAI ES īPAšI JāUZSVER iekšējās tirdzniecības kā attīstības instrumenta mobilizēšana ar tirdzniecības politiku, kas atbalsta citas politikas prioritātes, piemēram, attīstību, nabadzības mazināšanu, vides aizsardzību un pienācīga darba veicināšanu visiem. Jāatbalsta augstākā līmeņa sanāksmē izteiktais aicinājums ātri pabeigt Dohas Attīstības posmu ne vēlāk kā 2006. gadā tā, lai tiktu noslēgts šis attīstības posms. ES 2005. gada maijā[4] apstiprināja ciešu apņemšanos nodrošināt attīstībai piemērotus, ilgtspējīgus un mērķtiecīgus Dohas Attīstības programmas rezultātus, kas pēc iespējas palielinātu ieguvumus attīstības jomā un tādējādi dotu ieguldījumu TAM sasniegšanā. ES turpinās rīkoties šajā jomā, tostarp arī saistībā ar 2005. gada decembra PTO ministru sanāksmi Honkongā. Mērķtiecīgs iznākums nodrošinātu jaunas tirgus pieejamības iespējas precēm un pakalpojumiem no jaunattīstības valstīm un stingrus un attīstībai labvēlīgus tirdzniecības noteikumus. Komisija atgādina par apņemšanos[5] strādāt, lai nodrošinātu beznodokļu un bezkvotu tirgus pieejamību visiem mazāk attīstīto valstu ražojumiem, un uzskata, ka attīstītajām valstīm jāziņo par šīm saistībām ANO augstākā līmeņa sanāksmē. Augstākā līmeņa sanāksmē arī jāatzīst papildu finansējuma nozīme, lai atbalstītu jaunattīstības valstu stratēģijas tirdzniecības pielāgošanai un integrācijai daudzpusējā sistēmā. Turklāt arī turpmāk ES palīdzēs atbalstīt jaunattīstības valstīs integrēt tirdzniecību šo valstu attīstības stratēģijās un nepieciešamo vietējo reformu īstenošanā. ES turpinās uzlabot vispārējo preferenču sistēmu un izcelsmes noteikumus jaunattīstības valstu labā. Augstākā līmeņa sanāksmē ir jāatzīst reģionālo organizāciju un reģionālās integrācijas nozīme daudzās jomās, tostarp tirdzniecībā, protams ja tās atbilst PTO likumiem. ES arī turpmāk veicinās reģionālo integrāciju kā vērtīgu stratēģiju jaunattīstības valstu vienmērīgai un pakāpeniskai integrācijai pasaules ekonomikā, jo īpaši saskaņā ar Ekonomikas partnerattiecību nolīgumiem ar ĀKK valstīm. 3. NODARBINāTīBA UN SOCIāLIE JAUTāJUMI: GLOBALIZāCIJAS SOCIāLAIS ASPEKTS Augstākā līmeņa sanāksmē vēlreiz jāapstiprina apņemšanās turpināt Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē noteiktos uzdevumus, un jo īpaši pienācīga darba veicināšana visiem (tostarp cīņa pret bērnu nodarbinātību) jāņem vērā globālajā attīstības partnerībā un tai jābūt daļai no valsts attīstības stratēģijām. Pienācīgs darbs ir ne tikai pilnīgas, produktīvas nodarbinātības veicināšana, bet arī virkne citu pamatelementu, piemēram, darba pamatstandarti, darba nosacījumi, dzimumu vienlīdzība, ieguldījumi cilvēkkapitālā, sociālais nodrošinājums, darba drošība un sociālais dialogs. Jāatzīst integrētas politikas pieejas nozīme un politikas konsekvence attīstībai , un saistībā ar šo jāveicina savstarpēji pastiprinoša ekonomikas, nodarbinātības, sociālā un vides politika globālā, reģionālā un valsts līmenī. ES ir cieši apņēmusies mobilizēt politiku visās jomās, tostarp tirdzniecības, attīstības un ārējo attiecību politiku un instrumentus, lai veicinātu pienācīgu darbu un veiksmīgāk risinātu globalizācijas uzdevumus un iespējas. Eiropadome 2004. gada decembrī uzsvēra globalizācijas sociālā aspekta stiprināšanas nozīmi, lai nodrošinātu, ka tā sniedz priekšrocības visiem, gan vīriešiem, gan sievietēm, pamatojoties uz Globalizācijas sociālo aspektu vispasaules komisijas ziņojumu un Komisijas priekšlikumiem[6]. Tādēļ ES sadarbojas ar valsts iestādēm, sociālajiem partneriem un pilsonisko sabiedrību. Tā veicinās centienus nodrošināt politikas konsekvenci starptautisko iestāžu starpā un sekmēt PTO, Bretton Woods iestāžu un SDO dialogu un sadarbību. ES plāno turpmāk palielināt atbalstu godīgai tirdzniecībai kā ilgtspējīgas attīstības un nabadzības izskaušanas līdzeklim, un veicināt Eiropas uzņēmumu ieguldījumu korporatīvās sociālās atbildības (KAS) jomā, kas ir atbilstīgs uzņēmējdarbības ieguldījums ilgtspējīgā attīstībā un nabadzības mazināšanā. 4. DZIMUMU VIENLīDZīBAS NODROšINāšANA, IZMANTOJOT INTEGRēTU PIEEJU UN īPAšUS PASāKUMUS Dzimumu vienlīdzībai ir galvenā loma attīstībā un nabadzības novēršanā, kā arī miera un drošības un cilvēktiesību nodrošināšanā, tādēļ šis jautājums ir vēlreiz apņēmīgi jāapstiprina un jāveicina, apvienojot dzimumu līdztiesību un īpašus pasākumus politikās un programmās visās dzīves jomās. Tas jāņem vērā visās partnerībās un valsts attīstības stratēģijās, tostarp arī nabadzības mazināšanas stratēģijās. Jāveicina līdzsvarota dzimumu līdzdalība lēmumu pieņemšanā, kā arī ANO institūcijās un aģentūrās. Dzimumu vienlīdzības perspektīva ir pilnībā jāiekļauj augstākā līmeņa sanāksmes rezultātos un jāintegrē visu galveno ANO konferenču turpmākajos pasākumos ekonomikas, sociālajā un vides jomā. Šīs saistības ES uzņēmās Pekinas Rīcības programmas 10. gadadienā. Augstākā līmeņa sanāksmē ES vēlreiz jāapliecina apņemšanās attiecināt uz sievietēm visas cilvēktiesības, kā arī gatavība efektīvi cīnīties pret sieviešu tirdzniecību kā vienu no cilvēku tirdzniecības aspektiem. Īpaša uzmanība arī jāpievērš jautājumam par vardarbību pret sievietēm. Komisija arī turpmāk atbalstīs ar dzimumu līdztiesību saistītās iniciatīvas un īpašus pasākumus visās jomās, kas saistītas ar sadarbību attīstības jomā. Saistībā ar šo Komisija ir veikusi nozīmīgus pasākumus attiecībā uz darbības izvēršanu un apmācību. Paplašināta darbības izvēršanas programma ir plānota 2007.