LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 119/15

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2011/C 119/09

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“FIGUE DE SOLLIÈS”

EK Nr. FR-PDO-0005-0544-30.03.2006

ACVN ( X ) AĢIN ( )

Šis kopsavilkums nosaka galvenos produkta specifikācijas elementus informācijas nolūkā.

1. Nosaukums:

Figue de Solliès

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

“Figue de Solliès” ir violetas krāsas vīģes, kas pieder pie “Bourjassote Noire” šķirnes, un tās tirgo svaigā veidā un veselas, diametrā, kas vienāds vai lielāks par 40 mm. To epidermā nav kukaiņu iekodumu, tās nav iesprāgušas un nav “kokainas” (koka lapu ieberzumi uz augļa). “Figue de Solliès” raksturīga līdzsvarota skābena un saldena garša, to cukura saturs ir vienāds vai pārsniedz 14° pēc Briksa skalas – un tā ir garantija, ka ir iestājies sagatavošanas pārdošanai posms. Saplacinātas ūdens lāses formā, violetā krāsā ar melnu dzīslojumu – tas ir blīvs, stingrs un vingrs auglis. Ziedgultne ir smalka, zaļgani bāla, mīkstums ir ražens, spožs un sulīgs, zemeņu ievārījuma krāsā ar daudziem smalkiem smilškrāsas graudiņiem. Smarža ir izsmalcināta, ne pārāk spēcīga, tajā jūtamas augu un arbūzu, balto meloņu, zemeņu un citu sarkano augļu garšas nianses. Garša ir pilnīga, līdzsvarojot raksturīgo skābeno un saldeno piegaršu, kraukšķīga un reizē sulīga, ar spēcīgu augu un augļu aromātu un ziedu pieskaņu.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Ražošana un sagatavošana pārdošanai jāveic šā nosaukuma produkta ieguves noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Sagatavošana pārdošanai un tirdzniecība notiek, izkārtojot vīģes uz noteikta lieluma paplātēm vai trauciņos, kuru ietilpība nedrīkst pārsniegt vienu kilogramu, lai varētu saglabāt šā produkta kvalitāti. Tirdzniecībā piedāvātās partijas veido vienāda lieluma un nokrāsas vīģes.

Tā kā ar šo nosaukumu apzīmētais produkts ir vārīgs un tā kā jāsaglabā tā kvalitāte un raksturīgās īpašības, iesaiņošana obligāti jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Kopumā vīģes uzskatāmas par augļiem, kas slikti iztur transportēšanu un iespējamos triecienus. Tāpēc tās iespējami mazāk jāpārcilā un jāiesaiņo ļoti drīz, ievietojot tarā, lai novērstu jebkādu saspiešanas risku (izkārtojot uz noteikta izmēra paplātēm vai trauciņos, kuros neietilpst vairāk par vienu kilogramu). Turklāt šīs grūtības iesaiņot vīģes uzreiz pēc to sašķirošanas, turpat uz vietas, kur notiek šķirošana, un šis posms patiesi prasa lielu lietpratību no ražotājiem noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Vienotajā marķējumā, ko pieliek, gatavojot pārdošanai, ietilpst šādi elementi:

— aizsargātais cilmes vietas nosaukums “Figue de Solliès”, kas uzrakstīts ar rakstzīmēm, kuru izmērs ir vismaz vienāds ar vislielāko marķējumā iekļauto rakstzīmju izmēru,

— norāde “aizsargāts cilmes vietas nosaukums” uzreiz pirms vai pēc šā nosaukuma, bez jebkādas papildu norādes,

— logotips “AOP Figue de Solliès” (“ACVN Figue de Solliès”), ko grupa iesniegusi INPI.

Marķējumā, pievienotajos dokumentos un rēķinos ir jāiekļauj arī cilmes vietas nosaukums un norāde “appellation d’origine protégée” (“aizsargāts cilmes vietas nosaukums”).

