Komisijas ziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai - Direktīvas 98/34/EK darbība 2002. – 2005. gadā {SEC(2007) 350} /* COM/2007/0125 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 21.3.2007 COM(2007) 125 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM UN EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI DIREKTĪVAS 98/34/EK DARBĪBA 2002. – 2005. GADĀ{SEC(2007) 350} SATURS Kopsavilkums 3 I DAĻA – STANDARTIZĀCIJA 3 1. Ievads 3 2. Informēšanas procedūra 4 2.1. Informēšanas procedūras īstenošana 2002. – 2005. gadā 4 2.2. Secinājumi 5 3. Pilnvarojumi 5 3.1. Pilnvarošanas procedūras īstenošana 2002. – 2005. gadā 5 3.2. Tendences pilnvarojumu jomā 6 3.3. Secinājumi 7 4. Oficiālie iebildumi 8 4.1. Procedūras īstenošana 2002. – 2005. gadā 8 4.2. Secinājumi 8 II DAĻA – TEHNISKIE NOTEIKUMI 9 1. Situācija 2002. – 2005. gadā 9 1.1. Ģeogrāfiskais spektrs 9 1.2. Procedūras izmantošana „labāka tiesiskā regulējuma” kontekstā 10 1.3. Procedūras īstenošanas uzlabojumi 10 2. Paziņošanas procedūras piemērošana 11 2.1. Efektivitāte – vispārīgs pārskats 11 2.2. Steidzamības procedūras izmantošana 12 2.3. Turpmākie pasākumi pēc Komisijas atsauksmēm 12 2.4. Dialogs ar dalībvalstīm 13 2.5. Direktīvas pārkāpumi 13 2.6. Secinājumi 13 KOPSAVILKUMS Šajā ziņojumā novērtēts, kā laikā no 2002. līdz 2005. gadam piemērotas Direktīvā 98/34/EK[1] (tālāk tekstā – „direktīva”) noteiktās procedūras standartizācijas un tehnisko noteikumu jomā. Ziņojums apstiprina, ka standartizācijai un paziņošanas procedūrai ir ievērojama loma vienotā tirgus darbības nodrošināšanā, jo tās palīdz uzlabot valstu normatīvo vidi[2]. Standartizācija aptver informācijas sniegšanu par standartiem, Komisijas pieprasījumus (pilnvarojumus) Eiropas standartu organizācijām veikt standartizāciju un oficiāli paustos iebildumus pret standartiem. Katrai no minētajām darbībām ir bijusi nozīmīga loma vienotā tirgus darbībā. Informācijas sniegšanas procedūra ir sekmējusi standartizācijas procesu pārskatāmību valstu un tādējādi arī Eiropas līmenī, stimulējusi valsts standartizācijas iestādes turpināt iniciatīvas Eiropas līmenī un, līdz ar to, veicinājusi saskaņošanas darbu Eiropā. Oficiāli paustie iebildumi ir palīdzējuši dalībvalstīm un Komisijai gādāt, lai standarti atbilstu mērķiem, kādi noteikti normās, kas ietvertas „jaunās pieejas” tiesību aktos. Savukārt pilnvarojumi ir kalpojuši par līdzekli, kā noformēt attiecības starp Komisijas dienestiem un standartizācijas organizācijām, un nodrošinājuši saikni starp politikas līmeni un politikas konkrēto īstenošanu. Tehnisko noteikumu jomā ir pierādījies, ka ziņošana Komisijai par valsts tehniskajiem noteikumiem pirms to pieņemšanas (gan attiecībā uz precēm, gan informācijas sabiedrības pakalpojumiem) ir efektīvs līdzeklis, kā novērst tirdzniecības šķēršļus un veicināt sadarbību starp Komisiju un dalībvalstīm, kā arī dalībvalstu starpā. Preventīvā un uz dialogu balstītā pieeja, kas raksturīga paziņošanas procedūrai, īpaši lietderīga izrādījās, gatavojoties iekšējā tirgus paplašināšanai 2004. gadā, kad tirgū iekļāvās 10 jaunās dalībvalstis. Paziņošanas procedūrai tāpat ir bijusi liela nozīme valstu normatīvās darbības ievirzē atsevišķās aktuālajās jomās un valstu tehnisko noteikumu kvalitātes uzlabošanā nesaskaņotajās vai daļēji saskaņotajās jomās, veicinot noteikumu pārskatāmību, uztveramību un efektivitāti. Dalībvalstu tiesiskajam regulējumam kļūstot skaidrākam, uzņēmējiem ir uzlabojušās iespējas ieiet tirgū un vieglāk piemērot jaunos noteikumus. I DAĻA – STANDARTIZĀCIJA 1. IEVADS Šajā daļā sniegts pārskats par standartizācijas[3] daļu direktīvā, aprakstot trīs galvenās darbības – informācijas sniegšanu par standartiem, Komisijas pieprasījumus (pilnvarojumus[4]) Eiropas standartu organizācijām (ESO[5]) veikt standartizāciju un oficiālajiem iebildumiem pret standartiem, galvenokārt saskaņā ar jaunās pieejas direktīvu[6] noteikumiem. Sniegti arī statistikas dati par 2002. – 2005. gadu un analizēta šīs direktīvas daļas darbība. 