–2009. gadam, un būs mērķis ir stiprināt galveno ieinteresēto personu darbības spēju partnervalstīs. Komisija arī atbalsta īpašas dzimumu vienlīdzības iniciatīvas, kuru mērķis ir uzraudzīt tendences, stiprināt valsts dialogu un izstrādāt valsts stratēģiskos plānus, ņemot vērā dzimumu perspektīvu. 5. VIDES UZTURēšANA UN ATTīSTīBAI PAREDZēTā DABAS RESURSU PAMATA AIZSARDZīBA Lai augstākā līmeņa sanāksmē tiktu sasniegti tās mērķi, ilgtspējīgas attīstības nozīmes atzīšanai un dabas resursu pamata aizsardzībai attīstības veicināšanai un nabadzības mazināšanai jābūt galvenajiem punktiem augstākā līmeņa sanāksmes rezultātā. Patiesi, lai sasniegtu citus TAM attiecībā uz nabadzību, veselību vai dzimumu vienlīdzību, jāsasniedz Tūkstošgades attīstības septītais mērķis – „vides ilgtspēja”. No savas puses ES ir uzņēmusies vadību, lai veicinātu ilgspējīgu attīstību, un vairākās politikas jomās ir izveidojusi saikni starp ilgtspējīgu attīstību un nabadzības mazināšanu. Tā joprojām ir cieši apņēmusies sasniegt un dažreiz pat pārsniegt globālus mērķus un uzdevumus ilgtspējīgai attīstībai gan vietējā, gan starptautiskā mērogā. Tā risina jautājumus par ilgtspējību neveicinošu patēriņu un ražošanu un strādā, lai vājinātu saikni starp ekonomisko izaugsmi un vides degradāciju[7]. ES arī izstrādāja Ilgtspējīgas attīstības stratēģiju, kas tagad tiek pārskatīta, lai pastiprinātu tās starptautiskos aspektus. ES aizvien vairāk iesaista vides jautājumus savā attīstības politikā un sniedz atbalstu, lai palīdzētu jaunattīstības valstīm uzņemties pienākumus saskaņā ar Daudzpusējiem vides nolīgumiem. Saistībā ar palīdzības pasākumiem Āfrikai ES stiprinās atbalstu cīņai pret vides degradāciju. Tā ir sekmējusi mehānismus, lai aizsargātu jaunattīstības valstis no bīstamām vielām un atkritumiem, glābjot pasauli no kaitīgākajām cilvēka radītajām vielām. ES arī turpmāk veicinās vairākas pret nabadzību vērstas ar vidi saistītas iniciatīvas un politikas. ES, piemēram, sniedz vislielāko atbalstu attīstībai ūdens un sanitārajā jomā. Jo īpaši ES Ūdens iniciatīva un ĀKK un ES Ūdenssaimniecības mehānismu ir līdzekļi, kas pamatojas uz partnerību, lai sasniegtu starptautiskus mērķus dzeramā ūdens un sanitārajā jomā. Enerģētikas jomā ES uzsāka Enerģētikas iniciatīvu nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai (EUEI) un apstiprināja ĀKK un ES Enerģētikas mehānismu, kura mērķis ir palielināt piekļuvi mūsdienīgiem enerģētikas pakalpojumiem, tostarp veicināt ilgtspējīgu biomasas izmantošanu energoapgādei mājsaimniecībās. ES aizvien ir apņēmusies palielināt atjaunojamās enerģijas daļu kopējā enerģijā un, lai sasniegtu šo mērķi, tā sadarbosies ar Johannesburgas Atjaunojamo enerģiju koalīcijas partneriem. Komisija uzskata, ka papildus augstākā līmeņa sanāksmes jautājumiem īpaša uzmanība jāpievērš šādiem punktiem: - klimata pārmaiņu globālu problēmu risināšanai nepieciešama pēc iespējas plašāka visu valstu sadarbība un to līdzdalība efektīvā, rentablā un atbilstošā starptautiskā rīcībā saskaņā ar to kopējiem, bet diferencētiem pienākumiem un attiecīgām spējām. Augstākā līmeņa sanāksmē jāpieņem lēmums, ka tiks uzsākta saskaņota darbība, lai mazinātu klimata pārmaiņas un novērstu to negatīvās sekas, un konferencē par klimata pārmaiņām 2005. gada novembrī/decembrī Monreālā sāks apspriedes par visaptverošāku starptautisku programmu cīņai pret klimata pārmaiņām pēc 2012. gada. ES ir apstiprinājusi saistības attiecībā uz Kioto protokolu, un tā stiprina klimata pārmaiņu integrāciju sadarbībā attīstības jomā[8]. ES arī atzīst, ka vajadzīgs atbalsts, lai jaunattīstības valstis, jo īpaši nabadzīgākās un visvairāk cietušās, varētu labāk pielāgoties. ES ir sākusi izstrādāt vidēja termiņa un ilgtermiņa stratēģijas, lai veiksmīgi cīnītos pret klimata pārmaiņām gan ES, gan kopā ar starptautisko sabiedrību[9]. Lai to atbalstītu, ES iesaistās atklātā dialogā ar starptautiskajiem partneriem par starptautiskā klimata pārmaiņu plāna pēc 2012. gada turpmāku izstrādi un par to, kā tā varētu atbalstīt jaunattīstības valstu ilgstpējīgu attīstību. - Pasaules sammita par noturīgu attīstību mērķi attiecībā uz bioloģisko daudzveidību vēl nebūt nav sasniegti. Saskaņā ar ANO Tūkstošgades ekosistēmas novērtējumu „būtu nepieciešami nepieredzēti