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Ģeogrāfiskais apgabals, kurā audzē vīģes ar nosaukumu “Figue de Solliès”, atrodas Vāras (Var) departamentā Francijas dienvidaustrumos Provansas–Alpu–Azūra krasta reģionā. Ģeogrāfiskais apgabals ietver 15 pašvaldību teritorijas, no kurām divas – tikai daļēji. Šīs pašvaldības ir Belgentier, Carqueiranne, Cuers, La Crau, La Farlède, La Garde, Hyères, La Londe-Les-Maures, Pierrefeu-du-Var (A1, A2, A3, A4, A5, B1, B2, B3, B4, C1, C2p, C3, D5p, D6p, E5, E6, E7, E8, E9, E10, E11 un E12 sektors), Puget-Ville (A1, A2, A3, A4, A5, A6, A7, A8, A9, B1, B2, B3, B4, C, D1, D2, D3, D4, E1, E2, E3, E4 un F10 sektors), Le Pradet, Solliès-Pont, Solliès-Toucas, Solliès-Ville un La Valette-du-Var.

Pilsētas domē glabājas kartogrāfisks dokuments, kurā ir noteiktas ģeogrāfiskā apgabala robežas attiecībā uz daļēji ietvertajām pašvaldību teritorijām.

Šā apgabala robežu noteikšana ir balstīta uz kritērijiem, kas saistīti ar ģeogrāfiju (atrašanās starp Moras (Maures) metamorfo zonu austrumos un Provansas kaļķakmens pauguriem rietumos), klimatu (nokrišņi, gaisa mitrums, Vinklera indekss), ģeoloģiju (smilšakmens un māla iegulu slāņi sarkanā un vīnsarkanā krāsā dažādos izkārtojumos), augsnes zinātni (brūnas, dziļas un akmeņainas augsnes) un lietošanas veidiem (daudzveidība un lietpratība).

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Kopš viduslaikiem vīģu audzēšana Soljesas (Solliès) upes baseinā ir bijusi īsta zelta ādere, jo turienes apstākļi ir ideāli piemēroti, lai varētu pilnā mērā izmantot vīģu labās īpašības un savdabību. Taču 19. gadsimta beigās Soljesas upes baseins, pateicoties vīģu audzēšanai, patiesi kļuva par “visas Provansas dārzu”, kā to poētiski nodēvēja izdevums “Le Petit Marseillais”1898. gada 14. augusta numurā. Saskaņā ar Vāras departamenta lauksaimniecības statistikas datiem 1903. gadā Soljesas kantons saražoja gandrīz 1 100 tonnas vīģu. Sākot no 19. gadsimta beigām un līdz pat 20. gadsimta sākumam, “Figue de Solliès” patiesi iekaroja savu vietu tirgū, pateicoties dzelzceļa sakariem, kuri ļāva apmierināt klientu pieprasījumus no visas Francijas, kā to norādījis autors Rožē Livē (Roger Livet) savā 1962. gadā darbā “Lauku dzīvojamā vide un agrārās struktūras Lejasprovansā”.

Ģeogrāfiskais apgabals pilnībā ietilpst Perma perioda ieplakas dienvidrietumu galā pie Ziemeļmoras un Tulonas. Tajā ietilpst vidēja lieluma iekšējie Gapo (Gapeau) un Realmartēna (Réal Martin) upju baseini, kas veido ielejas līdzenumu. Soljesas baseinam ir īpatnība, ka tas robežojas ar paugurainēm, kas veicina specifisku klimatisko apstākļu veidošanos. Jāpiebilst, ka Vidusjūras karstais klimats ir labvēlīgs vīģeskoku audzēšanai, un gada vidējais nokrišņu daudzums apgabalā ir no 700 līdz 800 mm, bet sala iestāšanās risks ir maznozīmīgs. Soljesas upes baseins atrodas tektonisko plātņu saduras vietā – starp Moras metamorfo zonu austrumos un Provansas kaļķakmens zonu rietumos. Šā apvidus specifiku raksturo smilšakmens un māla iegulu slāņi dažādos izkārtojumos sarkanā un vīnsarkanā krāsā. Šo Perma perioda iežu sadēdēšanas produkti ir īpatnējā veidā sajaukušies (pie ziemeļu robežas un centrālajā daļā), veidojot plašas mālsmilts un smilšmāla iegulas ar lielu kaļķakmens oļu piejaukumu. Pie šā baseina austrumu robežām atrodas smilšmāla un mālsmilts sanesas ar nelielu kramzemes piejaukumu. Vīģeskoku dārziem raksturīgās augsnes veido māls vai mālsmilts, tās ir vairāk vai mazāk akmeņainas, dziļas, labi drenētas, vidēji kaļķainas, veidojušās uz aluviālajām un koluviālajām sanesām.

