EIROPAS KOMISIJA Briselē, 30.11.2020 COM(2020) 777 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI, Ceļā uz klimatneitrālu Eiropu līdz 2050. gadam: pirmie soļi





2020. gada ES klimatrīcības progresa ziņojums

{SWD(2020) 298 final}



“Mēs neapšaubāmi esam progresējuši, taču nevaram gulēt uz lauriem. Centieni ir jāpastiprina visās ekonomikas nozarēs. Zaļo pārkārtošanos virzīs Eiropas zaļā kursa rīcībpolitikas, kuras ļaus straujāk samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas, tiecoties līdz 2030. gadam panākt 55 % samazinājumu salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. Pārkārtošanās ir iespējama, ja pildīsim savas saistības un izmantosim atveseļošanas pasākumu pavērtās izdevības dot ekonomikai impulsu kļūt zaļākai un noturīgākai un veidot veselīgu un ilgtspējīgu nākotni visiem.” Priekšsēdētājas izpildvietnieks Eiropas zaļā kursa jautājumos Franss Timmermanss 1.ES STARPTAUTISKO SAISTĪBU IZPILDE 2019. gadā siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas samazinājās par 3,7 %, savukārt ES ekonomika turpināja augt Kā liecina aptuvenais SEG inventarizācijas pārskats I , 2019. gadā ES-27 II siltumnīcefekta gāzu emisijas (tostarp starptautiskās aviācijas radītās) bija samazinājušās par 24 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. Pieskaitot zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā radītās emisijas un piesaistījumus, neto emisiju samazinājums ir 25 % III . Tas nozīmē, ka ES turpina sekmīgi virzīties uz to, lai sasniegtu savu mērķrādītāju, kas noteikts saskaņā ar ANO Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām, proti, līdz 2020. gadam SEG emisijas samazināt par 20 % IV . 2019. gadā emisijas samazinājās par 3,7 % salīdzinājumā ar 2018. gadu. Tādējādi tika sasniegts zemākais SEG emisiju līmenis ES kopš 1990. gada. Laikā no 1990. līdz 2019. gadam ES kopējais IKP pieauga par aptuveni 60 %. Ekonomikas SEG emisiju intensitāte, ko definē kā emisiju attiecību pret IKP V , samazinājās līdz 282 g CO2 ekv. / EUR2015, kas ir mazāk nekā puse no 1990. gada līmeņa. 1. attēls. Kopējās ES-27 SEG emisijas (ieskaitot starptautisko aviāciju) un piesaistījumi 1990.–2019. gadā, pašreizējais 2030. gada mērķrādītājs un tā ierosinātā paaugstināšana, prognozētās emisijas 2020.–2050. gadā ar pašreizējiem (“bāzlīnijas scenārijs”) un papildu pasākumiem, kas nepieciešami, lai līdz 2050. gadam sasniegtu klimatneitralitāti (“neto nulles emisijas”) VI Paredzams, ka Covid-19 krīze 2020. gadā izraisīs vēl nebijušu emisiju sarukumu. IEA VII lēš, ka 2020. gadā CO2 emisijas pasaulē samazināsies par 8 %. Oglekļa monitors, ko vada starptautisks pētniecības konsorcijs, lēš, ka ES-27 emisijas 2020. gada pirmajā pusē saruka par 11 % salīdzinājumā ar to pašu periodu iepriekšējā gadā VIII . Tomēr, ja vien rīcībpolitika nestimulēs pasākumus, kas vērsti uz zaļo pārkārtošanos, tad, kā pieredzēts iepriekš, strauja ekonomikas atveseļošanās var izraisīt spēcīgu un strauju emisiju pieaugumu. Pirmie ticamie dati par Covid-19 ietekmi uz ES emisijām būs pieejami nākamā gada ziņojumā. Pat pirms pandēmijas stacionāro iekārtu radītās emisijas visās valstīs, uz kurām attiecas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ES ETS), 2018./2019. gadā pārliecinoši samazinājās par 9,1 %. Emisijas, ko ETS neaptver (piemēram, ETS neaptverto industriju, transporta, ēku, lauksaimniecības un atkritumu apsaimniekošanas sektora emisijas), 2018./2019. gadā palika nemainīgas. Gadu pirms tam bija vērojams neliels sarukums, tomēr kopumā emisijas šajā ekonomikas sektoru grupā vairāku gadu garumā ir bijušas stabilas. Saskaņā ar provizorisko uzskaiti, ko veic Kioto protokola satvarā, 2013.–2017. gada periodā novērotā tendence samazināties neto kredītiem no zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības (ZIZIMM) 2018. gadā stabilizējās. 2019. gadā starptautiskās aviācijas radītās CO2 emisijas turpināja palielināties un salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu pieauga par 3 %, tādējādi turpinot augšupēju tendenci. Aviācijas radītās emisijas ietilpst ES ETS, taču pašlaik ES ETS attiecina tikai uz lidojumiem Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ). Saskaņā ar direktīvas noteikumu par pulksteņa apturēšanu emisijām, ko rada starptautiskā aviācija ārpus EEZ (t. i., lidojumi no valstīm ārpus EEZ un lidojumi uz tām), pašlaik ES ETS oglekļa cenas nepiemēro. Šis noteikums tika ieviests, lai dotu impulsu globālam tirgū balstītam mehānismam, proti, starptautiskās aviācijas radīto oglekļa emisiju izlīdzināšanas un samazināšanas shēmai (CORSIA). Aviācijas kopējā ietekme uz globālo klimatu, ieskaitot ne CO2 emisijas un ietekmi, ir daudz lielāka nekā viena pati CO2 komponenta ietekme. Ir aplēsts, ka ar CO2 nesaistītā klimatu sildošā ietekme bija 2–4 reizes lielāka nekā CO2 ietekme, un tas nozīmē, ka aviācijas kopējā ietekme, ko rada darbības EEZ, ir mērāma diapazonā no 136 līdz 272 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta IX . Šā diapazona pamatā ir dažādās neskaidrības, kas aizvien pastāv attiecībā uz dažādas ar CO2 nesaistītas ietekmes un attiecīgo kompromisu precīzu apmēru. Eiropas klimatrīcība, kas jāpastiprina, lai neatkarīgi no Covid-19 pandēmijas 2050. gadā sasniegtu neto nulles emisijas 2019. gads bija nozīmīgs pavērsiena punkts Eiropas klimatrīcībā. Decembrī Eiropadome vienojās par to, ka atbilstoši Parīzes nolīgumam ES līdz 2050. gadam jākļūst klimatneitrālai. Eiropas Parlaments šo mērķi jau bija atbalstījis savā marta rezolūcijā par klimata pārmaiņām. Lai 2050. gadā nodrošinātu klimatneitralitāti, Komisija nāca klajā ar Eiropas zaļo kursu, kas ir visaptverošs daudznozaru plāns, kā panākt zaļu un taisnīgu pārkārtošanos. Būtībā, lai palīdzētu ES panākt sekmīgu un taisnīgu pārkārtošanos uz ilgtspējīgu nākotni, būtu jāliek lietā visas ES darbības un rīcībpolitikas. Pēc tam, 2020. gada martā, nolūkā klimatneitralitātes mērķrādītāju ES padarīt juridiski saistošu Komisija pieņēma jaunu priekšlikumu par Eiropas Klimata aktu. Septembrī priekšlikums tika grozīts, lai izvirzītu jaunu mērķrādītāju 2030. gadam un atbalstītu, ka ES nacionāli noteiktais devums saskaņā ar Parīzes nolīgumu tiek palielināts, proti, iepriekšējā mērķrādītāja – panākt vismaz 40 % samazinājumu – vietā tiek noteikts, ka jāpanāk vismaz 55 % samazinājums salīdzinājumā ar 1990. gadu. 1. attēlā ir attēlotas prognozētās ES emisijas ar pašreizējām un plānotajām rīcībpolitikām un pasākumiem (“bāzlīnijas scenārijs”) un ticama virzība uz klimatneitralitāti ar papildu pasākumiem nolūkā panākt neto emisiju samazinājumu par 55 %, kā noteikts klimata mērķrādītāja plānā (“neto nulles emisiju scenārijs”). Pēc Covid-19 pandēmijas uzliesmojuma 2020. gada pavasarī tika izstrādāta atveseļošanas pasākumu pakete un 2021.–2027. gada budžets, kas palīdzētu ES atgūties no pandēmijas un atbalstītu investīcijas divkāršajā zaļajā un digitālajā pārkārtošanā. 2020. gada jūlijā Eiropadome vienojās, ka 30 % no 1,8 triljoniem EUR X būtu jāatvēl klimatiskajiem pārkārtojumiem; tas palīdzētu ES dalībvalstīm risināt ilgtspējas problēmas un veicinātu zaļo nodarbinātību un konkurētspēju. Lielākais potenciāls ātrai ekonomikas stimulēšanai klimata un enerģētikas rīcībpolitikas jomā ir konstatēts ēku renovācijas, atjaunīgās enerģijas, atjaunīgā ūdeņraža un infrastruktūras, kā arī tīras mobilitātes, piemēram, elektrisko transportlīdzekļu un uzlādes punktu, viedo tīklu un enerģētikas nozares integrācijas jomā.