pasākumi, lai līdz 2010. gadam būtiski samazinātu bioloģiskās daudzveidības zaudējumus” . Saglabājot bioloģisko daudzveidību, iespējams sasniegt TAM, jo īpaši attiecībā uz nabadzību, ūdeni, veselību un vidi. Tādēļ augstākā līmeņa sanāksmē jāaicina valdības gan kopā, gan atsevišķi būtiski pastiprināt centienus, lai īstenotu Konvenciju par bioloģisko daudzveidību un sasniegtu Johannesburgā noteiktos uzdevumus tās zaudējumu līmeņa būtiskai samazināšanai līdz 2010. gadam. No savas puses ES ir apņēmusies līdz 2010. gadam apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos Eiropā, un Komisija ierosina pārskatīt ES Bioloģiskās daudzveidības stratēģiju, lai sasniegtu šo mērķi. Tā arī palielinās līdzekļus, kas piešķirti bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai, un stiprinās pasākumus, lai saistītu bioloģiskās daudzveidības jautājumus ar palīdzību attīstības jomā. - Pārtuksnešošanās bieži skar sociāli atstumtās ļaužu grupas dažās nabadzīgākajās pasaules valstīs. Tomēr ANO Konvencija cīņai ar pārtuksnesošanos līdz šim nav devusi plānotos rezultātus. Augstākā līmeņa sanāksmē lielāka uzmanība jāpievērš pārtuksnešošanās jautājumam nozaru politikās un stratēģijās, lai paātrinātu to īstenošanu, un jāprasa Konvencijas dalībvalstīm noteikt izpildāmus mērķus valsts un reģionālajā līmenī, kas jāsasniedz līdz 2015. gadam, izmantojot vispārēju procesu sasniegumu novērtēšanai. - Ilgtspējīgai attīstībai nepieciešams nodrošināt ilgtspējīgu resursu izmantošanu un visas cilvēces kopējo resursu – okeānu - pārvaldību. ES atbalsta ANO nozīmīgo ieguldījumu okeānu apsaimniekošanā saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvenciju (UNCLOS) un Johannesburgas pasaules sammita par noturīgu attīstību Īstenošanas plānu. Komisija ir sākusi Zaļās grāmatas sagatavošanu, ko pieņems 2006. gada sākumā, kas ir pirmais pasākums visaptverošas jūras politikas izveidošanā, un tādējādi tā noturīgā veidā risina jautājumus, piemēram, attiecībā uz starptautisku okeānu pārvaldību un jūras tiesībām, datu apmaiņu, izpēti, jūras drošību, vides aizsardzību un okeāna un tā resursu ekonomisku izmantošanu. 6. GATAVīBA CīņAI PRET DABAS KATASTROFāM UN TO NOVēRšANA Neaizsargātība pret dabas katastrofām ir pamatjautājums un ES jāatbalsta apņemšanās augstākā līmeņa sanāksmē izveidot vispasaules agrīnās brīdināšanas sistēmu visām dabas katastrofām un pilnībā īstenot uzdevumus, kas noteikti 2005. gada janvārī Kobē notikušajā Pasaules konferencē par katastrofu samazināšanu. Gatavība cīņai pret dabas katastrofām un to novēršanas jautājumi jāņem vērā TAM paredzētajās stratēģijās, kā arī nabadzības samazināšanas stratēģijas dokumentos un valsts ilgtspējīgas attīstības stratēģijās. ES ir apņēmusies sniegt palīdzību šādu katastrofu upuriem, tostarp tiem, kurus skar vides degradācija, neatkarīgi no tā, vai viņi atrodas skartajā valstī vai arī viņiem ir bijis jāšķērso valsts robeža, lai meklētu patvērumu, ņemot vērā to, ka globālā sasilšana līdz 2050. gadam varētu skart 200 miljonus cilvēku. Turklāt Komisija noteica pasākumus[10], lai pastiprinātu ES rīcībspēju dabas katastrofu gadījumā, uzsverot to, ka Hjogo Deklarācijai un rīcības pamatplānam, kas pieņemts Vispasaules konferencē par katastrofu samazināšanu, jābūt ES stratēģijas sākumpunktam, lai veicinātu profilakses pasākumus, agrīno brīdināšanu un gatavību cīņai pret dabas katastrofām. ES cita starpā īpaša uzmanība jāpievērš katastrofu riska samazināšanas integrēšanai ilgtspējīgas attīstības politikās un programmās tajās valstīs, kuras skārusi dabas katastrofa, un iestāžu, mehānismu un spēju stiprināšanai visos līmeņos, lai veidotu elastīgu spēju novērst apdraudējumu un gatavību cīņai pret dabas katastrofām (gan ES teritorijā, gan ārpus tās). 7. MIERS UN KOPēJā DROšīBA: SISTēMAS EFEKTIVITāTES PALIELINāšANA KOMISIJA UZSKATA, KA IR SVARīGI, LAI augstākā līmeņa sanāksmes rezultātā atzītu savstarpēju saistību starp neizmērojamiem draudiem drošībai (tostarp nabadzība, bruņoti konflikti, vardarbība pret civiliedzīvotājiem, jo īpaši sievietēm un bērniem, masveida iznīcināšanas ieroči, terorisms, organizētā noziedzība, vides degradācija un infekcijas slimības), kā arī vajadzību novērst draudus integrētā un profilaktiskā veidā (tostarp izmantojot palīdzību attīstības jomā, lai novērstu pamatcēloņus). Pamatojoties uz šo atzinumu, nepieciešama jauna vienošanās. 7.1.1. Miera uzturēšana Eiropas Savienība nesen ir divkāršojusi pasākumus, lai stiprinātu vadības spējas starptautiskas krīzes situācijās, kā arī miera uzturēšanā. Šie pasākumi ir pilnībā atspoguļoti rezultātu apkopojuma dokumenta projektā. ES ir atzinusi, ka reģionāla pieeja miera uzturēšanai ir būtiska, tādēļ tā ir izveidojusi Miera programmu, lai varētu sniegt atbalstu miera uzturēšanai Āfrikā. Komisija turpinās attīstīt ES vadības spējas krīzes situācijā. 