2. INFORMēšANAS PROCEDūRA Informēšanas procedūras mērķis attiecībā uz standartiem ir dot iespēju uzraudzīt valsts standartizācijas iestāžu (VSI, noteiktas saskaņā ar direktīvu) jaunākās standartizācijas iniciatīvas. Ir izveidotas sistēmas, kuras rada iespēju arī citām iestādēm izteikt savus komentārus, piedalīties darbā vai pieprasīt kādu iniciatīvu virzīt Eiropas līmenī (skat. 1. pielikumu). 2.1. Informēšanas procedūras īstenošana 2002. – 2005. gadā Laikā no 2002. līdz 2005. gadam procedūra turpināja darboties sekmīgi. No CEN un CENELEC katru gadu iesniegtajiem ziņojumiem ir redzams, ka, salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem, paziņoto valsts pasākumu skaits turpināja samazināties. Laikā no 1995. līdz 1998. gadam vidējais skaits gadā bija 1922, bet no 1999. līdz 2001. gadam – 1587 pasākumi gadā. Šajā pārskata periodā vidējais pasākumu skaits gadā bija 1537 (skat. 2. pielikumu). Tomēr, skatoties pa gadiem, redzams, ka sava ietekme bijusi jauno 10 ES dalībvalstu kļūšanai par CEN un CENELEC biedrēm. Paziņojumu skaits pa konkrētām valstīm sniegts 3. pielikumā. Savukārt sadalījums pa nozarēm (4. pielikumā) atklāj, ka valstu paziņojumu vidū dominē būvniecības nozare tās plašākajā izpratnē – pirmo desmit nozaru vidū regulāri figurē konstrukcijas, ēkas, būvniecība, betona un metāla būvkonstrukcijas. Ievērības cienīgas jomas ir arī pārtikas produkti un ūdens kvalitāte. Saskaņā ar procedūru izplatītā informācija aizvien turpina izraisīt papildu informācijas pieprasījumus no Komisijas dienestiem, kā arī jautājumus par „bezdarbību” (7. pants) gan paziņojumu, gan citu avotu kontekstā. Līdz ar 2004. gada 1. maijā notikušo paplašināšanos desmit jauno dalībvalstu VSI kļuva par pilntiesīgām CEN un CENELEC biedrēm, un tādējādi pārskata periodā pakāpeniski palielinājās paziņojumu skaits (skat. 3. pielikumu). Laikā no 2003. līdz 2005. gadam paziņojumu skaitam no ES-15 bija augoša tendence. Kopējos skaitļus vēl vairāk palielināja ES-10 pievienošanās. Kopš paplašināšanās jauno dalībvalstu paziņojumu īpatsvars no valstu iniciatīvu kopskaita ir 15 – 20 %. Šīs dalībvalstis jau piemēro informēšanas procedūru un dod savu ieguldījumu standartizācijas darbā Eiropā. Publiskojot valstu standartizācijas iniciatīvas, kā to prasa informācijas sniegšanas procedūra, visas iesaistītās puses var apsvērt iespēju darbu izvērst Eiropas līmenī. Tādējādi informēšanas procedūra mudina VSI virzīt savas iniciatīvas Eiropas līmenī, līdz ar to stiprinot vienoto tirgu un saskaņošanu Eiropas mērogā. Salīdzinoši jaunajā pakalpojumu standartizācijas jomā paziņoto valsts iniciatīvu skaits ir visai liels (tomēr neiekļūstot gada pirmajās desmit nozarēs). Tāpēc Komisija ir pievērsusies šo jomu analīzei, piemēram, gatavojot standartizācijas pilnvarojumu par klientu informatīvajiem dienestiem 2005. gada nogalē. Valstu līmenī jau bija izvirzītas vairākas iniciatīvas un, gatavojot pilnvarojumu, tās tika apkopotas un iespēju robežās ņemtas vērā. 2.2. Secinājumi Informācijas sniegšanas procedūras ietvaros paziņoto valsts iniciatīvu skaits joprojām ir ievērojams. Pakalpojumu jomā paziņojumi var tikt izmantoti, lai, kad vien iespējams, veicinātu standartizāciju Eiropas līmenī, tādējādi sekmējot saskaņošanas darbu Eiropas mērogā. ES-10 jau izmanto informēšanas procedūru kā paredzēts, tādēļ domājams, ka sistēma arī turpmāk darbosies pienācīgi. 3. PILNVAROJUMI Komisija jau labu laiku izmanto standartizācijas pilnvarojumus, lai tādējādi nodrošinātu Eiropas Savienības tiesību aktiem un / vai politikas jomām vajadzīgos tehniskos noteikumus. Šie pilnvarojumi izpaužas kā pieprasījums ESO veikt standartizāciju, un tajos noteikts standartizācijas darba uzdevums (skat. 1. pielikumu). Tie ir obligāti nepieciešami, ja standarti vajadzīgi tiesību aktiem, piemēram, jaunās pieejas direktīvu gadījumā. 