Lai nodrošinātu konsekvenci, ierosinātajā regulā par Atveseļošanas un noturības mehānismu (ANM) ir noteikti kritēriji, kuriem būtu jāatbilst nacionālajiem atveseļošanas un noturības plāniem 2021.–2023. gadam XI . Plāniem jābūt saskaņotiem ar valstīm adresētajiem ieteikumiem, kas sniegti 2019. un 2020. gada Eiropas pusgada ciklos un attiecībā uz integrētajiem nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem (NEKP), arī attiecībā uz taisnīgu pārkārtošanos. Plānos jāparedz gan investīcijas, gan reformas, kas veicina zaļo pārkārtošanos, un ir jānodrošina, ka saskaņā ar ANM klimatisko mērķi klimata vajadzībām tiek tērēti 37 % iedalīto līdzekļu. ANM gādā par to, ka rīcībpolitikas tiek sasaistītas ar finansējumu, kuru papildina galvenie finanšu avoti, ar kuriem īsteno Eiropas zaļo kursu, proti, tas ir InvestEU, kohēzijas fondi, Taisnīgas pārkārtošanās fonds, Inovāciju fonds un Modernizācijas fonds. Divkāršo zaļo un digitālo pārkārtošanos atbalstīs Digitālās Eiropas programma. Šajā ziņojumā ir sniegti ilustratīvi piemēri tam, kā ES fondi veicina klimatam labvēlīgu inovāciju. Dalībvalstis identificē papildu rīcībpolitikas un pasākumus 2030. gada mērķu sasniegšanai 2019. gadā visas dalībvalstis sagatavoja savus galīgos integrētos nacionālos enerģētikas un klimata plānus. Tie apliecina, ka dalībvalstis ir sekmīgi iezīmējušas virzienu, kā sasniegt 2030. gada mērķrādītājus klimata un enerģētikas jomā, tomēr vēl ir daudz darāmā. Ņemot vērā esošās valstu rīcībpolitikas un pasākumus, saskaņā ar jaunākajām agregētajām valstu SEG prognozēm tiek lēsts, ka ES-27 kopējās emisijas 2030. gadā būs samazinājušās par 30 %. Tāpat tiek lēsts, ka, īstenojot plānotos pasākumus vai galīgajos NEKP paustās ieceres, kopējais SEG emisiju samazinājums ES sasniegs vismaz 41 %, tādējādi sasniedzot pašreiz nosprausto mērķrādītāju, kas prasa panākt vismaz 40 % samazinājumu. Sadarbība ar Norvēģiju un Islandi, lai sasniegtu 2030. gada mērķrādītāju Norvēģija un Islande ir piekritušas sadarboties ar ES, lai sasniegtu savus 2030. gada mērķrādītājus, proti, samazinātu SEG emisijas vismaz par 40 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. EEZ nolīguma kontekstā Norvēģija un Islande no 2021. gada īstenos Kopīgo centienu regulu (KCR) un ZIZIMM regulu. Norvēģija un Islande ES ETS piedalās jau kopš 2008. gada. 2.EMISIJAS ES EMISIJAS KVOTU TIRDZNIECĪBAS SISTĒMĀ (ETS) Emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS) aptver emisijas aptuveni no 11 000 elektrostacijām un ražotnēm, kā arī aviācijas emisijas, kas rodas lidojumos iesaistītajās valstīs un starp tām. Tiek lēsts, ka 2019. gadā emisijas no iekārtām visās valstīs, kuras piedalās ETS, samazinājās par 9,1 % salīdzinājumā ar 2018. gadu. Šo samazinājumu galvenokārt noteica pārmaiņas elektroenerģijas un siltuma ražošanas sektoros, kur emisijas samazinājās par aptuveni 15 % salīdzinājumā ar 2018. gadu. Tādējādi pēdējos gados turpinās tendence, ka emisijas pārliecinoši samazinās. Kritumu galvenokārt noteica elektroenerģijas ražošanas sektors, kur emisijas samazinājās par gandrīz 15 %, jo ogles tika aizstātas ar elektroenerģiju, kas saražota ar atjaunojamiem energoresursiem un ar gāzi darbināmām elektrostacijām. Rūpniecības radītās emisijas samazinājās par gandrīz 2 %. Verificētās aviācijas emisijas 2019. gadā pieauga tikai nedaudz – par 1 % salīdzinājumā ar 2018. gadu. 2. attēlā ir attēlota ETS emisiju vēsturiskā un prognozētā dinamika ar esošajiem ETS pasākumiem, kā arī maksimālā robežvērtība un uzkrātais ETS kvotu pārpalikums. 2020. gada jūnija beigās izmantoto vai apmainīto starptautisko kredītu kopskaits bija aptuveni 1,54 miljardi, un tas ir vairāk nekā 96 % no aplēstā maksimāli atļautā daudzuma, proti, 1,6 miljardiem. Līdz 2020. gada jūnija beigām trešajā posmā vien (2013–2020) ir notikusi apmaiņa ar 480,94 miljoniem starptautisko kredītu. Attiecībā uz tirgus stabilitātes rezervi (TSR), kura darbojas kopš 2019. gada, Komisija katru gadu publicē iepriekšējā gada pārpalikumu. 2019. gadā pārpalikums bija 1,39 miljardi kvotu XIII . Pamatojoties uz pārskatītajiem ETS tiesību aktiem attiecībā uz ceturto posmu (2021–2030), 2020. gadā izsolāmais apjoms tika samazināts par gandrīz 40 % jeb gandrīz 375 miljoniem kvotu. Līdzīgi tiks samazināts arī 2021. gadā izsolāmais apjoms. 2021. gadā Komisija plānotās ETS izskatīšanas ietvaros izskatīs arī TSR. 2020. gada 1. janvārī stājās spēkā nolīgums par ES ETS sasaisti ar Šveices ETS XIV , un pašlaik norit tā darbības uzsākšana. Pēc vairāk nekā divkārša pieauguma iepriekšējā gadā 2019. gadā ieņēmumi no kvotu izsolēm Eiropas oglekļa tirgū pieauga tikai nedaudz XV . Laikā no 2012. gada līdz 2020. gada 30. jūnijam dalībvalstu, Apvienotās Karalistes un EEZ valstu kopējie ieņēmumi no izsolēm pārsniedza 57 miljardus EUR, un vairāk nekā puse no šīs summas tika iegūta 2018. un 2019. gadā. 2019. gadā kopējie ieņēmumi pārsniedza 14,1 miljardu EUR, un aptuveni 77 % ieņēmumu tika izlietoti vai tos ir plānots izlietot ar klimatu un enerģētiku saistītām vajadzībām, tādējādi atbalstot zaļo pārkārtošanos. * Šis projekts ir piemērs tam, kā ar ES līdzekļiem tiek veicināta klimatam labvēlīga inovācija ETS aptvertajos sektoros. To finansēja LIFE 2016.–2019. gadā. Projekts “LIFE ECONOMICK” Itālijā apliecināja, ka jaunas tehnoloģijas izmantošana intermitentas darbības krāsnī (jeb krāsnī ar izbīdāmu grīdu) sanitārtehnisku keramikas izstrādājumu ražošanā ir tehniski un ekonomiski dzīvotspējīga. Tās risinājumi, kas samazina siltuma zudumus un optimizē degšanas apstākļus, var būtiski uzlabot intermitentas darbības krāsns energosniegumu un dzīvescikla ietekmi, vienlaikus saglabājot konkurētspēju tirgū un uzlabojot darba apstākļus. ©SE.TE.C.SRL

