Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko pārstrādā Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvu 2000/12/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu un Padomes 1993. gada 15. marta Direktīvu 93/6/EK par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību /* COM/2004/0486 galīgā redakcija */





LV || EIROPAS KOPIENU KOMISIJA Briselē, 2004.7.14 KOM(2004) 486 galīgais 2004/0155 (COD) 2004/0159 (COD) I sējums Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko pārstrādā Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvu 2000/12/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu un Padomes 1993. gada 15. marta Direktīvu 93/6/EK par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību (iesniegusi Komisija) {SEC(2004) 921} PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. VISPĀRĪGAS PIEZĪMES ES vienotais finanšu tirgus ir būtisks faktors Eiropas konkurētspējas veicināšanā un uzņēmumu kapitāla izmaksu samazināšanā. Finanšu pakalpojumu rīcības plānā 2004. gadam iekļauts priekšlikums direktīvai par jauniem kapitāla pietiekamības noteikumiem kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām atbilstoši Bāzeles Banku uzraudzības komitejas G-10 līmenī sasniegtajam[1]. Ar G-10 valstu Bāzeles Banku uzraudzības komitejas nolīgumu par tā saukto Bāzeles vienošanos 1998. gadā (Bāzele I) tika panākts, ka vairāk nekā 100 valstīs tika pieņemtas minimālās kapitāla prasības[2]. Tas notika aptuveni vienā laikā ar ES galveno direktīvu pieņemšanu (1989. gada 17. aprīļa Direktīva par pašu kapitālu, 1989. gada 18. decembra Direktīva 89/647/EEK par maksātspējas koeficientu, kas konsolidētas Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvā par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu). Šajās direktīvā tika izskatīti kredītiestāžu riski, kas rodas no kredītu piešķiršanas darbībām. Direktīva 93/6/EEK (1993. gada 15. marts) par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību kredītrisku un tirgus riska noteikumus attiecināja arī uz ieguldījumu sabiedrībām. 1) Nepieciešamība uzlabot prasības Eiropā. Esošie noteikumi ir devuši nozīmīgu ieguldījumu vienotā tirgus un augstu uzraudzības standartu izveidošanā. Tomēr ir konstatēti vairāki būtiski trūkumi. 1. Aptuvens kredītriska novērtējums ir cēlonis tam, ka riska novērtējums ir ļoti neprecīzs un tam nevar uzticēties. 2. Kapitāla arbitrāžas joma: jauninājumi tirgū ļauj finanšu iestādēm efektīvi maskēt neatbilstību starp iestādes pašu kapitāla sadali dažādiem riskiem un minimālajām kapitāla prasībām. 3. Netiek atzītas efektīvas riska mazināšanas metodes: esošās direktīvas nenodrošina pienācīgā līmenī riska mazināšanas metožu atzīšanu. 4. Nepilnīgs risku uzskaitījums esošajās direktīvās, nav minēts arī operacionālais risks, kuram netiek piemērots kapitāla nodrošinājums. 5. Nav noteikta prasība uzraudzības iestādēm pārbaudīt kredītiestādes faktisko riska profilu, lai pārliecinātos, ka kredītiestādes kapitāls ir pietiekams šādam riska profilam. 6. Nav noteikta prasība par uzraudzības iestāžu sadarbību: tā kā tirgū aizvien pieaug pārrobežu darījumu skaits, uzraudzības iestādēm efektīvi jāsadarbojas pārrobežu grupu uzraudzības jomā, lai atvieglotu regulatīvās sistēmas slogu. 7. Netiek sniegta pietiekoša informācija par tirgu: esošās direktīvas neveicina efektīvu tirgus disciplīnu, kas tirgus dalībniekiem sniegtu ticamu informāciju un ļautu veikt pamatotus novērtējumus. 8. Regulējošie noteikumi nav elastīgi: esošā ES sistēma nav pietiekami elastīga, lai savlaicīgi reaģētu uz straujajām izmaiņām finanšu tirgos un riska pārvaldīšanas praksē, kā arī ņemtu vērā tiesisko un uzraudzības instrumentu uzlabojumus. Kas notiks, ja pašreizējā kārtība netiks mainīta? Pastāv vienprātīgs uzskats, ka pašreizējo situāciju nav iespējams saglabāt. Saglabāsies neatbilstība starp kapitāla prasībām un riskiem, kas ierobežos uzraudzības noteikumu efektivitāti un paaugstinās riskus klientiem un finansiālajai stabilitātei. Riski, ko uzņemas atsevišķas finanšu iestādes, vēl aizvien nebūs pilnīgi aptverti. Turklāt netiks aktīvi atbalstītas vai atzītas jaunākās un efektīvākas riska pārvaldīšanas metodes, un finanšu pakalpojumu grupas, kas darbojas vairāk nekā vienā dalībvalstī arī turpmāk būs pakļautas nesamērīgam slogam, ko veido daudzslāņaini noteikumi un uzraudzības iestādes. Visbeidzot, ES arī turpmāk nespēs pienācīgi izmantot turpmākos jauninājumus, ņemot vērā to, ka ātri atjaunot ES reglamentējošos noteikumus ir sarežģīti. Tā kā ir ierosināta jaunā Bāzeles līguma īstenošana visā pasaulē, ES finanšu pakalpojumu nozare būs ievērojami neizdevīgākā situācijā nekā tās aizjūras konkurenti. 2) Direktīvas pieeja Komisijas 1998. gada Finanšu pakalpojumu rīcības plānā teikts, ka ES nepieciešami precīzi, starptautiski saskaņoti un mūsdienīgi uzraudzības standarti. Tiem samērīgi jānovērtē riska samazinājums, ko rada apstākļi, kādos noslēgti riska darījumi, jo īpaši attiecībā uz aizdevumiem patērētājiem un maziem un vidējiem uzņēmumiem. Šos noteikumus jāpiemēro kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām (līdzvērtīgi konkurences apstākļi), tomēr tiem jābūt samērīgiem un jāievēro ES finanšu iestāžu daudzveidība. 2. Apspriedes un ietekmes novērtējums a) Apspriedes ar ieinteresētajām personām Komisija veic apspriedes ar ieinteresētajām personām kopš 1999. gada novembra. Trīs apspriežu darba dokumenti tika publicēti 1999. gada 22. novembrī, 2001. gada 5. februārī un 2003. gada 1. jūlijā. Visaptverošs un strukturēts dialogs ar ieinteresētajām personām tika organizēts 2002. gada 18. novembrī. Tika publicēti apspriežu darba dokumenti par īpašiem tehniskiem jautājumiem („nekustamais īpašums un segtās obligācijas” 2003. gada 7. aprīlī; „paredzamie zaudējumi un neparedzamie zaudējumi” 2003. gada 26. novembrī; „ieguldījumu fondi” 2004. gada 3. februārī). Atsauksmju sniedzēji kopumā atbalstīja projekta galvenos mērķus. Tika atbalstīts uzlabots riska jūtīgums, kas rada lielāku finanšu stabilitāti, un tagad neatliekami nepieciešams atjaunināt noteikumus, lai reaģētu uz būtiskiem uzlabojumiem riska aprēķinu metodēs un finanšu pakalpojumu pārvaldībā un lai atspoguļotu pieaugošo regulēšanas un uzraudzības sarežģītību. Tika izteikts pārliecinošs atbalsts Komisijas uzskatam, ka ES kapitāla sistēma jāpārskata tā, lai tā būtu saskanīga ar jauno starptautisko sistēmu, taču paredzot atšķirības, ja tās ir nepieciešamas ES īpatnību dēļ. Iestādes, kuru struktūra ir mazāk sarežģīta Tiek plaši un ievērojami atbalstīta jauno noteikumu piemērošana Eiropā, piemērojot tos visām kredītiestādēm un ieguldījumu pakalpojumu sniedzējiem neatkarīgi no iestādes juridiskās būtības un sarežģītības, lai izvairītos no „otrās šķiras” iestādēm, kas varētu rasties, ja kādām no iestādēm noteikumi netiktu piemēroti. Tas atspoguļo uzskatu, ka ierosinātais regulējums ir labi izstrādāts plašai piemērošanai. Jaunās direktīvas elastīgums Pastāvīgi tiek plaši atbalstīta ierosinātā pieeja, kas nodrošina to, ka jaunais regulējums spēj reaģēt uz tirgus un uzraudzības inovācijām, lai uzturētu optimāli efektīvu un konkurētspējīgu ES finanšu pakalpojumu nozari. Ieinteresētās personas atbalsta pieeju, kas direktīvas pantos ir noteikti pastāvīgi principi un mērķi un piešķirts pilnvarojums precīzāku tehnisko noteikumu izstrādei, kas ir izklāstīti pielikumos. Pielikumu grozījumu procedūrai jānodrošina visaptverošas un efektīvas apspriedes ar ieinteresētajām personām. Ieguldījumu sabiedrības Tika ieviestas būtiskas izmaiņas, lai novērstu bažas, ko izteikuši ieguldījumu sabiedrību nozares pārstāvji par to, ka ieguldījumu sabiedrībām jāievēro tādas kapitāla prasības, ko tie uzskata par piemērotākām kredītiestādēm. Sarežģītība Daži atsauksmju sniedzēji izteica vēlmi, lai teksts būtu vienkāršāks un saturētu mazāk priekšrakstu. Komisija ir uzlabojusi teksta skaidrību un lietotājdraudzīgumu. Dokumenta uzbūve būs pievilcīga tām iestādēm, kas vēlas piemērot vienkāršus noteikumus vai pakāpeniski pāriet uz sarežģītākiem kapitāla noteikumiem. Ierosinātais jaunais regulējums satur dažādas iespējas un pieejas, kurām ir atšķirīga sarežģītības pakāpe. Kopš 1999. gada ir notikušas vairākas apspriedes par konkrētiem jautājumiem. Priekšlikumā ņemtas vērā ļoti precīzās un lietderīgās atsauksmes, ko sniegušas ieinteresētās personas, jo īpaši banku un ieguldījumu sabiedrību pārstāvji. b) Ietekmes novērtējums Tika izstrādāts plašs ietekmes novērtējums, lai noskaidrotu, vai ir nepieciešama rīcība ES līmenī, un kādas darbības ir nepieciešamas. Bāzeles komiteja ir publicējusi kvantitatīvu ietekmes pētījumu (QIS3), kurā apskatītas kredītiestādes 40 valstīs, lai novērtētu jauno Bāzeles priekšlikumu ietekmi uz banku minimālā kapitāla prasībām. Komisija palīdzēja paplašināt šo pētījumu, lai attiecinātu to uz ES valstīm, kas nav pārstāvētas Bāzelē. Galvenais secinājums ir tāds, ka jaunie noteikumi kopumā samazinās kapitāla prasības ES kredītiestādēm par aptuveni 5 %, salīdzinot ar pašreizējo līmeni. Turklāt dažādu pieeju rezultāti ir saskanīgi ar mērķiem, jo īpaši apvienojot kapitāla neitralitāti ar piemērotiem stimuliem iestādēm, kas pāriet uz sarežģītākām pieejām. Visbeidzot, mazākām iekšzemes kredītiestādēm, kas izvēlas vienkāršu pieeju, kapitāla nodrošinājums būs nedaudz samazināts; lielākām starptautiski aktīvām kredītiestādēm, kas pieņem progresīvāku pieeju, kapitāla nodrošinājums kopumā būs nemainīgs; mazākām, toties specializētām kredītiestādēm un kredītiestādēm ar sarežģītāku struktūru, kuras pieņem progresīvāku pieeju, kapitāla prasības var būt ievērojami zemākas nekā šobrīd. Jāuzsver, ka galvenais avots kapitāla prasību samazinājumam ir „mazumtirdzniecības” portfelis, kas galvenokārt sastāv no aizdevumiem maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kuru summa nepārsniedz EUR 1 miljonu, un hipotekāriem aizdevumiem dzīvesvietai. Šo kapitāla prasību samazinājumu kredītiestādēm galvenokārt panāk ar jauno operacionālā riska kapitāla nodrošinājumu. Turklāt pēc Barselonas Eiropadomes pieprasījuma Komisija pasūtīja pētījumu par sekām, ko izraisīs priekšlikuma projekts par jaunajām kapitāla prasībām kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām ES[3]. PricewaterhouseCoopers sagatavotajā gala ziņojumā ietekme ir novērtēta pozitīvi (kritika ir izteikta tikai divās jomās – attiecībā uz ieguldījumu sabiedrībām un riska kapitālu, un tā ir ņemta vērā Komisijas priekšlikumos)[4]. Galvenie secinājumi ir tādi, ka jaunā kapitāla prasību sistēma pozitīvi ietekmēs ES un ES uzraudzības iestādes. ES kredītiestāžu kapitāla prasības samazināsies par ± 5 % (EUR 90 miljardi), kas paaugstina gada peļņu par ± 10-12 miljardiem euro. Priekšlikumā nav nelabvēlīgu nosacījumu kredītiestādēm un nav pazīmju, ka jaunais režīms izraisīs apvienošanos vai saplūšanu. Lēmums par šīs direktīvas attiecināšanu uz visām kredītiestādēm neradīs neizdevīgus konkurences apstākļus ES uzņēmumiem, tāpat arī ASV lēmums par progresīvākas pieejas piemērošanu tikai 20 lielām kredītiestādēm nav nozīmīgs konkurences faktors. Īstenošanas izmaksas ES kredītiestādēm nav saistītas tikai ar Bāzeles II līgumu un daudzi no šiem ieguldījumiem (iespējams, līdz pat 80%) būtu jāveic jebkurā gadījumā, kaut arī ilgākā laika periodā. Svarīgi ir tas, ka nav paredzama negatīva ietekme uz mazo un vidējo uzņēmumu finansējuma pieejamību un izmaksām vairākumā ES dalībvalstu (procikliskais efekts ir mazāks un ne tik kaitējošs nekā pašreizējie noteikumi). Mazo un vidējo uzņēmumu bažas izraisa informācijas trūkums par Bāzeli II. Bāzeles II makroekonomiskā ietekme uz ES ekonomiku ir neliela – ir iespējams piegādāju šoks ar labvēlīgām sekām ekonomikā, samazinot kapitāla izmaksas uzņēmumiem un paaugstinot Eiropas Savienības IKP par 0,07 %. Kopumā jaunā kapitāla sistēma mazinās banku sistēmas neaizsargātību, paredzot labāku riska apzināšanu, riska pārvaldīšanas uzlabojumus, savukārt efektīvāka kapitāla sadale pozitīvi ietekmēs ES ekonomiku ilgākā laika posmā. 3. Juridiskais pamats Priekšlikumi pamatojas uz Līguma 47. panta 2. punktu, kas ir juridiskais pamats Komisijas pasākumu pieņemšanai, lai panāktu iekšējo tirgu finanšu pakalpojumu jomā. Izvēlētais instruments ir direktīva, jo tā uzskatāma par piemērotāko instrumentu uzstādīto mērķu sasniegšanai un tā groza esošās direktīvas, izskatot tos pašus tehniskos jautājumus. Tās noteikumi nepārsniedz uzstādīto mērķu sasniegšanai nepieciešamos. 