3.1. Pilnvarošanas procedūras īstenošana 2002. – 2005. gadā Pārskata periodā ESO tika izdoti 55 pilnvarojumi un, papildus tam, 10 grozījumu pilnvarojumi būvniecības nozarē (skat. 5. pielikumu). Tāpat kā iepriekšējos pārskata periodos, liels skaits pilnvarojumu bija par jaunās pieejas direktīvām (proti, 20 pilnvarojumi un 10 grozījumu pilnvarojumi). No visiem izsniegtajiem pilnvarojumiem 46 bija standartizācijas, 8 – plānošanas un 1 – pētījumu. Divas reizes par standartiem, kas saistīti ar direktīvu par preču vispārējo drošību, apspriešanās ar pastāvīgo komiteju, kura izveidota saskaņā ar 5. pantu (tālāk tekstā – „komiteja”), notika bez pilnvarojuma, un atsauces uz to tiks publicētas Oficiālajā Vēstnesī , lai nodrošinātu prezumpciju par atbilstību minētajai direktīvai. Pilnvarošanas process tagad ir plaši pielietots un darbojas labi. Neoficiālā apspriešanās, ko veic, pirms dokumenti tiek iesniegti komitejas locekļiem, dod iespēju panākt vispārēju piekrišanu pilnvarojumam jau pirms oficiālās apspriežu procedūras sākuma. Līdz pārskata perioda beigām procesā bija pienācīgi integrēti arī Eiropas standartizācijas procesa partneri, proti, ANEC (Eiropas Standartizācijas procesa patērētāju pārstāvības koordinācijas asociācija), ECOS (Eiropas Pilsoniskā organizācija vides interešu aizstāvībai standartizācijas procesā), NORMAPME (Eiropas Amatniecības, mazo un vidējo uzņēmumu standartizācijas birojs) un ETUI-REHS (Eiropas Arodbiedrību pētniecības, izglītības, veselības un drošības institūts). Tādējādi neoficiālo apspriešanos procedūra kļūst pārskatāmāka. Pilnvarojumu datu bāze Lai vēl vairāk palielinātu pārskatāmību, Uzņēmējdarbības un rūpniecības ģenerāldirektorāts ir izveidojis pilnvarojumu datu bāzi, kurā pilnvarojumi iekļauti ar kodu M/xxx. Šo datu bāzi 2005. gadā padarīja publiski pieejamu internetā šajā adresē: http://ec.europa.eu/enterprise/standards_policy/mandates/index.htm Pārskata periodā tika turpināta prakse, izmantojot atjauninātu sarakstu, komitejai sniegt atgriezenisko saikni par visām apspriedēm par pilnvarojumiem. Tālāko darbu pie pilnvarojumiem uzrauga attiecīgie Komisijas dienesti. Atsevišķos gadījumos ESO lūdz finansējumu, lai veiktu no pilnvarojuma izrietošo darbu. Subsīdijas piešķir atkarībā no konkrētā uzdevuma prioritātes un attiecīgā novērtējuma. 3.2. Tendences pilnvarojumu jomā Izsniegto pilnvarojumu skaitam ir bijusi augoša tendence. Pilnvarojumu tēmu spektrs arvien turpina paplašināties. Lai gan daudzus pilnvarojumus joprojām izsniedz saistībā ar jaunās pieejas direktīvām, to īpatsvars salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu ir krities no 57 % līdz 36 %. Citās politikas jomās pilnvarojumu skaits joprojām ir ievērojams (skat. 6. pielikumu), īpaši vides jomā, kurā izdoti 12 pilnvarojumi, taču arī transporta (5) un patērētāju aizsardzības jomā (4). Pilnvarojumi vides tiesību aktu un politikas jomā Piektā daļa no 2002. – 2005. gadā izsniegtajiem pilnvarojumiem bija vides jomā. Kā tēmu piemērus var minēt bioatkritumus, biodegvielu, elektronisko iekārtu atkritumus, enerģiju patērējošus ražojumus – tas viss ilustrē, ka Komisija ir pārliecināta par standartu nozīmi šajā svarīgajā politikas jomā. Tas bija uzsvērts arī Komisijas Paziņojumā par vides aspektu iekļaušanu Eiropas standartizācijā (COM (2004) 130, galīgā redakcija), kurā izcelts, kāda loma var būt standartizācijai, īstenojot Komisijas politiku aizsargāt vidi un nodrošināt ilgtspējīgu attīstību. Pārskata periodā pilnvarojumi izsniegti saistībā ar plašu tiesību aktu spektru . To vidū var minēt tiesību aktus par vienoto Eiropas gaisa telpu, kosmētiku, vairākveidu iekraušanas vienībām, ceļu lietošanas nodevām, parasto dzelzceļa sistēmu, pārtiku, dzīvnieku barību, preču vispārējo drošību, kā arī vidi. Pilnvarojumu skaits attiecībā uz tiesību aktiem, kas neietilpst jaunajā pieejā (skat. 5. pielikumu), ir liels (vidēji ap 50 %), un tas liecina, ka šis kopregulēšanas modelis