LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 162/28

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2018/C 162/07)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

“SCRUMBIE DE DUNĂRE AFUMATĂ”

ES Nr.: PGI-RO-02234 – 26.10.2016.

ACVN ( ) AĢIN ( X )

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Scrumbie de Dunăre afumată”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Rumānija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.7. grupa. Svaigas zivis, gliemji un vēžveidīgie un to izstrādājumi

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Scrumbie de Dunăre afumată” ir kūpināta Pontijas aloza, kuru zvejo Donavas deltā. Tā pieder pie siļķu (Clupeidae) dzimtas alozu (Alosa pontica Eichwald) sugas Alosa pontica var. danubii pasugas. Zivs sver vismaz 250 gramus un ne vairāk kā 400 gramus, tās garums ir no 25 cm līdz 30 cm. To apstrādā veselu, iesālot un kūpinot aukstos dūmos, ar senu metodi, kura ir raksturīga noteiktajam ģeogrāfiskajam apgabalam. Kūpinātai zivij ir metāliski zeltaina krāsa, kas rodas kūpināšanas procesā, kura laikā dūmi vienmērīgi iedarbojas uz visu zivs virsu, tā ir sulīga ar viegli sāļu un kūpinātu garšu un eļļainu konsistenci.

Fizikālās un ķīmiskās īpašības

Tauki kopā: vismaz 11 %.

Organoleptiskās īpašības

Izskats : ārēji izskatās pēc kūpinātas zivs. Tā ir vesela, bez zvīņām un bez ķidām, ar tīru un sausu ādu, bez sāls paliekām. Zivs ir gluda, bez ādas plīsumiem. Virsas krāsa : zeltaina, ar vienmērīgu, metālisku spīdumu. Krāsa pēc pārgriešanas : balta – dzeltenīga – sārta. Garša un aromāts : bagātīga, viegli sālītas, kūpinātas zivs garša. Apstrādes veida dēļ vispirms tā garšo saldi, pēc tam jūtama viegla sālījuma un skābenuma garša. Konsistence : blīva, elastīga, krēmīga. Mīkstums : sulīgs.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Izejvielas

Pontijas aloza ir savvaļas zivs, kura dzīvo Melnajā jūrā un migrē uz Donavu nārstot. Migrējot turpu un atpakaļ, zivs neko neēd. Šīs sugas zivis nevar audzēt akvakultūras platībās, un zivi var zvejot tikai Donavas migrācijas laikā. Pontijas aloza sasniedz briedumu 2–3 gadu vecumā, kad to var ēst un kad tās garums ir 25–30 cm. Produktu “Scrumbie de Dunăre afumată” var pagatavot tikai no Pontijas alozas (Alosa pontica var. danubii).

Alozu, kuru izmanto “Scrumbie de Dunăre afumată” pagatavošanai, zvejo ar tradicionālo metodi tikai Donavā – no tās grīvām (20 m izobata) līdz meandram, kuru sauc par Cotul Pisicii (apmēram 75 jūras jūdzes). Izpētot Pontijas alozas, kuras tika noķertas aiz šīs robežas, tika atklāts, ka alozām bija ne tikai samazināts tauku saturs, kurš ir ļoti nozīmīgs garšai, bet arī zivīs bija milzīgs parazītu daudzums. Uzreiz pēc noķeršanas alozas ievieto aukstumā – tvertnēs ar ledus pārslām.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visi posmi “Scrumbie de Dunăre afumată” ražošanas procesā noris noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Produkta “Scrumbie de Dunăre afumată” ražošanas process veidots no šādiem īpašiem posmiem: noķeršana, izejvielu, sastāvdaļu un apstrādes rīku saņemšana; sasaldēšana un uzglabāšana (sākotnējā apstrāde), atkausēšana, zvīņu notīrīšana, izķidāšana, asins notecināšana, sālīšana, atsāļošana, zivju notecināšana, kūpināšana (žāvēšana, kūpināšana, atdzesēšana un nogatavināšana).