4. Piezīmes par pantiem Priekšlikumos ir izmantota „pārstrādāšanas tehnika” (Iestāžu nolīgums 2002/C 77/01), kas ļauj veikt satura grozījumus esošajos tiesību aktos, nepieņemot atsevišķas direktīvas par grozījumiem. Tas mazina ES tiesību aktu sarežģītību un padara tos pieejamākus un saprotamākus. Daudzos noteikumos ir veikti grozījumi, kas nemaina saturu, lai uzlabotu direktīvu uzbūvi, formulējumus un lasāmību. A. Direktīva 2000/12/EK 4. pants. Definīcijas Direktīvas 4. pants satur atsevišķas jaunas būtisku jēdzienu definīcijas, lai izskaidrotu to nozīmi un veicinātu to labāku izpratni. 22. pants Esošais formulējums tiek grozīts, lai precizētu un noteiktu kredītiestāžu pienākumu ieviest efektīvas iekšējās riska pārvaldīšanas sistēmas. Ņemot vērā kredītiestāžu dažādību, šīs prasības nosaka samērīgi. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti V pielikumā. 56.-67. pants Šajos pantos ir neliels skaits grozījumu. Kaut arī nav paredzēts pārskatīt jēdziena „pašu kapitāls” definīciju, nepieciešami daži grozījumi, lai ņemtu vērā Bāzeles komitejas (“Madrides lēmums”) mainīto pieeju paredzamo zaudējumu jēdzienam. 68.-75. pants Kredītiestādēm pastāvīgi jāuztur piemērots pašu kapitāls un jānosaka pašu kapitāla minimālais līmenis. Noteikumi precizē to, kā šīs prasības izpildāmas, ja kredītiestāde ir grupas sastāvdaļa (pašreizējais noteikums, kas ļauj dalībvalstīm atcelt atsevišķas prasības ir saglabāts, taču tas tiek precizēts). Kapitāla prasību aprēķins ir precizēts saistībā ar to, ka pieņemta Regula (EK) Nr. 1606/2002 par starptautisko grāmatvedības standartu piemērošanu. 76.-101. pants Šie noteikumi aizstāj esošos maksātspējas koeficienta prasības kredītriskiem un ievieš divas metodes riska svērtās vērtības aprēķināšanai. Standartizētā pieeja (78.-83. pants) balstās uz esošo sistēmu, kur riska pakāpi nosaka pēc aktīvu un ārpusbilances posteņu sadales ierobežotam skaitam riska kategoriju. Riska jutīgums ir paaugstināts, palielinot riska darījumu kategoriju skaitu un riska kategoriju skaitu (79. pants). Riska pakāpe ir zemāka mazumtirdzniecības nehipotekārajiem posteņiem (75%) dzīvesvietas hipotēkām (35%). Tiek ieviesta 150 % riska pakāpe aktīviem, kas ir nokavēti vairāk par 90 dienām (100% dzīvesvietu hipotēkām). Tiek atļauta kredītreitinga aģentūru vērtējumu izmantošana („ārējie vērtējumi”) riska pakāpju noteikšanai, ja šādi reitingi ir pieejami (81.-83. pants). Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti VI pielikumā. Uz iekšējiem reitingiem balstīta pieeja (Internal Ratings Based – IRB, 84.-89. pants) ļauj kredītiestādēm izmantot pašu vērtējumus riska parametriem, kas raksturīgi dažādiem kredītrisku darījumiem. Šie parametri veido ievades datus noteiktajā aprēķinā, kas izstrādāts tā, lai nodrošinātu stabilitāti līdz 99,9 % ticamības līmenim. „Fondētā” pieeja ļauj kredītiestādēm izmantot pašu vērtējumus saistību nepildīšanas varbūtībai, citiem riska komponentiem izmantojot noteikumos paredzētās vērtības. Lietojot „uzlaboto pieeju”, kredītiestādes var izmantot pašu vērtējumus zaudējumiem saistību nepildīšanas gadījumā un riska darījumu apmēram saistību nepildīšanas gadījumā. Kredītiestādēm ir atļauts izmantot kopīgus datus riska parametru vērtību novērtējumam. Tas ļauj mazākām kredītiestādēm piemērot riska jutīgāku pieeju kapitāla prasību aprēķināšanā. Ierosinātie “roll-out” noteikumi (85. pants) IRP nodrošina kredītiestādēm elastīgu iespēju pamatotā laika periodā uzsākt fondētās vai uzlabotās IRP pieejas piemērošanu dažādām darbības jomām un riska darījumu kategorijām. „Daļēja” lietošana ir atļauta nemateriālo riska darījumu kategorijās un darbības jomās (kapitāla prasības var aprēķināt ar standartizēto pieeju, pat ja kredītiestāde izmanto IRP citām riska darījumu kategorijām). Ierosinātā ES sistēma atzīst, ka mazām kredītiestādēm prasība izveidot reitingu sistēmu atsevišķiem darījumu partneriem var būt ļoti apgrūtinoša. Tiek ierosināta pastāvīga daļēja lietošana šīm riska darījumu kategorijām pat tajos gadījumos, kad kredītiestādes riska darījumi ar šādiem darījumu partneriem ir būtiski (89. pants). Attiecīgie IRP tehniskie noteikumi sniegti VI pielikumā. 90.-93. pants Šie noteikumi vispārīgi apskata riska mazināšanas metodes un nosaka vienotu pieeju riskiem vai to ekonomiskajām sekām. Tie atzīst daudz plašāku ķīlu un galvojumu/kredītu atvasināto instrumentu nodrošinājumu klāstu nekā pašreiz. IRP fondētā pieeja sniedz no uzraudzības viedokļa piemērotu finanšu pircēju parādu un fizisko ķīlu atzīšanas līmeni. Kredītiestādēm ir pieejamas alternatīvas metodoloģijas kā izvēle starp dažādiem sarežģītības līmeņiem (vienkārša metode, kas balstās uz viegli lietojamu „riska pakāpes aizstāšanas” pieeju vai vispārējā pieeja, kas paredz no svārstīguma izrietošās korekcijas, saņemtās ķīlas vērtībai. Lai aprēķinātu no svārstīguma izrietošas korekcijas ir atļauts lietot vienkāršāku un sarežģītāku pieeju (vienkāršu „uzraudzības” pieeju, kur no svārstīguma izrietošie korekciju standarti ir norādīti tabulā, vai pret risku jūtīgāku „pašu vērtējuma” pieeju. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti VIII pielikumā. 94.-101. pants Šie panti pirmo reizi ievieš saskaņotu noteikumu kopumu sekjuritizācijas darbību un ieguldījumu kapitāla prasībām. Tas nodrošina būtiski uzlabotu kapitāla prasību sistēmu, kas atļauj kredītiestādēm izmantot finansējumu, bilances pārvaldīšanu un citas priekšrocības, ko var sniegt šādi darījumi. Tas ļaus mazākā mērā kā līdz šim uzskatīt sekjuritizāciju par kapitāla arbitrāžas instrumentu. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti VIII pielikumā. 102.-105. pants Šie noteikumi ievieš prasības kredītiestādēm attiecībā uz operacionālā riska nodrošināšanu. Ir pieejamas trīs dažādas metodoloģijas. Vienkāršākā pieeja (103. pants) balstās uz vienu ieņēmumu pamatrādītāju (pamatrādītāja pieeja – PP). Šie pieeja nodrošina kapitāla barjeru operacionālajam riskam, neprasot kredītiestādēm izstrādāt sarežģītas un dārgas informācijas sistēmas saviem riska darījumiem. Precīzāka pieeja balstās uz darbības jomām (standartizētā pieeja, 104. pants) ir jutīgāka pret risku, jo kapitāla prasības operacionālajam riskam ir atšķirīgas, atspoguļojot relatīvos riskus dažādām darbības jomām. Šī pieeja varētu būt saistoša lielam skaitam mazāku kredītiestāžu un kredītiestādēm ar mazāk sarežģītu struktūru. Sarežģītākas metodoloģijas (uzlaboto radītāju pieeja - URP, 105. pants) izveido savus operacionālā riska rādītājus ar augstākiem riska pārvaldīšanas standartiem. Paredzams, ka URP pakāpeniski pieņems lielas starptautiski aktīvas kredītiestādes un mazākas specializētās kredītiestādes, kas ir izstrādājušas uzlabotas riska uzraudzības sistēmas to galvenajiem darbības veidiem. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti X pielikumā. 106.-119. pants Neliels skaits grozījumu nodrošina saskanību starp kapitāla prasībām un lielo riska darījumu noteikumiem, jo īpaši, lai atspoguļotu kredītriska mazināšanas metožu plašāku atzīšanu. 123.-124. pants Šie panti atspoguļo Bāzeles komitejas kapitāla nolīguma otro daļu. Direktīvas 51.a pants pieprasa kredītiestādēm izveidot iekšējas riska pārvaldīšanas un novērtēšanas procedūras un „iekšējā” kapitāla summu, kādu kredītiestāde uzskata par piemērotu šo risku nodrošinājumam. Noteikta prasība kompetentajām iestādēm (124. pants) pārskatīt kredītiestāžu atbilstību dažādām juridiskām saistībām attiecībā uz organizāciju un riska kontroli un novērtēt riskus, ko uzņēmušās kredītiestādes. Uzraudzības iestādes izmanto šo novērtējumu, lai noteiktu vai attiecībā uz kontroli un kapitālu pastāv trūkumi. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti XIII pielikumā. 125.-143. pants Aizvien lielāku īpatsvaru ES gūst pārrobežu darījumi un tendence centralizēt riska pārvaldīšanu pārrobežu grupās. Tas prasa uzlabot koordinēšanu un sadarbību starp valstu uzraudzības iestādēm Eiropas Savienībā. Šī iemesla dēļ tiek nostiprināta jau esošā un vispāratzītā konsolidējošās uzraudzības iestādes loma. Saskaņā ar 136. pantu uzraudzības iestādēm tiks piešķirtas minimālas saskaņotas pilnvaras pieprasīt kredītiestādēm novērst jebkuras neatbilstības šīs direktīvas prasībām. 144. pants Dalībvalstu iestādēm tiek noteiktas minimālās prasības attiecībā uz informācijas sniegšanu, lai uzlabotu īstenošanas konverģenci un ieviestu pārredzamību. 145.-149. pants Šie noteikumi atspoguļo Bāzeles komitejas jaunā kapitāla nolīguma trešo daļu. Informācija, ko kredītiestādes sniedz tirgus dalībniekiem, veicina lielāku finansiālo stabilitāti, nodrošina vienādus konkurences apstākļus un respektē konkrētās informācijas konfidencialitāti. 147. pantā noteikta prasība, ka vairākumam kredītiestāžu informācija jāsniedz vismaz reizi gadā, paredzot, ka biežāka informācijas sniegšana varētu būt nepieciešama, ņemot vērā īpašus kritērijus. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti XII pielikumā. 150. pants Šai direktīvai jāatbilst tirgus attīstībai. Nepieciešamo elastīguma līmeni nodrošina pamatnoteikumu un tehnisko noteikumu izšķiršana (jo īpaši direktīvas pielikumos), kam varētu būt nepieciešami pielāgojumi īsā līdz vidējā laika posmā. Direktīvas 2000/12/EK tehniskajām jomām (kas ieviestas 1989. gadā) ar 150. pantu ir pievienotas jaunas, un tajā ir ierosināts, ka jaunos tehniskos pielikumus var mainīt, izmantojot līdzīgu paātrinātu procedūru. B. Direktīva 93/6/EEK par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību 2. pants. Darbības joma Direktīvas 2. pantā precizēts, kā prasības piemēro atsevišķām ieguldījumu sabiedrībām, ieguldījumu sabiedrību grupām un jauktām grupām. 3. pants. Definīcijas Šis satur atsevišķas jaunas un grozītas būtisku jēdzienu definīcijas, lai izskaidrotu to nozīmi un veicinātu to labāku izpratni. 11. pants. Tirdzniecības portfeļa kapitāls Šeit sniegta paplašināta „tirdzniecības portfeļa” definīcija, lai panāktu lielāku noteiktību attiecībā uz to, kādas kapitāla prasības piemērot, lai ierobežotu iespējamo arbitrāžu starp „bankas portfeli” un „tirdzniecības portfeli”. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti VII pielikumā. 18. un 20. pants Direktīvas 18. pants paredz kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām minimālās kapitāla prasības tirgus riskam. Jaunums ir attieksme pret pozīcijām ieguldījumu fondos un kredītu atvasinātajos instrumentos, kā arī vairāki grozījumi, kas paredzēti riska jūtīguma paaugstināšanai. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti I līdz VII pielikumā. Direktīvas 20. pants Direktīvā 2000/12 minētos kapitāla prasību noteikumus kredītriskiem un operacionālajiem riskiem attiecina uz ieguldījumu sabiedrībām. Jauni kredītriska elementi ietver attieksmi pret kredītu atvasinātajiem instrumentiem un grozītus rādītājus riska darījumu apmēram repo darījumos un vērtspapīru/preču darījumos. Attiecībā uz operacionālo risku šeit ir būtiski grozījumi, lai ņemtu vērā ieguldījumu sabiedrību nozares īpatnības; ieguldījumu sabiedrībām, kas pieskaitāmas zema, vidēja un vidēja līdz augsta riska kategorijai, ir paredzēta iespēja turpināt izmantot „ar izdevumiem pamatotas prasības”. 28. pants. Lielie riska darījumi Tiek saglabāta pašreizējā situācija, kas paredz vienādu noteikumu piemērošanu kredītiestādēm un ieguldījumu sabiedrībām, ieviešot grozījumus lieliem riska darījumiem ar tirdzniecības portfeli. Jauns elements ir grozīts rādītājs riska darījumu apmēram repo darījumos un vērtspapīru/preču darījumos. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti VI pielikumā. 33. pants. Pārskata pozīciju novērtēšana Samērīgas piesardzības nolūkā ir paredzētas augstākas prasības tirdzniecības portfeļa pozīciju novērtēšanai saistībā ar noteikumiem, kas izstrādāti tirdzniecības portfeļu pozīciju novērtēšanai katru dienu. Attiecīgie tehniskie noteikumi sniegti VII pielikumā. 22. pants Konsolidētās prasības Tiek saglabāta pašreizējā iespēja kompetentajām iestādēm atcelt konsolidēto prasību piemērošanu grupām, kas sastāv no ieguldījumu sabiedrībām, tomēr paredzot pamatotākus uzraudzības nosacījumus. 34. pants Riska pārvaldīšana un kapitāla novērtēšana Direktīvas 34. pants kredītiestāžu pienākumu ieviest efektīvas iekšējās riska pārvaldīšanas sistēmas (Direktīvas 2000/12 17. pants) attiecina uz ieguldījumu sabiedrībām. Ņemot vērā iestāžu dažādību, šīs prasības nosaka samērīgi. Tas attiecas arī uz Direktīvas 2000/12 51a. punkta prasību ieguldījumu sabiedrībām izveidot iekšējas riska pārvaldīšanas un novērtēšanas procedūras un noteikt kapitāla summu („iekšējo kapitālu”), kādu kredītiestāde uzskata par piemērotu šo risku nodrošinājumam Šie noteikumi papildina esošās riska pārvaldīšanas prasības ieguldījumu sabiedrībām, kas noteiktas Direktīvā 2004/39/EK. 37. pants Uzraudzība Šis pants ar attiecīgajām izmaiņām piemēro Direktīvas 2000/12/EK noteikumus ieguldījumu sabiedrībām. 