tiek izmantots visdažādākajos Komisijas dienestos. Tiesību aktu jomu daudzveidība liecina par to, cik lielā mērā standartizācija dod ieguldījumu kopregulēšanas modeļa attīstībā. Šā modeļa izmantošana atbalsta tādu tiesiskā regulējuma izveides pieeju, kuras rezultātā Kopienas acquis netiek nevajadzīgi pārsātināts ar pārlieku detalizētiem noteikumiem – ar tiesību aktiem saistīto konkrēto standartu izstrāde tiek atstāta uzņēmēju un ieinteresēto pušu ziņā, tādējādi ievērojot labāka tiesiskā regulējuma principus . Pilnvarojumi arvien vairāk tiek izmantoti arī, lai radītu bāzi jaunām Eiropas Savienības politikas jomām. Kā piemērus var minēt pētījumu pilnvarojumu par ūdeņraža degvielas elementiem, plānošanas pilnvarojumu par noziedzības risku preču un pakalpojumu jomā un standartizācijas pilnvarojumu par filmu arhivēšanu. 2003. gada pirmo reizi tika izsniegts pilnvarojums standartizācijai pakalpojumu jomā. Tam sekoja vēl divi pilnvarojumi 2005. gadā, un vēl par vienu pilnvarojumu pārskata perioda beigās notika apspriešana komitejas sanāksmē. Šī ir joma, kurā gaidāms sparīgs standartizācijas darbs valstu, Eiropas un starptautiskā līmenī. Šajā jomā pilnvarošanas procesam ir saikne ar informēšanas procedūru, piemēram, gatavojot pilnvarojumu par klientu kontaktcentriem, tika izvērtētas valsts līmeņa iniciatīvas par standartizāciju pakalpojumu jomā (skat. 2.1. punktu iepriekš). Šī tendence pilnvarojumus izmantot saistībā ar tiesību aktiem ārpus jaunās pieejas, kā arī jaunās politikas jomās liecina, ka Eiropas standartizāciju arvien vairāk izmanto Komisijas labāka tiesiskā regulējuma politikas kontekstā . To Komisija ir atzinusi un mudinājusi uz to savā 2004. gada paziņojumā „Par Eiropas standartizācijas nozīmi Eiropas politikā un tiesību aktos”[7]. 3.3. Secinājumi Pilnvarošanas process tiek plaši pielietots, taču jāgādā par to, lai tas arī turpmāk darbotos tikpat stabili. Šajā nolūkā neatsverama nozīme ir tam, lai pirms apspriešanas komitejā notiktu neoficiāla apspriešanās ar visām ieinteresētajām personām, un tā būtu jāstiprina. Lai uzlabotu komitejas darba pārskatāmību, Komisijas dienesti aktīvi apsver iespēju savā paplašinātajā sanāksmē aicināt piedalīties arī Eiropas standartizācijas procesa partnerus, proti, ANEC, ECOS, ETUI-REHS un NORMAPME . Nolūkā uzlabot pārskatāmību rakstveida apspriešanās procedūra tiks padarīta atklāta, lai visi komitejas locekļi varētu iepazīties ar pārējo komentāriem. Līdz ar to šā veida apspriešanās kļūs līdzīgai tai, kāda notiek komitejas sanāksmēs. Pilnvarošanas procesam ir bijusi izšķiroša nozīme standartizācijas lomas palielināšanā jaunajās ES tiesību un politikas jomās. Par to liecina arī tas, ka vairākos jaunos ES tiesību aktos ir atsauce uz Direktīvu 98/34/EK. Eiropas standartizācijas rokasgrāmata Eiropas standartizācijas rokasgrāmatā ir aprakstītas procedūras, kādas izmantojamas pilnvarojumiem, oficiālajiem iebildumiem pret saskaņotajiem standartiem un saskaņoto standartu atsauču publicēšanai, kā arī ietverti daudzi citi noderīgi dokumenti. Pirms rokasgrāmatas publicēšanas Komisija apspriedās ar komiteju un citām ieinteresētajām personām. Rokasgrāmata ir pieejama Europa tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/enterprise/standards_policy/vademecum/index.htm 4. OFICIāLIE IEBILDUMI Jaunās pieejas direktīvās ir iekļauti īpaši noteikumi gadījumiem, kuros ar saskaņotajiem standartiem nav iespējams nodrošināt attiecīgajās direktīvās noteiktās pamatprasības. Šādos gadījumos dalībvalsts vai Komisija var oficiāli iebilst pret konkrēto standartu, un par to apspriežas ar komiteju (sīkāku procedūras izklāstu skat. 1. pielikumā). 