3.KOPĪGO CENTIENU EMISIJAS Emisijas no ES neiekļautiem sektoriem (izņemot ZIZIMM sektora emisijas un/vai piesaistījumus), piemēram, no transporta, ēku, lauksaimniecības un atkritumu apsaimniekošanas sektora, aptver ES kopīgo centienu tiesību akti. Kopīgo centienu lēmumā (KCL) ir noteikti nacionālie emisiju mērķrādītāji 2020. gadam, kas izteikti kā procentuālas izmaiņas salīdzinājumā ar 2005. gada līmeni. Pamatojoties uz tiem, dalībvalstīm XVI ir jāievēro emisiju gada robežvērtības. Līdzīgi Kopīgo centienu regulā XVII (KCR) ir noteikti nacionālie emisiju mērķrādītāji 2030. gadam. Komisija pašlaik saskaņā ar spēkā esošo KCR katrai valstij nosaka ikgadējo emisiju iedales apjomu (AEA) 2021.–2030. gadam, par pamatu izmantojot SEG inventarizāciju pārskatu visaptverošu izskatīšanu. Kopīgo centienu mērķrādītāju sasniegšanā panāktais progress Dalībvalstis plāno, pieņem un īsteno rīcībpolitikas un pasākumus, lai sasniegtu pašreizējos 2030. gada kopīgo centienu mērķrādītājus. Ja pašlaik īstenotās valstu rīcībpolitikas skata agregētā līmenī, līdz 2030. gadam kopīgo centienu emisijas ES-27 samazinātos par 19 % salīdzinājumā ar 2005. gadu. Tas ir krietni mazāk par KCR nosprausto mērķrādītāju – līdz 2030. gadam emisijas kopumā samazināt par 30 % salīdzinājumā ar 2005. gadu. Tomēr dalībvalstis savos galīgajos NEKP ir izklāstījušas, kā ar papildu rīcībpolitikām varētu panākt 32 % samazinājumu. Tas ir nepārprotams progress salīdzinājumā ar pašlaik īstenotajām valstu rīcībpolitikām. 3. attēlā ir redzama atšķirība starp dalībvalstu pašreizējiem 2030. gada KCR mērķrādītājiem un to prognozēm “ar pašreizējiem pasākumiem” un ar plānotajiem pasākumiem XVIII . Tomēr, lai sasniegtu pašreizējo ES līmeņa emisiju samazināšanas mērķrādītāju, kas ir 30 %, dalībvalstīm plānotie pasākumi būs jāīsteno pilnā apmērā, vēl jo vairāk tāpēc, ka sakarā ar virzību uz klimatneitralitāti 2050. gadā pašlaik ES 2030. gada klimatisko ieceru vērienu ir ierosināts palielināt un siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināt par 55 % XIX . Kā redzams 4. attēlā, kopš kopīgo centienu sistēmas ieviešanas 2013. gadā ES mērogā emisijas katru gadu ir bijušas mazākas nekā kopējā robežvērtība. ES-27 emisijas, uz kurām attiecas KCL, 2019. gadā bija par 10 % mazākas nekā 2005. gadā. Tāpēc, visticamāk, 2020. gada mērķrādītājs, kas prasa samazinājumu par 10 %, tiks apsteigts, pat neņemot vērā Covid-19 krīzes ietekmi. 4. attēls. Emisijas sektoros, uz kuriem attiecas kopīgo centienu tiesību akti (2005–2030), un ikgadējie emisiju iedales apjomi (AEA), ES-27 (Mt CO2 ekv.) Kopīgo centienu lēmuma (KCL) izpilde dalībvalstīs 2013.–2017. gadā savas KCL noteiktās saistības izpildīja visas dalībvalstis. Malta katrā no šiem gadiem pārsniedza savu ikgadējo emisiju iedales apjomu (AEA), bet deficītu kompensēja, nopērkot AEA no Bulgārijas. 2017. gadā savu ikgadējo emisiju iedales apjomu pārsniedza Austrija, Bulgārija, Kipra, Igaunija, Vācija, Īrija, Lietuva, Luksemburga un Polija. Lai uzlabotu sistēmas vidisko integritāti, Francija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste savu 2013.–2017. gadā uzkrāto AEA pārpalikumu anulēja. Tāpat kā iepriekšējos gados Zviedrija savu AEA pārpalikumu attiecīgajā gadā (5,3 Mt) dzēsa. 2017. gadā tai pievienojās Francija un Apvienotā Karaliste, kas pirmo reizi dzēsa iepriekšējos gados uzkrāto AEA pārpalikumu. Francija no uzkrātā pārpalikuma dzēsa 100 Mt, kas ir lielākā daļa, bet ne viss, savukārt Apvienotā Karaliste dzēsa visu uzkrāto pārpalikumu (112,4 Mt). Tas nozīmē, ka laikā līdz 2017. gadam šīs trīs valstis kopumā būs dzēsušas AEA pārpalikumu 244 Mt apmērā, kas atbilst vienai piektdaļai no teorētiskā kopējā apjoma. Visas pārējās dalībvalstis (izņemot Malta) savu pārpalikumu atlika rezervē, lai to potenciāli izmantotu vēlākos gados. KCL saistību izpildei netika izmantota neviena tīras attīstības mehānisma (TAM) vai kopīgās īstenošanas starptautiskā kredītvienība. 2018. gada atbilstības cikls vēl turpinās. 2018. gadā Maltas emisijas pārsniedza tās AEA par 18 %, un tāpēc tai atkal būs jāpērk AEA. Emisijas pārsniedza 2018. gada AEA vēl desmit citās dalībvalstīs XXI , bet ne vairāk kā par 14 %. Šīm dalībvalstīm ir AEA pārpalikums, kas atlikts rezervē iepriekšējos gados un ko var izmantot, lai nodrošinātu atbilstību. Kumulatīvais AEA pārpalikums pa dalībvalstīm 2013.–2018. gada periodā ir parādīts 5. attēlā. Provizoriskie dati par 2019. gadu uzrāda līdzīgu situāciju kā 2018. gadā. Malta savu AEA ir pārsniegusi par 18 %, Īrija par 15 % un Luksemburga par 11 %, kurai seko Igaunija ar 9 %. Paredzams, ka to dalībvalstu grupai, kuru emisijas jau 2018. gadā bija lielākas nekā to AEA, pievienosies Čehija. Neto deficīta gadījumā dalībvalstis izmanto Kopīgo centienu lēmumā noteiktos elastības mehānismus (papildus tam, ka tās atliek rezervē vai aizņemas AEA). Vairāk nekā trešdaļu no emisijām kopīgo centienu sektoros rada transporta sektors. Transporta radītās emisijas, kuras 2007.–2013. gada periodā bija samazinājušās, kopš tā laika katru gadu ir palielinājušās un pašlaik ir tikai nedaudz (-2 %) mazākas nekā 2005. gadā. 2030. gada perspektīvā dalībvalstis prognozē, ka ar pašreizējiem pasākumiem tiks panākts tikai neliels papildu samazinājums (-5 % 2030. gadā salīdzinājumā ar 2005. gadu). Tomēr tiek prognozēts, ka, īstenojot plānotās rīcībpolitikas un pasākumus, transporta emisijas līdz 2030. gadam samazināsies par 20 % salīdzinājumā ar 2005. gadu. Šīs tendences pamato to, kāpēc īstermiņā ir ļoti svarīgi atveseļošanas pasākumus koncentrēt tieši šajā sektorā, un uzsver to, ka vidējā termiņā ir svarīgi nostiprināt rīcībpolitiskos instrumentus, ar ko vērienīgāka 2030. gada mērķrādītāja kontekstā samazina transporta emisijas.