7.1.2. Miera veidošanas komisija Nepieciešama vienošanās par Miera veidošanas komisijas (MVK) izveidi. Šāda organizācija aizpildītu trūkumus ANO sistēmā. ES jābūt plašām pilnvarām, ietverot vienotu koncepciju miera veidošanai, t.i., iekļaujot nepārtrauktību no miera uzturēšanas līdz ilgtermiņa attīstības jautājumiem. Stabilizācijas un attīstības posmā liela uzmanība jāpievērš ilgtspējīga miera konsolidēšanai un konflikta atkārtošanās novēršanai. Augstākā līmeņa sanāksmē jāvienojas par MVK izveidi, kā arī par pilnvaru pamatiezīmēm, saistībām ziņot ANO Drošības padomei, kā arī ECOSOC, kārtību attiecībā uz tās sastāvu un Miera veidošanas komisijas darbības sākšanas termiņu. Turklāt sanāksmē jāpieņem lēmums izveidot Miera veidošanas atbalsta biroju, kā arī varētu lemt par miera veidošanas daudzgadu pastāvīgo fondu (tā darba kārtību varētu izstrādāt pēc augstākā līmeņa sanāksmes). Komisija, kā arī Ģenerālās Asamblejas priekšsēdētājs, ierosina, lai ES noteiktu 2005. gada 31. decembri kā Miera veidošanas komisijas izveides datumu. ES noteikti aktīvi atbalstīs Miera veidošanas komisijas turpmāko darbu, izmantojot Eiropas Kopienas un KĀDP instrumentus saskaņā ar Eiropas Drošības stratēģiju. ES jau vairākus gadus sniedz būtisku ieguldījumu miera veidošanas pasākumos visā pasaulē, tostarp, izmantojot Eiropas Kopienas instrumentus saskaņā ar tās ārlietu un attīstības politiku. Šajā dokumentā tiek uzsvērti galvenie elementi, kas saistīti ar pirmo pīlāru. EK ir labā pozīcijā, lai risinātu pēc konfliktiem radušās problēmas, ņemot vērā tās rīcībā esošo finansējumu un tās visaptverošo ģeogrāfisko pārklājumu. ES rīkojas, izmantojot daudzas ārējās palīdzības politikas programmas, mērķtiecīgus ekonomikas pasākumus (palīdzības, rehabilitācijas, rekonstrukcijas un attīstības jomā) un īpašas cilvēktiesību, dzimumu vienlīdzības, iestāžu izveides, demokratizācijas un tiesiskuma programmas. Turklāt, vadot pasaulē lielākā tirdzniecības partnera tirdzniecības politiku, tā var ierosināt ar tirdzniecību saistītus instrumentus, kuriem ir vai var būt būtiska nozīme pēc konfliktiem radušos problēmu risināšanā. Šeit minēti vairāki piemēri, kad pēdējo gadu laikā Eiropas Kopiena ir sniegusi būtisku palīdzību miera veidošanas darbībās visā pasaulē, piemēram, Afganistānā, Irākā, Kosovā, KDR, Sudānā, Ziloņkaula krastā, Libērijā, Āfrikas Savienībā un trim Āfrikas organizācijām, Centrālajā un Latīņamerikā, utt. Komisija ņems vērā no šīm un citām darbībām gūto pieredzi un paraugpraksi, lai sadarbībā ar Augsto pārstāvi/Ģenerālsekretāru atbalstītu ES devumu ANO līmeņa apspriedēs par Miera veidošanas komisijas izveidošanu un darbu. Ņemot vērā šo pieredzi un ieguldījumu miera veidošanas pasākumos visā pasaulē, Eiropas Kopienai pilnībā jāpiedalās visās Miera veidošanas komisijas sanāksmēs. 7.1.3. Sankcijas ES pastāvīgi ir uzsvērusi savu ieguldījumu ANO Drošības padomes sankciju pareizā īstenošanā. Tai jāsniedz atbalsts visiem pasākumiem, lai veicinātu to efektīvu īstenošanu visās ANO dalībvalstīs. Augstākā līmeņa sanāksmes rezultātos jānorāda nepieciešamība turpmāk palielināt mērķtiecīgu individuālu sankciju efektivitāti, nopietni ņemot vērā to, ka nepieciešams turpmāk uzlabot sarakstā iekļaušanas un svītrošanas procedūras, lai nodrošinātu cilvēktiesību ievērošanu. ES jāuzsver, ka to mērķtiecīgu individuālu sankciju būtiskums, kas ir izvēles instruments daudzos ANO DP sankciju režīmos, bet ne pēdējais instruments cīņā pret terorismu, ir atkarīgs arī no tā, vai tiek ievērotas cilvēktiesības, un izmantoti atbilstoši līdzekļi, lai nodrošinātu to ievērošanu ANO līmenī. 7.1.4. Kājnieku ieroči un vieglie ieroči Kājnieku ieroču un vieglo ieroču (KIVI) uzkrāšana un izplatīšana joprojām apdraud starptautisko drošību, cilvēku drošību, kā arī sociālekonomisko attīstību. Arī Komisija izmanto ANO Ģenerālsekretāra analīzi[11]. Šī problēma īpaši negatīvi ietekmē mieru un ilgtspējīgu attīstību, jo sevišķi Āfrikā. Tādēļ augstākā līmeņa sanāksmē ir svarīgi vienoties par to, ka tiks izstrādāts juridiski saistošs starptautisks dokuments, lai regulētu kājnieku ieroču un vieglo ieroču marķēšanu, uzraudzību un nelikumīgu tirdzniecības starpniecību. Vienošanās par šādu konvenciju jāpanāk līdz nākamā gada konferencei par Rīcības programmas pārskatīšanu. Vadošajām valstīm arī jāpaātrina sarunas par dokumentu attiecībā uz ieroču piegādes nelikumīgu starpniecību. Augstākā līmeņa sanāksmē savukārt jāveicina sarunas par Starptautisku ieroču tirdzniecības līgumu. Šajā sanāksmē jācenšas labāk iestrādāt tās darbības demobilizācijas, atbruņošanās un reintegrācijas (DAR) un attīstības procesos, kuru mērķis ir iznīcināt KIVI atlikumus. Komisija uzsver savu noturīgo atbalstu ANO Šaujamieroču protokolam. Vairākas ES dalībvalstu un Europol pašreizējās iniciatīvas nelegālas šaujamieroču tirdzniecības apkarošanas jomā ietekmē konfliktu novēršanu un terorisma apkarošanu. Kājnieku mīnas aizvien ir viens no galvenajiem cilvēku drošības apdraudējumiem daudzās valstīs un jo īpaši reģionos, kuri atrodas pēckonflikta situācijā. Jānodrošina nepārtraukta palīdzība atmīnēšanā un krājumu iznīcināšanā, kā arī jāveicina Otavas Konvencijas noteikumu vispārēja ievērošana. 