4.1. Procedūras īstenošana 2002. – 2005. gadā Pārskata periodā bija maz iebildumu, par kuriem pieņemti Komisijas lēmumi (8). Piecos gadījumos lēmumā bija noteikts, ka uz standartu arī turpmāk attiecināma atbilstības prezumpcija, bet 3 gadījumos tā tika pilnībā vai daļēji atsaukta (skat. 7. pantu). Tomēr, ņemot vērā no jauna iesniegtos iebildumus, oficiālo iebildumu skaits palielinās. Galvenās jomas ir direktīvās par iekārtām, rotaļlietām, būvniecības materiāliem un medicīnas ierīcēm noteiktās. Vairākos gadījumos standartu atbilstības jautājumi ir apspriesti komitejā, un attiecīgi iesniegti pieprasījumi veikt grozījumus saskaņotajos standartos, neizmantojot oficiālo iebildumu procedūru. 4.2. Secinājumi Lai gan no iebilduma saņemšanas līdz lēmuma pieņemšanai paiet visai ilgs laiks, procedūra kopumā ir darbojusies labi. Pārskatāmības nolūkā, līdzīgi kā attiecībā uz pilnvarojumiem, Komisija par oficiālajiem iebildumiem pieņemtos lēmumus publiskos konsolidētā veidā, kā arī pirms katras komitejas sanāksmes sagatavos atjauninātu tabulu, kurā apkopoti attiecībā uz oficiālajiem iebildumiem veiktie pasākumi. II DAĻA – TEHNISKIE NOTEIKUMI 1. SITUāCIJA 2002. – 2005. GADā Valsts tehnisko noteikumu paziņošanas procedūra (tālāk tekstā – „procedūra”) Komisijai un ES dalībvalstīm dod iespēju jau iepriekš izvērtēt tehniskos noteikumus, ko dalībvalstis gatavojas ieviest attiecībā uz produktiem (rūpniecības, lauksaimniecības un zivsaimniecības) un informācijas sabiedrības pakalpojumiem (skat. 8. pielikumu). Šīs procedūras vienkāršotu versiju piemēro arī EBTA valstis, kuras parakstījušas Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, kā arī Šveice un Turcija (skat. 12. pielikumu). Procedūras galvenās priekšrocības - Tā ļauj atklāt jaunus iekšējā tirgus darbības šķēršļus vēl pirms tie paspēj izraisīt jebkādas negatīvas sekas, tādējādi novēršot vajadzību izmantot laikietilpīgo un dārgo pārkāpumu procedūru. - Tā dod iespēju dalībvalstīm pārliecināties par paziņoto projektu atbilstību Kopienas tiesību aktiem, ieskaitot direktīvas. - Dalībvalstu aktīvā dalība paziņoto projektu vērtēšanā gadu gaitā ir veicinājusi efektīva dialoga veidošanos starp dalībvalstīm un Komisiju. - Visas ieinteresētās personas tiek savlaicīgi informētas par valstu regulatīvajām iniciatīvām, un uzņēmēji var savlaicīgi pielāgot savu darbību, ņemot vērā plānotos tehniskos noteikumus. 1.1. Ģeogrāfiskais spektrs Procedūrai bija liela nozīme iekšējā tirgus noteikumu ievērošanas nodrošināšanā, gatavojoties ES paplašināšanai. 2002. gadā ar kandidātvalstīm tika uzsākts dialogs, kura rezultātā tika ieviesta vienkāršota procedūra, kas šīm valstīm palīdzēja jau pirms iestāšanās brīža sagatavot direktīvas piemērošanai vajadzīgos administratīvos resursus, tehniskās struktūras un zināšanas (skat. 10. pielikumu). Turklāt, lai nodrošinātu, ka direktīvu transponē pareizi, atsevišķās kandidātvalstīs tika organizēti semināri, kuros iepazīstināja ar procedūru un apsprieda valsts iestāžu veiktos pasākumus. No 2004. gada 1. maija visas jaunās dalībvalstis procedūru piemēro pilnībā, un paziņoto projektu tulkojumi ir pieejami visās 20 ES oficiālajās valodās. Par iniciatīvas panākumiem liecina 10 jauno dalībvalstu iesniegto paziņojumu skaits: no 2004. gada 1. maija līdz 31. decembrim to bija 64, bet 2005. gadā – 196 (26,5 % no visu 25 dalībvalstu paziņojumu kopskaita). 1.2. Procedūras izmantošana „labāka tiesiskā regulējuma” kontekstā Pēc tam, kad Komisija pieņēma rīcības plānu ar mērķi vienkāršot un uzlabot normatīvo vidi[8], pārskata periodā pieņemtas vairākas iniciatīvas, uz kurām attiecās paziņošanas procedūra. Lai nodrošinātu, ka, izskatot paziņotos projektus, ir pieejama pietiekami plaša informācija, un lai atvieglotu projektu izpratni un vērtēšanu, dalībvalstīm tiek lūgts kopā ar projektiem iesniegt ietekmes novērtējumus (vai to rezultātā gūtos secinājumus), ja tādi ir veikti. Ietekmes novērtējumu analīze arī rosina dalībvalstis jau iepriekš domāt par attiecīgā gadījumā piemērotāko tiesību akta veidu. Tāpat arī Komisija intensīvāk veica savu darbu saskaņā ar labāka tiesiskā regulējuma principiem, lai tiktu nodrošināta paziņoto projektu skaidrība un konsekvence un tiktu atklātas pārlieku sarežģītas