–ieviest jaunu iespēju pagarināt iekšējo robežu kontroli uz laikposmu, kas nepārsniedz divus gadus, ja nopietnais apdraudējums iekšējai drošībai vai sabiedriskai kārtībai turpinās ilgāk nekā vienu gadu, ar nosacījumu, ka uz to var attiecināt tos pašus iemeslus (piemēram, apdraudējums ir saistīts ar pārrobežu terorisma tīkla darbību) un konkrētajā teritorijā ir īstenoti samērīgi ārkārtas valsts pasākumi nolūkā novērst apdraudējumu (piemēram, ārkārtas stāvoklis).

–laikposmu, uz kuru atjauno pagaidu robežkontroli pie iekšējām robežām, paredzama nopietnā apdraudējuma gadījumā pagarināt līdz vienam gadam (sešu mēnešu vietā) un pagarinājuma laikposmu palielināt no 30 dienām līdz 6 mēnešiem;

–ieviest labākas procesuālās garantijas, lai nodrošinātu, ka lēmums par robežkontroles pagaidu atjaunošanu vai pagarināšanu pie iekšējām robežām pamatojas uz pienācīgu riska novērtējumu un to pieņem sadarbībā ar pārējām attiecīgajām dalībvalstīm.

Pamatojoties uz spēkā esošajiem Šengenas noteikumiem, robežkontroles pie iekšējām robežām ir iespējamas uz laikposmu, kas pārsniedz sešus mēnešus, ja Šengenas izvērtējumā konstatēts, ka dalībvalsts ārējās robežas pārvaldībā pastāv nopietni trūkumi, kuri apdraud telpas bez iekšējām robežām vispārējo darbību, vai ja dalībvalsts nepilda Padomes lēmumu, kurā noteikti pasākumi to risku mazināšanai attiecībā uz ārējo robežu kontroli, kas apdraud Šengenas zonas darbību (29. pants Šengenas Robežu kodeksa procedūrā, kas grozīta ar 2016. gada 14. septembra Regulu (ES) 2016/1624 par Eiropas Robežu un krasta apsardzi). Šādos gadījumos Padome, balstoties uz Komisijas priekšlikumu, var ieteikt, ka viena vai vairākas dalībvalstis nolemj atjaunot robežkontroli pie visām savām iekšējām robežām vai to konkrētām daļām uz konkrētu laikposmu, kas nepārsniedz sešus mēnešus un ko var atjaunot trīs reizes.

Jau 2017. gada maijā Komisija atzina, ka pēdējos gados ir radušās jaunas drošības problēmas, kā to apliecina atkārtotie teroristu uzbrukumi. Tādēļ jānorāda, ka, lai gan pašreizējais tiesiskais regulējums ir bijis pietiekams, lai risinātu līdz šim radušās problēmas, Komisija ir sākusi apsvērt, vai tas ir pietiekami pielāgots, lai vērstos pret mainīgajiem drošības apdraudējumiem.

Lai mazinātu šādu risku, ir ierosināts, ka papildus esošajai iespējai Komisijai jebkurā brīdī paust bažas par robežkontroles nepieciešamību vai samērīgumu (tās atjaunošanu vai pagarināšanu) tagad Komisijai būs pienākums sniegt atzinumu ikreiz, kad robežkontrole tiks veikta ilgāk nekā sešus mēnešus. Konsultēšanās procedūra nozīmē papildu garantiju, jo tajā tagad būtu jāiesaista arī attiecīgās aģentūras. Tekstā, kas ierosināts attiecībā uz konsultēšanās procedūru, kura būtu jāvada Komisijai, precizēts, ka pienācīgi ņem vērā to dalībvalstu viedokļus, kuras skar šāda kontrole.

Saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksa 26. pantu, kas joprojām piemērojams, jebkurā lēmumā par iekšējo robežu pagaidu kontroles atjaunošanu vai pagarināšanu būtu jāņem vērā jo īpaši šāda pasākuma paredzamā ietekme uz personu pārvietošanās brīvību telpā bez iekšējo robežu kontroles. Šajā sakarībā būtu jāatgādina, ka Direktīva 2004/38/EK neparedz tiesības tikt atbrīvotam no drošības pārbaudēm, šķērsojot robežas, pie kurām veic kontroles saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksu. Tāpēc pie iekšējām robežām veiktās robežkontroles maksimālā ilguma atjaunināšana pati par sevi nerada negatīvu ietekmi uz pārvietošanās brīvību; pārvietošanās brīvību varētu ietekmēt tikai šādas iespējas ļaunprātīga izmantošana.