Ģeogrāfisko apgabalu raksturo arī “Bourjassote Noire” šķirnes vīģu dominējošais stāvoklis, un tās audzē saskaņā ar tradicionālajiem ģeogrāfiskā apgabala paņēmieniem. “Bourjassote Noire” šķirnes vīģes audzē gandrīz tikai nosaukuma “Figue de Solliès” ģeogrāfiskajā apgabalā. Tāpēc “Bourjassote Noire” šķirnes vīģu īpatsvars šā ģeogrāfiskā apgabala produkcijā veidoja 90 % tonnāžas, kas Francijā tika uzskaitīta 2006. gadā, saskaņā ar Ronas (Rhône) Vidusjūras baseina (BRM) Augļu un dārzeņu nodaļas sniegtajiem datiem. “Figue de Solliès” aizņem 74 % vīģeskoku dārzu kopējās platības un veido 77 % tonnāžas, kas saražota minētā nosaukuma ģeogrāfiskajā apgabalā.

5.2. Produkta specifika:

Īpašības

“Figue de Solliès” raksturīgais lielums pārsniedz vidējos vīģu izmērus, kas novēroti Eiropas vīģu tirgū. Tādējādi “Figue de Solliès” lielums ir vismaz 40 mm. Šo vīģu garšas īpatnības izpaužas kā lieliska saskaņa starp skābenām un saldenām garšas niansēm, un citu līdzīgu vīģu Eiropā nav. Ja mēs arī vispār varētu atrast šķirni ‘Bourjassote Noire’ citās ražošanas vietās, vīģēm, kas ievāktas ārpus nosaukuma ģeogrāfiskā apgabala, pat ja tās ir vizuāli līdzīgas, tomēr nav tādu garšas īpatnību kā “Figue de Solliès”. “Figue de Solliès” garša ir neatkārtojama, un lieliskā skābenās un saldenās garšas līdzsvarā, bet ‘Bourjassote Noire’ šķirnes vīģēm no citām ražošanas vietām ir raksturīgs skābeno garšu pārsvars pār saldenajām vai arī mazāka organoleptiskā bagātība, kuras iemesls ir ļoti agra ražas novākšana. Šādu skābeno un saldeno garšas nianšu līdzsvaru iegūst, pateicoties cukura saturam, kas ir vismaz 14° pēc Briksa skalas posmā, kad notiek sagatavošana pārdošanai.

Izpētīta ir arī šo vīģu piemērotība uzglabāšanai, kas ļauj tās saglabāt labā stāvoklī ilgāk (augļi nav ieplaisājuši).

“Figue de Solliès” vīģes var pazīst arī pēc to formas, kas atgādina saplacinātu ūdens lāsi, pēc violetās krāsas un melnā dzīslojuma (vismaz 80 % epidermas ir violetā krāsā), pēc blīvuma, salīdzinošā stingruma un vingruma, sulīguma un augļa mīkstuma spožuma.

Pazīstamība

Augsnes īpatnības ļauj “Figue de Solliès” pilnībā izveidoties visām organoleptiskajām īpašībām, kuras degustators nemaldīgi nosaka. “Figue de Solliès” vīģes ir iemantojušas slavu, kas izskan tālu ārpus šā nosaukuma apgabala robežām. Tādēļ tās pārdod gan vietējos tirgos, gan valsts mēroga tirgos. Jo īpaši bieži tās var nopirkt Lionā un Parīzē, kur tām ir laba slava, taču tās var nopirkt arī Šveicē un Vācijā. Plašākā teritorijā tās ir biežāk sastopamas kopš 20. gadsimta septiņdesmito gadu sākuma.