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

—

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Apgabals sastāv no diviem administratīviem reģioniem:

pirmais no tiem ir Donavas deltas biosfēras rezervāts, kurš sākas no Cotul Pisicii meandra (Grindu, Tulčas (Tulcea) žudecs) līdz 20 m Donavas grīvas izobatai, kas ietver tikai trīs Donavas attekas un attiecīgo Donavas posmu.

Otrais reģions ir Frekecejas (Frecăţei) pašvaldība (Katalojas (Cataloi) ciems), un tas ir pirmā reģiona turpinājums.

Abi administratīvie reģioni ir blakus viens otram Tulcea žudecā.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Produkta “Scrumbie de Dunăre afumată” īpašības ir saistītas ar ražošanas ģeogrāfisko apgabalu gan apgabalam raksturīgās izmantotās metodes, gan reputācijas dēļ.

Donavas deltas klimats atšķiras no klimata pārējā Rumānijā: tas ir mērens, kontinentāls, sauss klimats, kuru ietekmē Vidusjūra un Melnā jūra, kā arī atrašanās vieta (45° ziemeļu platuma paralēle), zemais augstums virs jūras līmeņa (0–12 m), lielais ūdens un purva veģetācijas apgabals, dabīgie dambji un zemesstrēles, un plašā izeja uz Melnās jūras baseinu.

Pontijas aloza, kura sastopama Donavā, dzīvo Melnās jūras rietumu daļā un vairāk uzturas piekrastē. Alozas uzkavējas Donavas grīvās, lai pielāgotos saldūdenim un lai sagaidītu, kad upē būs tām piemērota ūdens temperatūra. Zivis sāk nākt Donavā aptuveni no marta sākuma, taču ir jutīgas pret aukstumu, un dodas atpakaļ jūrā, ja aukstais laiks saglabājas vairākas dienas.

Barojoties Donavas grīvās, to krāsa parasti kļūst nedaudz tumšāka un palielinās muguras spura. Zivis ēd upē pieejamo barību, pieņemas svarā un ievērojami palielina tauku saturu (Alozas ir sava izmēra taukiem bagātākās zivis pasaulē), kas gatavajam produktam piešķir tā unikālo garšu.

Pieaugušas zivs barību veido 70–75 % zivju no Melnās jūras (Engraulis, Clupeonella, Sprattus) un Donavas grīvām (dažādas siļķu sugas) un pārējo procentuālo daļu veido vēžveidīgie (Crangon, Upogebia, Idotheia), un citi organismi atkarībā no to daudzuma un pieejamības.

Zivju konservēšanas metodes Donavas deltas apgabalā, tās sālot un kūpinot aukstos dūmos, ir iespējams izmantot, jo vietējie iedzīvotāji prasmes un pieredzi ir nodevuši no vienas paaudzes nākamajai, kā to 1916. gadā aprakstījis Grigors Antipa (Grigore Antipa).

Norādījumos aukstās kūpināšanas procedūrai, kurus 1942. gadā izveidoja Rumānijas Zivsaimniecības pētnieciskais institūts (Institutul de Cercetări Piscicole al României), Donavā zvejotā Pontijas aloza ir minēta kā piemērs un kā īpaši piemērota šim procesam.

Sālīšanu veic, ar rokām pārkaisot akmeņsāli, lai zivs to daļēji uzsūktu. Sālīšana notiek telpās, kurās temperatūra ir apmēram +40 °C, procesam ilgstot ne vairāk par piecām dienām.

“Scrumbie de Dunăre” tiek sālīta traukos dažādos daudzumos atkarībā no attiecīgajā dienā nozvejotā apjoma; zivju dažādās partijas kopā nejauc. Trauka dibenu pārklāj ar plānu sāls slāni, tam virsū vienu pie otras liek zivis ar muguras spuru uz leju un galvām vienā virzienā. Zivju starpās ieber sāli un izveido jaunu, plānu sāls slāni. Pēc tam turpina pārmaiņus likt zivju un sāls slāņus, līdz trauks ir pilns. Virspusē izveido biezu sāls slāni. Nākamajā dienā izveidojušos sālsūdeni papildina ar svaigu sālsūdeni un uz zivju un sāls kārtojuma novieto slogotu režģi, lai zivis būtu pilnībā iegremdētas sālsūdenī.