42. pants Tāpat kā Direktīvai 2000/12, arī Direktīvai 93/6 irjāseko tirgus attīstībai. Nepieciešamo elastīguma līmeni nodrošina, atšķirot pamatnoteikumus un tehniskos noteikumus (jo īpaši direktīvas pielikumos), kuriem būs nepieciešami pielāgojumi īsā līdz vidējā laika posmā. Jānosaka, ka tehniskos pielikumus iespējams grozīt, izmantojot paātrinātu procedūru. Lai atspoguļotu nākamās svarīgās izmaiņas regulējošā praksē tuvāko gadu laikā, iekļauta pārskatīšanas klauzula attiecībā uz darījuma partnera risku. ê 2000/12/EK 2004/0155 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu ò jauns (Dokuments attiecas uz EEZ) ê 2000/12/EK (pielāgots) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 47. panta 2. punkta pirmo un trešo teikumu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[5], saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru[6], tā kā ê 2000/12/EK, 1) apsvērums (pielāgots) (1) Padomes Direktīva 73/183/EEK (1973. gada 28. jūnijs) par ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību banku un citu finanšu iestāžu iekšējo darījumu jomā[7], Padomes Pirmā direktīva 77/780/EEK (1977. gada 12. decembris) par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu[8], Padomes Direktīva 89/299/EEK (1989. gada 17. aprīlis) par kredītiestāžu pašu kapitālu[9], Padomes Otrā direktīva 89/646/EEK (1989. gada 15. decembris) par normatīvu un administratīvu aktu koordinēšanu attiecībā uz kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu[10], Padomes Direktīva 89/647/EEK (1989. gada 18. decembris) par kredītiestāžu maksātspējas koeficientu[11], Padomes Direktīva 92/30/EEK (1992. gada 6. aprīlis) par kredītiestāžu konsolidētu uzraudzību[12], Padomes Direktīva 92/121/EEK (1992. gada 21. decembris) par kredītiestāžu liela riska darījumu uzraudzību un kontroli[13] ir bieži un būtiski grozītas. Tādējādi atbilstīguma un skaidrības labad minētās direktīvas būtu jāapvieno vienā tekstā. ÖEiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīva 2000/12/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu[14] ir vairākas reizes būtiski grozīta. Tā kā tajā tiks veikti vēl citi grozījumi, to jāpārstrādā, lai direktīva būtu saprotama. Õ ê 2000/12/EK 2) apsvērums (pielāgots) Saskaņā ar Līgumu uzņēmējdarbības un pakalpojumu sniegšanas jomā ir aizliegta jebkāda diskriminācija pilsonības dēļ vai tādēļ, ka uzņēmums nav dibināts dalībvalstī, kur sniedz pakalpojumus. ê 2000/12/EK 3) apsvērums (2) Lai atvieglotu kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu, jānovērš visvairāk traucējošās atšķirības dalībvalstu likumos, kuri paredz noteikumus, kas attiecas uz šīm iestādēm. ê 2000/12/EK 4) apsvērums (pielāgots) (3) Šī direktīva ir būtiski svarīgs instruments iekšējā tirgus izveidošanai kredītiestāžu jomā, kā noteikts Vienotajā Eiropas aktā un plānots Komisijas Baltajā grāmatā, gan attiecībā uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību, gan attiecībā uz brīvību sniegt finanšu pakalpojumus. ê 2000/12/EK 5) apsvērums (pielāgots) (4) Koordinēšanas pasākumi kredītiestāžu jomā gan tādēļ, lai aizsargātu noguldījumus, gan tādēļ, lai šīm iestādēm radītu vienādus konkurences apstākļus, jāattiecina uz visām kredītiestādēm. Tomēr vajadzības gadījumā jāņem vērā objektīvās atšķirības to statūtos un mērķos, kādi tie noteikti valstu likumos. ê 2000/12/EK 6) apsvērums (pielāgots) (5) Tādēļ ir svarīgi, lai minēto pasākumu piemērojums būtu iespējami plašs un aptvertu visas iestādes, kuru uzdevums ir no plašas sabiedrības pieņemt atmaksājamus naudas līdzekļus vai nu kā noguldījumus, vai kā citādi, piemēram, pastāvīgi emitējot obligācijas un citus līdzīgus vērtspapīrus, kā arī piešķirt kredītus uz sava rēķina. Jāparedz izņēmumi attiecībā uz dažām kredītiestādēm, kam nevar piemērot šo direktīvu. Šīs direktīvas noteikumi neliedz Ö nevar aizliegt Õ piemērot valsts likumus, kas paredz īpašas papildu atļaujas, kuras kredītiestādēm ļauj veikt īpašas darbības vai īpašas operācijas. ê 2000/12/EK 7) apsvērums (pielāgots) (6) Izvēlētā pieeja ir paredzēta, Ö Tas ir pareizs risinājums,Õ lai panāktu Ö nodrošinātu Õ vienīgi būtisko saskaņošanu, kas ir nepieciešama un pietiekama, lai nodrošinātu piešķirto atļauju un uzraudzības sistēmu savstarpēju atzīšanu, dodot iespēju piešķirt vienveida atļauju, kas ir derīga visā Kopienā, un piemērot izcelsmes dalībvalsts uzraudzības principu. Prasība izstrādāt darbības programmu tādēļ būtu jāuzskata tikai par faktoru, kas ļauj kompetentajām iestādēm pieņemt lēmumus uz precīzākas informācijas pamata, izmantojot objektīvus kritērijus. Tomēr pieļaujamas atkāpes no prasībām, kas attiecas uz kredītiestāžu juridisko formu un banku nosaukumu aizsardzības Ö jomā Õ . ò jauns (7) Tā kā ierosinātā pasākuma mērķi nav iespējams sasniegt atsevišķām dalībvalstīm, toties, ņemot vērā pasākuma apjomu un sekas, to var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Komisija var pieņemt pasākumus subsidiaritātes principu, kā tas noteikts Līguma 5. pantā. Atbilstoši proporcionalitātes principam, kā tas noteikts šajā pantā, šī direktīva satur minimālās prasības šo mērķu sasniegšanai un tās noteikumi nepārsniedz uzstādīto mērķu sasniegšanai nepieciešamos. ê 2000/12/EK 8) apsvērums (pielāgots) (8) Jāizvirza vienādas finanšu prasības kredītiestādēm, lai nodrošinātu vienādus aizsardzības pasākumus noguldītājiem un godīgas konkurences apstākļus līdzīgu grupu kredītiestādēm. Pirms turpmākas koordinācijas būtu jānosaka attiecīgi struktūru koeficienti, kas ļaus Ö ļauj Õ, sadarbojoties valstu iestādēm, saskaņā ar standartmetodēm novērtēt līdzīga tipa kredītiestāžu stāvokli. Šai procedūrai būtu jāpalīdz pakāpeniski tuvināt koeficientu sistēmas, ko izveidojušas un piemēro dalībvalstis. Tomēr jānošķir koeficienti, kas paredzēti, lai nodrošinātu nevainojamu kredītiestāžu vadību, un tie, kas izveidoti ekonomiskās un monetārās politikas nolūkā. ê 2000/12/EK 9) apsvērums (pielāgots) ð jauns (9) Savstarpējas atzīšanas princips un izcelsmes dalībvalsts kontroles princips nosaka, ka dalībvalstu kompetentās iestādes nedrīkst piešķirt atļauju vai tā ir jāatsauc, ja tādi faktori kā darbības programma, atrašanās Ö darbību veikšanas Õ vieta vai faktiskā darbība skaidri rāda, ka finanšu uzņēmums izvēlējies kādas dalībvalsts tiesību sistēmu, lai izvairītos no stingrākiem standartiem, kas ir spēkā citā dalībvalstī, kuras teritorijā tas plāno veikt vai veic lielāko daļu darbības. Tādas kredītiestādes atļaujai, kas ir juridiska persona, jābūt piešķirtai dalībvalstī, kurā ir tās juridiskā adrese. Tādas kredītiestādes galvenajam birojam, kura nav juridiska persona, jābūt dalībvalstī, kurā tai ir izsniegta atļauja. Turklāt dalībvalstīm jāprasa no kredītiestādēm, lai galvenais birojs vienmēr atrastos to izcelsmes valstī un lai tas tur faktiski darbotos. ê 2000/12/EK 10) apsvērums (pielāgots) (10) Kompetentajām iestādēm nevajadzētu kādai kredītiestādei piešķirt vai saglabāt atļauju, kad starp minēto iestādi un citām fiziskām vai juridiskām personām ir tāda veida ciešas saiknes, kas liedz pienācīgi īstenot to uzraudzības uzdevumu. Jau apstiprinātām kredītiestādēm ir jāpakļaujas kompetento iestāžu prasībām arī šajā sakarā. «Ciešu saikņu» definīcija šajā direktīvā paredz obligātos kritērijus. Tas nenozīmē, ka dalībvalstis to var piemērot tikai tādiem, kas paredzēti šajā definīcijā. Tas, ka iegādāta kādas sabiedrības nozīmīga kapitāla daļa, vēl nenozīmē ciešas saiknes, ja šī iegāde veikta vienīgi kā pagaidu investīcija, kas nedod iespēju ietekmēt šīs iestādes struktūru vai finanšu politiku. ê 2000/12/EK 11) apsvērums (11) Norāde par to, ka uzraudzības iestādes pienācīgi pilda savus uzraudzības uzdevumus, attiecas uz konsolidētu uzraudzību, kas jāīsteno attiecībā uz kādu kredītiestādi, kad Kopienas tiesību akti paredz šāda veida uzraudzību. Iestādēm, no kurām tiek prasīta atļauja, jāspēj norādīt iestādes, kuras ir kompetentas īstenot šīs kredītiestādes konsolidētu uzraudzību. ê 2000/12/EK 12) apsvērums (pielāgots) Izcelsmes dalībvalsts var cita starpā noteikt stingrākus noteikumus par tiem, kādi 5. panta 1. punkta pirmajā daļā un 2. punktā, un 7., 16., 30. un 51. pantā noteikti attiecībā uz iestādēm, kam atļauju piešķir tās kompetentās iestādes. ê 2000/12/EK 13) apsvērums (pielāgots) Kopienas kredītiestāžu filiālēm paredzētās atļaujas atcelšana prasa, lai tiktu atcelts dotāciju kapitāls. ê 2000/12/EK 14) Apsvērums (pielāgots) (12) Izvēlētā pieeja, pateicoties savstarpējās atzīšanas principam, ļauj kKredītiestādēm, kam atļaujas piešķirtas izcelsmes dalībvalstīs, Ö jādod atļauja Õ visā Kopienā veikt dažas vai visas pielikumā uzskaitītās darbības, dibinot filiāles vai sniedzot pakalpojumus. Uz tādu darbību veikšanu, kas nav uzskaitītas pielikumā, attiecas tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvība sniegt pakalpojumus saskaņā ar vispārīgajiem Līguma noteikumiem. ê 2000/12/EK 15) apsvērums (pielāgots) (13) Tomēr iIr pareizi savstarpēju atzīšanu attiecināt uz pielikumā uzskaitītajām darbībām, ko veic finanšu iestādes, kuras ir kredītiestāžu meitas uzņēmumi, ja uz šādiem meitas uzņēmumiem attiecas konsolidētā uzraudzība, ko īsteno attiecībā uz to mātes uzņēmumiem, un tās ievēro noteiktus stingrus nosacījumus. ê 2000/12/EK 16) apsvērums (14) Uzņēmēja dalībvalsts no iestādēm, kam kā kredītiestādēm nav piešķirta atļauja izcelsmes dalībvalstīs, un attiecībā uz darbībām, kas nav uzskaitītas I pielikumā, sakarā ar izmantojamām tiesībām veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus drīkst prasīt, lai tiek ievēroti tās normatīvo aktu specifiskie noteikumi, ja, pirmkārt, šādi noteikumi ir saderīgi ar Kopienas tiesībām un paredzēti vispārējā labuma aizsardzībai, otrkārt, ja tādi paši noteikumi neattiecas uz šādām iestādēm vai šādām darbībām atbilstīgi izcelsmes dalībvalsts normatīvajiem aktiem. ê 2000/12/EK 17) apsvērums (15) Dalībvalstīm jāgādā, lai nekas netraucētu tāpat kā izcelsmes dalībvalstī veikt darbības, uz kurām attiecas savstarpējā atzīšana, ciktāl šīs darbības nav pretrunā noteikumiem, kas sargā vispārējo labumu uzņēmējā dalībvalstī. ê 2000/12/EK 18) apsvērums (pielāgots) Šīs direktīvas mērķis un kapitāla pārvietošanas liberalizācija, ko īsteno ar citiem Kopienas tiesību aktiem, ir savstarpēji saistīti. Jebkurā gadījumā banku pakalpojumu liberalizācijas pasākumiem jābūt saskaņotiem ar pasākumiem, kas liberalizē kapitāla pārvietošanu. ê 2000/12/EK 19) apsvērums (pielāgots) (16) Noteikumiem, kas reglamentē tādu kredītiestāžu filiāles, kuru galvenie biroji ir ārpus Kopienas, visās dalībvalstīs vajadzētu būt vienādiem. Svarīgi paredzēt, ka šie noteikumi nedrīkst būt izdevīgāki par noteikumiem, kas attiecas uz tādu iestāžu filiālēm, kuras atrodas dalībvalstīs. Būtu jāprecizē, ka Kopiena, ievērojot savstarpības principu, var slēgt ar trešām valstīm līgumus, kas nodrošina to, ka piemēro tādus noteikumus, kuri šādām filiālēm nodrošina vienādus apstākļus visā tās teritorijā. Trešās valstīs apstiprinātu kredītiestāžu filiāles nevar brīvi sniegt pakalpojumus saskaņā ar Līguma 49. panta otro daļu vai izmantot tiesības veikt uzņēmējdarbību dalībvalstīs, kas nav tās, kur šīs filiāles ir reģistrētas. Tomēr uz lūgumiem par atļaujas piešķiršanu meitas uzņēmumiem vai līdzdalības iegūšanu, ko izsaka uzņēmumi, kurus reglamentē trešu valstu likumi, attiecas procedūra, kas nodrošina līdzvērtīgu režīmu Kopienas uzņēmumiem attiecīgajās trešās valstīs. ê 2000/12/EK 20) apsvērums (pielāgots) Atļaujas, ko valstu kompetentās iestādes piešķīrušas saskaņā ar šo direktīvu, no šā brīža ir derīgas ne tikai attiecīgajā valstī, bet visā Kopienā. Pastāvošie savstarpības noteikumi tādēļ nav spēkā. Tādējādi ir vajadzīga elastīga procedūra, lai režīmu līdzvērtību varētu novērtēt Kopienas mērogā. Šīs procedūras mērķis ir nevis slēgt Kopienas finanšu tirgus, bet gan, tā kā Kopienas nolūks ir savus finanšu tirgus atstāt atvērtus pārējām pasaules valstīm, liberalizēt pasaules finanšu tirgus trešās valstīs. Šajā nolūkā šī direktīva paredz procedūru sarunām ar trešām valstīm un, kā galēju līdzekli, iespēju noteikt pasākumus, kas apturētu jaunu atļauju pieteikumu izskatīšanu vai ierobežotu jaunu atļauju piešķiršanu. ê 2000/12/EK 21) apsvērums (pielāgots) (17) Vēlams panākt Jānoslēdz savstarpējusi nolīgumusi starp Kopienu un trešām valstīm, lai ļautu praktiski īstenot konsolidētu uzraudzību tik lielā ģeogrāfiskā apgabalā, cik vien tas ir iespējams. ê 2000/12/EK 22) apsvērums (pielāgots) (18) Par kredītiestādes finanšu stabilitāti un, jo īpaši, maksātspējas uzraudzību atbild tās izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes. Uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes atbild par Ö filiāļu Õ likviditātes un monetārās politikas uzraudzību. Tirgus riska uzraudzība jāveic, cieši sadarbojoties izcelsmes un uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm. ê 2000/12/EK 23) un 24) apsvērums (pielāgots) ð jauns (19) Lai iekšējais banku tirgus vienmērīgi darbotos, ir vajadzīgas ne vien tiesību normas, bet arī dalībvalstu kompetento iestāžu cieša un regulāra sadarbība, ð kā arī regulēšanas un uzraudzības prakses konverģences būtiska uzlabošana ï . Ö Lai to panāktu, Õ individuālas kredītiestādes problēmu izskatīšanai ð un savstarpēja informācijas apmaiņa notiek Eiropas Banku uzraudzības komitejā, kas izveidota saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/5/EK[15] ï arī turpmāk vispiemērotākā ir kontaktgrupa, ko savā starpā izveidojušas banku uzraudzības iestādes. Šī grupa ir piemērota struktūra informācijas apmaiņai, kas noteikta 28. pantā. Šī savstarpējās informācijas procedūra jebkurā gadījumā neaizstāj Ö nevar aizstāt Õ 28. pantā paredzēto divpusējo sadarbību. Uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes, nNepārsniedzot savas kontroles pilnvaras, Ö uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm jābūt tiesīgām Õ gan pēc pašu iniciatīvas ārkārtējā stāvoklī, gan pēc izcelsmes dalībvalsts kompetento iestāžu iniciatīvas var turpināt pārbaudīt, vai to teritorijā esošu kredītiestāžu darbība atbilst likumiem un pareizas vadības un grāmatvedības organizācijas principiem, un pietiekamai iekšējai kontrolei. ê 2000/12/EK 25) apsvērums (20) Jāļauj savā starpā apmainīties ar informāciju kompetentajām iestādēm un iestādēm vai struktūrām, kuras saskaņā ar savu uzdevumu palīdz nostiprināt finanšu sistēmas stabilitāti. Lai saglabātu nosūtītās informācijas slepenību, šīs informācijas adresātu sarakstam jāpaliek stingri ierobežotam. ê 2000/12/EK 26) un 27) apsvērums (pielāgots) (21) Tādas darbības kā krāpšana un korporatīvi pārkāpumi pat tad, ja ir iesaistītas citas iestādes, kas nav kredītiestādes, var ietekmēt finanšu sistēmas stabilitāti, kā arī vienotību. Jāprecizē nosacījumi, saskaņā ar kuriem Ö šādos gadījumos Õ ir atļauta šāda informācijas apmaiņa. ê 2000/12/EK 28) apsvērums (pielāgots) (22) Ja ir noteikts, ka informāciju var izpaust vienīgi tad, kad to nepārprotami atļāvušas kompetentās iestādes, vajadzības gadījumā šīs iestādes Ö ir tiesīgas Õ atļauju piešķirt, ja ir ievēroti stingri nosacījumi. ê 2000/12/EK 29) apsvērums (23) Informācijas apmaiņa būtu jāatļauj arī starp kompetentajām iestādēm, no vienas puses, un centrālajām bankām un citām institūcijām, kas pilda monetārām iestādēm līdzīgas funkcijas, un vajadzības gadījumā citām valsts iestādēm, kas būtu atbildīgas par norēķinu sistēmu uzraudzīšanu, no otras puses. ê 2000/12/EK 30) apsvērums (pielāgots) (24) Nolūkā stiprināt kredītiestāžu uzraudzību un kredītiestāžu klientu aizsardzību, jāparedz, ka revidentiem ir pienākums tūlīt ziņot kompetentajām iestādēm, kad šajā direktīvā paredzētajos gadījumos viņi, pildot savu uzdevumu, konstatējisuši faktus, kas var nopietni iespaidot kādas kredītiestādes finanšu stāvokli vai vadības un grāmatvedības organizāciju. Ņemot vērā izvirzīto mērķi, vēlams, Ö Šī paša iemesla dēļ Õ lai dalībvalstīm jāparedzētu, ka šis šo pienākumu būtu jāpiemēro Ö piemēro Õ visos gadījumos, kad revidents, pildot savu uzdevumu, konstatē šādus faktus kādā uzņēmumā, kam ir ciešas saiknes ar kādu kredītiestādi. Revidentu pienākums vajadzības gadījumā darīt zināmus kompetentajām iestādēm dažus faktus un atzinumus par kādu kredītiestādi, kurus tie gūst, pildot savu uzdevumu kādā uzņēmumā ārpus finanšu jomas, pats par sevi nemaina Ö nedrīkst mainīt Õ ne šajā uzņēmumā veicamā uzdevuma būtību, ne to, kā viņiem jāveic savi uzdevumi šajā uzņēmumā. ê 2000/12/EK 31) līdz 35) apsvērums (pielāgots) Kredītiestāžu pašu kapitāla kopēji pamatstandarti ir noteicošs faktors iekšējā tirgus izveidē banku nozarē, jo pašu kapitāls kalpo tam, lai nodrošinātu kredītiestāžu darbības nepārtrauktību un aizsargātu noguldījumus. Šāda saskaņošana stiprina kredītiestāžu uzraudzību un sekmē citus koordinējošus pasākumus banku nozarē. Šādiem standartiem jāattiecas uz visām kredītiestādēm, kurām ir atļauja darbībai Kopienā. Kredītiestāžu pašu kapitāls var kalpot tam, lai līdzsvarotu zaudējumus, kam neatbilst pietiekams ienākumu apjoms. Pašu kapitāls ir arī būtisks kritērijs kompetentajām iestādēm, jo īpaši, lai novērtētu kredītiestāžu maksātspēju, kā arī citiem piesardzības mērķiem. Sakarā ar to, ka kredītiestādes vienotajā banku tirgū tieši konkurē savā starpā, definīcijām un standartiem, kas attiecas uz pašu kapitālu, jābūt vienādiem. Tāpēc kritērijus pašu kapitāla sastāva noteikšanai nevar atstāt vienīgi dalībvalstu izlemšanai. Pamatstandartu pieņemšana ir Kopienas interesēs, jo novērsīs konkurences traucējumus un stiprinās Kopienas banku sistēmu. Šajā direktīvā noteiktā definīcija paredz maksimālo posteņu skaitu un kvalifikācijas summas, atstājot katras dalībvalsts ziņā izvēli, vai izmantot visus vai dažus šādus posteņus vai apstiprināt zemāku kvalifikācijas summu. ê 2000/12/EK 36) apsvērums (pielāgots) (25) Šī direktīva precizē, Ö ka dažiem pašu kapitāla posteņiem Õ kvalifikācijas kritērijusi dažiem pašu kapitāla posteņiem Ö jāprecizē, neierobežojot iespēju Õ, un dalībvalstīm saglabā tiesības piemērot stingrākus noteikumus. ê 2000/12/EK 37) apsvērums (pielāgots) Sākotnējā stadijā kopējus pamatstandartus nosaka vispārīgi, lai ietvertu visus posteņus, kas veido pašu kapitālu dažādās dalībvalstīs. ê 2000/12/EK 38) apsvērums (26) Šī direktīva, ņemot vērā to posteņu iezīmes, kas veido pašu kapitālu, nošķir posteņus, kas veido pašu pamatkapitālu, un posteņus, kas veido pašu rezerves kapitālu. ê 2000/12/EK 39) apsvērums (27) Lai atspoguļotu faktu, ka posteņi, kas veido pašu rezerves kapitālu, atšķiras no posteņiem, kas veido pašu pamatkapitālu, pašu kapitālā iekļauto pirmo minēto posteņu summa nedrīkst pārsniegt pašu pamatkapitālu. Turklāt dažu posteņu summa iekļautajā pašu rezerves kapitālā nedrīkst pārsniegt pusi no pašu pamatkapitāla. ê 2000/12/EK 39) apsvērums (28) Lai novērstu konkurences traucējumus, valsts kredītiestādes nedrīkst iekļaut pašu kapitālā dalībvalstu vai vietējo iestāžu piešķirtās garantijas. ê 2000/12/EK 40) apsvērums (pielāgots) (29) Kādas kredītiestāžu grupas konsolidētā pašu kapitāla apmēru uzraudzības vajadzībām aprēķina Ö jāaprēķina Õ saskaņā ar šo direktīvu. ê 2000/12/EK 41) apsvērums (pielāgots) ð jauns (30) Konkrētajai grāmatvedības metodei, kas izmantojama, lai aprēķinātu pašu kapitālu, maksātspējas koeficientu ð tā atbilstību kredītiestādes riskiem ï un, lai novērtētu riska koncentrāciju, jāņem vērā noteikumi Padomes Direktīvā 86/635/EEK (1986. gada 8. decembris) par banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem[16], kurā ietverti daži pielāgojumi, kas skar Padomes Direktīvu 83/349/EEK (1983. gada 13. jūnijs), kas pamatojas uz Līguma 44. panta 2. punkta g) apakšpunktu un attiecas uz konsolidētajiem pārskatiem Ö [17] Õ ð vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 19. jūlija Regulu par starptautisko grāmatvedības standartu piemērošanu[18], attiecīgi kura no tām regulē kredītiestāžu grāmatvedību saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem ï . ê 2000/12/EK 42) līdz 47 apsvērums (pielāgots) Noteikumi par pašu kapitālu ir daļa no plašākiem starptautiskiem centieniem, lai vairākumā valstu tuvinātu spēkā esošos noteikumus par pašu kapitāla pietiekamību. Kopējā banku tirgū iestādēm citai ar citu jānonāk tiešā konkurencē, un vispārējie maksātspējas standarti minimālā koeficienta veidā novērsīs konkurences traucējumus un stiprinās Kopienas banku sistēmu. Komisija sastādīs ziņojumu un regulāri izskatīs noteikumus par pašu kapitālu, lai tos stiprinātu, tādējādi panākot lielāku vienprātību attiecībā uz pašu kapitāla kopējo definīciju. Šāda tuvināšanās ļaus uzlabot Kopienas kredītiestāžu pašu kapitāla pietiekamību. Noteikumi par maksātspējas koeficientu ir darbs, ko veica Padomdevēja komiteja banku jautājumos, kuras uzdevums ir izteikt Komisijai priekšlikumus, lai koordinētu koeficientus, kas piemērojami dalībvalstīs. Piemērota maksātspējas koeficienta noteikšanai ir svarīga nozīme kredītiestāžu uzraudzībā. Koeficients, ar ko novērtē aktīvus un ārpusbilances posteņus saskaņā ar kredītriska pakāpi, ir jo īpaši noderīgs maksātspējas kritērijs. ò jauns (31) Minimālajām kapitāla prasībām ir centrālā loma kredītiestāžu uzraudzībā un uzraudzības metožu savstarpējā atzīšanā. Šajā sakarā noteikumi par minimālajām kapitāla prasībām jāapsver kopsakarā ar citiem īpašiem instrumentiem, kas arī saskaņo kredītiestāžu uzraudzības pamata metodes. (32) Lai novērstu konkurences traucējumus un nostiprinātu banku sistēmu iekšējā tirgū, ir lietderīgi noteikt kopējas minimālās kapitāla prasības. (33) Lai nodrošinātu piemērotu maksātspēju, ir svarīgi noteikt tādas minimālās kapitāla prasības, kas aktīviem un ārpusbilances posteņiem riska pakāpi nosaka atkarībā no riska līmeņa. ê 2000/12/EK 48) līdz 51) apsvērums (pielāgots) Kopēju standartu izveidošana pašu kapitālam, vadoties no kredītriskam pakļautiem aktīviem un ārpusbilances posteņiem, ir būtisks elements saskaņošanā, kas vajadzīga, lai sasniegtu uzraudzības metožu savstarpēju atzīšanu un tādējādi banku jomā izveidotu iekšējo tirgu. Šajā sakarā noteikumi par maksātspējas koeficientu jāapsver kopsakarā ar citiem īpašiem instrumentiem, kas arī saskaņo kredītiestāžu uzraudzības pamata metodes. Kopējā banku tirgū iestādēm citai ar citu jānonāk tiešā konkurencē, un vispārējie maksātspējas standarti minimālā koeficienta veidā novērsīs konkurences traucējumus un stiprinās Kopienas banku sistēmu. Šī direktīva paredz dažādus svērumus garantijām, ko sniegušas dažādas finanšu iestādes. Komisija savukārt apņemas pārbaudīt, vai šī direktīva rada novirzes konkurencē starp kredītiestādēm un apdrošināšanas uzņēmumiem un, ņemot vērā šo pārbaudi, apsvērt, vai ir pamatoti veikt pasākumus, lai stāvokli labotu. ò jauns (34) Ir ļoti svarīgi ņemt vērā Kopienas kredītiestāžu dažādību, piedāvājot alternatīvas pieejas kredītrisku minimālo kapitāla prasību aprēķināšanai, paredzot dažādus riska jutīguma līmeņus un dažādas sarežģītības pakāpes. Paredzot iespēju lietot ārējos reitingus un kredītiestāžu pašu vērtējumu individuālo kredītrisku rādītājiem, ir panākts būtisks uzlabojums kredītrisku noteikumu riska jutīgumam un saprātīgai piesardzībai. Jāparedz piemēroti stimuli kredītiestādēm, lai tās vairāk lietotu pieejas, kas ir jūtīgākas pret risku. (35) Minimālajām kapitāla prasībām ir jābūt samērīgām ar riskiem, kam tās ir paredzētas. Prasībās īpaši jāņem vērā riska līmeņa samazinājums, ko rada liels skaits relatīvi maza apjoma riska darījumu. (36) Jāpaplašina kredītriska mazināšanas metožu atzīšana noteikumu sistēmā, kas izstrādāti, lai nodrošinātu, ka maksātspēju neapdraud to nepietiekama atzīšana. (37) Lai nodrošinātu to, ka riski un riska samazinājums, ko rada kredītiestāžu sekjuritizācijas darbības un ieguldījumi, tiek pienācīgi atspoguļoti kredītiestāžu minimālajās kapitāla prasībās, ir nepieciešams iekļaut noteikumus, kas nodrošina riska jūtīgu un piesardzīgi saprātīgu attieksmi pret šādām darbībām un ieguldījumiem. ê 2000/12/EK 52) apsvērums (pielāgots) III pielikumā paredzēti noteikumi, kas piemērojami ārpusbilances posteņiem sakarā ar kredītiestādēm noteikto pašu kapitāla normatīvu aprēķinu. Lai iekšējais tirgus netraucēti darbotos un, jo īpaši, lai nodrošinātu vienādus konkurences apstākļus, dalībvalstīm jācenšas panākt, lai to kompetentās iestādes vienveidīgi vērtētu vienošanās par savstarpējo prasījumu līgumisku dzēšanu. III pielikums atbilst banku uzraudzītāju starptautiskā līmenī veiktajam darbam attiecībā uz to, kā šīs uzraudzības iestādes atzīst savstarpējo prasījumu divpusēju dzēšanu, jo īpaši attiecībā uz iespēju aprēķināt pašu kapitāla normatīvus dažiem darījumiem, pamatojoties uz neto, nevis bruto summu, ar noteikumu, ka pastāv juridiski saistošas vienošanās, kas nodrošina to, ka kredītrisks tiek attiecināts uz neto summu. Plašākā starptautiskā līmenī pieņemti noteikumi daudzās trešās valstīs uzlabos tādu kredītiestāžu un kredītiestāžu grupu atvasinātu ārpusbiržas finanšu instrumentu uzraudzību, kuras darbojas starptautiskā līmenī un konkurē ar Kopienas kredītiestādēm. Šis uzlabojums ļaus labāk pielāgot obligāto pašu kapitāla segumu, ņemot vērā to, ka uzraudzības iestāžu atzītas vienošanās par līgumisku dzēšanu samazina varbūtēju nākotnes