Galvenie faktori, kas samazina autotransporta radītās emisijas, ir jauniem vieglajiem automobiļiem un furgoniem, kā arī lieljaudas transportlīdzekļiem piemērojami CO2 emisiju standarti. 2025. un 2030. gadā jaunu automobiļu vidējām emisijām vajadzētu būt attiecīgi par 15 % un 37,5 % mazākām nekā 2021. gadā, bet furgonu vidējām emisijām jāsarūk par attiecīgi 15 % un 31 % salīdzinājumā ar 2021. gadu. Jaunu kravas automobiļu radītajām emisijām vajadzēs būt par 15 % un 30 % zemākām nekā 2019. gadā. Standarti paredz etalonos balstītu mehānismu, kas stimulēs pāreju uz bezemisiju un mazemisiju transportlīdzekļiem izmantošanu, un tas spēkā no 2025. gada. Ar tiem tiek ieviesti arī jauni noteikumi, kas nodrošinās monitorēto emisiju reprezentativitāti reālos apstākļos. 6. attēlā ir redzams, ka, lai gan jaunu vieglo automobiļu un furgonu vidējās CO2 emisijas uz vienu kilometru joprojām ir mazākas nekā 2019. gadam nospraustie mērķrādītāji, provizoriskie dati par 2019. gadu liecina, ka emisijas salīdzinājumā ar 2018. gadu ir palielinājušās. Saskaņā ar provizoriskajiem datiem 2019. gadā vidējās automobiļu radītās emisijas bija 122,4 g CO2/km (par 1,6 g vairāk nekā 2018. gadā) un vidējās furgonu radītās emisijas bija 158,4 g CO2/km (par 0,5 g vairāk nekā 2018. gadā). Tas apstiprina iepriekšējos gados novēroto tendenci. Tāpēc transportlīdzekļu ražotājiem būs būtiski jāsamazina sava autoparka radītās emisijas, lai sasniegtu stingrākus mērķrādītājus, kas piemērojami no 2020. gada. Transporta radītās SEG emisijas palīdz samazināt Degvielas kvalitātes direktīva. Tajā ir noteikts, ka degvielas dzīvescikla SEG emisiju intensitāte līdz 2020. gadam jāsamazina par 6 % salīdzinājumā ar 2010. gadu. Piegādātās degvielas vidējā SEG intensitāte 2018. gadā bija par 3,7 % mazāka nekā 2010. gadā (pamatojoties uz 28 dalībvalstu ziņotajiem datiem (7. attēls)). Dalībvalstu panākumi šajā ziņā būtiski atšķiras, tomēr gandrīz visām dalībvalstīm ir steidzami jāveic papildu pasākumi, lai nodrošinātu, ka tiek sasniegts 2020. gada mērķrādītājs. 7. attēls. ES degvielas piegādātāju panāktais degvielas SEG intensitātes samazinājums, par ko ziņojušas 27 dalībvalstis un Apvienotā Karaliste (2010–2018) Emisijas, ko rada enerģijas izmantošana ēkās, katru gadu ir atšķirīgas, jo pieprasījums pēc siltuma mainās atkarībā no laikapstākļiem. Ilgākā termiņā kopš 2005. gada ir vērojama lejupēja emisiju tendence, un tiek prognozēts, ka līdz 2030. gadam tā saglabāsies. Prognozētais emisiju samazinājums atspoguļo to, ka ir pieejamas ekonomiski pievilcīgas tehnoloģijas, kuras samazina pieprasījumu pēc enerģijas un integrē atjaunīgos energoresursus. Kā izklāstīts paziņojumā “Eiropas Renovācijas vilnis” XXIII , lai līdz 2050. gadam panāktu klimatneitralitāti un 2030. gadā sasniegtu starpposma mērķrādītāju, kā arī lai nodrošinātu strauju ekonomikas atveseļošanu ceļā uz zaļo pārkārtošanos, šis sektors ir ļoti svarīgs. Lai paātrinātu pamatīgu renovāciju, arī darbaspēka kvalifikācijas paaugstināšanu un pārkvalifikāciju, būs nepieciešams vairāk pasākumu un līdzekļu XXIV . Lauksaimniecības radītās emisijas, kuras nav CO2 emisijas, 2019. gadā bija līdzīgā apjomā kā 2005. gadā, un tiek prognozēts, ka ar pašreizējās rīcībpolitikām tās samazināsies pavisam nedaudz. Atkritumu apsaimniekošanas rezultātā radītās emisijas laikā no 2005. gada līdz 2019. gadam samazinājās par 12 %, un tiek prognozēts, ka šī lejupējā tendence turpināsies. Projektā LIFE RE MIDA pirmo reizi Vidusjūras klimatā tika pārbaudīts inovatīvs paņēmiens, kā samazināt metāna emisijas, izmantojot mikrobiālo oksidāciju. Projektā divos pilotpoligonos Itālijā tika izstrādāti pilna mēroga biofiltrs un biolūkas. Galvenie sasniegumi ir šādi: bioloģiski oksidējot aptuveni 150 000 Nm3 CH4, emisijas tika samazinātas par vairāk nekā 2700 t CO2 ekv., kas atbilst abu pilotpoligonu pašreizējo ikgadējo SEG emisiju 37 % samazinājumam; tika pierādīts, ka var ievērojami samazināt izmaksas par atliku biogāzes ar zemu metāna saturu apstrādi. Tas ir īpaši svarīgi slēgtiem poligoniem, kuriem atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumi nav piešķīruši pietiekamus finanšu resursus, kas ļautu tikt galā ar problēmu, ka turpinās metāna emisiju izdalīšanās. ©Isabella Pecorini *Šis projekts ir piemērs tam, kā ar ES līdzekļiem tiek veicināta klimatam labvēlīga inovācija, uz ko attiecas kopīgo centienu tiesību akti. Rūpniecības un citu sektoru radītajās emisijās, uz kurām attiecas KCL, daudzas ozona slāni noārdošas vielas (ONV) ir spēcīgas siltumnīcefekta gāzes. Izņemot 2012. gadu, ES ONV patēriņš, skaitot saskaņā ar Monreālas protokolu, ir bijis negatīvs kopš 2010. gada. Tādējādi ES izpildīs savas saistības līdz 2020. gadam pakāpeniski pārtraukt ONV patēriņu, kā noteikts protokolā. Komisijas ozona komandai tika pasniegts globālais Monreālas protokola apbalvojums muitas un izpildes panākšanas darbiniekiem, atzīstot viņu svarīgo lomu tirdzniecības ierobežojumu un ONV aizliegumu īstenošanā. Komisija 2019. gadā veica Ozona slāni noārdošu vielu regulas XXV izvērtējumu. Izvērtējums liecina, ka ar šo regulu ļoti sekmīgi tiek sasniegti tās mērķi, tomēr šos rezultātus ir iespējams sasniegt vēl efektīvāk. Jauns priekšlikums regulas uzlabošanai, kurā būs ņemti vērā šie konstatējumi, tiek plānots 2021. gadā XXVI . Ozona slāni noārdošu vielu aizstāšanai bieži izmanto fluorētās gāzes (F-gāzes). Tomēr daudzas F-gāzes ir spēcīgas siltumnīcefekta gāzes. Regulā par F-gāzēm XXVII ir paredzēts, ka no 2015. gada ES mērogā pakāpeniski ir jāsamazina daļēji halogenētu fluorogļūdeņražu (HFC) izmantošana, kā arī noteikti citi pasākumi saistībā ar F-gāzu emisijām, lai līdz 2030. gadam emisijas samazinātu par divām trešdaļām salīdzinājumā ar 2014. gadu. Uz HFC attiecas arī Monreālas protokola Kigali grozījums, kas stājās spēkā 2019. gada 1. janvārī. 3. piemērs. Industrijas īpašo zināšanu sakopošana alternatīvu aukstumaģentu jautājumā Eiropas F-gāzu regula mudina pieņemt alternatīvas HFC aukstumaģentiem ar augstu globālās sasilšanas potenciālu. Industrijas grupas, izmantojot mācību programmu ““Refrigerants, Emissons And Leakage” (REAL) Alternatives 4 LIFE”, sadarbojas, sniedzot informāciju par tādu alternatīvu drošu izmantošanu kā amonjaks, ogļūdeņradis, oglekļa dioksīds un citi aukstumaģenti ar zemu GSP. Resursi, kas izstrādāti kā projekta ietvaros, piedāvā inovatīvu e-apmācības, klātienes mācību materiālu, praktisku vingrinājumu, novērtējumu un mācību resursu e-bibliotēkas kombināciju.