Ierosinātie grozījumi atbilst LESD 72. pantam, jo tie neietekmē to dalībvalstu pienākumu izpildi, kuri attiecas uz kārtības un likumības uzturēšanu un iekšējās drošības sargāšanu.

Ar priekšlikumu groza 25. pantā noteiktos vispārējos termiņus attiecībā uz robežkontroles pagaidu atjaunošanu pie iekšējām robežām, proti, paredzamu notikumu/apdraudējuma gadījumā, vienlaikus saglabājot pašreizējo robežkontroles pagaidu atjaunošanas principu un piemērojamās garantijas, un bez tam, no vienas puses, Komisijai ir pilnvaras (un pienākums, ja tiek pārsniegts sešu mēnešu termiņš) ieņemt nostāju par plānoto pārbaužu nepieciešamību un samērīgumu un, no otras puses, Šengenas Robežu kodeksa 27. panta 5. punktā minētā “konsultēšanās” procedūra tagad ir jāpaplašina, iesaistot attiecīgās aģentūras, kurām ir zinātība attiecīgās dalībvalsts paziņojumā un riska novērtējumā sniegtās informācijas novērtēšanā. Bez tam turpinās piemērot Šengenas Robežu kodeksa 26. pantā noteiktos kritērijus robežkontroles pagaidu atjaunošanai pie iekšējām robežām.

2) ar priekšlikumu ievieš arī iespēju izņēmuma kārtā pagarināt iekšējo robežu kontroli, ja tie paši apdraudējumi pastāv vairāk nekā vienu gadu, taču tikai tad, ja nopietnais apdraudējums sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai, kas bija par pamatu robežkontroles pagarināšanai, ir pietiekami konkrēts un ir samērīgs ar ārkārtas valsts pasākumiem, jo īpaši ārkārtas stāvokli. Lai garantētu šādas turpmākas pagarināšanas ārkārtas raksturu, konkrētai iespējai, kas ļautu pārsniegt Šengenas Robežu kodeksā noteiktos vispārējos termiņus, būtu nepieciešams Komisijas atzinums, kas sekotu pēc Padomes ieteikuma, kurā vajadzības gadījumā tiktu izklāstīti nosacījumi sadarbībai starp attiecīgajām dalībvalstīm un kurš būtu jebkādas pagarināšanas priekšnosacījums. Ieteikums varētu attiekties uz laikposmiem līdz sešiem mēnešiem, kurus varētu pagarināt ne vairāk kā trīs reizes, ikreiz līdz sešiem mēnešiem, ievērojot vienu un to pašu procedūru.

Turklāt attiecībā uz jebkādu robežkontroles atjaunošanu vai pagarināšanu veiks riska novērtējumu, kurā būtu jāanalizē paredzamais apdraudējuma ilgums un skartās robežas daļas, jānovērtē pieejamie pasākumi un jāpaskaidro, kāpēc izvēlētais pasākums tiek uzskatīts par labāko, lai novērstu konstatēto apdraudējumu. Pēc sešiem faktiskas robežkontroles mēnešiem riska novērtējumā būtu jāsniedz analīze arī par to, kā līdzšinējā(-ās) tās pagarināšana(-as) ir palīdzējušas novērst konstatēto apdraudējumu;

Šo maksimālo termiņu paredzēts piemērot, ja apdraudējumus sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai nevar novērst dažu mēnešu laikā; šai iespējai nevajadzētu ietekmēt vidējo ilgumu robežkontrolei, kas atjaunota, pamatojoties uz visbiežāk minētiem iemesliem, kas parasti saistīti ar sporta vai augsta līmeņa politiskiem pasākumiem. Jāatgādina, ka šajās Šengenas Robežu kodeksā noteiktajās robežās lēmumu par iekšējo robežu pagaidu kontroles atjaunošanas reālo ilgumu saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksa 25. vai 28. pantu pieņem dalībvalsts. Tomēr, tā kā robežkontroles pagaidu atjaunošanas pie iekšējām robežām apjomam un ilgumam nevajadzētu pārsniegt to, kas noteikti ir nepieciešams, lai reaģētu uz nopietno apdraudējumu, Komisija var pārraudzīt pašreizējo šādas kontroles ilgumu un šajā sakarībā sniegt atzinumu; pastāvot bažām par robežkontroles atjaunošanas nepieciešamību vai samērīgumu vai arī gadījumā, ja robežkontrole pie iekšējām robežām tiek veikta ilgāk nekā sešus mēnešus, Komisijai ir pienākums sniegt atzinumu.

•Sīks priekšlikuma konkrēto noteikumu skaidrojums

Regulas 25. pantu groza šādi.