vai apgrūtinošas procedūras, kas jāvienkāršo uzņēmēju labā, bet vienlaikus tiktu garantēts augsts sabiedrības veselības, patērētāju un vides aizsardzības līmenis. Valsts iestādēm īpaši lūgts pievērst uzmanību šādiem aspektiem: - projektu redakcijai; - iespējai nodrošināt pieeju visiem konkrētā nozarē spēkā esošajiem noteikumiem, publicējot tiesību aktu konsolidētās versijas; - to procedūru atklāšanai, ar kurām uzņēmējiem tiek uzlikts pārmērīgs administratīvais slogs (pārlieku sarežģītas un apgrūtinošas procedūras), īpaši attiecībā uz jaunu produktu piedāvāšanu tirgū vai uzņēmējdarbību internetā. 1.3. Procedūras īstenošanas uzlabojumi Laikā no 2002. līdz 2005. gadam Komisija veica vairākus pasākumus ar mērķi uzlabot pārskatāmību un dialogu ar valsts iestādēm. Pirmkārt, tika uzlabota TRIS (Tehnisko noteikumu informācijas sistēmas) datu bāzes darbība – kopš 2002. gada visus dokumentus nosūta elektroniski un standarta formātā. Otrkārt, dalībvalstīm paziņojumā jānorāda, ja veikts ietekmes novērtējums (skat. 1.2. punktu iepriekš). Visbeidzot, dalībvalstīm arī jānorāda, vai attiecīgais projekts var ietekmēt starptautisko tirdzniecību un tādējādi nav jāpaziņo saskaņā ar PTO TBT (tehnisko tirdzniecības šķēršļu) un / vai SPS (sanitāro un fitosanitāro pasākumu) nolīgumu. Šī informācija Komisijai dod iespēju salāgot paziņoto projektu Kopienas un starptautisko dimensiju, labāk novērtēt to potenciālo ietekmi un efektīvāk aizstāvēt Eiropas uzņēmēju intereses PTO. Komisija tīmekļa vietnē http://ec.europa.eu/enterprise/tris nodrošina publisku pieeju paziņotajiem projektiem 20 oficiālajās ES valodās, kā arī sniedz svarīgāko informāciju par procedūras gaitu. Apmeklējumu skaits internetā pastāvīgi palielinās: mēnesī veikto meklēšanas pieprasījumu skaits ir pieaudzis no 4459 reizēm 2003. gadā līdz 11 109 reizēm 2005. gadā (skat. 13. pielikumu). Lai ieinteresētās personas varētu efektīvāk nosūtīt atsauksmes kompetentajām iestādēm, 2003. gadā tika ieviests adresātu saraksts. Tiešsaistē aizpildot vienkāršu reģistrācijas veidlapu, e-pastā var automātiski saņemt interesējošās jomās dalībvalstu paziņotos noteikumu projektus. Reģistrējušos personu skaits ir palielinājies (2003. gada beigās bija 420 abonenti, bet 2005. gada beigās – 1300). 2. PAZIņOšANAS PROCEDūRAS PIEMēROšANA 2.1. Efektivitāte – vispārīgs pārskats ► Paziņojumu skaits un to jomas Laikā no 2002. līdz 2004. gadam (ES-15) kopējais paziņoto projektu skaits salīdzinājumā ar iepriekšējo periodu nedaudz samazinājās, proti, to bija 1487 salīdzinājumā ar 1872 paziņojumiem 1999. – 2001. gadā jeb vidēji 500 paziņojumu gadā. Līdz ar paplašināšanos (ES-25) kopējais paziņojumu skaits 2005. gadā pieauga līdz 739. Viens no faktoriem, ar ko skaidrojams lielais dalībvalstu paziņoto projektu skaits, ir Eiropas Kopienu Tiesas judikatūras ietekme līdz ar spriedumu lietā CIA Security International [9] , saskaņā ar kuru pret trešām pusēm nevar piemērot tehniskos noteikumus, kas nav iepriekš paziņoti Komisijai (jaunāko judikatūru skat. 9. pielikumā). Tāpat kā iepriekš, arī šajā pārskata periodā lielākais paziņojumu skaits bija lauksaimniecības produktu un pārtikas jomā. Paziņojumi bija, piemēram, par pārtikas produktu marķēšanu, uztura bagātinātājiem, izsekojamību un produktu izcelsmi, kā arī par pasākumiem attiecībā uz ĢMO un parasto un bioloģiski audzēto kultūraugu līdzāspastāvēšanu. Paziņojumu skaits ievērojami palielinājās telekomunikāciju, transporta un būvniecības nozarē, un, jo īpaši 2005. gadā, enerģētikas un mašīnbūves nozarē. Informācijas sabiedrības pakalpojumu jomā paziņojumi galvenokārt bija par elektronisko parakstu, elektronisko tirdzniecību un domēnu vārdiem (skat. 11. pielikuma 11.1. līdz 11.3. punktu). ► Aplūkotie jautājumi Nesaskaņotajās jomās , kurās jānodrošina atbilstība EK Līguma 28. līdz 30. pantam (preču brīva aprite) un 43. un 49. pantam (tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība), Komisijas