REAL Alternatives 4 LIFE pamatā ir veiksmīgas REAL Skills Europe & REAL Zero ierobežošanas pieejas. To sagatavoja partneru konsorcijs no visas Eiropas, to līdzfinansēja ES, un tajā piedalījās apmācības un profesionālie institūti, kā arī darba devēju pārstāvju struktūras. Laikā no 1990. gada līdz 2014. gadam pretstatā visu pārējo siltumnīcefekta gāzu emisijām, kuras samazinājās, F-gāzu emisijas gandrīz dubultojās. Tomēr, pateicoties F-gāzēm veltītajiem ES tiesību aktiem, kopš 2015. gada emisijas ir samazinājušās, galvenokārt HFC emisiju samazināšanas dēļ. Dati par 2019. gadu liecina, ka F-gāzu piedāvājums salīdzinājumā ar 2018. gadu ir samazinājies par 20 % klimata ietekmes ziņā un par 17 % tilpuma ziņā. 2019. gadā kopējais tirgū laistais apjoms saskaņā ar ES kvotu sistēmu bija par 2 % mazāks nekā maksimālais pieļaujamais daudzums XXVIII . Tas atspoguļo tendenci pāriet uz gāzēm, kurām ir mazāks globālās sasilšanas potenciāls, un apliecina, ka minētā regula iedarbīgi samazina F-gāzu emisijas. Komisija plāno 2021. gadā F-gāzu regulu izskatīt, lai uzlabotu ES noteikumus XXIX , un tā ņems vērā trīs Komisijas 2020. gadā pieņemto ziņojumu konstatējumus par fluorēto gāzu alternatīvām konkrētās iekārtās XXX un par HFC pieejamību ES tirgū. Turklāt visā 2020. gadā Komisija turpināja vērst uzmanību uz tādu fluorogļūdeņražu nelikumīga importa novēršanu, kurus neaptver kvotu sistēma. 4.ZEMES IZMANTOŠANA, ZEMES IZMANTOŠANAS MAIŅA UN MEŽSAIMNIECĪBA ZIZIMM var ģenerēt gan CO2 emisijas, gan piesaistījumus no atmosfēras. ES dalībvalstis ir apņēmušās nodrošināt, ka no 2013. līdz 2020. gadam siltumnīcefekta gāzu emisijas un piesaistījumi no papildu darbības šajā nozarē tiek ieskaitīti to samazināšanas mērķrādītājā Kioto protokola satvarā. Papildu darbību nosaka, piemērojot uzskaites noteikumus par bruto emisiju un piesaistījumu datiem, kas saistīti ar tādu darbību kā apmežošana, par kuru ik gadu katra dalībvalsts ziņo īpašā inventarizācijas pārskatā. 8. attēlā redzams, ka ES “paziņotās” emisijas un piesaistījumi uz vienu darbību 2013.–2018. gadā ģenerēja vidēji -396 Mt CO2 ekv. lielu piesaistītāju jeb neto piesaisti. Laikā no 2013. līdz 2018. gadam paziņotie neto piesaistījumi samazinājās no -440 Mt CO2 ekv. līdz -319 Mt CO2 ekv. Piemērojot īpašos Kioto protokola uzskaites noteikumus, 2013.–2018. gada periodā ES uzskaites bilance uzrāda vidēji -114,1 Mt CO2 ekv. lielu ikgadējo piesaistītāju (vai kredītu). Laikā no 2013. līdz 2017. gadam uzskaitītie neto kredīti samazinājās no -150,3 līdz -79,3 Mt CO2 ekv. un 2018. gadā nedaudz palielinājās, sasniedzot -94,6 Mt CO2 ekv. XXXI . Šie daudzumi attiecībā uz ES ietver gan “obligātās” darbības, proti, apmežošanu, meža atjaunošanu, atmežošanu un meža apsaimniekošanu, gan “izvēlētās” darbības atbilstīgi Kioto protokolam XXXII . Projekta LIFE Peat Restore mērķis ir degradētos kūdrājos 5300 hektāru platībā Polijā, Vācijā, Igaunijā, Latvijā un Lietuvā atjaunot mitruma režīmu, lai tādējādi tie atkal kļūtu par dabiskiem oglekļa piesaistītājiem. Projektā tiks dokumentētas, analizētas un salīdzinātas siltumnīcefekta gāzu emisijas un uzglabāšana, ūdens līmenis, kā arī dzīvā daba (flora un fauna). Turklāt tiks aprēķināts mitruma režīma atjaunošanas iespējamais klimatiskais efekts aplēsto novērsto emisiju ziņā. ©Agnese Priede Kopējais budžets: 6 miljoni EUR, ES ieguldījums — 60 %. Iepriekš aprakstītā neto kredītu samazinājuma iemesls galvenokārt bija kredītu samazinājums vai kredītu pārvēršana debetos meža apsaimniekošanas darbībai, piemēram, Horvātijā, Čehijā, Dānijā, Francijā, Lietuvā, Luksemburga un Slovēnijā. Galvenais iemesls ir mežizstrādes rādītāju palielināšanās. Emisiju palielinājumu sekmēja arī dabiski traucējumi. Čehijas meži cieta no pamatīga mizgraužu uzbrukuma, kas izraisīja dramatisku meža izciršanas pieaugumu. Atsevišķi traucējumi, piemēram, savvaļas ugunsgrēki, kas skāra mežus Kiprā 2016. gadā, kā arī Itālijā un Portugālē 2017. gadā un attiecīgajā gadā izraisīja debetu, 2018. gadā atgriezās normālā stāvoklī. Tomēr klimata pārmaiņu kontekstā ir paredzams, ka dabisku traucējumu gadījumi būs sastopami vēl biežāk. Norises tirgū būs galvenokārt atkarīgas no ekonomiskā konteksta. Paredzams, ka palielināsies gan materiālu aizvietošanas un koksnes enerģētiskas izmantošanas iniciatīvas, gan arī apmežošanas un mežu atjaunošanas programmas, jo tās tiks veicinātas ar rīcībpolitikām, kas stāsies spēkā 2021. gadā. Jāraugās, lai tās tiktu īstenotas saskaņā ar atbilstošiem ekoloģiskās pārvaldības principiem, kas palielina mežu turpmāko noturību pret ugunsgrēkiem, sausumu un citiem ar klimatu saistītiem traucējumiem, kā arī palīdz apvērst biodaudzveidības sarukuma tendences. Saskaņā ar provizoriskām aplēsēm, kas iegūtas, izmantojot Kioto protokola otrā saistību perioda uzskaites noteikumus, Kipras, Lietuvas, Nīderlandes un Somijas ZIZIMM neto debets ir mazāks par 1 Mt CO2 ekv. gadā. Augstāks debeta līmenis ir prognozēts Čehijai, Latvijai un Slovēnijai (attiecīgi 1,5, 2,4 un 3,2 Mt CO2 ekv. gadā). Emisijas un piesaistījumi no zemes izmantošanas sektora ES 2030. gada klimata un enerģētikas rīcībpolitikas satvarā tiks integrēti no 2021. gada, izmantojot pielāgotus Kioto protokola uzskaites noteikumus. ZIZIMM regulā XXXIV ir prasīts, lai katra dalībvalsts nodrošinātu, ka uzskaitītās emisijas no zemes izmantošanas tiek pilnīgi kompensētas, ar darbībām šajā sektorā līdzvērtīgā apjomā piesaistot no atmosfēras CO2. Lai šī regula varētu darboties, dalībvalstis ir iesniegušas pārskatītus nacionālos mežsaimniecības uzskaites plānus un arī ierosinātos meža references līmeņus. Komisija pārskatītos priekšlikumus analizēja, apspriedās ar ZIZIMM ekspertu grupu un plašāku sabiedrību un problemātiskos jautājumus risināja, lūdzot dalībvalstīm veikt labojumus vai veicot pārrēķinus. 2020. gada 28. oktobrī Komisija pieņēma deleģēto regulu, ar ko 2021.–2025. gada periodam nosaka dalībvalstu meža references līmeņus. 5.KLIMATRĪCĪBAS FINANSĒJUMS Klimata rīcībpolitiku integrēšana ES budžetā Eiropas zaļā kursa mērķu sasniegšana prasīs ievērojamas investīcijas, un tam neizbēgami būs vajadzīga privātā sektora līdzdalība un apjomīgu investīciju pārvirza klimata pārmaiņu mitigācijas un klimatadaptācijas pasākumiem. Lai investoriem raidītu pareizus investīciju signālus un dotu paredzamību, lai pētījumus pārvērstu par investīciju izdevībām un inovatīvu darījumdarbību, kā arī lai nepieciešamos klimatrīcības risinājumus novestu līdz tirgum, būs vajadzīgi jauni rīcībpolitiski instrumenti un finanšu mehānismi, revolucionāri darījumdarbības modeļi un pakalpojumi, kā arī sabiedriska inovācija. Tiek lēsts, ka pašreizējo ES 2030. gadam nosprausto klimata un enerģētikas mērķrādītāju sasniegšanai 2021.–2030. gada periodā ikgadējās investīcijas, kas saistītas ar enerģijas ražošanu un izmantošanu, ir jāpalielina par vidēji nedaudz vairāk kā 1 procentpunktu no IKP salīdzinājumā ar iepriekšējo desmitgadi, proti, par aptuveni 260 miljardiem EUR gadā. Ja vēlamies siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināt par vismaz 55 %, šī summa pieaug līdz aptuveni 350 miljardiem EUR gadā. Aptuveni viena trešdaļa no šīm papildu investīcijām ir jāveic transporta un mājokļu sektorā. Šīs papildu investīcijas ir jāmobilizē publiskajam un privātajam sektoram. Zaļā kursa ietvaros Komisija dalībvalstu atbalstam ir nākusi klajā ar Eiropas zaļā kursa investīciju plāna priekšlikumu. Jūlijā Eiropadome panāca vienošanos, kas paredz, ka klimatrīcībai no nākamā ES ilgtermiņa budžeta (DFS un Next Generation EU) būtu jāatvēl vismaz 30 % līdzekļu, kas ir vairāk nekā pašreizējam 2014.–2020. gada periodam noteiktie 20 %. Jaunākie pieejamie dati 9. attēlā liecina, ka šādi izdevumi 2020. gadā veidoja 21 % no budžeta, bet visā periodā – kopumā aptuveni 210 miljardus EUR. Plāns arī palīdz mobilizēt privātās investīcijas, un tam tiek izmantoti mērķorientēti finanšu instrumenti, piemēram, ES garantijas un kapitāla finansējums Eiropas Investīciju bankai. Turklāt, lai atbalstītu tos reģionus, kuri ir stipri atkarīgi no oglekļietilpīgām darbībām, tiks izveidots Taisnīgas pārkārtošanās fonds, kurš nodrošinās piekļuvi pārkvalifikācijas programmām un nodarbinātības iespējām, piemēram, jaunos ekonomikas sektoros.

