PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Rezolūcijā 5/14 “Plastmasas piesārņojuma izbeigšana: ceļā uz starptautisku juridiski saistošu instrumentu”, ko 2022. gada martā pieņēma Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides asambleja (UNEA), Starpvaldību sarunu komitejai (INC) ir piešķirts mandāts risināt sarunas par starptautisku juridiski saistošu instrumentu attiecībā uz plastmasas piesārņojumu, arī jūras vidē. Paredzams, ka Starpvaldību sarunu komiteja darbu pabeigs līdz 2024. gada beigām, un pirmā sanāksme notiks 2022. gadā. Vajadzības gadījumā UNEA mandāta termiņu var pagarināt.

Rezolūcija 5/14 tika pieņemta pēc vairākām UNEA rezolūcijām, kas pieņemtas kopš 2014. gada; svarīgs atskaites punkts bija ANO Vides asamblejas 3. sesija, kurā dalībvalstis atbalstīja vairākas darbības ar mērķi izskaust plastmasas piedrazojuma un mikroplastmasas novadīšanu okeānā un vienojās izveidot ad hoc atklāto ekspertu grupu jūras piedrazojuma un mikroplastmasas jautājumos (AHEG), kuras uzdevums bija izpētīt šķēršļus, kas kavē jūras piedrazojuma un mikroplastmasas apkarošanu. AHEG darbu beidza 2020. gadā. Tā apzināja vairākus variantus, kā reaģēt uz globālo krīzi, ko izraisījusi piesārņotība ar plastmasu, un viens no tiem bija globāls plastmasai veltīts nolīgums; šo variantu atbalstīja lielākā daļa ekspertu grupas dalībnieku, un tie pārstāvēja gandrīz visus reģionus. 2021. gada oktobrī tika publicēts ANO ziņojums “No piesārņojuma līdz risinājumam: globāls novērtējums par jūras piedrazojumu un piesārņotību ar plastmasu” ar mērķi ANO Vides asamblejas 5. sesijas otrās daļas dalībniekus informēt par jūras piedrazojuma un plastmasas piesārņojuma apjomu un aspektiem pasaulē.

2020. gadā Eiropas Komisija noturēja atbalstošu sanāksmi, pēc kuras Peru un Ruanda sagatavoja rezolūciju ar mērķi ANO Vides asamblejas 5. sesijā sākt sarunas par jaunu starptautisku nolīgumu par piesārņotību ar plastmasu. Impulsu rezolūcijas pieņemšanai deva vairāki starptautiski pasākumi, piemēram, Vācijas, Ekvadoras, Vjetnamas un Ganas 2021. gadā rīkotā ministru konference par jūras piedrazojumu un piesārņotību ar plastmasu, un to rezultātā rezolūcijas galīgā versija tika pieņemta vienprātīgi.

Šā ieteikuma mērķis ir nodrošināt, ka Starpvaldību sarunu komitejas sesijās, kuru mērķis ir risināt sarunas par starptautisku juridiski saistošu instrumentu attiecībā uz piesārņotību ar plastmasu un to noslēgt, Eiropas Savienības (ES) nostāja ir konsekventa un efektīva.

•Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

Sarunu sākšana par starptautisku nolīgumu par plastmasu ir svarīgs Eiropas Savienības zaļā kursa un Aprites ekonomikas rīcības plāna sasniegums, un šis potenciālais nolīgums ir saistīts ar vairākām ES rīcībpolitikām un tiesību aktiem, piemēram, jūras un piekrastes vides aizsardzības jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva). Panākt, ka tiktu noslēgts starptautisks nolīgums par piesārņotību ar plastmasu, kas vērstos pret plastmasas piesārņojumu tā rašanās vietā, nevis izmantotu dārgus un ne visai iedarbīgus “caurules galā” izmantojamus risinājumus, ir bijusi viena no Savienības pēdējā laika galvenajām vidiskajām prioritātēm globālās rīcības kontekstā.

Tam pamatu ir likušas nesenās mērķorientētās un progresīvās Savienības rīcībpolitikas iniciatīvas un tiesību akti par plastmasu. 2018. gadā tika pieņemta Plastmasas stratēģija, kas ir daļa no Aprites ekonomikas rīcības plāna; stratēģijā tika izklāstīts plāns, kā aizsargāt vidi un samazināt jūras piedrazojumu, siltumnīcefekta gāzu emisijas un atkarību no importēta fosilā kurināmā. Konkrēta rīcība plastmasas jomā veikta tādos jautājumos kā noteiktu plastmasas izstrādājumu ietekme uz vidi, vienreizlietojama plastmasa, plastmasas loma aprites ekonomikā, ekodizaina prasības un marķējums, plastmasas un iepakojuma atkritumi, kā arī drīzumā ir gaidāmas iniciatīvas par tīši pievienotu un netīši izdalītu mikroplastmasu. Stratēģijā arī analizēts tas, ko varētu darīt globālā mērogā, un ir apzināta vajadzība (cita starpā) izstrādāt starptautiskus standartus, kuri vairotu nozares uzticību reciklējamas vai reciklētas plastmasas kvalitātei. Attiecībā uz atkritumu sūtījumiem stratēģijā atzīts, ka ir jānodrošina, lai uz ārvalstīm reciklēšanai nosūtītā plastmasa tiktu apstrādāta un pārstrādāta atbilstīgi nosacījumiem, kas ir līdzīgi Eiropas Savienībā piemērotajiem, un jāatbalsta rīcība atkritumu apsaimniekošanas jomā saskaņā ar Bāzeles konvenciju, un ir ierosināts izstrādāt ES reciklēšanas staciju sertificēšanas shēmu. Stratēģija aicināja industriju visā pasaulē veicināt reciklējamas un reciklētas plastmasas plašu izmantošanu.

