Kopsavilkums (maks. 2 lappuses)

Ietekmes novērtējums, kas pievienots pamatnostādnēm par koplīgumiem individuālajām pašnodarbinātajām personām

A. Rīcības nepieciešamība

Problēmas būtība un nozīme ES mērogā

No ES konkurences tiesību viedokļa darba ņēmēji tiek uzskatīti par integrētiem uzņēmumā, ar kuru viņiem ir darba tiesiskās attiecības. Tāpēc Līguma 101. pants neattiecas uz tiem, bet gan tikai uz uzņēmumu, kas tos nodarbina. Pašnodarbinātās personas principā tiek uzskatītas par “uzņēmumiem”, kas darbojas tirgū kā neatkarīgi ekonomikas dalībnieki attiecībā pret to principiālu. Tāpēc tās ietilpst LESD 101. panta darbības jomā. Binārs nošķīrums starp darba ņēmējiem un pašnodarbinātajām personām, uz kura balstās konkurences noteikumu piemērošana, nozīmē, ka pašnodarbinātās personas, ja tās kolektīvi vienojas par saviem darba nosacījumiem, iespējams, pārkāpj ES konkurences noteikumus. Šī juridiskās nenoteiktības problēma it īpaši skar dažas pašnodarbinātās personas, kas strādā patstāvīgi, t. i., bez darba ņēmējiem, un kas iztiku pelna ar savu personīgo darbu (turpmāk “individuālās pašnodarbinātās personas”). Viņiem ir vislielākās grūtības ietekmēt savus darba nosacījumus. Ņemot vērā šos apsvērumus, galvenā problēma, kuru ir paredzēts risināt ar pašreizējo iniciatīvu, ir pastāvošā juridiskā nenoteiktība par ES konkurences tiesību aktu piemērošanu koplīgumiem par tādu individuālo pašnodarbināto personu darba nosacījumiem, kurām var būt maza ietekme uz to darba nosacījumiem.

Sasniedzamie mērķi

Šīs iniciatīvas vispārīgais mērķis ir nodrošināt, lai ES konkurences tiesības neliegtu risināt kolektīvās sarunas un slēgt koplīgumus par tādu individuālo pašnodarbināto personu darba nosacījumiem, kurām ir maza ietekme uz to darba nosacījumiem. Lai sasniegtu šo mērķi, iniciatīva i) noteiks tās individuālās pašnodarbinātās personas, kurām ir maza ietekme uz to darba nosacījumiem un kurām nebūtu jāliedz risināt sarunas un slēgt koplīgumus par to darba nosacījumiem, un ii) viesīs skaidrību par ES konkurences tiesību piemērošanu koplīgumiem, kuros paredzēti pašnodarbināto personu darba nosacījumi.

ES līmeņa rīcības pievienotā vērtība (subsidiaritāte)

Tā kā Komisijai šajā jomā ir ekskluzīva kompetence, subsidiaritātes princips netiek piemērots. ES ir jārīkojas, lai novērstu neskaidrību par ES konkurences noteikumu piemērošanu koplīgumiem, kuros paredzēti individuālo pašnodarbināto personu darba nosacījumi. Ja ES nerīkosies, turpinās pastāvēt juridiskā nenoteiktība, pārkāpumu risks un no tiem izrietošā atturošā ietekme.