komentāru nolūks bija brīdināt dalībvalstis par iespējamiem tirdzniecības šķēršļiem, ko varētu radīt pasākumi, kas ir nesamērīgi salīdzinājumā ar to mērķi. Papildus tam Komisija aicināja dalībvalstis saskaņā ar skaidrojošo paziņojumu par atbilstību savstarpējās atzīšanas principam attiecīgajā produktu nozarē[10], visos tehniskajos noteikumos iekļaut savstarpējās atzīšanas klauzulu. Saskaņotajās jomās komentāru nolūks bija nodrošināt, ka tie valstu pasākumi, kas pārsniedz direktīvu transponēšanai nepieciešamo, ir pamatoti un atbilst Kopienas tiesībām. - Kopš 2004. gada vairākas dalībvalstis ir paziņojušas projektus par ģenētiski modificēto un parasto un bioloģiski audzēto kultūraugu līdzāspastāvēšanu un par netīša ĢMO piejaukuma kontroli. Šo projektu analīze, ņemot vērā Direktīvu 2001/18/EK (par ĢMO apzinātu izplatīšanu), ir devusi normatīvo risinājumu piemērus, ko var izmantot citas dalībvalstis. - 2004. gadā bija vairāki projekti par nepārskatāmo vietu atpakaļskata spoguļu ieviešanu kravas automobiļiem, kas pierādīja, ka jāpaātrina ar Direktīvu 2003/97/EK Kopienas līmenī jau saskaņoto kopīgo noteikumu stāšanās spēkā. - Tas pats attiecināms uz projektiem par vielām, ko lieto kā uztura bagātinātāju sastāvdaļas, par kurām noteikumi Kopienas līmenī saskaņoti tikai daļēji. - Analizējot dalībvalstu intensīvo darbu pie noteikumiem azartspēļu jomā, kurā vēl nav pieņemti kopīgi noteikumi, tika izgaismoti atsevišķi aspekti, kas skar brīvu apriti iekšējā tirgū un valstu sabiedrisko kārtību. - Kopš 2003. gada daudz paziņojumu bijis arī par radio sistēmu saskarnēm , kuru jomā straujās tehnoloģiju attīstības rezultātā radušies arvien sarežģītāki valsts līmeņa noteikumi, kas, iespējams, var radīt šķēršļus iekšējā tirgū. ► Atbildes reakcija Komisija sniedza 293 sīki izstrādātus atzinumus, kas atbilst 12,7 % no pārskata periodā paziņoto projektu kopskaita (2290). Laika posmā no 1999. līdz 2001. gadam šis īpatsvars bija 8,2 %. Dalībvalstis savukārt sniedza 275 sīki izstrādātus atzinumus. No visām 1563 atsauksmēm 802 bija no Komisijas un 761 no dalībvalstīm (skat. 11. pielikuma 11.4. un 11.6. punktu). Komisija 22 gadījumos lūdza dalībvalstis atlikt paziņoto noteikumu pieņemšanu uz vienu gadu no projekta saņemšanas dienas, lai netraucētu attiecīgajā jomā notiekošo Kopienas saskaņošanas darbu (skat. 11. pielikuma 11.5. punktu). 2.2. Steidzamības procedūras izmantošana No visiem 2290 paziņojumiem dalībvalstis 99 gadījumos lūdza paziņotos projektus izskatīt steidzamā kārtā. Komisija turpināja stingri interpretēt prasību par ārkārtēju apstākļu esību, proti, to, ka jābūt nozīmīgiem un neparedzamiem apstākļiem, kas skar veselības un drošības aizsardzību. Līdz ar to lūgumu par steidzamības procedūras izmantošanu noraidīja, ja pamatojums balstījās uz tīri ekonomiskiem argumentiem vai vēlmi kompensēt valsts administratīvajā līmenī aizkavējušos procedūru. Steidzamības procedūras izmantošana tika atzīta par pamatotu 49 gadījumos (skat. 11. pielikuma 11.7. punktu). 2.3. Turpmākie pasākumi pēc Komisijas atsauksmēm Šie pasākumi ir galvenais rādītājs, pēc kura var spriest par dalībvalstu apņēmību izpildīt savus procedurālos pienākumus. No 2002. līdz 2005. gadam dalībvalstu atbilžu īpatsvars attiecībā pret Komisijas sniegtajiem sīki izstrādātajiem atzinumiem bija apmierinošs (vidēji 84,7 % visā pārskata periodā) un pakāpeniski uzlabojās (no 78,5 % 2002. gadā līdz 87 % 2005. gadā). Atbildes lielākoties bija apmierinošas (vidēji 60,6 % visā pārskata periodā). Pastāvīgais Komisijas un attiecīgo dalībvalstu dialogs daudzos gadījumos deva iespēju lietu atrisināt gada laikā no paziņojuma iesniegšanas (skat. 11. pielikuma 11.8. punktu). 