7.1.5. Terorisms un organizētā noziedzība Augstākā līmeņa sanāksmes rezultātos jāpieņem un jāveicina ANO Ģenerālsekretāra priekšlikuma īstenošana attiecībā uz visaptverošu ANO stratēģiju cīņā pret terorismu . Sanāksmē arī jāatbalsta visaptverošas konvencijas par terorismu noslēgšana 60. Ģenerālās Asamblejas sanāksmes laikā, bet ne vēlāk kā 2006. gada jūnijā (kā to ierosināja Ģenerālās Asamblejas priekšsēdētājs). Šīs sanāksmes rezultātos arī ir būtiski atzīt nepieciešamību novērst terorisma cēloņus un pilnīgas cilvēktiesību ievērošanas nozīmi cīņā pret terorismu. Lai efektīvi novērstu terorismu un cīnītos pret to, mums katram jādarbojas savā valstī un ar partneriem visā pasaulē. Papildus dialogiem politiskā līmenī ES arī aktīvi īsteno starptautisku sadarbību tehniskās palīdzības jomā, lai palīdzētu valstīm īstenot ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1373, kā arī palīdz izvērst šo valstu darbības spējas un veicina brīvības, drošības un tiesību vērtības, likuma varu un labu pārvaldību. Komisija arī atbalsta daudzpusēju pieeju izstrādāšanu, lai cīnītos pret organizēto noziedzību , kā arī strādā, lai nodrošinātu starptautiska dokumenta, piemēram, attiecīgo ANO konvenciju, visaptverošu ratifikāciju un īstenošanu, un veicina to starptautisku standartu un noteikumu izstrādāšanu, ko jau noteikusi, piemēram, Eiropadome, G8, EDSO un ESAO. Komisija un UNODC ir uzlabojusi sadarbību, lai apkarotu organizēto noziedzību un neatļautās narkotikas, parakstot sadarbības nolīgumu[12]. Finanšu, nodokļu un tiesību jomā nepieciešama pārredzamība un laba pārvaldība , lai risinātu jautājumus, kas saistīti ar cīņu pret terorisma, organizētās noziedzības finansēšanu, naudas atmazgāšanu, uzņēmumu un finansiālu krāpšanu, krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, korupciju un citu ļaunprātīgu rīcību. Tādēļ ES jāaicina partnerus pieņemt augstākos standartus attiecībā uz pārredzamību, informācijas apmaiņu un kompetentu iestāžu sadarbību. 7.1.6. Vide un drošība Komisija uzskata, ka drošības, attīstības un cilvēktiesību savstarpējās saistības dēļ jārisina visu valstu drošības jautājumi un integrētā veidā jāpievērš uzmanība to ekonomikas, vides un sociālajiem aspektiem. Dažos pēdējos asākajos konfliktos dabas resursu (piemēram, dimantu vai koksnes) izmantošanas un konflikta saistība ir acīmredzama . Augstākā līmeņa sanāksmē jāatzīst vides nozīme saistībā ar vispārējo drošību un draudi, ko vides degradācija rada drošībai. ANO pilnībā jāintegrē vides jautājumi plānošanas un politiku veidošanas līmenī konfliktu novēršanas, humānās palīdzības, miera veidošanas un atjaunošanas darbībās. Turklāt Komisija uzskata, ka turpmāk uzmanība jāpievērš šādiem jautājumiem: - jāpastiprina retu, degradētu, vērtīgu un/vai pārrobežu vides resursu uzraudzība, jo īpaši tajās jomās, kur tas varētu izraisīt konfliktu vai kur to kopīga pārvalde varētu uzlabot kaimiņattiecības; - kā daļa no uzdevuma galveno konflikta cēloņu sistemātiskākai novēršanai jāizveido ANO struktūra, lai noteiktu dabas resursu izmantošanas un konflikta saistību. - jāveicina donorvalstu valdību cieša sadarbība ar preču ražotājām valstīm, kurās pastāv konflikta risks, lai tajās uzlabotu pārvaldi, pārredzamību un izsekojamību galvenajās tirdzniecības nozarēs. ES var veicināt dabas resursu pastiprinātu uzraudzību, jo īpaši izmantojot Eiropas Komisijas un Eiropas Kosmosa aģentūras kopējo iniciatīvu, kuras mērķis ir līdz 2008. gadam izveidot Eiropas spēju globālai vides un drošības uzraudzībai (GVDU). 8. CILVēKTIESīBAS, DEMOKRāTIJA UN LIKUMA VARA: SISTēMAS UZLABOšANA LAI VEICINāTU TO īSTENOšANU 8.1.1. Cilvēktiesības ES pilnībā jāatbalsta ANO Cilvēktiesību komisijas (CTK) aizstāšana ar pastāvīgo Cilvēktiesību padomi (CTP), ko tieši ievēl Ģenerālā Asambleja. Ņemot vērā to, ka CTP būtu konkrēts risinājums, lai veicinātu un aizsargātu cilvēktiesības, potenciālajiem dalībniekiem jābūt gataviem izskatīt un uzlabot pašu cilvēktiesību jautājumus. Tas varētu ietvert sīki izstrādāta noformējuma sagatavošanu, piemēram, apņemšanos ratificēt un īstenot cilvēktiesību līgumus, izpildīt ziņošanas prasības cilvēktiesību līgumslēdzējām iestādēm, aktīvi sadarboties ar ANO īpašajiem mehānismiem un citas vietējās un starptautiskās darbības, lai veicinātu un aizsargātu cilvēktiesības. CTP jāsaglabā pašreizējās sistēmas pozitīvās īpašības, tostarp valsts un tematiskās īpašās procedūras. Tomēr ierosinātā speciālistu veiktā salīdzinošas pārskatīšanas sistēma noteiktu arī jaunajai organizācijai īpašu un jaunu nozīmi. Visām