B. Risinājumi

Iespējamie risinājumi izvirzīto mērķu sasniegšanai Vēlamais risinājums

Ņemot vērā iniciatīvas mērķus un Komisijas rīcības brīvību šo mērķu sasniegšanā, tika veikts divu sākotnējo politikas risinājumu ietekmes novērtējums. 1. risinājums – no Līguma 101. panta tiek izslēgtas tādu individuālo pašnodarbināto personu kolektīvās sarunas / koplīgumi, kurām nav pietiekamas spējas aizstāvēt savas intereses, jo tās nav pietiekami neatkarīgas no to darījuma puses. Tādējādi tās ir darba ņēmēju situācijai pielīdzināmā situācijā. Kategorijas, ko uzskata par tādām, kas ir darba ņēmēju situācijai pielīdzināmā situācijā, ir: i) ekonomiski atkarīgas individuālās pašnodarbinātās personas, ii) individuālās pašnodarbinātās personas, kas strādā līdzās ar darba ņēmējiem, un iii) individuālās pašnodarbinātās personas, kuras strādā, izmantojot digitālās darba platformas. 2. risinājums – no Līguma 101. panta tiek izslēgti tādu personu noslēgtie nolīgumi, kuras ir pielīdzināmas darba ņēmējiem. Turklāt šis risinājums garantē, ka Komisija nerīkosies attiecībā uz tādu citu individuālo pašnodarbināto personu koplīgumiem, kuru spēja aizstāvēt savas intereses sarunās ir nevienlīdzīga (pat ja tās nav pielīdzināmas darba ņēmējiem), un neizmantos savas prioritātes noteikšanas pilnvaras. Tiek pieņemts, ka nevienlīdzība attiecībā uz spēju aizstāvēt savas intereses pastāv tad, ja individuālās pašnodarbinātās personas: i) kārto darījumus ar darījuma pusēm, kurām ir noteikta ekonomiskā vara, vai ii) ir tiesīgas risināt kolektīvās sarunas saskaņā ar valsts vai ES tiesību aktiem. Abu politikas risinājumu salīdzinājums liecina, ka 2. risinājums ir vēlamais politikas risinājums.

Dažādu ieinteresēto personu viedokļi. Atbalsts konkrētiem risinājumiem

ES ieinteresētās personas šo iniciatīvu kopumā uzskata par pozitīvu attīstību. Lielākā daļa ieinteresēto personu (to skaitā ES pilsoņi, arodbiedrības un digitālās platformas) atbalstīja visaptverošāko risinājumu.

C. Vēlamā risinājuma ietekme

Vēlamā risinājuma (ja tāds ir; ja nav, tad galveno risinājumu) priekšrocības

Vēlamā risinājuma sniegtais tiešais ieguvums ir lielāka juridiskā noteiktība pašnodarbinātajām personām un to darījuma pusēm, kā arī dalībvalstīm. Netieši sagaidāms, ka šāda risinājuma rezultātā: i) līdz 2030. gadam pieaugs tādu individuālo pašnodarbināto personu skaits, uz kurām attiecas koplīgumi, ii) pieaugs vidējā darba samaksas likme personām, kas gūst labumu no šādiem koplīgumiem, un iii) nabadzības riskam būs pakļautas mazāk individuālo pašnodarbināto personu un viņu ģimenes locekļu.

Vēlamā risinājuma (ja tāds ir; ja nav, tad galveno risinājumu) izmaksas

Paredzamās koplīgumu biežākas izmantošanas rezultātā savukārt varētu pieaugt individuālo pašnodarbināto personu atlīdzība un visbeidzot gala pakalpojumu cenas. Tomēr izmaksu pārnešana uz patērētājiem ir atkarīga no vairākiem faktoriem, piemēram, no ietekmes uz sniegto pakalpojumu mainīgajām izmaksām un tirgus struktūru. Paredzams, ka tiks ietekmēta arī to uzņēmumu peļņa, kuri izmanto individuālo pašnodarbināto personu darbu, lai gan šo ietekmi mazina izmaksu pārnešana uz patērētājiem un, iespējams, to individuālo pašnodarbināto personu darba ražīguma pieaugums, kuras saņem lielāku atlīdzību.