Turklāt “Figue de Solliès” prestižs ir īpaši veicinājis šo vīģu popularitāti gastronomijā. Slavenu restorānu īpašnieki piedāvā daudzveidīgas variācijas uz Soljesas vīģu bāzes, kuras pasniedz gan ar sāļiem, gan saldiem ēdieniem. “Figue de Solliès” plašā pazīstamība labi atspoguļojas arī sievietēm veltītu žurnālu kulinārijas lappusēs un pavārgrāmatās, kas piedāvā daudzas receptes ar Soljesas vīģu izmantošanu. Visaizkustinošāko cieņas apliecinājumu tām ir paudis provansiešu dižais šefpavārs Gijs Žeda (Guy Gedda), kurš 2004. publicēja darbu, kas bija pilnībā veltīts “Figue de Solliès”, ar nosaukumu “Vīģu maģija Provansas virtuvē”, un tas ir jaunākais pierādījums tam, cik liela ir “Figue de Solliès” slava.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Soljesas baseinam ir īpatnība, ka tas robežojas ar paugurainēm, kas veicina specifisku klimatisko apstākļu veidošanos. Jāpiebilst, ka Vidusjūras karstais klimats ir labvēlīgs vīģeskoku audzēšanai, un gada vidējais nokrišņu daudzums apgabalā ir no 700 līdz 800 mm, bet sala iestāšanās risks ir maznozīmīgs. Spilgtā saule, kas raksturīga šim klimatam, nodrošina, ka visā ražas novākšanas laikā cukura saturs vīģēs, nosakot to refraktometriski, ir vienāds vai lielāks par 14° pēc Briksa skalas. Ģeoloģiskajā ziņā Soljesas upes baseins ir bagāts ar dažāda veida augsnēm, kuru īpatnība ir tāda, ka visā teritorijā pārsvarā ir mālsmilts augsnes ar ievērojamu hidroloģisko potenciālu, kas nodrošina vīģeskokiem ātru augšanu un lapu strauju attīstību, bet tā veicina “Figue de Solliès” bagātīgās garšas īpašības un skābeno un saldeno garšu līdzsvarošanu. Šīm augsnēm ir mazs kalcija saturs (mazāk par 20 %), un tas nodrošina, ka novāktās vīģes ir raženas un sulīgas, to lielums pārsniedz 40 mm, bet iegūtā minerālvielu bagātība ir šajā vietā izaudzēto vīģu garšas daudzveidības iemesls.

Minētajiem dabas apstākļiem, kas ir labvēlīgi vīģu audzēšanai, ir jāpievieno iepriekšējo paaudžu lietpratība, kas jo īpaši izpaudās vīģeskoku stādīšanas, apgriešanas, apūdeņošanas, vīģu ražas novākšanas un šķirošanas gaitā, kā arī sagatavojot vīģes pārdošanai. Turklāt šo lietpratību koku audzēšanas nozarē raksturo augļu dārzi, kas apstaigājami kājām, un koku apgriešana, veidojot kausveida vainagu, kā arī ražas novākšana (laikā no 15. augusta līdz 15. novembrim), ko veic liels skaits kvalificētu darbinieku – strādnieki ar rokām novāc katru augli tieši no koka, kad tas ir sasniedzis labāko gatavības stāvokli (ražas novākšana sākas, kad 80 % vīģu vismaz 80 % epidermas ir violetā krāsā). Turklāt auglim ir jāiegūst arī nepieciešamais vingrums, sulīgums un spožums, kas raksturīgs “Figue de Solliès”. Vietējo strādnieku lietpratību pilnībā apliecina arī viņu darbs šo īpaši trauslo augļu šķirošanas laikā un sagatavojot tos pārdošanai.

Visi šie labvēlīgie faktori kopā rada “Figue de Solliès” – Francijas svarīgāko vīģu produktu, kas veido gandrīz 58 % visas valsts vīģu produkcijas, un, proti, vairāk nekā 1 900 tonnu gadā.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCFigueDeSollies.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.