kredītrisku. Atvasinātu ārpusbiržas finanšu instrumentu dzēšanai, ko veic ieskaita iestāde kā galvenā darījumu otra puse, ir liela nozīme dažās dalībvalstīs. Jāatzīst šādu ieskaita norēķinu priekšrocības, ņemot vērā, ka apdomīgā kredītriska uzraudzībā samazinās kredītrisks un saistītais sistēmiskais risks. Pilnīgi jānodrošina faktiskais kredītrisks un varbūtējais nākotnes kredītrisks, ko rada dzēsti atvasinātu ārpusbiržas finanšu instrumentu līgumi, un jāgādā, lai kredītrisks, ko uzkrāj ieskaita iestāde, nepārsniegtu nodrošinājuma tirgus vērtību, lai dzēsti atvasināti ārpusbiržas finanšu instrumenti pārejas laikposmā tiktu uzraudzīti tāpat kā atvasināti biržas finanšu instrumenti. Jābūt ievērotām kompetento iestāžu prasībām attiecībā uz sākotnējo drošības depozītu un mainīgo drošības depozītu līmeni un nodrošinājuma drošības kvalitāti un līmeni. III pielikums piedāvā dalībvalstīs reģistrētām kredītiestādēm līdzīgu iespēju tam, lai kompetentās iestādes atzītu savstarpējo prasījumu divpusēju dzēšanu, un tādējādi nodrošina minētajām kredītiestādēm vienādus konkurences apstākļus. Noteikumi vienlaikus ir gan līdzsvaroti, gan atbilstīgi tam, lai turpinātu kredītiestādēm piemērot konsultatīvas uzraudzības pasākumus. Kompetentajām iestādēm dalībvalstīs būtu jānodrošina, lai palielinājumu aprēķins pamatotos uz faktiskajām, nevis uz šķietamajām nosacītajām summām. ò jauns (38) Operacionālais risks ir būtisks kredītiestāžu risks, kam nepieciešams pašu kapitāla segums. Ir ļoti svarīgi ņemt vērā Kopienas kredītiestāžu dažādību, piedāvājot alternatīvas pieejas operacionālā riska prasību aprēķināšanai, paredzot dažādus riska jūtīguma līmeņus un dažādas sarežģītības pakāpes. Jāparedz piemēroti stimuli kredītiestādēm, lai tās vairāk lietotu pieejas, kas ir jūtīgākas pret risku. Ņemot vērā jaunākos sasniegumus operacionālā riska mērīšanā un pārvaldīšanā, šie noteikumi vajadzības gadījumā pastāvīgi jāpārskata un jāatjaunina attiecībā uz maksājumiem par dažādām darbības jomām un attiecībā uz riska mazināšanas metožu atzīšanu. (39) Lai nodrošinātu piemērotu maksātspēju tādām kredītiestādēm, kas ir grupas sastāvdaļa, ir svarīgi piemērot minimālās kapitāla prasības, pamatojoties uz grupas konsolidēto finanšu situāciju. Lai nodrošinātu to, ka pašu kapitāls ir pareizi sadalīts grupā un spēj nepieciešamības gadījumā nodrošināt aizsardzību ietaupījumiem, minimālās kapitāla prasības jāpiemēro atsevišķām grupas kredītiestādēm, ja vien šis mērķis netiek efektīvi sasniegts citādi. ê 2000/12/EK 53) apsvērums (pielāgots) Minimālais rādītājs, ko paredz šī direktīva, nostiprina kredītiestāžu pašu kapitāla līmeni Kopienā. 8% līmenis tika pieņemts saskaņā ar statistikas pārskatu par 1988. gada sākumā spēkā esošajiem kapitāla normatīviem. ê 2000/12/EK 54) apsvērums (40) Jāsaskaņo būtiskie noteikumi kredītiestāžu liela riska darījumu uzraudzībai. Dalībvalstīm būtu arī turpmāk jāspēj pieņemt noteikumi, kas ir stingrāki par šajā direktīvā paredzētajiem. ê 2000/12/EK 55) apsvērums (pielāgots) (41) Kredītiestāžu riska darījumu uzraudzībai un kontrolei ir Ö jābūt Õ kredītiestāžu uzraudzības sastāvdaļai. Ö Tas ir tāpēc, ka Õ Ppārmērīga riska darījumu koncentrācija vienam klientam vai saistītu klientu grupai var radīt nepieļaujamu zaudējuma risku. Var uzskatīt, ka šāds stāvoklis apdraud kredītiestādes maksātspēju. ê 2000/12/EK 56) apsvērums (pielāgots) (42) Sakarā ar to, ka vienotā banku tirgū kredītiestādes ir iesaistītas tiešā konkurencē cita ar citu, uzraudzības prasībām visā Kopienā vajadzētu būt vienādām. Tāpēc uz kritērijiem, ko piemēro, lai noteiktu riska darījumu koncentrāciju, jāattiecina juridiski saistoši Kopienas līmeņa noteikumi, un tos nevar atstāt tikai dalībvalstu ziņā. Kopēju noteikumu pieņemšana tāpēc vislabāk atbilst Kopienas interesēm, jo tā novērsīs konkurences nosacījumu atšķirības, vienlaikus stiprinot Kopienas banku sistēmu. ê 2000/12/EK 57) apsvērums (pielāgots) ð jauns (43) Noteikumos par kredītiestāžu maksātspējas koeficientu ietilpst saraksts, kur uzskaitīti riska darījumi, kurus var uzņemties kredītiestādes. Šis saraksts tāpēc būtu jāizmanto riska darījumu definēšanai nolūkā ierobežot liela riska darījumus. Tomēr ð Kaut arī ir pareizi atvasināt riska darījumu definīciju no definīcijas, kas sniegta, lai noteiktu minimālās prasības pašu kapitālam attiecībā uz kredītriskiem,ï nav lietderīgi principiāli atsaukties uz minētajos noteikumos paredzētajiem riska svērumiem vai riska pakāpēm.Šos riska svērumus un riska apjomus izstrādāja, lai noteiktu vispārējas maksātspējas prasības, kas sedz kredītiestāžu kredītrisku. Liela riska darījumu regulēšanas mērķis ir. Ö Lai Õ ierobežotu maksimālos zaudējumus, kādi kredītiestādēm varētu rasties saistībā ar jebkuru atsevišķu klientu vai saistītu klientu grupu., Tāpēc ir lietderīgi izvēlēties apdomīgu pieeju, parasti ņemot vērā riska darījumu nominālvērtību, nevis Ö tādus noteikumus lielo risku noteikšanai, kas ņem vērā riska darījumu nominālvērtību, nepiemērojot Õ svērumus vai riska apjomus. ò jauns (44) Kaut arī būtu vēlams līdz turpmākai lielo riska darījumu noteikumu pārskatīšanai atļaut atzīt kredītriska mazināšanas efektu tāpat kā minimālajām kapitāla prasībām, lai mazinātu aprēķinu prasības, kredītriska mazināšanas noteikumi ir izstrādāti saistībā ar vispārējo diversificēto kredītrisku, ko rada riska darījumi ar lielāku skaitu darījumu partneru. Tāpēc, ja, ierobežojot lielos riska darījumus, tiek noteikta maksimālo zaudējumu robeža, kas varētu rasties saistībā ar atsevišķu klientu vai saistītu klientu grupu, šādu metožu atzīšanai nepieciešami vienlaicīgi uzraudzības aizsargājoši pasākumi. ê 2000/12/EK 58) apsvērums (pielāgots) (45) Īpaša apdomība vajadzīga gadījumos, kad kādai kredītiestādei ir riska darījums ar tās mātes uzņēmumu vai ar citiem šā mātes uzņēmuma meitas uzņēmumiem. Kredītiestāžu riska darījumu pārvaldība jāveic pilnīgi atsevišķi saskaņā ar pareizas banku pārvaldības principiem, neņemot vērā vienīgi šos principus, nevis Ö nekādus citus Õ citus apsvērumus. Šīs direktīvas noteikumi paredz, ka gGadījumos, kad tādu personu ietekme, kam tieši vai netieši ir būtiska līdzdalība kādā kredītiestādē, varētu kaitēt attiecīgās kredītiestādes pareizai un apdomīgai pārvaldībai, kompetentajām iestādēm veic Ö jāveic Õ atbilstīgi pasākumi, lai šādu stāvokli izbeigtu. Liela riska darījumu jomā jānosaka arī īpaši standarti, Ö ieskaitot stingrākus ierobežojumus, Õ kredītiestādes riska darījumiem ar savu grupu. un šādos gadījumos ir pamatoti stingrāki ierobežojumi nekā attiecībā uz citiem riska darījumiem. Stingrākus ierobežojumus Ö Šādus standartus Õ tomēr nevajag piemērot, ja mātes uzņēmums ir finanšu pārvaldītājsabiedrība vai kredītiestāde vai ja pārējie meitas uzņēmumi ir kredītiestādes, finanšu iestādes vai uzņēmumi, kas piedāvā banku palīgpakalpojumus, ar noteikumu, ka uz visiem šādiem uzņēmumiem attiecas kredītiestādes konsolidēta uzraudzība. Šādos gadījumos uzņēmumu grupas konsolidēta uzraudzība nodrošina pietiekamu uzraudzību un neprasa piemērot riska darījumam vēl stingrākus ierobežojumus. Saskaņā ar šo pieeju banku grupas arī tiks mudinātas organizēt savas struktūras tā, lai varētu veikt konsolidētu uzraudzību, kas ir vēlama, jo ir iespējama pilnīgāka uzraudzība. ò jauns (46) Kredītiestādēm jānodrošina, lai to rīcībā būtu iekšējais kapitāls, kas pēc kvantitātes, kvalitātes un sadales ir piemērots riskiem, kuriem kredītiestādes ir pakļautas vai varētu tikt pakļautas. Tāpēc kredītiestādēm jāizstrādā stratēģijas un procedūras to iekšējā kapitāla novērtēšanai un uzturēšanai. (47) Kompetentās iestādes ir atbildīgas par to, lai kredītiestādēs būtu laba darba organizācija un pietiekams pašu kapitāls, ņemot vērā riskus, kuriem kredītiestādes ir pakļautas vai varētu tikt pakļautas. (48) Lai iekšējais tirgus banku nozarē darbotos efektīvi, Eiropas Banku uzraudzības komitejai jāveicina šīs direktīvas konsekventa piemērošana un uzraudzības prakses konverģence visā Kopienā. (49) Šī iemesla dēļ un, lai nodrošinātu to, ka Kopienas kredītiestādes, kas darbojas vairākās dalībvalstīs, netiktu nesamērīgi apgrūtinātas tāpēc, ka atsevišķu dalībvalstu licencēšanas un uzraudzības iestādes turpina pildīt savus pienākumus, svarīgi ir būtiski uzlabot kompetento iestāžu sadarbību. Tāpēc jānostiprina konsolidētās uzraudzības iestādes loma. Eiropas Banku uzraudzības komitejai jāatbalsta un jāpaplašina šāda sadarbība. ê 2000/12/EK 65) apsvērums (pielāgots) (50) Kredītiestāžu konsolidētai uzraudzībai jo īpaši jābūt vērstai Ö jābūt vērstai Õ uz minēto iestāžu Ö kredītiestāžu Õ noguldītāju aizsardzību un finanšu sistēmas stabilitātes nodrošināšanu. ê 2000/12/EK 59) apsvērums (51) Lai konsolidēta uzraudzība būtu efektīva, tā jāpiemēro visām banku grupām, tostarp tām, kuru mātes uzņēmumi nav kredītiestādes. Kompetentajām iestādēm jābūt nepieciešamajiem juridiskajiem instrumentiem, lai īstenotu šādu uzraudzību. ê 2000/12/EK 60) apsvērums (pielāgots) (52) Ja ir grupas, kuru darbība ir diversificēta un kuru mātes uzņēmumi kontrolē vismaz vienu meitas uzņēmumu, kas ir kredītiestāde, kompetentajām iestādēm jāspēj noteikt šādā grupā ietilpstošas kredītiestādes finanšu stāvokli. Līdz turpmākai koordinācijai dalībvalstis var noteikt atbilstīgas konsolidācijas metodes, lai sasniegtu šīs direktīvas mērķi. Kompetentajām iestādēm jābūt vismaz līdzekļiem, lai no visiem grupas uzņēmumiem saņemtu informāciju, kas nepieciešama to funkciju veikšanai. Ja ir uzņēmumi, kas veic dažādas finanšu darbības, jāizveido sadarbība starp iestādēm, kas atbild par dažādu finanšu sektoru uzraudzību. Ö Līdz turpmākai koordinācijai dalībvalstis var noteikt atbilstīgas konsolidācijas metodes, lai sasniegtu šīs direktīvas mērķi. Õ ê 2000/12/EK 61) apsvērums (pielāgots) (53) Dalībvalstīm turklāt var Ö jābūt tiesīgām Õ atteikt vai atsaukt bankas atļauju gadījumos, kad tās uzskata, ka atsevišķas grupas struktūras ir nepiemērotas banku darbības veikšanai, jo īpaši tāpēc, ka šādas struktūras nevar efektīvi uzraudzīt. Šajā sakarā, lai nodrošinātu kredītiestāžu pienācīgu pārvaldību, kompetentajām iestādēm Ö jāpiešķir Õ ir Ö nepieciešamās Õ pilnvaras, kas minētas šīs direktīvas 7. panta 1. punkta pirmajā daļā, 7. panta 2. punktā, 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā un 16. pantā. ê 2000/12/EK 62) līdz 64) apsvērums (pielāgots) Dalībvalstis, izmantojot atbilstīgus uzraudzības paņēmienus, var ieviest arī tādu grupu uzraudzību, kurās ietilpst struktūras, uz kurām neattiecas šī direktīva. Ja šādas struktūras kļūst izplatītas, šī direktīva būtu jāpaplašina, lai aptvertu šādas struktūras. Konsolidētajā uzraudzībā jāiekļauj visas I pielikumā definētās darbības. Tāpēc konsolidētajā uzraudzībā jāiekļauj visi uzņēmumi, kas nozīmīgi iesaistīti šādās darbībās. Tas nozīmē, ka finanšu iestāžu definīcija jāpaplašina, lai tā aptvertu šādas darbības. Direktīvā 86/635/EEK un Direktīvā 83/349/EEK paredzēti konsolidācijas noteikumi, kas piemērojami konsolidētajiem pārskatiem, ko publicējušas kredītiestādes. Tāpēc ir iespējams vēl sīkāk definēt paņēmienus, kas izmantojami konsolidētajā uzraudzībā. ò jauns (54) Lai kāpinātu banku nozares iekšējā tirgus efektivitāti un Kopienas pilsoņiem nodrošinātu atbilstošu pārredzamības līmeni, nepieciešams, lai kompetentās iestādes sniegtu publisku informāciju par šīs direktīvas īstenošanas veidiem tā, lai būtu iespējams izdarīt pamatotus salīdzinājumus. (55) Lai stiprinātu tirgus disciplīnu un mudinātu kredītiestādes uzlabot to tirgus stratēģiju, riska kontroli un iekšējās vadības organizāciju, kredītiestādēm jānodrošina atbilstoša publiska informācijas sniegšana. ê 2000/12/EK 66) apsvērums (pielāgots) (56) Tādu problēmu risināšanai, kuras saistītas ar jautājumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, kā arī citas direktīvas par kredītiestāžu darbību, jo īpaši, ja to veic ciešākas koordinācijas nolūkā, vajadzīga kompetento iestāžu un Komisijas sadarbība Padomdevējā komitejā banku jautājumos. Padomdevēja komiteja banku jautājumos neliedz citas sadarbības formas to iestāžu starpā, kuras uzrauga kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu, jo īpaši sadarbību groupe de contact (kontaktgrupā), ko izveidojušas banku uzraudzības iestādes. ê 2000/12/EK 67) apsvērums (pielāgots) (57) Lai ņemtu vērā pārmaiņas banku nozarē, laiku pa laikam var būt vajadzīgi tehniski grozījumi sīki izstrādātajās normās, kas izklāstītas šajā direktīvā. Komisija, apspriedusies ar Padomdevēju komiteju banku jautājumos, nepārsniedzot izpildpilnvaras, ko tai piešķir Līgums, attiecīgi izdara vajadzīgos grozījumus. Šīs direktīvas