ANO dalībvalstīm jāpieņem šis process un tajā jāietver visas cilvēktiesības. Galveno cilvēktiesību dokumentu ratifikācijas līmeņi ievērojami atšķiras un tādēļ sistēmu nedrīkst balstīt vienīgi uz cilvēktiesību ievērošanas pienākumu izpildi, kā ratificējušas konkrētās valstis, bet tajā arī jānorāda panākumi, kas gūti, īstenojot virkni cilvēktiesību standartu. Tomēr jābūt skaidrai perspektīvai par to, kādu rezultātu šī pārskatīšana varētu sniegt. Tie varētu būt ieteikumi uzlabojumiem, kurus, iespējams, papildinātu ne tikai tehniskā palīdzība, bet arī kritiska neuzticība. Jebkurā gadījumā CTP jāspēj jebkurā laikā rīkoties pēkšņas un būtiskas cilvēktiesību situācijas pasliktināšanās gadījumā konkrētā valstī. Šī „trauksmes funkcija” būtu nozīmīgs CTP uzdevums. Otrs uzdevums būtu atbalstīt un uzraudzīt cilvēktiesību integrāciju citu ANO iestāžu, tostarp Drošības Padomes un Miera veidošanas komisijas darbībās. Vēlams, lai jaunā CTP sāktu darbu iespējami drīz pēc ANO augstākā līmeņa sanāksmes un pēc turpmākās informācijas pieņemšanas attiecībā uz tās sastāvu un funkcijām ĢA 60. sesijā. ES nekavējoties jāņem vērā jaunās CTP precizēšanas pasākumu ietekme ANO Ģenerālās Asamblejas Trešās komitejas 60. sanāksmē un CTK 62. sesijā. Lai nodrošinātu valstu efektīvu līdzdalību speciālistu veiktā salīdzinošā pārskatīšanā, savlaicīgi jāsagatavo precīzs grafiks valstu līdzdalībai pārskatīšanā. ES apsvērumos par iespējamo rīcību attiecībā uz valstu situāciju varētu paredzēt speciālistu veiktu salīdzinošu pārskatīšanu – sadarbības cilvēktiesību jomā iekļaušanu konkrētas valsts vajadzību pamatotā izvērtējumā, aktīvi iesaistot šo valsti. Uzlabots ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos birojs (OHCHR) ir neaizvietojams palīgs CTP izveidē, veltot lielāku uzmanību sadarbībai ar valstīm, lai izpildītu to saistības cilvēktiesību jomā. ES jāsniedz atbalsts OHCHR pastāvīgu centienu veidā, lai nodrošinātu, ka OHCHR spēj realizēt pārveidi, kas paredzēta Rīcības plānā, kurš 2005. gada maijā iesniegts ANO Ģenerālsekretāram. ES jānodrošina, lai darba gaitā ņemtu vērā to, ka plānā īpaša uzmanība ir pievērsta pastiprinātai līdzdalībai valsts līmenī, kas pilnībā saistās ar ES procesu lielākas atbildības piešķiršanu valsts līmeņa darbībām. Papildus pašreizējiem centieniem uzlabot donoru koordinēšanu, šajos pasākumos arī jāiekļauj uzlabota sadarbība politikas jomā. Var risināt apaļā galda sarunas, pieaicinot ES dalībvalstu vēstniecības, Eiropas Komisijas delegācijas, ANO un citus nozīmīgus dalībniekus, un šādās sarunās varētu noteikt kopējās un vietējās cilvēktiesību prioritātes saskaņotākai darbībai. Komisija atbalstīs OHCHR darbību, sniedzot tehnisku palīdzību, kuras mērķis ir veicināt cilvēktiesību standartu īstenošanu visā pasaulē. Kopumā ES jāuzsver, ka cilvēktiesību, tostarp visu civilo, politisko, ekonomikas, sociālo un kultūras tiesību ievērošana un aizsardzība ir galvenais aspekts iedzīvotāju statusa un dzīves apstākļu uzlabošanai. 8.1.2. Demokrātijas fonds Ierosinātā Demokrātijas fonda izveidošana ir atbalstāma iniciatīva. Komisija iesaka ES izteikt atbalstu, lai fonds darbotos atbilstoši valstu interesēm. Tomēr ir svarīgi, lai tas atbalstītu arī pilsonisko sabiedrību. Fondam jāveicina visi demokratizācijas aspekti un ne tikai vēlēšanu jomā vien. Īpaši jāapsver tas, kā šo fondu varētu izmantot, lai veicinātu dialogu par cilvēku demokrātiskajām vērtībām kultūras, reliģijas un politikas jomā. Pasākumi, kas nepieciešami fonda darbības noteikšanai jāveic tūlīt pēc augstākā līmeņa sanāksmes, lai fonds sāktu darbotos 2006. gada sākumā. Komisija sniegs atbalstu ES ieguldījumam ANO debatēs par ierosināto Demokrātijas fondu un nodrošinās, lai tā programmas un citas turpmākās ANO vadītās darbības demokrātijas veicināšanai papildinātu viena otru. Komisijai vairākus gadus ir bijušas ciešas partnerattiecības ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Vēlēšanu atbalsta nodaļu (UNEAD) un ANO DP vēlēšanu jomā. Piemēram, gatavojoties prezidenta, Nacionālās asamblejas un kurdu vēlēšanām Irākā 2005. gada janvārī, Komisija nosūtīja ekspertus, kuri darbojās ANO tehniskās palīdzības grupā, atbalstot Irākas Neatkarīgo vēlēšanu komisiju, un tajā pašā laikā piešķīra vairāk kā €30 miljonus ieguldījumu fondam, ko pārvalda ANO, lai atbalstītu pašu vēlēšanu norisi. Komisija ir arī cieši sadarbojusies ar ANO vēlēšanu jautājumos daudzās pasaules valstīs, tostarp Afganistānā, Gvinejā-Bisavā, Libānā, Nigērijā un Indonēzijā. Komisija ir gatava cieši sadarboties ar fondu, kas ir daļa no ES plašās sadarbības demokrātijas atbalstam. 8.1.3. Pienākums nodrošināt aizsardzību ES jāatbalsta aizsardzības pienākuma koncepcija un jāpārliecinās, ka šī koncepcija tiek pārstrādāta nozīmīgās valstu saistībās un rīcībā, tostarp, pilnībā izmantojot Starptautisko krimināltiesu. Augstākā līmeņa sanāksmē jāapstiprina aizsardzības pienākuma koncepcija. Ja šajā sanāksmē nolemj uzaicināt Ģenerālo Asambleju turpināt debates par šo jautājumu, šim uzaicinājumam jāpievieno precīzs mērķis un termiņš (līdz Ģenerālās Asamblejas 60. sanāksmei). 