Pēc sālīšanas procesa beigām zivis izņem no trauka un notecina.

Zivīm veic organoleptisko pārbaudi, un, ja jūtama viegla sāls garša, zivis ir gatavas kūpināšanai.

Ja nepieciešams, pārsālīto “Scrumbie de Dunăre” uz 3–16 stundām ievieto lielā daudzumā ūdens ar ledu. Šajā laikā ūdeni regulāri maina un zivīm veic organoleptisko pārbaudi.

Sālīšanu un atsāļošanu var veikt tikai vietējie iedzīvotāji, kuri pārzina šo tradicionālo procesu, par kuru zināšanas nodod no paaudzes paaudzē. Atsāļošanu veic tikai tad, ja tā ir nepieciešama.

Pēc notecināšanas zivis caur acīm uzdur uz āķiem un uzkabina uz stieņiem. Zivis izvieto 15 cm attālumā vienu no otras, lai starp tām varētu cirkulēt dūmi. Pirmo un nākamās rindas ievieto pamīšus, lai starp zivīm vienmēr būtu atstarpe.

Lai arī kūpināšana ir izplatīts process, “Scrumbie de Dunăre afumată” ražošanai tradicionāli izmanto auksto kūpināšanu. Šis process ir raksturīgs ģeogrāfiskajam apgabalam, jo Pontijas aloza ir ļoti taukaina zivs un aukstā kūpināšana zivī saglabā lielu daudzumu tauku. Kūpināšana notiek vismaz 9 stundas maksimālajā temperatūrā 35 grādi pēc Celsija, lai saglabātu zivs uzturvērtību un organoleptiskās īpašības.

Aukstās kūpināšanas process sastāv no četriem posmiem: žāvēšanas, kūpināšanas, atdzesēšanas un nogatavināšanas.

Žāvēšana notiek atvērtā nojumē vai žāvēšanas istabā, kurai 6–10 stundas cauri plūst gaiss (naktī, jo tad tas ir vēsāks), līdz zivs āda izžūst un kļūst spīdīga.

Tiek pārbaudīts, vai zivis ir pietiekami izžuvušas (tās ir cietas un piespiežot no tām neiztek šķidrums – tas nozīmē, ka zivis ir zaudējušas pietiekami daudz ūdens; astēm jābūt stingrām). Ja zivis atbilst šiem kritērijiem, tās sāk kūpināt. Ja neatbilst, turpinās žāvēšanas process.

Kūpināšanai izmanto lapkoku zāģskaidas.

Stieņus ar zivīm ievieto kūpinātavā. Dūmus rada sausu lapkoku zāģskaidu gruzdēšana. Temperatūru pārbauda ar termometru, un, kad tā pārsniedz +35 °C, to samazina. Kūpināšanas ilgums ir atkarīgs no apkārtējās vides temperatūras un mitruma, un tā var ilgt no 2 stundām līdz 48 stundām. Kūpināšana ir pabeigta, kad zivs āda ir zeltītā krāsā un zivs ir ieguvusi nepieciešamās organoleptiskās īpašības.

Pēc kūpināšanas stieņus ar kūpinātajām zivīm izņem no kūpinātavas un ievieto ratiņos, lai atdzistu.

Pēc tam zivis nogatavina, novietojot aukstumā un nodrošinot aukstā gaisa plūsmu, līdz ir sasniegta noteikta “elastība”.