Ilgtspējīgs finansējums Lai ES kļūtu klimatneitrāla, vidējā termiņā un ilgtermiņā ir svarīgi veikt fundamentālas izmaiņas investīciju plūsmās. Leģislatīvās vides ietvaros ES veic pielāgojumus, lai finanšu un kapitāla tirgu regulējumu salāgotu ar klimata jautājumiem. ES turpinājusi īstenot 2018. gada rīcības plānu ilgtspējas aspekta integrēšanai kapitāla tirgos: -ar grozīto Etalonu regulu ir ieviesta jauna kategorija, tā sauktie ES klimatiskie etaloni, proti, ES klimatiskās pārkārtošanās etalons un ar Parīzes nolīgumu salāgotais ES etalons, un prasība par visiem etaloniem atklāt ar ilgtspēju saistīto informāciju; -ar Taksonomijas regulu ir izveidots ilgtspējīgu investīciju veicināšanas satvars; -ir pieņemta Regula par informācijas atklāšanu, kas saistīta ar ilgtspēju, finanšu pakalpojumu nozarē; -ir veiktas izmaiņas spēkā esošajos deleģētajos aktos, kas saistīti ar AIFPD XXXV , PVKIU XXXVI , Maksātspēja II, MiFID II XXXVII un AID XXXVIII , lai relevantajām finanšu nozares struktūrām piemērojamajās organizatoriskajās prasībās un darbības nosacījumos, kā arī produktu uzraudzības un pārvaldības procesos integrētu ilgtspējas faktorus, ilgtspējas riskus un ilgtspējas preferences. Eiropas zaļā kursa ietvaros Komisija ir sākusi un paātrinājusi sagatavošanās procesus saistībā ar atjaunoto Ilgtspējīga finansējuma stratēģiju, cenšoties nostiprināt ilgtspējīgu investīciju pamatus, palielināt zaļo investīciju iespējas un pilnīgi pārvaldīt klimata un vides riskus. Pētniecība un inovācija (“Apvārsnis Eiropa”) Pētniecībai un inovācijai klimatrīcībā ir izšķiroša nozīme. Tāpēc, lai atbalstītu ES klimata mērķu sasniegšanai nepieciešamās novatoriskās tehnoloģijas, ieviešanu tirgū un transformatīvu risinājumu plaša mēroga apguvi, ir svarīgi nodrošināt pietiekamu finansējumu un piesaistīt pētniecībai un inovācijai nepieciešamās investīcijas. Pētniecības un inovācijas pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” satvarā ir izsludināts Eiropas zaļā kursa uzaicinājums iesniegt priekšlikumus ar budžetu 1 miljards EUR, un tā mērķis ir veicināt steidzamu klimatrīcību, kas atbalstītu zaļā kursa mērķus. Turklāt Eiropas Inovācijas padome XXXIX ir piešķīrusi vairāk nekā 307 miljonus EUR 64 revolucionāriem jaunuzņēmumiem un MVU, kas veicina Eiropas zaļā kursa un Eiropas atveseļošanas plāna mērķu sasniegšanu. Sākot ar 2021. gadu, pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis Eiropa” veicinās iekļaujīgu atveseļošanu un tajā tiks izstrādāti klimatrīcības risinājumi. Klimatrīcībai būs atvēlēti vismaz 35 % tās budžeta. Dalībvalstu ES ETS kvotu izsolē gūto ieņēmumu izlietojums 2019. gadā ES-28 dalībvalstis izsolēs guva ieņēmumus 14,1 miljarda EUR apmērā. Stabili pieaugošās oglekļa cenas līdz šim ir nozīmējušas pastāvīgu augošus ieņēmumus no ES ETS kvotu izsolēm. Turpretī 10. attēlā redzams, ka 2018./2019. gadā kopējie ES ETS ieņēmumi nedaudz samazinājās. Šā samazinājuma iemesls ir tas, ka pēc Brexit aizsardzības pasākumu dēļ Apvienotajā Karalistē 2019. gadā izsoles nenotika. Izsoles Apvienotajā Karalistē atsākās 2020. gadā. 2019. gadā ar klimatu un enerģētiku saistītiem mērķiem tika izlietoti – vai ir plānots izlietot – kopumā 77 % ieņēmumu. Tas ir būtisks kāpums salīdzinājumā ar 70 % 2018. gadā. 2013.–2019. gada periodā izdevumiem klimata un enerģētikas jomā tika novirzīti gandrīz 78 % ieņēmumu, un 4 % no kopējiem ieņēmumiem jeb 1,9 miljardi EUR tika atvēlēti starptautiskiem izdevumiem klimata un enerģētikas jomā. 11. attēlā redzams, ka gadu gaitā lielākā daļa ieņēmumu no iekšzemē izmantoto ES ETS kvotu izsolēm tika iztērēti atjaunīgajai enerģijai, energoefektivitātei un ilgtspējīgam transportam. 2019. gadā šīm vajadzībām no iekšzemē gūtajiem ieņēmumiem tika iztērēti attiecīgi 3,7 mljrd. EUR, 2,9 mljrd. EUR un 0,7 mljrd. EUR.