Ietekme uz MVU un konkurētspēju

Vēlamais risinājums palīdzētu nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus, izlīdzinot nevienlīdzību starp uzņēmumiem, kuri izmanto individuālo pašnodarbināto personu modeli, un uzņēmumiem, kas izmanto nodarbinātības modeli. Tomēr MVU parasti ir vairāk atkarīgi no individuālo pašnodarbināto personu sniegtajiem pakalpojumiem nekā citi uzņēmumi bezsaistes ekonomikā, un tāpēc šo pakalpojumu izmaksu pieaugums MVU var ietekmēt vairāk nekā lielākus uzņēmumus. Tomēr vēlamais risinājums novērš risku attiecībā uz nesamērīgu slogu MVU. Labāks atalgojums un darba nosacījumi var sekmēt individuālo pašnodarbināto personu darba ražīgumu, tādējādi veicinot uzņēmumu vispārējo ražīguma pieaugumu. Nav paredzama vērā ņemama ietekme uz iekšējo tirgu un konkurētspēju. Iespēja, ka tikts ietekmēta starptautiskā konkurētspēja, ir niecīga. Lai gan individuālo pašnodarbināto personu “darbaspēka” izmaksu palielināšanās Eiropas Savienībā varētu novest pie tā, ka dažas darbības ienesīgāk ir veikt ārpus ES, tas attiektos tikai uz darbībām, kas pilnībā tiek veiktas tiešsaistē un jau ir pārceltas uz valstīm ārpus ES.

Paredzama būtiska ietekme uz valstu budžetu un pārvaldes iestādēm

Lielāka samaksa individuālajām pašnodarbinātajām personām, kas strādā profesionālu klientu labā, arī var pozitīvi ietekmēt valsts budžetu, proti, samazinātos izdevumi par minimālo ienākumu atbalstu un strādājošo pabalstiem un pieaugtu ienākumi no nodokļiem. Precizējums par to, ka konkurences tiesības neliegs slēgt koplīgumus konkrētām skaidri noteiktām individuālo pašnodarbināto personu grupām, visticamāk, novērsīs konkurences noteikumu izpildes panākšanas izmaksas. Iespējams arī, ka uzņēmumiem un pašnodarbinātajām personām samazināsies ar koplīguma sarunām saistītās administratīvās izmaksas.

Cita paredzama būtiska ietekme

Paredzams, ka papildus tiešajai ietekmei, ko radīs atturošās ietekmes likvidēšana attiecībā uz individuālajām pašnodarbinātajām personām un to darījuma pusēm, vēlamajam risinājumam būs arī galvenokārt netieša ietekme. Ekonomikas līmenī vēlamajam risinājumam būtu ierobežota ietekme uz nodarbinātību un darbvietu radīšanu kopumā, neraugoties uz darbaspēka izmaksu pieaugumu, kas var rasties, individuālajām pašnodarbinātajām personām slēdzot koplīgumus (ekonomiskā netiešā ietekme). No sociālā skatu punkta vēlamais risinājums var mudināt dalībvalstis izveidot iekļaujošāku sociālo dialogu.

Samērīgums

Vēlamais risinājums būtu samērīgs, aptverot “individuālās pašnodarbinātās personas”, kas definētas kā personas: i) kurām nav darba līguma vai kuras nav darba tiesiskajās attiecībās, ii) kuras nenolīgst darba ņēmējus un iii) kuras attiecīgo pakalpojumu sniegšanā galvenokārt paļaujas uz savu personīgo darbu. Turklāt tas aptvertu tikai kolektīvās sarunas / koplīgumus i) starp individuālajiem pašnodarbinātajām personām (to pārstāvjiem) un digitālajām platformām (to pārstāvjiem) / profesionāliem klientiem (to pārstāvjiem), kam vai ar kā starpniecību pakalpojums tiktu sniegts, ii) kolektīvās sarunas / koplīgumus, kuru mērķis ir uzlabot individuālo pašnodarbināto personu darba nosacījumus, ieskaitot samaksu tām. Tomēr tas neaptvertu kolektīvās sarunas / koplīgumus par cenām un nosacījumiem, ko piemēro galapatērētājam.

D. Turpmākā rīcība

Politikas pārskatīšanas termiņš