Šo posmu sekmīga izpilde ir atkarīga no “Scrumbie de Dunăre” organoleptisko īpašību pārzināšanas pēc katra posma. Šīs īpašības nenosaka laboratorijā (piemēram, kūpināšanu pabeidz, kad zivs kļūst zeltīta), bet tās nosaka, pateicoties zinātībai, kuru nodod no paaudzes paaudzē.

Noteiktā ģeogrāfiskā apgabala priekšrocība ir tā, ka kūpināšanai piemērotā zivs ir iegūstama šajā apgabalā. Lai kūpināšana būtu veiksmīga, jāņem vērā daudzi mainīgie lielumi, kuri attiecas uz zivs fizikālajām un ķīmiskajām īpašībām, zvejas laiku, zvejošanas metodi un zvejas rīkiem.

Noteiktā ģeogrāfiskā apgabala zivju kūpinātāji var izmantot iepriekšējo paaudžu zināšanas, lai nemainīgi ražotu augstas kvalitātes produktu, paļaujoties tikai uz tausti un apskati.

Pontijas alozu, kura ir noķerta Donavā ārpus noteiktā ģeogrāfiskā apgabala, nedrīkst izmantot, lai ražotu “Scrumbie de Dunăre afumată”, jo zivs zaudē tauku masu, kad tā peld pret straumi. Pēc nārstošanas vairums zivju mirst no spēku izsīkuma, bet izdzīvojušajām zivīm ir daudz sliktākas īpašības nekā tām, kuras ir noķertas noteiktajā apgabalā.

Zvejošana ir galvenā un vecākā nodarbošanās Donavas deltas reģiona vietējiem iedzīvotājiem. Zivis ir svarīgs pārtikas avots, un to pārstrāde ir papildu ienākumu avots, kurš cilvēkiem palīdz nopelnīt.

Tādējādi šī nodarbošanās ir dziļi iesakņojusies Donavas deltas kultūrā un tā ir reģionam raksturīga īpatnība, kuru ilgi atceras daudzi tūristi no visas pasaules.

Zivs produkta “Scrumbie de Dunăre afumată” reputācija un tā ražošana tiek nodrošināta, jo tas ir sens reģiona produkts, kuru pazīst visā Rumānijā. Šī produkta recepte radusies no ilgas pieredzes, kuru nodod no vienas paaudzes nākamajai, un tā ir cieši saistīta ar noteikto ģeogrāfisko apgabalu.

Kvalitātes īpašības kopā ar seno produkta “Scrumbie de Dunăre afumată” reputāciju noteiktā ģeogrāfiskā apgabala virtuvē nozīmē, ka šo tradicionālo īpatnību ir iecienījuši patērētāji un ka produkta reputācija ir cieši saistīta ar apgabalu. Produkta reputācija ir veidojusies vairāk nekā 100 gadu garumā, kad šis produkts ražots un tirgots ģeogrāfiskajā apgabalā.

Šajā ģeogrāfiskajā apgabalā ražoto zivi “Scrumbie de Dunăre afumată” ir aprakstījis zinātnieks Grigors Antipa, kurš savā 1916. gada darbā Fishery and Fishing in Romania (“Zivsaimniecība un zvejniecība Rumānijā”) (Rumānijas Akadēmija, Publicațiunile Fondului Vasile Adamachi, XIII sējums Nr. XLVI) rakstīja: “(..) Pēdējo gadu laikā zivju konservēšanas nozarē Rumānijā ir bijusi nepārtraukta izaugsme. Papildus tam, ka zivsaimniecību turētāji lielā apjomā ražo sālītas zivis (visvienkāršākais un visbiežākais zivju konservēšanas veids Rumānijā), piedāvājot makreles mucās, stores un citas žāvētas un sālītas zivis, kūpinātas zeltainās kefales u. c., jau kādu laiku reģionā ir manāms, ka tuvu tirdzniecības vietām veidojas zivju konservēšanas fabrikas un darbnīcas. No vienas puses, ir kūpinātavas, kurās ražo kūpinātu mencu, “Scrumbie de Dunăre” un dažāda veida kūpinātas jūras zivis (..)”.