8.1.4. Cilvēku drošība Komisija vēlreiz apstiprina apņemšanos veicināt cilvēku drošību, lai sniegtu drošību iedzīvotājiem un efektīvi novērstu nedrošības sajūtu. Saistībā ar šo Komisija jo īpaši atbalstīs pasākumus, lai aizsargātu bērnus, kurus skāris bruņots konflikts, nosakot mērķi aizliegt ļaunprātīgi izmantot bērnus par karavīriem. 9. HUMāNā PALīDZīBA: STARPTAUTISKO SPēJU STIPRINāšANA Humāno lietu jomā ES ir jāatbalsta centieni stiprināt humānās sistēmas darbības jaudu, lai efektīvi un atbilstoši rīkotos humānās krīzes gadījumā. ES ir rūpīgi jāizskata ieteikumi, kas ietverti Ārkārtas palīdzības koordinatora/Humāno lietu ģenerālsekretāra iniciatīvā „Humānas rīcības pārskats”, un tai jādarbojas kopā ar ANO sistēmu, lai nodrošinātu konkrētu uzraudzību. ES, izmantojot gan darbu politikas jomā, gan rīcību attiecīgajā jomā, jāatbalsta ANO humānās telpas un principu uzturēšanā un aizsargāšanā, jānodrošina droša pieeja neaizsargātākajām iedzīvotāju grupām, jāsniedz saskaņots finansējums, jāuzlabo vietējās darbības spējas apgabalos, ko apdraud dabas katastrofas, kā arī jāpastiprina ANO iekšējās koordinēšanas nozīme un humāno lietu koordinatora vadošā loma. Turklāt ES jāsadarbojas ar ANO, lai uzlabotu Iekšēji pārvietoto personu vadošo principu kā starptautisku normu pieņemšanu iekšēji pārvietoto personu aizsardzībai, kā arī šo principu pieņemšanu valsts tiesību aktos. 10. APVIENOTO NāCIJU ORGANIZāCIJAS STIPRINāšANA: INSTITUCIONāLāS STRUKTūRAS REFORMA 10.1.1. Ģenerālā Asambleja ES jāuzsver atbalsts Ģenerālās Asamblejas atjaunošanai . Nepieciešams atjaunot Ģenerālās Asamblejas politisko struktūru, apstiprinot, ka tā darbojas kā galvenā vispārējā padomdevēja struktūra, un atbalstīt augstākā līmeņa sanāksmē pieņemtos secinājumus šajā jautājumā. Ģenerālās Asamblejas darba kārtībā vairāk uzmanības jāpievērš ANO noteiktajām globālajām prioritātēm un galvenajiem šobrīd būtiskākajiem jautājumiem. ES ir jāatbalsta pilsoniskās sabiedrības ciešāka dalība ANO darbā un Kardozo ziņojumā ietvertie ieteikumi. 10.1.2. Ekonomikas un sociālā padome (ECOSOC) ES jāpauž atbalsts ECOSOC reformai , lai tā kļūtu rīcībspējīgāka. Augstākā līmeņa sanāksmes rezultātā jāuzsver tās nozīme visos ilgtspējīgas attīstības pīlāros, pārliecinoties, ka ikviena ECOSOC reforma un tās darbības atbilst un ir saskaņā ar Ģenerālās Asamblejas un to komiteju reformām. ECOSOC nozīme saistībā ar citām iestādēm un nozīmīgāko ANO konferenču un augstākā līmeņa sanāksmju konsekvences, koordinētas īstenošanas un pārraudzības nodrošināšanā ir jāpastiprina attīstības un ekonomikas pārvaldības jomās, kā arī citos ekonomikas, vides un sociālajos aspektos. 10.1.3. Drošības padome ANO dalībvalstīm ir jāturpina sarunas par visaptverošu Drošības padomes reformu un par to, kā to padarīt kopumā reprezentatīvāku un pārskatāmāku. Tomēr saistībā ar šo jānodrošina, lai sarunas par ANO Drošības padomes reformu nekavētu risināt jautājumus citās augstākā līmeņa sanāksmes darba kārtībā iekļautajās jomās. 10.1.4. Cilvēktiesību padome CTP var izveidot kā galveno statūtorganizāciju noteiktā laikā, bet, ņemot vērā to, ka tādēļ ir jāpārskata ANO Statūti, varētu pieņemt pagaidu risinājumu, izveidojot CTP kā Ģenerālās Asamblejas (ĢA) palīgstruktūru. ES arī jāpārliecinās, vai ir izveidoti mehānismi, lai pilnībā saistītu NVO ar CTP darbu. Kā norāda CTP pārskata sistēma, varētu paredzēt arī aktīvu iesaistīšanos tās darbā un mehānismos, lai uzlabotu valsts perspektīvas CTP vēlēšanās. Tādēļ ES kopā ar citām Rietumu grupas dalībvalstīm un citām ANO reģionālajām grupām ir sīkāk jāpēta šī saikne un jāvadās pēc piemēra. 10.1.5. ANO Sekretariāts ANO Sekretariāta reforma ir izšķirošs elements ANO reformas īstenošanā. ES jāuzsver atbalsts ANO Ģenerālsekretāra veiktajai reformai un tā ieguldījumu, lai pārskatītu ANO sistēmas darbību ANO operatīvai rīcībai saskaņā ar augstākā līmeņa sanāksmes rezultātu. 10.1.6 ANO sistēmas saskaņotība ANO aģentūru, fondu un programmu sistēma laika gaitā ir paplašinājusies tādā mērā un darbības jomā, kas radījusi dažādu sistēmā esošu struktūru būtisku pilnvaru un darbību dubultošanos. ES aktīvi jāpiedalās pasākumos, lai uzlabotu ANO sistēmas saskaņotību un efektivitāti, jo īpaši tās darbībās valsts līmenī. Saskaņotības un koordinācijas uzlabošanas rezultātā jāpanāk labāka un sistemātiskāka sadarbība ar citiem partneriem, tostarp Pasaules Banku. Attiecīgi ANO aģentūrām, fondiem un programmām jāorganizē tehniskās darbības valsts līmenī, lai efektīvi palīdzētu valstīm izstrādāt un īstenot valsts nabadzības mazināšanas stratēģijas TAM sasniegšanai. Lai virzītu šo procesu, ANO DP un ANO ĢD ir būtiska nozīme ANO valstu komandu vadībā, tādēļ šī nozīme ir jāpastiprina kopā ar ANO rezidentu koordinatora koordinēšanas uzdevumu. Aģentūru, fondu un programmu vadībām un valdēm pilnībā jāatbalsta šis process un ES jāuzņemas vadība šajā ANO reformas nozīmīgajā posmā. Saskaņotības stiprināšana ir pamats jaunu ANO struktūru un iestāžu veidošanai. Jo īpaši jaunā Miera veidošanas komisija un Cilvēktiesību padome jāintegrē ANO sistēmā, izveidojot efektīvu savstarpēju saikni. 