izpildei vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību Ö [19] Õ . ò jauns (58) Lai novērstu traucējumus tirgus darbībā un nodrošinātu nepārtrauktību visiem pašu kapitāla līmeņiem, ir lietderīgi veikt īpašus pārejas pasākumus. (59) Ņemot vērā ar minimālajām kapitāla prasībām saistīto riska jūtīgumu, ir vēlams regulāri sekot tam, vai tām ir būtisks ietekme uz ekonomisko ciklu. Komisija, ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas ierosinājumus, ziņo par šiem jautājumiem Eiropas Parlamentam un Padomei. ê 2000/12/EK 68) apsvērums (pielāgots) Kredītiestādēm, kas izveidotas kā kooperatīvas sabiedrības vai fondi, šīs direktīvas 36. panta 1. punkts atļauj uzskatīt aizņēmēju solidāras saistības par pašu kapitāla posteņiem saskaņā ar 34. panta 2. punkta 7. apakšpunktu. Dānijas valdība ir izrādījusi lielu interesi par dažu tādu hipotekāro kredītiestāžu pārveidošanu par akciju sabiedrībām, kas izveidotas kā kooperatīvas sabiedrības vai fondi. Lai veicinātu šo pārveidošanu vai padarītu to iespējamu, ir vajadzīga pagaidu atkāpe, kas tām ļautu pašu kapitālā iekļaut daļu solidāro saistību. Šī pagaidu atkāpe nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt kredītiestāžu konkurenci. ê 2000/12/EK 69) līdz 71) apsvērums (69) Piemērojot 20% svērumu kredītiestāžu turētām hipotekārajām ķīlu zīmēm, var izjaukt valsts finanšu tirgu, kurā šādiem instrumentiem ir galvenā nozīme. Šajā gadījumā ir veikti pagaidu pasākumi, lai piemērotu 10% riska svērumu. Strauji attīstās parādu kapitalizācijas tirgus. Tādēļ ir vēlams, lai Komisija ar dalībvalstīm izskatītu ar aktīviem nodrošinātu vērtspapīru uzraudzību un gada laikā pēc šīs direktīvas pieņemšanas iesniegtu priekšlikumus, kas paredz pielāgot esošos likumus, lai definētu ar aktīviem nodrošinātu vērtspapīru pienācīgu uzraudzību. Līdz 2006. gada 31. decembrim kompetentās iestādes var atļaut aktīviem, ko garantē hipotēkas attiecībā uz birojiem vai daudzprofilu tirdzniecības telpām, piemērot 50 % svērumu. Īpašumam, uz ko attiecas hipotēka, jāpiemēro stingri novērtēšanas kritēriji un regulāras pārvērtēšanas noteikums, lai ņemtu vērā izmaiņas komerciālā īpašuma tirgū. Īpašniekam nekustamais īpašums jāaizņem vai jāizīrē/jāiznomā. Šo 50% svērumu nepiemēro aizņēmumiem nekustamā īpašuma attīstīšanai. (70) Lai nodrošinātu to, ka noteikumus par liela riska darījumiem piemēro saskaņoti, būtu jādod dalībvalstīm iespēja paredzēt jauno ierobežojumu piemērošanu divos posmos. Mazākām kredītiestādēm var atļaut ilgāku pārejas laikposmu, jo pārāk strauja 25% noteikuma piemērošana varētu pārāk pēkšņi samazināt to kreditēšanas darbību. (71) Turklāt norit arī kredītiestāžu sanācijas un likvidācijas nosacījumu saskaņošana. ê 2000/12/EK 72) apsvērums (pielāgots) (60) Jāsaskaņo Tiks saskaņoti arī pasākumi, kas vajadzīgi likviditātes riska uzraudzībai. ê 2000/12/EK 73) apsvērums (pielāgots) Šai direktīvai nevajadzētu ietekmēt dalībvalstu pienākumus ievērot V pielikuma B daļā dotos direktīvu ieviešanas termiņus, ò jauns (61) Šī direktīva respektē pamattiesības un ievēro principus, kas jo īpaši ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā kā Kopienas tiesību vispārīgie principi. (62) Pienākums transponēt šo direktīvu valstu tiesību aktos ir ierobežots ar tiem noteikumiem, kuros ir būtiskas izmaiņas, salīdzinot ar iepriekšējām direktīvām. Pienākumu transponēt nemainītos noteikumus paredz iepriekšējās direktīvas. (63) Šī direktīva nedrīkst kavēt dalībvalstu pienākumu izpildi attiecībā uz termiņiem direktīvas transponēšanai valstu tiesību aktos, kā to nosaka XIII pielikuma B daļa. ê 2000/12/EK IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. ò jauns SATURS I SADAĻA || PRIEKŠMETS, JOMA UN DEFINĪCIJAS II SADAĻA || NOSACĪJUMI KREDĪTIESTĀŽU DARBĪBAS SĀKŠANAI UN VEIKŠANAI III SADAĻA || NOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ TIESĪBĀM VEIKT UZŅĒMĒJDARBĪBU UN BRĪVĪBU SNIEGT PAKALPOJUMUS 1. iedaļa || Kredītiestādes 2. iedaļa || Finanšu iestādes 3. iedaļa || Tiesību veikt uzņēmējdarbību izmantojums 4. iedaļa || Brīvības sniegt pakalpojumus izmantojums 5. iedaļa || Uzņēmējas dalībvalsts kompetento iestāžu pilnvaras IV SADAĻA || ATTIECĪBAS AR TREŠĀM VALSTĪM 1. iedaļa || Paziņošana par trešo valstu uzņēmumiem un nosacījumi iekļūšanai šo valstu tirgos 2. iedaļa || Sadarbība ar trešu valstu kompetentajām iestādēm konsolidētas uzraudzības jomā V SADAĻA || PIESARDZĪGAS UZRAUDZĪBAS UN INFORMĀCIJAS SNIEGŠANAS PRINCIPI UN TEHNISKIE INSTRUMENTI 1. nodaļa || Piesardzīgas uzraudzības principi 1. iedaļa || Izcelsmes un uzņēmējas dalībvalsts kompetence 2. iedaļa || Informācijas apmaiņa un dienesta noslēpums 3. iedaļa || Par gada pārskatu un konsolidēto pārskatu juridisko pārraudzību atbildīgo personu pienākumi 4. iedaļa || Pilnvaras noteikt sodus un tiesības griezties tiesās 2. nodaļa || Piesardzīgas uzraudzības tehniskie instrumenti 1. iedaļa || Pašu kapitāls 2. iedaļa || Noteikumi pret riskiem 1. apakšiedaļa || Piemērošanas līmenis 2. apakšiedaļa || Prasību aprēķināšana 3. apakšiedaļa || Pašu kapitāla minimālais līmenis 3. iedaļa || Pašu kapitāla minimālās prasības kredītriskiem 1. apakšiedaļa || Standartizētā pieeja 2. apakšiedaļa || Uz iekšējiem reitingiem balstītā pieeja 3. apakšiedaļa || Kredītriska mazināšana 4. apakšiedaļa || Sekjuritizācija 4. iedaļa || Pašu kapitāla minimālās prasības operacionālajam riskam 5. iedaļa || Lielie riska darījumi 6. iedaļa || Būtiska līdzdalība ārpus finanšu jomas 3. nodaļa || Kredītiestādes novērtēšanas process 4. nodaļa || Kompetento iestāžu veiktā uzraudzība un informācijas sniegšana 1. iedaļa || Uzraudzība 2. iedaļa || Informācijas sniegšana, ko veic kompetentās iestādes 5. nodaļa || Kredītiestāžu veiktā informācijas sniegšana VI SADAĻA || IZPILDPILNVARAS VII SADAĻA || PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI 1. nodaļa || Pārejas noteikumi 2. nodaļa || Nobeiguma noteikumi I PIELIKUMS || Darbību saraksts, kurām ir nepieciešama savstarpēja atzīšana II PIELIKUMS || Ārpusbilances posteņu klasifikācija III PIELIKUMS || Atvasinātie instrumenti IV PIELIKUMS || Atvasināto instrumentu veidi V PIELIKUMS || Organizācijas un risku apstrādes tehniskie kritēriji VI PIELIKUMS || Standartizētā pieeja VI PIELIKUMS 1. daļa || Riska pakāpes VI PIELIKUMS 2. daļa || ĀKNI atzīšana un kredītu novērtējumu plānošana VI PIELIKUMS 3. daļa || ĀKNI kredītu novērtējumu izmantošana riska pakāpju noteikšanai VII PIELIKUMS || Uz iekšējiem reitingiem balstītā pieeja VII PIELIKUMS 1. daļa || Riska svērtā vērtība un paredzamie zaudējumi VII PIELIKUMS 2. daļa || Saistību nepildīšanas varbūtība, ZSN un termiņš VII PIELIKUMS 3. daļa || Riska darījuma vērtība VII PIELIKUMS 4. daļa || Minimālās prasības IRP VIII PIELIKUMS || Kredītriska mazināšana VIII PIELIKUMS 1. daļa || Piemērotības noteikumi VIII PIELIKUMS 2. daļa || Minimālās prasības VIII PIELIKUMS 3. daļa || Kredītriska mazināšanas efekta aprēķināšana VIII PIELIKUMS 4. daļa || Termiņa nesakritības VIII PIELIKUMS 5. daļa || Kredītriska mazināšanas kombinācijas standartizētajā pieejā VIII PIELIKUMS 6. daļa || Kredītriska mazināšanas groza metodes IX PIELIKUMS || Sekjuritizācija IX PIELIKUMS 1. daļa || Definīcijas X pielikumam IX PIELIKUMS 2. daļa || Minimālās prasības būtiska kredītriska nodošanas atzīšanai un riska svērtā vērtības un paredzamo zaudējumu summas aprēķināšanai sekjuritizācijas riska darījumos IX PIELIKUMS 3. daļa || Ārējie kredītu novērtējumi IX PIELIKUMS 4. daļa || Aprēķināšana X PIELIKUMS || Operacionālais risks X PIELIKUMS 1. daļa || Pamatrādītāja pieeja X PIELIKUMS 2. daļa || Standartizētā pieeja X PIELIKUMS 3. daļa || Uzlaboto rādītāju pieejas X PIELIKUMS 4. daļa || Dažādu metodoloģiju kombinētā izmantošana X PIELIKUMS 5. daļa || Zaudējumu veidu klasifikācija XI PIELIKUMS || Tehniskie kritēriji kompetento iestāžu veiktajai pārskatīšanai un novērtēšanai XII PIELIKUMS || Informācijas sniegšanas tehniskie kritēriji XII PIELIKUMS 1. daļa || Vispārīgie kritēriji XII PIELIKUMS 2. daļa || Vispārīgās prasības XII PIELIKUMS 3. daļa || Atbilstošās prasības īpašu instrumentu un metožu izmantošanai XIII PIELIKUMS A daļa || Atceltās direktīvas ar to secīgiem grozījumiem (uz kurām ir atsauces 158. pantā) XIII PIELIKUMS B daļa || Ieviešanas termiņi (uz kuriem ir atsauces 159. pantā) XIV PIELIKUMS || Korelācijas tabula ê 2000/12/EK (pielāgots) I SADAĻA Ö PRIEKŠMETS, JOMA UN DEFINĪCIJAS Õ UN JOMA ê 2000/12/EK 2. panta 1. un 2. punkts (pielāgots) 1. pants 1. Šī direktīva attiecas Ö paredz noteikumus Õ uz kredītiestāžu darbības sākšanai un veikšanai, Ö kā arī to uzraudzībaiÕ . Šo direktīvu piemēro visām kredītiestādēm. 2. Šīs direktīvas Ö 39. Õ pants un 52. līdz 56. pants Ö V sadaļas 4. nodaļas 1. iedaļa Õ attiecas arī uz finanšu līdzdalības sabiedrībām un jauktas darbības līdzdalības sabiedrībām, kuru galvenais birojs ir Kopienā. 3. Iestādes, kas 3. punktā Ö saskaņā ar 5. pantu Õ minētas kā tādas, uz ko pilnībā neattiecas šī direktīva, izņemot dalībvalstu centrālās bankas, 25. un 52. līdz 56. Ö 39.pantā un V sadaļas 4. nodaļas 1. iedaļā Õ pantā uzskata par finanšu iestādēm. ê 2000/12/EK 2. panta 3. punkts (pielāgots) 2. pants Šī direktīva neattiecas uz Ö šādām iestādēm Õ: – dalībvalstu centrālajām bankām, – pasta nodaļu pārvedumu daļām, – Beļģijā – „Institut de Réescompte et de Garantie - Herdiscontering- en Waarborginstituut”, – Dānijā – „Dansk Eksportfinansieringsfond”, „Danmarks Skibskreditfond” un „Dansk Landbrugs Realkreditfond”, – Vācijā - „Kreditanstalt für Wiederaufbau”, uzņēmumiem, kuri saskaņā ar „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz” ir atzīti par valsts mājokļu attīstības politikas struktūrām un faktiski neiesaistās banku darījumos, un uzņēmumiem, kuri saskaņā ar šo likumu ir atzīti par bezpeļņas mājokļu attīstības uzņēmumiem, – Grieķijā „Ελληνική Τράπεζα Βιομηχανικής Αναπτύξεως,”, (Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων” (Tamio Parakatathikon kai Danion), un „Ταχυδρομικό Ταμιευτήριο” (Tachidromiko Tamieftirio), – Spānijā - „Instituto de Crédito Oficial”, – Francijā - „Caisse des dépōts et consignations”, – Īrijā - kredītapvienībām un kooperatīvajām sabiedrībām, – Itālijā - „Cassa depositi e prestiti”, – Nīderlandē - „Netherlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV”, „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij”, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering” un „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV”, – Austrijā - uzņēmumiem, kas atzīti par valsts dzīvokļu celtniecības apvienībām un „Österreichische Kontrollbank AG”, – Portugālē - „Caixas Económicas», kas pastāvēja 1986. gada 1. janvārī, izņemot tās, kas reģistrētas kā akciju sabiedrības, un izņemot „Caixa Económica Montepio Geral”, – Somijā – „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB”, un „Kera Oy/Kera Ab”, – Zviedrijā – „Svenska Skeppshypotekskassan”, – Apvienotajā Karalistē – „National Savings Bank”, „Commonwealth Development Finance Company Ltd”, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd”, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd”, „Crown Agents for overseas governments and administrations”, „credit unions” un „municipal banks”, ê Pievienošanās akts 2003 – Latvijā – „krājaizdevu sabiedrības”, uzņēmumi, kas atbilstīgi „krājaizdevu sabiedrību likumam” atzīti par kooperatīviem uzņēmumiem, kuri sniedz finanšu pakalpojumus vienīgi saviem biedriem, – Lietuvā - „kredito unijos”, kas nav „Centrinė kredito unija”, – Ungārijā – „Magyar Fejlesztési Bank Rt.” un „Magyar Export-Import Bank Rt.”, – Polijā – „Spóldzielcze Kasy Oszczednosciowo – Kredytowe” un „Bank Gospodarstwa Krajowego”. ê Direktīva 2004/xx/EK 3.1 pants (pielāgots) 4. Komisija, saskaņā ar 60. panta 2. punktā peredzēto –procedūru, lemj par 3.punktā dotā saraksta grozījumiem. ê 2000/12/EK 2. panta 5. un 6. punkts (pielāgots) 3. pants 1. Ö Viena vai vairākas Õ kKredītiestādes, kas 1977. gada 15. decembrī darbojās vienā un tajā pašā dalībvalstī un kas šajā dienā bija pastāvīgi saistītas ar kādu galveno iestādi, kura tās uzrauga un ir reģistrēta tajā pašā dalībvalstī, var atbrīvot no prasībām, kas noteiktas Ö 7. pantā un 11. panta 1. punktā Õ 6. panta 1. punktā, 8. un 59. pantā, ja ne vēlāk par 1979. gada 15. decembri valsts tiesību akti paredzēja, ka: (a) galvenā iestāde un ar to saistītās iestādes ir solidāri atbildīgas par savām saistībām vai galvenā iestāde pilnībā garantē piederīgo iestāžu saistības, (b) galvenās iestādes un visu saistīto iestāžu maksātspēju un likviditāti uzrauga kopā, pamatojoties uz konsolidētiem pārskatiem, (c) galvenās iestādes