11. attēls. ETS kvotu izsolēs gūto ieņēmumu izlietojums iekšzemē (2013-2019) (mljrd. EUR), ES-28 ETS ietvaros izveidotā jaunu iekārtu rezerve (NER 300) Programma NER 300 ir liela mēroga finansēšanas programma, kas paredzēta inovatīvu mazoglekļa enerģētisko demonstrējumu projektu finansēšanai. Tās mērķis ir demonstrēt inovatīvas atjaunīgo energoresursu (AER) tehnoloģijas un vidiski drošu oglekļa uztveršanu un uzglabāšanu (CCS) komerciālā mērogā ES. Programmu NER 300 finansē, monetizējot 300 miljonus emisijas kvotu no jaunu iekārtu rezerves. Līdzekļi tika piešķirti projektiem, ko atlasīja divos uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus (2012. gada decembrī un 2014. gada jūlijā). Tajos finansējums piešķirts 38 atjaunīgo energoresursu projektiem un vienam oglekļa uztveršanas un uzglabāšanas projektam 20 ES dalībvalstīs par kopsummā 2,1 miljardu EUR. Pašlaik darbojas deviņi projekti, un plānots, ka darbību līdz 2021. gada 30. jūnijam uzsāks vēl trīs projekti no otrā uzaicinājuma. Viens projekts tiek uzskatīts par pabeigtu, un vēl četri projekti ir dažādās izstrādes stadijās. Ņemot vērā sarežģīto ekonomisko un politisko kontekstu, kas izveidojies kopš programma NER 300 tika izveidota, 22 projekti, kas bija atlasīti finansējuma piešķiršanai, saskārās ar grūtībām piesaistīt pietiekamu kapitālu vai papildu finansiālu atbalstu, tādēļ līdz 2020. gada jūlijam tie tika atsaukti. Atsauktie projekti no abiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus nozīmē, ka ir atbrīvojušies kopsummā gandrīz 1,5 miljardi EUR. Grozītais NER 300 lēmums ļāva neizmantotos līdzekļus 708,7 miljonu EUR apmērā no pirmajā uzaicinājumā atceltajiem projektiem investēt atkārtoti, izmantojot esošos finanšu instrumentus. InnovFin enerģētisko demonstrējumu projektu mehānisma (InnovFin EDP) un Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta parāda instrumenta (EISI PI) satvarā no pieejamā finansējuma līdz šim gandrīz 201 miljonu EUR saņēmuši astoņi projekti (sk. 5. piemēru). Līdzekļi no otrajā uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus atsauktajiem projektiem (pašlaik 746 miljoni EUR) tiks pievienoti Inovāciju fondam pieejamajiem resursiem. Pirmajā uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus neizmantotie līdzekļi (709 miljoni EUR) ir atkārtoti investēti ar InnovFin EDP un EISI PI, kurus abus pārvalda Eiropas Investīciju banka. Kopš pēdējā progresa ziņojuma mehānisma InnovFin EDP satvarā NER 300 neizlietotos līdzekļus līdz pat 95 miljonu EUR apmērā nolemts piešķirt diviem jauniem projektiem: Voltalis (Francija) energoefektivitātes uzlabošanai un Steelanol (Beļģija) tērauda sektora dekarbonizācijai (sk. tālāk). EISI PI satvarā NER 300 atbalsts aptuveni 34 miljonu EUR apmērā piešķirts trim novatoriskiem tīra transporta projektiem Itālijā un Vācijā. Vēl trīs citi atjaunīgās enerģijas projekti par neizlietotajiem NER 300 līdzekļiem ir saņēmuši projektu izstrādes palīdzību. Šajos projektos Zviedrijā, Itālijā un Nīderlandē pievēršas klimata pārmaiņu problēmām, izveidojot novatoriskas, pirmreizējas demonstrācijas iekārtas. InnovFin EDP: Steelanol – degvielas ražošana no tērauda ieguves atlikumgāzes ©Jeroen Op De Beeck, ArcelorMittal Projektam Steelanol, kura vērtība ir 225 miljoni EUR, tika piešķirts 75 miljonu EUR aizdevums, ko pilnībā nodrošināja no NER 300 līdzekļiem. Šā pirmreizējā projekta mērķis ir demonstrēt virzienu etanola ražošanai no atlikumgāzes un to pilnīgi integrēt liela mēroga tērauda ražotnē, kas būtu nozīmīgs solis ceļā uz tērauda ieguvi ar mazoglekļa paņēmieniem. 5. piemērs. Turp. EISI PI: Hamburger Hochbahn e-mobilitātes programma Sabiedriskā transporta operatora Hamburger Hochbahn projekta mērķis ir atjaunot un elektrificēt Hamburgas pilsētas sabiedriskā transporta parku. Operators dīzeļdegvielas autobusus aizstās ar 100 e-autobusiem un izvietos uzlādes infrastruktūru. Projektā e-autobusiem tiek izmantota 100 % sertificēta atjaunīgo energoresursu enerģija. Uzņēmums paredz, ka uzlādes infrastruktūra būs modulāra un mērogojama, viegli uzturama, ļoti energoefektīva un izmaksefektīva. Projektu atbalsta ESI PI ar NER 300 ieguldījumu 4,7 miljonu EUR apmērā. Inovāciju fonds Inovāciju fonds ir mazoglekļa fonds, kas ar pārskatīto ES ETS direktīvu ir izveidots ceturtajam posmam. Tas konkursa kārtībā atbalsta pirmreizēju tirgu izveidi un inovatīvu tehnoloģiju un progresīvas inovācijas demonstrāciju komerciālā mērogā nozarēs, uz kurām attiecas ES ETS. Tas ietver inovatīvus atjaunīgos energoresursus, energoietilpīgas nozares, oglekļa uztveršanu, izmantošanu un uzglabāšanu, enerģijas akumulāciju, kā arī aizstājējproduktus un starpnozaru projektus. Fonds tiek finansēts, izsolot 450 miljonus kvotu un izmantojot neizmaksātos ieņēmumus no programmas NER 300 otrā uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus. Līdz 2020. gada septembra beigām tika veikta 31 izsole, nodrošinot vairāk nekā 590 miljonus EUR. 2020. gadā tiks pievienoti papildu 746 miljoni EUR no NER 300 neizmaksātajiem ieņēmumiem. Ir izveidota fonda īstenošanas struktūra, un dotācijas pārvaldīs Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (INEA), savukārt Eiropas Investīciju banka atbalsttiesīgajiem projektiem sniegs projektu izstrādes palīdzību. Pirmais uzaicinājums iesniegt priekšlikumus, kura budžets bija 1 miljards EUR un kurš attiecās uz liela mēroga projektiem, tika izsludināts 2020. gada jūlijā. Turpmāk periodā līdz 2030. gadam uzaicinājumi tiks izsludināti regulāri, un tie uzņēmumiem palīdzēs rast progresīvus tīro tehnoloģiju risinājumus, kas nepieciešami, lai sasniegtu klimatneitralitāti līdz 2050. gadam. Uzaicinājums ir atvērts ES dalībvalstu, Norvēģijas un Islandes projektiem atbalsttiesīgajos sektoros, un tas vienlaikus ļauj iegūt līdzfinansējumu no citām publiskā finansējuma iniciatīvām, piemēram, valsts atbalsta vai citām ES finansēšanas programmām. Pirmais uzaicinājums maza mēroga projektiem, kuru kapitālizdevumi ir mazāki par 7,5 miljoniem EUR, tiek plānots 2020. gada beigās. Modernizācijas fonds Modernizācijas fonds atbalstīs mazoglekļa investīcijas elektroenerģijas ražošanas sektorā un plašākās energosistēmās desmit dalībvalstīs Centrāleiropā un Austrumeiropā, kas uzskaitītas ETS direktīvā. Turklāt piecas atbalsttiesīgās dalībvalstis XL nolēma pārskaitīt Modernizācijas fondam papildu kvotas. Tādējādi laikā no 2021. līdz 2030. gadam būs pieejami 643 miljoni kvotu XLI . Atbalsttiesīgo dalībvalstu daļas pēc šiem pārskaitījumiem ir attēlotas 12. attēlā XLII . Modernizācijas fonds īstenos taupīgu administratīvo procedūru. Par investīciju atlasi, finansēšanu un saistīto ziņošanu ir atbildīgas saņēmējas dalībvalstis, un tām ir jāievēro piemērojamie valsts atbalsta noteikumi. Pēc EIB tehniskā un finanšu novērtējuma par atbalsta izmaksāšanas lēmumiem būs atbildīga Komisija. Fonds darbību sāks 2021. gadā. LIFE — klimatrīcība Programma LIFE ir ES finansēšanas instruments, kas paredzēts tam, lai finansētu vides aizsardzības pasākumus un klimatrīcību, un tas līdzfinansē projektus ar Eiropas pievienoto vērtību. Kopējais budžets projektu finansēšanai 2014.–2020. gadā ir 2,5 miljardi EUR vides apakšprogrammā un 0,86 miljardi EUR klimata apakšprogrammā. Lielākā daļa LIFE vides apakšprogrammas projektu vienlaikus sniedz arī klimatiskus līdzieguvumus.