2.4. Dialogs ar dalībvalstīm Komitejas regulārās sanāksmes deva iespēju apmainīties ar viedokļiem gan par vispārējas nozīmes jautājumiem, gan par konkrētiem procedūras aspektiem. No 2003. gada līdz iestāšanās brīdim desmit jaunās dalībvalstis komitejas darbā piedalījās kā novērotājas. Diskusijas īpaši izvērsās par 2004. gada 1. maija paplašināšanos, Direktīvas 98/34/EK iespējamo attiecināšanu arī uz citiem pakalpojumiem papildus informācijas sabiedrības pakalpojumiem, ar minētās direktīvas procedūru saistīto dokumentu publisko pieejamību pēc Regulas (EK) Nr. 1049/2001 stāšanās spēkā, paziņoto projektu ietekmes novērtējumu un šīs procedūras pārklāšanos ar citām Kopienā izmantotajām paziņošanas procedūrām („viena lodziņa” sistēma). Arī dalībvalstīs tika rīkotas „kompleksās sanāksmes” un semināri, kuros varēja risināt tiešu Komisijas dialogu ar procedūrā iesaistītajām valsts iestādēm. 2005. gadā notika konference, kuru apmeklēja 200 dalībnieki no dalībvalstīm un Eiropas uzņēmumiem un kura deva iespēju uzzināt procedūrā iesaistīto vēlmes un apspriest procedūras efektivitātes uzlabojumus. 2.5. Direktīvas pārkāpumi Pārkāpumu procedūras (EK Līguma 226. pants) pret dalībvalstīm tika uzsāktas gadījumos, kad tās nebija izpildījušas pienākumu paziņot tehnisko noteikumu projektus, kā noteikts direktīvā. Pārskata periodā šo procedūru skaits bija neliels: trīs 2002. gadā, trīs 2003. gadā, divas 2004. gadā un četras 2005. gadā. Pārkāpumu procedūras rezultātā tika nodrošināts, ka attiecīgā dalībvalsts atceļ nepaziņotos noteikumus. Visas minētās procedūras ir noslēgušās. 2.6. Secinājumi Laika posmā no 2002. gada 2005. gadam procedūras lietderība pilnībā pierādījās gan efektivitātes, gan pārskatāmības, gan administratīvās sadarbības ziņā. Lielais dalībvalstu paziņoto tehnisko noteikumu projektu skaits, kā to nosaka direktīva, preventīvās pieejas rezultātā veicina Kopienas tiesību aktu pareizu piemērošanu. Tīkla pieejas izmantošana un Komisijas un dalībvalstu ciešā sadarbība nodrošināja valstu normatīvā darba norisi, neradot tehniskus tirdzniecības šķēršļus, un to, ka Kopienas līmenī saskaņošanu veica tikai tad, ja tas bija tiešām vajadzīgs, stingri ievērojot subsidiaritātes principu. Savukārt jomās, kurās jau notikusi saskaņošana, procedūra deva iespēju atklāt noteikumu papildināšanas vai pastiprināšanas nepieciešamību. Intensīvais darbs, kas tika veikts nolūkā nodrošināt, ka 10 toreizējās kandidātvalstis līdz iestāšanās brīdim panāk atbilstību direktīvā noteiktajiem pienākumiem, deva iespēju nodrošināt pareizu paplašinātā iekšējā tirgus darbību. Piemērojot procedūru, prioritāte joprojām ir aktīvākai uzņēmējdarbības politikas ņemšanai vērā. Paziņotie projekti jau ir pieejami elektroniskā veidā bez maksas, visās ES oficiālajās valodās. Tiks turpināts darbs, lai uzņēmējiem tiktu nodrošināts tāds tiesiskais regulējums, kas ir iespējami skaidrs un nepārsniedz nepieciešamo. [1] Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīva 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā (OV L 204, 21.7.1998.), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/48/EK (OV L 217, 5.8.1998.). [2] Skat. rīcības plānu par normatīvās vides uzlabošanu, COM (2002) 278, galīgā redakcija. Tāpat skat. arī paziņojumu „Labāks regulējums izaugsmei un darbavietām Eiropas Savienībā”, COM (2005) 97, galīgā redakcija. [3] Plašāku informāciju par Eiropas standartizācijas politiku skat.: http://ec.europa.eu/enterprise/standards_policy/index_en.htm [4] Pilnvarojumi ir pieprasījumi ESO, aicinot tās veikt noteiktu darbu, ko pie noteiktiem nosacījumiem var pieņemt. [5] CEN (Eiropas Standartizācijas komiteja), CENELEC (Eiropas Elektrotehnikas standartizācijas komiteja) un ETSI (Eiropas Telekomunikāciju standartu institūts). [6] Par jaunās pieejas direktīvām skat. www.newapproach.org. [7] COM (2004) 674, galīgā redakcija, 18.10.2004. [8] Skat. 2. parindi. [9] Spriedums lietā C-194/94, CIA Security International SA pret Signalson SA un Securitel SPRL , 1996, ECR I-2201. [10] Procedūras vienkāršošana preču ievešanai citu dalībvalstu tirgū – savstarpējās atzīšanas principa praktiskā piemērošana (2003/C 265/02), OV C 265/2, 4.11.2003.