vadība ir pilnvarota dot rīkojumus saistīto iestāžu vadībai. Kredītiestādes, kas darbojas vietējā mērogā un kas pēc 1977. gada 15. decembra kļūst par iestādi, kura ir Ö pastāvīgi Õ saistīta ar kādu galveno iestādi pirmās daļas nozīmē, var izmantot minētajā daļā paredzētās priekšrocības, ja tās ir tikai ar šo galveno iestādi saistītu iestāžu tīkla papildinājums. ê Direktīva 2004/xx/EK 3.2 pants (pielāgots) Attiecībā uz kredītiestādēm, kas nav tādas kredītiestādes, kuras izveidotas reģionos, kas nesen atgūti no jūras, vai kuras radušās, daloties vai apvienojoties iestādēm, kas ir atkarīgas no galvenās struktūras vai tai pakļautas, Komisija, saskaņā ar 60. panta 2. punktā Ö 150. pantā Õ noteikto procedūru, var noteikt papildu noteikumus otrās daļas piemērošanai, tostarp pirmajā daļā noteikto atbrīvojumu atsaukumu, ja tā atzīst, ka jaunu tādu iestāžu piesaistīšana, kurām otrajā daļā noteiktie pasākumi rada priekšrocības, var negatīvi ietekmēt konkurenci. ê 2000/12/EK 2. panta 5. un 6. punkts (pielāgots) 2. Kredītiestādei, kas, kā noteikts Ö minēta Õ 5. Ö 1. Õ punkta pirmajā daļā, arī var nepiemērot 5. Ö 9. un 10. Õ panta un arī 40. līdz 51. panta un 65. panta Ö V sadaļas 2. nodaļas 2., 3., 4., 5. un 6. iedaļas un 3. nodaļas Õ noteikumus, ja neatkarīgi no šo noteikumu piemērojuma attiecīgajai galvenajai iestādei uz šo galveno iestādi un ar to saistītajām iestādēm iepriekš minētie Ö šie Õ noteikumi attiecas kā uz vienotu veselumu. Atbrīvojuma gadījumos 13., 18., 19. pantu, 20. panta 1. līdz 6. punktu, 21. un 22. pantu Ö 16., 23., 24. un 25. pantu, 26. panta 1. līdz 3. pantu un 29. līdz 37. pantu Õ piemēro attiecīgai galvenajai iestādei un tās saistītajām iestādēm kā vienotam veselumam. ê 2000/12/EK 1. pants (pielāgots) 4. pants Definīcijas Šajā direktīvā Ö izmanto šādas definīcijas Õ: ê 2000/28/EC 1. panta 1. līdz 5. punkts (pielāgots) (1) „kredītiestāde” ir: (a) a) uzņēmums, kura uzņēmējdarbība ir noguldījumu vai citu atmaksājamu līdzekļu pieņemšana no plašas sabiedrības un kredītu piešķiršana uz sava rēķina; vai (b) b) elektroniskās naudas iestāde, kas definēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2000/46/EK (2000. gada 18. septembris) par elektroniskās naudas iestāžu darbības sākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību [20]. Konsolidētas uzraudzības piemērošanas nolūkiem par kredītiestādi uzskata kredītiestādi saskaņā ar pirmo daļu un jebkuru privātu vai valsts uzņēmumu, kas atbilst pirmās daļas definīcijai un kam atļauja piešķirta trešā valstī. Liela riska darījumu uzraudzības un kontroles piemērošanas nolūkiem par kredītiestādi uzskata kredītiestādi saskaņā ar pirmo daļu, tostarp šādas kredītiestādes filiāles trešās valstīs, un jebkuru privātu vai valsts uzņēmumu, tostarp tā filiāles, kas atbilst pirmās daļas definīcijai un kam atļauja piešķirta trešā valstī; (2) „atļauja” ir jebkādas formas dokuments, ko izdod attiecīgās iestādes un kas dod tiesības veikt kredītiestādes uzņēmējdarbību; (3) „filiāle” ir uzņēmējdarbības vieta, kas ir kredītiestādes juridiski atkarīga daļa un kur tieši veic visus vai daļu no darījumiem, kas ir raksturīgi kredītiestāžu uzņēmējdarbībai; visas darījumu vietas, ko vienā dalībvalstī izveidojusi kredītiestāde, kuras pārvaldes struktūras ir citā dalībvalstī, uzskata par vienu filiāli; (4) „kompetentas iestādes” ir valsts iestādes, kuras ar likumu vai ar noteikumiem ir pilnvarotas uzraudzīt kredītiestādes; (5) „finanšu iestāde” ir uzņēmums, kurš nav kredītiestāde un kura galvenā darbība ir līdzdalības iegāde vai viena vai vairākas no I pielikuma 2. līdz 12. punktā uzskaitītajām darbībām; ò jauns (6) „iestādes” V sadaļas 2. nodaļas 2. un 3. iedaļā ir iestādes, kas definētas [Padomes Direktīvas 96/3/EKK[21] 2. panta 3. apakšpunktā]; ê 2000/12/EK 1. panta 6. līdz 8. pants (pielāgots) (7) „izcelsmes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kur kredītiestādei ir piešķirta atļauja saskaņā ar 4. līdz 11. pantu Ö 6. līdz 9. pantu un 11. līdz 14. pantu Õ ; (8) „uzņēmēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā kredītiestādei ir filiāle vai kurā tā sniedz pakalpojumus; (9) „kontrole” ir mātes uzņēmuma un meitas uzņēmuma attiecības, kas definētas Direktīvas 83/349/EEK 1. pantā, vai līdzīgas attiecības starp kādu fizisku vai juridisku personu un uzņēmumu; ê 2002/87/EC 29. panta 1. punkta a) apakšpunkts (pielāgots) ð jauns (10) „līdzdalība” konsolidētas uzraudzības nolūkos un 34. panta 2. punkta 15. un 16. punkta Ö 57. panta 2. punkta o) un p) apakšpunkta, 71. līdz 73. panta un V sadaļas 4. nodaļas Õ nolūkos ir līdzdalība Ö Padomes Õ Direktīvas 78/660/EEK Ö [22] Õ 17. panta pirmā teikuma nozīmē, vai fakts, ka kādā uzņēmumā tieši vai netieši pieder 20 % vai vairāk balsstiesību vai kapitāla; ê 2000/12/EK 1. panta 10. līdz 13.punkts (pielāgots) (11) „būtiska līdzdalība” ir tiešs vai netiešs īpašums kādā uzņēmumā, kas ir vismaz 10 % no uzņēmuma balsstiesībām vai kapitāla vai ļauj ievērojami ietekmēt pārvaldību uzņēmumā, kurā ir šī līdzdalībaÖ ; Õ (12) „sākumkapitāls” ir kapitāls, kā tas definēts 34. panta 2. punkta 1) un 2) apakšpunktā; (12) „mātes uzņēmums” ir (a) mātes uzņēmums, kā tas definēts Direktīvas 83/349/EEK 1. un 2. pantā. (b) Liela riska darījumu konsolidētas uzraudzības un kontroles piemērošanas Ö direktīvas 71. līdz 73. panta, V sadaļas 2. nodaļas, 5. iedaļas un 4. nodaļas Õ nolūkiem tas ir mātes uzņēmums Direktīvas 83/349/EEK 1. panta 1. punkta nozīmē un katrs uzņēmums, kam pēc kompetentu iestāžu domām faktiski ir dominējoša ietekme citā uzņēmumā; (13) „ meitas uzņēmums” ir (a) meitas uzņēmums, kā tas definēts Direktīvas 83/349/EEK 1. un 2. pantā. (b) Liela riska darījumu konsolidētas uzraudzības un kontroles piemērošanas Ö direktīvas 71. līdz 73. panta, V sadaļas 2. nodaļas, 5. iedaļas un 4. nodaļas Õ nolūkiem tas ir meitas uzņēmums Direktīvas 83/349/EEK 1. panta 1. punkta nozīmē un katrs uzņēmums, attiecībā uz ko mātes uzņēmumam pēc kompetentu iestāžu domām faktiski ir dominējoša ietekme; Visi meitas uzņēmuma meitas uzņēmumi arī tiek uzskatīti par to sākotnējā mātes uzņēmuma meitas uzņēmumiem; ò jauns (14) „mātesuzņēmums, kas ir dalībvalsts kredītiestāde” ir kredītiestāde, kuras meitasuzņēmums ir kredītiestāde vai finanšu iestāde, vai kurai pieder daļas šādā iestādē, un kura pati nav meitasuzņēmums citai tajā pašā dalībvalstī reģistrētai kredītiestādei vai šajā dalībvalstī izveidotai finanšu līdzdalības sabiedrībai, un kurā nevienai citai šajā dalībvalstī licencētai kredītiestādei nepieder daļas. (15) „mātesuzņēmums, kas ir finanšu līdzdalības sabiedrība dalībvalstī” ir finanšu līdzdalības sabiedrība, kas pati nav meitasuzņēmums citai tajā pašā dalībvalstī licencētai kredītiestādei vai šajā dalībvalstī izveidotai finanšu līdzdalības sabiedrībai; (16) „mātesuzņēmums, kas ir ES kredītiestāde” ir mātesuzņēmums, kas ir kredītiestāde dalībvalstī, kas nav meitasuzņēmums citai jebkurā dalībvalstī reģistrētai kredītiestādei vai jebkurā dalībvalstī izveidotai finanšu līdzdalības sabiedrībai, un kurā nevienai citai jebkurā dalībvalstī licencētai kredītiestādei nepieder daļas; (17) „mātesuzņēmums, kas ir finanšu līdzdalības sabiedrība ES” ir finanšu līdzdalības sabiedrība, kas pati nav meitasuzņēmums jebkurā dalībvalstī licencētai kredītiestādei. ê 2000/12/EK 1. panta 14. līdz 18. punkts (pielāgots) (14) “Zone A» 14. „A zona” ir visas dalībvalstis un visas pārējās valstis, kas ir pilntiesīgas Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) locekles, un visas tās valstis, kas saskaņā ar Starptautiskā valūtas fonda (SVF) vispārējiem aizņēmuma nolīgumiem (VAN) noslēgušas īpašus aizdevuma līgumus ar SVF. Tomēr valstis, kas pārskata sava ārējā parāda atmaksājuma grafiku, piecus gadus nevar būt A zonas valstis; 15.«B zona» ir visas valstis, kas neietilpst A zonā, 16.«A zonas kredītiestādes» ir visas kredītiestādes, kam saskaņā ar 4. pantu piešķirtas atļaujas dalībvalstīs, tostarp šo kredītiestāžu filiāles trešās valstīs, un visi privātie vai valsts uzņēmumi, uz ko attiecas definīcija 1. punkta pirmajā daļā un kam atļaujas piešķirtas pārējās A zonas valstīs, tostarp šo uzņēmumu filiāles; 17.«B zonas kredītiestādes» ir visi privātie vai valsts uzņēmumi, kam atļaujas piešķirtas ārpus A zonas, uz kuriem attiecas definīcija 1. punkta pirmajā daļā, tostarp šo uzņēmumu filiāles, kas atrodas Kopienā; 18.«ārpusbanku sektors» ir visi aizdevuma ņēmēji, kas nav 16. un 17. punktā definētās kredītiestādes, centrālās bankas un dalībvalstu valdības, reģionālās un vietējās varas iestādes, Eiropas Kopienas, Eiropas Investīciju banka (EIB) un daudzpusējas attīstības bankas, kas definētas 19. punktā; ê 2004/69/EC 1. pants (pielāgots) 19. „daudzpusējas attīstības bankas” ir Starptautiskā rekonstrukcijas un attīstības banka, Starptautiskā finanšu sabiedrība, Amerikas Attīstības banka, Āzijas Attīstības banka, Āfrikas Attīstības banka, Eiropas Padomes Rekonstrukcijas fonds, Ziemeļvalstu Investīciju banka un Karību jūras baseina valstu Attīstības banka, Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka, Eiropas Investīciju fonds un Ziemeļu un Dienvidu Amerikas Ieguldījumu sabiedrība; ê 2000/12/EK 1.panta 20. punkts 20.««pilna riska», «vidēja riska», «par vidējo zemāka riska» un «zema riska» ārpusbilances posteņi» ir posteņi, kas aprakstīti 43. panta 2. punktā un uzskaitīti II pielikumā; ò jauns (18) „valsts iestādes” ir nekomerciālas valsts iestādes, kas ir pakļautas centrālām valdībām, reģionu pašvaldībām vai vietējām iestādēm, vai iestādēm, kas pēc kompetento iestāžu atzinuma pilda tādus pašus uzdevumus kā reģionālās un vietējās iestādes; ê 2002/87/EC 29. panta 1. punkta b) apakšpunkts (pielāgots) (19) „finanšu līdzdalības sabiedrība” ir finanšu iestāde, kuras meitasuzņēmumi ir vienīgi vai galvenokārt kredītiestādes vai finanšu iestādes, no kurām vismaz viena ir kredītiestāde, un kura nav jaukta finanšu kontrolakciju sabiedrība atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2002/87/EK (2002. gada 16. decembris) par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos[23]; (20) „jauktas darbības līdzdalības sabiedrība” ir mātesuzņēmums, kas nav finanšu līdzdalības sabiedrība, kredītiestāde vai jaukta finanšu kontrolakciju sabiedrība Direktīvas 2002/87/EK nozīmē, starp kuras meitasuzņēmumiem ir vismaz viena kredītiestāde; ê 2000/12/EK 1. panta 23. punkts (pielāgots) (21) „banku pakalpojumu palīguzņēmums” ir uzņēmums, kura galveno darbību veido nekustamā īpašuma pārvaldīšana vai vadīšana, datu apstrādes pakalpojumu vadība vai jebkāda cita līdzīga darbība, kas papildina vienas vai vairāku kredītiestāžu galveno darbību; ò jauns (22) „operacionālais risks” ir zaudējumu risks, ko rada nepiemērotas vai kļūdainas iekšējās procedūras, cilvēki vai sistēmas vai arī ārēji notikumi, tas ietver arī tiesisku risku; ê 2000/12/EK 1. panta 24. punkts (pielāgots) „riska darījumi” 48., 49. un 50. panta piemērošanas nolūkiem ir 43. pantā un II un IV pielikumā, kā arī V sadaļas 2. nodaļas 2. un 3. iedaļā minētie aktīvi un ārpusbilances posteņi, nepiemērojot tur noteiktos riska svērumus vai riska apjomus; IV pielikumā minēto risku jāaprēķina saskaņā ar kādu no III pielikumā izklāstītajām metodēm, nepiemērojot svērumus otras darījuma puses riskam; riska darījuma definīciju ar kompetento iestāžu piekrišanu var neattiecināt uz visiem elementiem, ko pilnībā sedz pašu kapitāls, ar noteikumu, ka šādu pašu kapitālu neiekļauj maksātspējas koeficienta vai citu Kopienas tiesību aktos noteiktu uzraudzības koeficientu aprēķinā; – darījumos ar ārzemju valūtu riska darījumi, ko veic parastajā norēķinu kārtībā 48 stundās pēc maksājuma, vai ; – vērtspapīru pirkšanas vai pārdošanas darījumos riska darījumi, ko veic parastajā norēķinu kārtībā piecās darba dienās pēc maksājuma vai vērtspapīru piegādes, atkarībā no tā, kura no šīm darbībām notiek pirmā; ò jauns (23) „centrālās bankas” ietver arī Eiropas Centrālo banku, ja vien nav norādīts citādi; (24) „pasliktināšanās risks” ir risks, ka debitora parāds var samazināties par naudas kredītu vai nenaudas veidā piešķirto kredītu debitoram; (25) „saistību nepildīšanas varbūtība” ir varbūtība, ka darījuma partneris nepildīs savas saistības gada laikā; (26) „zaudējumi” ir ekonomiski zaudējumi, ieskaitot reālā diskonta efektu, un reālās tiešās un netiešās izmaksas, kas saistītas ar atgūstāmo instrumentu; (27) „zaudējumi, kas var rasties saistību nepildīšanas gadījumā” ir riska darījuma zaudējumu attiecība pret nenokārtajām saistībām uz brīdi, kad pārtraukta saistību izpilde; (28) „pārrēķināšanas koeficients” ir koeficients, kuru piemēro piešķirtai, bet