10.1.7. Vides pārvaldība Uzlabota vides pārvaldība visos līmeņos ir nozīmīga nabadzības samazināšanas pasākumu un globālās drošības programmas daļa. Nepieciešama tūlītēja rīcība, lai pārskatītu ANO aģentūru, fondu un programmu pilnvaras vides jautājuma turpmākai integrēšanai ANO sistēmā. Vajadzības gadījumā jāveicina ANO struktūru partnerības. Augstākā līmeņa sanāksmē jāpieņem precīzs lēmums sākt ANO Vides organizācijas izveides procesu, nosakot termiņu turpmākiem pasākumiem. Šī organizācija jāveido, ņemot vērā ANO Vides programmu (UNEP), piešķirot integrētas un precizētas pilnvaras, kā arī pamatojoties uz stabilu, pielāgojamu un paredzamu finansiālu ieguldījumu un vienlīdzību ar citām ANO specializētajām aģentūrām. ANO Vides organizācija, kuras galvenā mītne atrodas Nairobi, integrētā un saskaņotā veidā veicinātu ilgtspējīgas attīstības vides aspektu un tādēļ cieši sadarbotos ar daudzpusējām aģentūrām, kas optimāli izmantotu savas salīdzinošās priekšrocības. 10.1.8. ANO un reģionālo organizāciju attiecības Komisija ierosina ES atbalstīt ANO Ģenerālsekretāra nodomu noslēgt nolīgumus (vai Saprašanās memorandus) starp ANO un reģionālajām organizācijām , un ES pienācīgi jāapsver doma par šāda nolīguma vai Saprašanās memoranda noslēgšanu ar ANO, lai nodrošinātu vispārēju iestāžu sistēmu sadarbības jomā, pamatojoties uz pašreizējo sadarbības kārtību. Attiecībā uz reģionālo organizāciju darbības spēju stiprināšanu ES palielinās atbalstu Āfrikas Savienības rīcībspējas veidošanai. Tā atbalstīs to reformu īstenošanu, ko uzsāks ar Āfrikas speciālistu veiktas salīdzinošas pārskatīšanas mehānismu, un tā ir aicinājusi Komisiju iesniegt konkrētus priekšlikumus. ES palielinās atbalstu Āfrikas Savienībai un citām apakšreģionālajām organizācijām miera un drošības jomā saskaņā ar Miera programmu un Eiropas rīcības plānu mieram un drošībai Āfrikā. SECINĀJUMI Paplašinot augstākā līmeņa sanāksmes sagatavošanas pasākumus un sagatavojot rezultātu apkopojumu projekta dokumentu, ES ir acīmredzama iespēja, pat izteikta vēlme no daudzu starptautisku partneru puses, turpmāko mēnešu laikā uzņemties vadību, lai šī augstākā līmeņa sanāksme noritētu veiksmīgi un lai īstenotu tajā gūtos rezultātus. Pamatojoties uz ieguldījumu attīstības jomā un regulāru devumu vairākos nozīmīgos debašu aspektos, šobrīd ES jābūt gatavai darboties arī pēc augstākā līmeņa sanāksmes un izteikt savu viedokli par to, kā efektīvi īstenot sanāksmes rezultātus, kā arī par to, kā ātri atrisināt pārējos svarīgos jautājumus. Pēc Komisijas domām ES joprojām jāuzsver augstākā līmeņa sanāksmes mērķtiecība un jāiesaista debatēs citas ieinteresētās personas, jo īpaši citas ANO dalībvalstis un pilsoniskās sabiedrības pārstāvji, kā arī cik iespējams jāatbalsta ANO Ģenerālsekretārs un viņa komanda, kā arī ĢA priekšsēdētājs, veiksmīgas sanāksmes norises sagatavošanā. Līdz šim ES ir parādījusi acīmredzamu vēlmi dot ieguldījumu rezultatīvā augstākā līmeņa sanāksmes sagatavošanā. ES ir jāturpina šādi rīkoties, lai pārējie varēto sekot šim piemēram. [1] KOM(2003) 526, 10.9.2003., ko Padome atbalstīja 2003. gada 8. decembrī un Eiropadome - 2003. gada 12. decembrī. [2] http://www.un.org/ga/president/59/draft_outcome.htm [3] KOM(2005) 179. [4] Vispārējo lietu un ārējo sakaru padome 2005. gada 23.–24. maijā. [5] Vismazāk attīstītās valstis III, Brisele 2001. gada maijs. [6] KOM(2004) 383, 18.5.2004. [7] Ir izstrādāta integrēta ražojumu politika, kas izveidota, pamatojoties uz dzīves cikla pieeju ražojumiem, un Vides tehnoloģiju rīcības plāns; plānotās iniciatīvas ietver Ilgtspējīgas dabas resursu izmantošanas un atkritumu samazināšanas un pārstrādes tematiskās stratēģijas. [8] „Klimata pārmaiņas saistībā ar sadarbību attīstībai” - KOM(2003) 85 -, un „Rīcības plāns, kas pievienots ES stratēģijai par klimata pārmaiņām saistībā ar sadarbību attīstībai 2004.—2008. gadā”, Vispārējo lietu un ārējo sakaru padome, 2004. gada 22. novembris. [9] „Uzvara cīņā pret globālām klimata pārmaiņām” - KOM(2005) 35 -, un Eiropadome, , 2005. gada 25.–26. marts. [10] Par to, kā stiprināt ES rīcību katastrofu gadījumā un krīzes situācijās trešajās valstīs: KOM(2005) 153, un par Kopienas Civilās aizsardzības mehānisma uzlabošanu: KOM(2005) 137. [11] ANO Generālsekretāra ziņojums „Lielākā brīvībā”, 2005. gada marts. [12] Vēstuļu apmaiņa; parakstīts 2005. gada janvārī.