·Panta 4. punkta pirmajā teikumā noteikto maksimālo termiņu, uz kādu atjauno pagaidu robežkontroli, ja pastāv paredzami notikumi, kas rada nopietnu apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai, pagarina no 6 mēnešiem līdz 1 gadam. Saskaņā ar minēto, lai atjaunināmo laikposmu ilgums, uz kuru attiecas minētais noteikums, būtu samērīgāks ar robežkontroles kopējo maksimālo ilgumu, tiek grozīts arī 1. un 3. punkts un sniedz iespēju atjaunināt laikposmus no 30 dienām līdz 6 mēnešiem.

·Šīs izmaiņas veic, lai ņemtu vērā pastāvošos nopietnos apdraudējumus sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai (piemēram, pārrobežu terorisma draudus vai neatbilstīgu migrantu sekundāro kustību, kas pamato iekšējo robežu kontroles pagaidu atjaunošanu), kuru novēršanai, kā liecina dažu pēdējo gadu pieredze, var būt nepieciešams vairāk laika.

·Panta 2. punktu groza, lai iekļautu atsauci uz jauno 27.a pantu.

·Panta 4. punktā ietver iespēju izņēmuma gadījumos pagarināt kontroli pie iekšējām robežām uz laikposmu, kas pārsniedz maksimālo termiņu. Tādējādi, ja nopietns apdraudējums sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai turpinās ilgāk nekā gadu, robežkontroli izņēmuma kārtā var pagarināt uz atjaunināmiem laikposmiem līdz sešiem mēnešiem un ilgākais uz diviem gadiem, ievērojot jaunajā 27.a pantā izklāstītos noteikumus un procedūras.

·Šīs izmaiņas veic, lai atjauninātie noteikumi būtu labāk pielāgoti jauno problēmu risināšanai.

Regulas 27. pantu groza šādi.

·Panta 1. punktā, kurā noteikti plānotās robežkontroles atjaunošanas apstākļi (kurus, pamatojoties uz 25. panta 3. punktu, attiecina arī uz pagarināšanu), tiek iekļauts jauns aa) punkts, ar ko ievieš jaunu pienākumu dalībvalstīm sagatavot riska novērtējumu un dalīties ar to. Šādā riska novērtējumā būtu jānovērtē sagaidāmais apdraudējuma ilgums un skartās robežas daļas un jāpierāda, ka robežkontrole ir galējā risinājuma pasākums. Tajā būtu arī jāsniedz sīkāka informācija par koordināciju ar kaimiņos esošajām dalībvalstīm, kuras skartu šāda pagaidu robežkontrole pie iekšējām robežām. Lai nodrošinātu minēto datu kvalitāti, Komisijai ir jāiesaista attiecīgā aģentūra atkarībā no apdraudējuma, kas ir plānotās robežkontroles atjaunošanas vai pagarināšanas pamatā (t. i., Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra vai Eiropols).



Šo jauno elementu iekļauj, lai uzsvērtu to, ka robežkontrole ir galējais risinājums un pasākums, kura nolūks ir novērst nopietnos apdraudējumus sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai, un tā būtu jāizmanto tikai tad, ja citi pasākumi tiek uzskatīti par nepietiekamiem, lai panāktu tādu pašu rezultātu.



Šā mērķa sasniegšanu nostiprina ar konkrētu pienākumu dalībvalstīm, kas robežkontroli veic ilgāk nekā sešus mēnešus, retrospektīvi pierādīt, ka robežkontroles atjaunošana ir palīdzējusi novērst konstatēto apdraudējumu.

Grozītie noteikumi arī uzsver nepieciešamību pēc koordinācijas ar kaimiņos esošajām dalībvalstīm, kuras skar plānotā robežkontrole.



Šajā sakarībā e) punktā ir iekļauts formulējums, lai precizētu, ka, pirms tiek pieņemts lēmums par robežkontroles atjaunošanu vai pagarināšanu pie iekšējām robežām, būtu jānorisinās koordinācijai ar kaimiņos esošajām attiecīgajām dalībvalstīm.



Turklāt punkta pēdējais teikums tiek grozīts, lai uzsvērtu, ka sadarbībai ar kaimiņos esošajām dalībvalstīm Komisija pievērsīs īpašu uzmanību, kura šajā sakarībā var prasīt veikt vairāk.