Aprites ekonomikas rīcības plāna ietvaros Komisija arī ierosinās obligātas prasības attiecībā uz reciklētu saturu un atkritumu samazināšanas pasākumiem; tās attieksies uz tādiem svarīgiem produktiem kā iepakojums, būvmateriāli un transportlīdzekļi.

Saskaņā ar iepriekš minēto Jūras stratēģijas pamatdirektīvu 2020. gada septembrī ES un tās dalībvalstis vienojās panākt, ka uz katriem 100 krasta līnijas metriem jābūt mazāk nekā 20 piedrazojuma vienību; tādējādi ES varētu būt viena no pirmajām, kas sasniegs ilgtspējīgas attīstības mērķi Nr. 14.1. (līdz 2025. gadam novērst un būtiski samazināt jūras piesārņojumu, arī jūras piegružojumu). Atbalsta pasākumi, ar ko tiek īstenota ES Jūras stratēģijas pamatdirektīva (JSPD) pamatā un ko veic ciešā sadarbībā ar reģionālajām jūras konvencijām, ir parādījuši, ka monitoringa, datu ieguves un apstrādes saskaņošana dažādās vides matricās ir būtiska, lai varētu noteikt prioritārās rīcības jomas un verificēt plastmasas piedrazojuma apkarošanas pasākumu iedarbīgumu. Jūras stratēģijas pamatdirektīvas kopējās īstenošanas stratēģijas satvarā tehniskā grupa jūras piedrazojuma jautājumos ciešā sadarbībā ar reģionālajām jūras konvencijām nodrošina tehnisku saskaņošanu un sadarbojas ar EMODnet, kas nodrošina jūras piedrazojuma datu platformu.

Jaunais starptautiskais nolīgums risinās plastmasas piesārņojuma problēmu, arī jūras vidē. Piesārņojums un piesārņojuma apkarošana tā rašanās avotos ir arī viena no Eiropas zaļā kursa galvenajām prioritātēm: to apliecina nesen pieņemtā Komisijas stratēģija par gaisa, ūdens un augsnes nulles piesārņojumu un Ilgtspēju sekmējoša ķimikāliju stratēģija. Nesen pieņemtajā Nulles piesārņojuma rīcības plānā 2030. gadam ir izvirzīti samazināšanas mērķrādītāji (t. i., plastmasas piedrazojumu jūrā samazināt par 50 % un mikroplastmasas nonākšanu vidē – par 30 %), un tas nozīmē, ka ES rīcībpolitikas vēl iedarbīgāk cīnīsies pret jūras piedrazojumu un tā ietekmi. Tādējādi plastmasas piesārņojuma apkarošanas globāla līmeņa centieni ir ļoti cieši saistīti ar daudzām Savienības rīcībpolitikām un tiesību aktiem, kas attiecas uz vides aizsardzību no piesārņojuma. Tie ir, piemēram, tiesību akti, kas reglamentē atkritumus, atkritumu sūtījumus, ķimikālijas, peldvietu ūdeni, un citi (piemēram, Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva un Ūdens pamatdirektīva).

ES sniedz būtisku ieguldījumu ar plastmasas piesārņojuma samazināšanu tieši saistītās starptautiskās iniciatīvās, piemēram, tā īsteno Bāzeles Konvenciju par atkritumu pārrobežu pārvadājumiem, kurā nesen izdarīti grozījumi, kas attiecas uz pastiprinātām plastmasas atkritumu kontrolēm, un Starptautiskās Jūrniecības organizācijas plastmasas piedrazojuma un mikroplastmasas apkarošanas rīcības plānu. Turklāt ES aktīvi piedalās visās darbībās, kas vērstas pret plastmasas piesārņojumu Eiropai tuvumā esošajos jūras reģionos (tā sniedz tehnisku un finansiālu atbalstu reģionālajiem rīcības plāniem Vidusjūras, Melnās jūras, Baltijas jūras un Ziemeļaustrumatlantijas reģionos), arī kopā ar G7 un G20 partneriem. ES ir arī līdzsponsorējusi PTO iniciatīvu, kas risina plastmasas piesārņojuma un ilgtspējīgas plastmasas tirdzniecības jautājumus.

Plastmasa un tās piesārņojums ir jautājums, kas ir relevants ne tikai vides rīcībpolitikas apsvērumu kontekstā. Nākamajā iedaļā ir izklāstīta tās transversālā nozīme dažādās rīcībpolitikās, kas ir Savienības kompetencē.