Tajā pašā ģeogrāfiskajā apgabalā 1919. gadā vēstulēs no Tulčas žudeca prefektūras par zivju apmaiņu pret graudiem minēta “Scrumbie de Dunăre afumată” tirdzniecība, atsaucoties uz valdības 1919. gada 20. maija lēmumu Nr. 740 un svaigu, sālītu, un kūpinātu zivju maksimālo cenu tabulu.

Norādījumos aukstās kūpināšanas procedūrai, kurus 1942. gadā sagatavoja Rumānijas Zivsaimniecības pētnieciskais institūts, Donavā zvejotā Pontijas aloza ir minēta kā piemērs un kā īpaši piemērota šim procesam.

Nākamajos gados, Rumānijas sociālekonomiskās attīstības laikā, turpinājās “Scrumbie de Dunăre afumată” ražošana un pārdošana ģeogrāfiskajā apgabalā, un tā tika pieminēta vairākos ražošanas dokumentos. Saskaņā ar attīstības plānu kopsavilkuma tabulu, kuru izdeva Tulčas Zvejniecības industrializācijas un attīstības sabiedrība (IIDP) produktu “Scrumbie de Dunăre afumată” 1958. gadā pārdeva visā Rumānijā. Ražošana turpinājās 1965. gadā, un tā bija minēta IIDP ražošanas plāna 69. sarakstā, kas glabājas Tulčas Nacionālajā arhīvā. “Scrumbie de Dunăre afumată” ražošanas tradīcija turpinājās no 2011. gada, un to veica RO-Pescador apvienības biedri, kuri ir vienīgie ražotāji ģeogrāfiskajā apgabalā.

Par “Scrumbie de Dunăre afumată” ir publicēti vairāki raksti, tostarp Angelikas Zontheimeres (Angelika Sontheimer) raksts Regionale Produkte auch in Rumanien zunehmend beliebt – Geraucherter Hering aus dem Donaudelta (“Rumānijā kļūst populāri reģionālie produkti – kūpināta siļķe no Donavas deltas”), kurš tika publicēts vācu žurnālā par lauku un pilsētas vidi gar Reinu LZ Rheinland Nr. 34/2017 (Landwirtschaftliche Zeitschrift Rheinland) (saite: https://www.lz-rheinland.de/), raksts Geraucherter Hering aus dem Donaudelta (“Kūpināta siļķe no Donavas deltas”) tiešsaistes publikācijā BWagrar Nr. 43/2017 (Baden-Württemberg Agrar), kuru publicēja Bādenes-Virtembergas Zemnieku asociācija (saite: https://www.bwagrar.de/) un Domikas Makri (Domnica Macri) rediģētais un mākslas fotogrāfa Jonuta Makri (Ionut Macri) ilustrētais raksts Pe urmele scrumbiei de Dunăre (“Meklējot Donavas alozu”) žurnālā National Geographic Traveler, 37. izd., 2017. g. vasara.

Zivju produkts Scrumbie de Dunăre afumată ir iecienīts specializētos valsts un starptautiskos gadatirgos, kur tas vairo informētību par Donavas deltas biosfēras rezervātu. Šādu gadatirgu skaitā ir: Seafood Expo Global/Seafood Processing Global (Brisele, Beļģija), Donaufest Ulm/Neu-Ulm (Vācija), Polfish – starptautiskais jūras produktu apstrādes un ražošanas gadatirgus (Gdaņska, Polija), INDAGRA (Bukareste), FAO Pasaules pārtikas diena (Bukareste, Parlamenta pils), Lauku festivāls (Bukareste), Donavas deltas Zivju tirgus festivāls (Tulča), Donavas deltas Gastronomijas un etnokultūras festivāls (Tulča).

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

http://www.madr.ro/docs/ind-alimentara/documentatie-2016/Documentatie-caiet-de-sarcini-Scrumbie-afumata-de-Dunare-IGP.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.