·Ņemot vērā īpašo procedūru robežkontroles pagarināšanai uz vairāk nekā gadu, attiecīgi maina apstākļus, kādos Komisijai ir jāsniedz atzinums, kas norādīts 4. punktā. Pēc šīm izmaiņām Komisija vai jebkura dalībvalsts var sniegt atzinumu, taču, ja pastāv bažas, kas saistītas ar plānotās robežkontroles nepieciešamību vai samērīgumu, vai arī gadījumā, ja robežkontrole pie iekšējām robežām tiek veikta ilgāk nekā sešus mēnešus, Komisijai ir pienākums sniegt atzinumu. Šis pienākums ir nostiprināts un atjaunināts, lai ņemtu vērā jauno pienākumu, kas saistīts ar riska novērtējuma sagatavošanu un aģentūras lomu tā novērtēšanā.

·Lai atspoguļotu aģentūru iesaistīšanu, ir atjaunināts arī 5. punkts, kurā sīki izklāstīta konsultēšanās procedūra starp Komisiju un dalībvalstīm. Tādējādi tiek sagaidīts, ka aģentūras piedalīsies šajā procesā. Pārējie grozījumi, kas atspoguļo izmaiņas iepriekšējos punktos, sniedz lielāku redzamību par plānotās robežkontroles nepieciešamības un samērīguma pārbaudēm. Visbeidzot, grozījumu mērķis ir nodrošināt, ka pagaidu robežkontroles atjaunošana vai pagarināšana pie iekšējām robežām praksē tiek papildināta ar koordinācijas pasākumiem starp dalībvalstīm, uz kurām attiektos šāda kontrole.

Kā minēts jau iepriekš, jaunais 27.a pants ir iekļauts nolūkā noteikt noteikumus un procedūru, kas jāievēro gadījumā, ja nopietns apdraudējums sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai turpinās ilgāk nekā vienu gadu.

·Panta 1. punktā paskaidrots, ka robežkontroli izņēmuma kārtā var pagarināt uz laikposmu, kas pārsniedz vienu gadu, ja nopietnais apdraudējums iekšējai drošībai vai sabiedriskajai kārtībai ir pietiekami konkrēts un turpinās ilgāk nekā vienu gadu. Šis noteikums būtu jālasa, ņemot vērā 8. apsvērumu, kas sniedz vairāk norāžu par to, kā pierādīt apdraudējuma specifiku. Tādējādi, ņemot vērā arī 26. pantā izklāstītos kritērijus robežkontroles pagaidu atjaunošanai, robežkontroli izņēmuma kārtā varētu pagarināt uz laikposmu, kas pārsniedz vienu gadu, lai atbalstītu ārkārtas pasākumus (piemēram, ārkārtas stāvokli), kas veikti valsts līmenī nolūkā novērst pastāvošo nopietno apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai.

·2. punkts attiecas uz 27. panta procedūras noteikumiem, kas būtu jāpiemēro arī turpmāk (nosacījumi, kas attiecas uz paziņojuma saturu, noteikumi par informācijas sniegšanu Eiropas Parlamentam un Padomei, atsevišķas informācijas klasificēšanu).

·Ar 3. un 4. punktu izveido procedūru, kas jāievēro. Tādējādi Padome šādu ārkārtas pagarinājumu var ieteikt, ņemot vērā Komisijas atzinumu (kas ir obligāts, ņemot vērā iepriekš izklāstītās izmaiņas 27. panta 4. punktā, kuras atspoguļotas 27.a panta 3. punktā).



Pagarinājumus var ieteikt trīs reizes, ikreiz uz laikposmu, kas nepārsniedz sešus mēnešus, ievērojot vienu un to pašu procedūru. Ņemot vērā to, ka nepieciešamību vēlreiz pagarināt robežkontroles pie iekšējām robežām uz laikposmu, kas pārsniedz vienu gadu, visticamāk, pamato ar iemesliem, kas skar valstu izpildes pilnvaras, un ka tā būtu jāapstiprina ar samērīgiem ārkārtas valsts pasākumiem, tiek ierosināts, ka Padomes ieteikumu nevajadzētu pakārtot Komisijas priekšlikumam, kas, ņemot vērā minētos apstākļus, rada risku balstīties uz ļoti ierobežotu informāciju. Tomēr Padomei būtu pienācīgi jāņem vērā Komisijas atzinums.



Saskaņā ar iepriekšējiem noteikumiem, kas prasa lielāku kaimiņos esošo dalībvalstu iesaistīšanu, tiek arī ierosināts, ka Padome savos ieteikumos vajadzības gadījumā paredz nosacījumus attiecīgo dalībvalstu sadarbībai.

Regulas 2. pantā ir ietverti standarta nosacījumi par stāšanos spēkā un piemērošanas jomu.

2017/0245 (COD)

Priekšlikums

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA,

ar ko attiecībā uz noteikumiem, kuri piemērojami robežkontroles pagaidu atjaunošanai pie iekšējām robežām, groza Regulu (ES) 2016/399