pagaidām neizmantotai kredītai daļai. Šis koeficients nosaka paredzamo neizmantotā kredīta daļu, kas tiks izsniegta un neatmaksāta saistību nepildīšanas brīdī; (29) „paredzamie zaudējumi (PZ)” ir attiecība starp summu, kuras zaudējums riska darījumā ir paredzams gadījumā, ja darījuma partneris nepilda savas saistības, vai gadījumā, ja pasliktināšanās pārsniedz vienu gadu, un nenokārtotā parāda summu saistību nepildīšanas brīdī; (30) „kredītriska mazināšana” ir metode, ko kredītiestāde izmanto, lai mazinātu kredītrisku, kas saistīts ar riska darījumu vai riska darījumiem, kuros ir iesaistīta kredītiestāde; (31) „fondētā kredīta aizsardzība” ir kredītriska mazināšanas metode, kur kredītiestādes riska darījuma kredītriska samazinājums tiek panākts ar kredītiestādes tiesībām gadījumā, ja darījuma partneris nepilda savas saistības vai darījumu partneri skar citi kredīta notikumi, likvidēt, panākt nodošanu un vai atsavināšanu, vai paturēt noteiktus aktīvus, vai samazināt riska darījuma summu par summu, vai aizstāt to ar šādu summu, kas ir starpība starp riska darījuma summu un summu prasībai pret kredītiestādi; (32) „nefondētā kredīta aizsardzība” ir riska mazināšanas metode, kur kredītiestādes riska darījuma kredītriska samazinājums tiek panākts, trešajai personai uzņemoties nomaksāt summu aizņēmēja saistību nepildīšanas gadījumā vai citos norādītos gadījumos; (33) „repo darījums” ir jebkurš darījums, ko regulē līgums, kas saskaņā ar [Direktīvas 93/6/EEK 3. panta m) apakšpunktu] ir definēts kā „atpirkuma līgums” vai „atpakaļpirkuma līgums”. (34) „vērtspapīru vai preču aizdevumi vai aizņēmumi” ir jebkurš darījums, kas saskaņā ar [Direktīvas 93/6/EEK 3. panta n) apakšpunktu] ir definēts kā „vērtspapīru vai preču aizdevums” vai „vērtspapīru vai preču aizņēmums”; (35) „naudai pielīdzināmais instruments” ir aizdevējas kredītiestādes izdots depozīta sertifikāts vai līdzīgs instruments; (36) „sekjuritizācija” ir darījums vai shēma, kurā ar riska darījumu vai ar riska darījumu portfeli saistītas risks tiek sadalīts atsevišķos laidienos, kuriem ir šādas īpatnības: (a) darījuma vai shēmas maksājumi ir atkarīgi no riska darījuma vai riska darījumu portfeļa saistību izpildes; (b) laidienu iedalījums nosaka zaudējumu sadali darījuma vai shēmas termiņa laikā; (37) „tradicionāla sekjuritizācija” ir sekjuritizācija, kas ietver sekjuritizācijai pakļauto riska darījumu ekonomisku nodošanu speciālā mērķa uzņēmumam, kas paredzēts sekjuritizācijas nolūkiem un emitē vērtspapīrus. To veic, pārņemot no iniciatora īpašuma tiesības uz sekjuritizācijai pakļautajiem riska darījumiem vai ar pakārtotu dalību. Emitētie vērstpapīri neuzliek saistības iniciatora kredītiestādei; (38) „sintētiskā sekjuritizācija” ir sekjuritizācija, kurā laidieniem izmanto kredītu atvasinātos instrumentus vai galvojumus, un riska darījumu portfelis netiek svītrots no iniciatora kredītiestādes bilances; (39) „laidiens” ir ar līgumu noteikts kredītriska segments, kas saistīts ar riska darījumu vai vairākiem riska darījumiem, kur pozīcija šajā segmentā satur lielāku kredīta zaudējumu risku nekā pozīcija ar tādu pašu summu citos segmentos, neņemot vērā kredīta aizsardzību, ko nodrošina trešās personas pozīciju turētājiem šajā segmentā vai citos segmentos; (40) „sekjuritizācijas pozīcija” ir riska darījums ar sekjuritizāciju; (41) „iniciators” ir: (a) juridiska persona, kas pati vai ar saistītu juridisku personu starpniecību, tieši vai netieši, ir saistīta ar sākotnējo līgumu, kas uzliek saistības vai potenciālas saistības debitoram vai potenciālajam debitoram un kas kļūst par sekjuritizācijas riska darījumu; (b) juridiska persona, kas iegādājas trešās personas riska darījumus, atspoguļo tos savā bilancē un pēc tam veic to sekjuritizāciju; (42) „sponsors” ir kredītiestāde, kas nav iniciatora kredītiestāde un kas izveido un pārvalda ar aktīviem segtu īstermiņa parāda vērtspapīru programmu vai citu sekjuritizācijas shēmu vai citādu sekjuritizācijas shēmu, kur riska darījumi tiek iepirkti no trešām juridiskām personām; (43) „kredīta kvalitatātes uzlabošana” ir līguma noteikumi, ar kuriem uzlabo sekjuritizācijas pozīcijas kredīta kvalitāti, salīdzinājumā ar stāvokli, kāds būtu bijis, ja šādi uzlabojumi netiktu veikti, ieskaitot arī tādus uzlabojumus, ko nodrošina sekjuritizācijas jaunāki laidieni vai cita veida kredīta aizsardzība; (44) „sekjuritizācijas speciālā mērķa uzņēmums (SJP)” ir trasta sabiedrība vai cita juridiska persona, kas nav kredītiestāde un ir izveidota, lai veiktu sekjuritizāciju vai vairākus sekjuritizācijas darījumus; tās darbība ir ierobežota ar šim mērķim piemērotajiem pasākumiem, tās struktūra nodrošina SJP saistību nodalīšanu no iniciatora kredītiestādes saistībām; tās daļu turētājiem ir tiesības ieķīlāt vai mainīt šīs daļas bez ierobežojumiem; ê 2000/12/EK 1. panta 25. līdz 27. pants (pielāgots) (45) „saistītu klientu grupa” ir: (a) divas vai vairāk fiziskas vai juridiskas personas, kas - ja vien nav norādīts citādi - rada vienu risku, jo viena no tām tieši vai netieši kontrolē otru personu vai pārējās personas; vai (b) divas vai vairāk fiziskas vai juridiskas personas, kuras cita citu nekontrolē, kā noteikts pirmajā ievilkumā, bet kuras ir uzskatāmas par tādām, kas veido vienu risku, jo tās ir savstarpēji saistītas tā, ka gadījumā, ja vienai no tām rastos finansiālas grūtības, otrai vai visām pārējām varētu būt grūtības, veicot atmaksājumu; (46) „ciešas saiknes” ir stāvoklis, kad divas vai vairāk fiziskas vai juridiskas personas saista ir saistītas Ö kādā no šādiem veidiem Õ: (a) līdzdalība, kas ir tiešs vai pārvaldībā nodots īpašums, ko veido vismaz 20% no uzņēmuma balsstiesībām vai kapitāla; vai; (b) kontrole, kas ir saistība starp mātes uzņēmumu un meitas uzņēmumu, kā tā definēta Direktīvas 83/349/EEK 1. panta 1. un 2. punktā, vai līdzīga saistība starp fizisku vai juridisku personu un kādu uzņēmumu; meitas uzņēmumu meitas uzņēmumus uzskata par galvenā mātes uzņēmuma meitas uzņēmumiem.; (c) Uzskata, ka ciešas saiknes ir arī stāvoklis, kad divām vai vairāk fiziskām vai juridiskām personām Ö Apstāklis, ka abas vai visas personas ir pastāvīgi saistītas Õ ar vienu un to pašu Ö trešo Õ personu ilgstoši ir kontroles saistība; (47) „atzītas biržas” ir kompetento iestāžu atzītas biržas, Ö kas atbilst šādiem nosacījumiem: Õ (a) Ö tās Õ darbojas regulāri; (b) Ö tām ir Õ pēc noteikumiem, ko paredzējušas vai apstiprinājušas biržas izcelsmes valsts attiecīgās iestādes, kas definē Ö definējot Õ biržas darbības nosacījumus, nosacījumus, pēc kuriem var piekļūt biržai, kā arī līgumiem izvirzītus nosacījumus, kuru izpilde dod tiesības reāli slēgt darījumus par šiem līgumiem; (c) Ö tām Õ ir ieskaita sistēma, kas paredz, ka saskaņā ar kuru uz IV pielikumā uzskaitītajiem līgumiem attiecas normatīvi dienas drošības depozītu jomā, kas Ö pēc kompetento iestāžu uzskata Õ nodrošina Ö pienācīgu Õ aizsardzību, kuru par pienācīgu uzskata kompetentās iestādes. ê 2000/12/EK 3. pants (pielāgots) 5. pants Aizliegums uzņēmumiem, kas nav kredītiestādes, no plašas sabiedrības pieņemt noguldījumus un citus atmaksājamus līdzekļus Personām vai uzņēmumiem, kas nav kredītiestādes, dalībvalstis liedz pieņemt noguldījumus vai citus atmaksājamus līdzekļus no plašas sabiedrības. Ö Pirmo teikumu Õ Šo aizliegumu nepiemēro noguldījumu vai citu atmaksājamu līdzekļu pieņemšanai, ko veic dalībvalstis vai dalībvalstu reģionālās vai vietējās varas iestādes, vai starptautiskās publiskās organizācijas, kurās viena vai vairākas dalībvalstis ir locekles, vai gadījumiem, kas nepārprotami paredzēti valsts vai Kopienas tiesību aktos, ja uz minēto darbību attiecas noteikumi un kontrole, kas paredz noguldītāju un ieguldītāju aizsardzību un ko piemēro šādos gadījumos. ê 2000/12/EK II SADAĻA NOSACĪJUMI KREDĪTIESTĀŽU DARBĪBAS SĀKŠANAI UN VEIKŠANAI ê 2000/12/EK 4. pants (pielāgots) è1 Direktīva 2004/xx/EK 3. pants 6. pants Atļauju izsniegšana Dalībvalstis paredz, ka kredītiestādēm jāsaņem atļauja pirms uzņēmējdarbības sākšanas. Ö Neskarot 7. līdz 9. pantu, 11. un 12. pantu, Õ Ttās, ievērojot 5. līdz 9. pantu, paredz šādu atļauju piešķiršanas nosacījumus un paziņo tos è1 Komisijai ç . ê 2000/12/EK 8. pants (pielāgots) 7. pants Darbības programma un organizatoriskā uzbūve Dalībvalstis prasa, lai kopā ar atļaujas pieteikumu būtu darbības programma, kurā cita starpā izklāstīti paredzētās uzņēmējdarbības veidi un attiecīgās iestādes organizatoriskā struktūra. ê 2000/12/EK 9. pants (pielāgots) 8. pants Ekonomiskās vajadzības Dalībvalstis nedrīkst prasīt, lai atļaujas pieteikumus izskatītu saskaņā ar tirgus ekonomiskajām vajadzībām. ê 2000/12/EK5. panta 1. punkts (pielāgots) 9. pants Sākumkapitāls 1. Neierobežojot citus valsts tiesību aktos paredzētus vispārējus nosacījumus, kompetentās iestādes nepiešķir atļauju, ja kredītiestādei nav atsevišķa pašu kapitāla vai kad sākumkapitāls nesasniedz 5 miljonus Ö euro Õ eiro. ê 2000/12/EK 1. panta 11. punkts (pielāgots) „Sākumkapitālu” ir Ö veido Õ kapitāls Ö un rezerves, kā noteikts Õ, kā tas definēts 34. panta 2. punkta 1) un 2) apakšpunktā Ö 57. panta a) un b) punktā Õ . ê 2000/12/EK 5. panta 1. un 2.punkts (pielāgots) Dalībvalstis var paredzēt, ka kredītiestādes, kuras neatbilst nosacījumam par atsevišķu pašu kapitālu un kuras pastāvēja 1979. gada 15. decembrī, var turpināt savu uzņēmējdarbību. Tās var atbrīvot šādas kredītiestādes no pienākuma pildīt 6. Ö 11. Õ panta 1. punkta pirmās daļas prasību. 2. Dalībvalstīm tomēr ir iespēja piešķirt Ö var, ievērojot turpmāk minētos nosacījumus, piešķirt Õ atļauju īpašu kategoriju kredītiestādēm, kuru sākumkapitāls ir mazāks par 1. punktā noteikto. Šādos gadījumos: (a) sākumkapitāls nedrīkst būt mazāks par 1 miljonu Ö euro Õ eiro; (b) attiecīgajām dalībvalstīm jādara zināmi Komisijai savi argumenti, Ö kāpēc tās izmanto šo iespēju Õ šajā punktā noteiktās iespējas izmantošanai, (c) publicējot 11. pantā minēto sarakstu, Ö Sarakstā, kas minēts 14. pantā Õ attiecīgi atzīmē Ö jāatzīmē Õ visas kredītiestādes, kurām nav 1. punktā noteiktā kapitāla minimuma. ê 2000/12/EK 5. panta 3. līdz 7. punkts (pielāgots) 10. pants 1. Kredītiestādes pašu kapitāls nedrīkst būt mazāks par sākumkapitāla apjomu, kāds atļaujas piešķiršanai noteikts Ö saskaņā ar 9. pantu Õ 1. un 2. punktā. 2. Dalībvalstis var paredzēt, ka kredītiestādes, kuras pastāvēja 1993. gada 1. janvārī un kuru pašu kapitāls nesasniedz līmeni, kāds attiecībā uz sākumkapitālu noteikts Ö saskaņā ar 9. pantu Õ 1. un 2. punktā, drīkst turpināt darbību. Šajā gadījumā pašu kapitāls nedrīkst būt mazāks par maksimālo apjomu, kāds sasniegts no 1989. gada 22. decembra. 3. Ja kādas kredītiestādes, uz kuru attiecas Ö 2. Õ 4. punkts, vadību pārņem cita fiziska vai juridiska persona, Ö kredītiestādes Õ pašu kapitālam jābūt vismaz tādā līmenī, kāds attiecībā uz sākumkapitālu noteikts Ö saskaņā ar 9. pantu Õ 1. un 2. punktā. 4. Tomēr īpašos apstākļos un ar kompetento iestāžu piekrišanu, divu vai vairāku kredītiestāžu, uz kurām attiecas 4. Ö 2. Õ punkts, saplūšanas gadījumā iznākuma iestādes Ö kredītiestādes Õ pašu kapitāls nedrīkst samazināties tā, ka tas nesasniedz attiecīgo iestāžu Ö kredītiestāžu Õ kopējo pašu kapitālu saplūšanas laikā, kamēr nav sasniegti attiecīgi līmeņi, Ö kas noteikti 9. pantāÕ saskaņā ar 1. un 2. pantu. 5. Tomēr, ja Ö 1., 2. un 4. Õ 3., 4. un 6. punktā minētajos gadījumos pašu kapitāls samazinās, kompetentās iestādes var, ja apstākļi to attaisno, dot iestādēm Ö kredītiestādēm Õ ierobežotu laiku, lai labotu stāvokli vai izbeigtu darbību. ê 2000/12/EK 6. pants (pielāgots) 11. pants Kredītiestāžu pārvaldes struktūra un galvenā biroja atrašanās vieta 1. Kompetentās iestādes piešķir kredītiestādei atļauju vienīgi tad, ja kredītiestādes uzņēmējdarbību faktiski pārvalda vismaz divas personas. Ö Tās Õ Turklāt attiecīgās iestādes nepiešķir atļauju, ja šīm personām nav vajadzīgās reputācijas vai pietiekamas pieredzes šādu uzdevumu veikšanai. 2. Visas dalībvalstis prasa, lai: (a) visām ieguldījumu sabiedrībām, kas ir juridiskas personas un kam saskaņā ar likumu ir juridiskā adrese, galvenais birojs atrastos tajā pašā dalībvalstī, kur atrodas tās juridiskā adrese; (b) visām citām kredītiestādēm galvenie biroji atrastos dalībvalstī, kura ir izdevusi atļauju un kurā tās faktiski darbojas. ê 2000/12/EK 7. pants (pielāgots) 12. pants Akcionāri un dalībnieki 1. Kompetentās iestādes nepiešķir atļauju sākt kredītiestādes darbību, Ö ja vien Õ iekams nav informētas par tiešu vai netiešu akcionāru vai dalībnieku identitāti, fiziskām vai juridiskām personām, kurām ir būtiska līdzdalība