Ar LIFE klimata apakšprogrammu tiek atbalstīti klimata pārmaiņu mitigācijas un klimatadaptācijas projekti, klimata pārvaldība un klimatiskā informācija. 2019. gada LIFE uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus iesniegto priekšlikumu skaits bija lielāks nekā iepriekšējos gados. LIFE 2019. gada uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus, kas paredzēts tradicionālajiem projektiem, finansējuma piešķiršanai tika ieteikti priekšlikumi, kuros iesaistīti koordinējošie atbalsta saņēmēji no 13 dalībvalstīm, un lielāko daļu finansējuma piesaistīja Spānija, Itālija un Nīderlande. Tam papildus ar LIFE integrētajiem projektiem īsteno reģionālos, daudzreģionālos vai nacionālos vides un klimata plānus un stratēģijas, kas prasīti ES tiesību aktos vides un klimata jomā; šādu projektu priekšlikumi saņem lielāku finansējumu nekā tradicionālo projektu gadījumā. 2021.–2027. gada daudzgadu finanšu shēmā vides un klimata programmai LIFE ir atvēlēts lielāks budžets – 5,43 miljardi EUR XLIII ; tematiskais sadalījums attēlots sektoru diagrammā 13. attēlā. Strukturālo reformu atbalsta programma (SRAP) Kopš 2016. gada Komisija dalībvalstīm ir sniegusi apjomīgu tehnisko atbalstu un lietpratību plašam projektu lokam, kas saistīti ar zaļo pārkārtošanos un klimatneitralitāti. SRAP īstenošanas laikā atbalsts zaļajiem projektiem ir būtiski paplašinājies. 2020. gada strukturālo reformu atbalsta programmā Eiropas zaļa kursa mērķu sasniegšanu, arī klimatrīcību, veicināja aptuveni katrs ceturtais projekts. 2020. gadā tika izsludināts arī īpašs uzaicinājums par tehnisko palīdzību dalībvalstīm, kam tā bija vajadzīga, lai izstrādātu teritoriālos taisnīgas pārkārtošanās plānus Taisnīgas pārkārtošanās mehānisma vajadzībām. Kopumā 2019. un 2020. gada strukturālo reformu atbalsta programmas atbalstīja 104 (vismaz daļēji) zaļos projektus 25 dalībvalstīs. Turklāt 2020. gada SRAP 18 dalībvalstīm tiek sniegts atbalsts teritoriālo taisnīgas pārkārtošanās plānu izstrādē. Vienlaikus 2019. gada SRAP divos projektos turpināja atbalstīt atteikšanos oglēm. 2020. gada SRAP tika apstiprināti vēl divi atbalsta lūgumi, saskaņā ar kuriem dalībvalstīm tiek sniegtas zināšanas, lai palīdzētu pakāpeniski atteikties no oglēm. Sākot ar 2020. gadu, taisnīgas pārkārtošanās aspektus aptvers arī pārskatītais tehniskā atbalsta instruments. Tehniskā atbalsta instrumenta budžets var nodrošināt individuālu ekspertīzi klimata rīcībpolitiku izstrādes un īstenošanas atbalstam un arī relevantas mācības ar mērķi palielināt valsts un reģionālo iestāžu spējas. 6.PIELĀGOŠANĀS KLIMATA PĀRMAIŅĀM Klimata pārmaiņu ietekme visā Eiropā un pasaulē ir arvien vairāk jūtama. Pēdējie pieci gadi bijuši karstākie, kādi jebkad pieredzēti, un visā Eiropā karstuma viļņi, sausums un savvaļas ugunsgrēki kļūst arvien izplatītāki. Tas nozīmē, ka klimata pārmaiņu nelabvēlīgajām sekām ir steidzami jāpielāgojas. Eiropas zaļajā kursā adaptācijai ir pievērsta vēl lielāka uzmanība, un par pamatu tiek izmantoti sasniegumi, kas gūti ar pašreizējo ES Adaptācijas stratēģiju, kura tika pieņemta 2013. gadā, lai dalībvalstis sagatavotu pašreizējai un turpmākai klimata ietekmei: üvisās ES dalībvalstīs tagad ir izstrādāta nacionālā adaptācijas stratēģija vai plāns; üvairāk nekā 2700 pilsētu Eiropā ir parakstījušas Pilsētas mēru pakta iniciatīvu un tādējādi apņēmušās uzlabot savu klimatnoturību (šis skaits kopš 2019. gada ir palielinājies par aptuveni 800); üvairākos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos ir iekļauti adaptācijas mērķi un ņemti vērā klimata riski enerģētikas nozarē; ü2019. gada janvārī līdztekus 2019.–2021. gada stratēģijas Climate-ADAPT publicēšanai tika palaista jauna Climate-ADAPT platformas versija; üEiropas Komisija ir publicējusi sava PESETA ziņojuma ceturto izdevumu XLIV par dažādām klimata ietekmes prognozēm un adaptāciju ES un ārpus tās; üprogramma LIFE turpina finansēt klimatadaptācijas projektus tādās svarīgās jomās kā lauksaimniecība, mežsaimniecība, ūdens resursu apsaimniekošana, ēkas vai aizsargājamās teritorijas. Katalonija kā līdzekli mežu ilgtspējīgai apsaimniekošanai un pasargāšanai no lieliem ugunsgrēkiem 2004. gadā sāka izstrādāt ORGEST mežkopības modeļus, kuri vienlaikus atļauj turpināt iegūt koksni, korķi, pīniju riekstus un citas preces. Rezultātā izstrādātās ORGEST vadlīnijas ir meža apsaimniekošanas etalonu kopums dažādām koku audzēm reģionā. ORGEST mežkopības modeļi ir izmantoti nedaudz mazāk nekā 60 % meža apsaimniekošanas plānu, kas reģionā apstiprināti laikā no 2014. gada janvāra līdz 2017. gada jūnijam. Vairāk nekā pusei no tiem ir kombinēts ieguves un prevencijas mērķis. Projekts LIFE+ DEMORGEST (kopā ar komplementāru LIFE Nature projektu LIFE+ Pinassa) sniedza iespēju ORGEST modeļus pielietot ainavas mērogā divās pilotteritorijās ar augstu ugunsbīstamību un vēl septiņos demonstrējumu zemes gabalos, kur tika testēti desmit ORGEST modeļi. Projekts varētu pierādīt, ka investīcijas meža ugunsgrēku novēršanas metodēs saskaņā ar ORGEST vadlīnijām var ģenerēt atdevi no ekosistēmas pakalpojumiem vērtībā, kas 2,5 reizes pārsniedz investēto summu. Piemēram, laukumos, kuros ievēroti ORGEST modeļi, CO₂ absorbcijas līmenis gadā ir par 60 % lielāks nekā scenārijos bez apsaimniekošanas, savukārt ūdens izmantošanas efektivitāte palielinājās pat par 40 %. Viena no Eiropas zaļajā kursā izziņotajām iniciatīvām, ko Komisija pašlaik izstrādā, ir jauna un vērienīgāka ES klimatadaptācijas stratēģija, ko plānots pieņemt 2021. gada sākumā. Laikā no 2020. gada maija līdz augustam par jauno stratēģiju notika plaša apspriešanās ar ieinteresētajām personām. Jaunās stratēģijas pamatā būs 2013. gada ES pielāgošanās stratēģija, kas 2018. gadā tika novērtēta pozitīvi XLV , un tā ietvers vairākas jomas, kurās nepieciešami uzlabojumi un kurās ES ir: ·savi klimatadaptācijas pasākumi jāsalāgo ar Parīzes nolīgumu, Sendai ietvarprogrammu katastrofu riska mazināšanai un ANO ilgtspējīgas attīstības mērķiem;

·jāatbalsta aktīvāka iedzīvotāju klimatrīcība, kas tiks panākta ar jauno Eiropas Klimata paktu; ·jāstiprina infrastruktūras noturība pret ekstremālu laikapstākļu un klimata pārmaiņu ietekmi; ·adaptācijas variantu novērtēšanā un izvēlē ir jāintegrē ekosistēmās balstītas pieejas; ·vairāk uzmanības jāpievērš sabiedrības veselības jautājumiem adaptācijas rīcībpolitikā un plānošanā. Pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” pēcteces pamatprogrammas “Apvārsnis Eiropa” satvarā 2021. gadā tiks sākta vērienīga klimatadaptācijas misija, arī sabiedrības pārveide. Pamatprogrammas “Apvārsnis Eiropa” misijās pētniecība un inovācija koncentrēsies uz jomām, kurām ES ir liela ietekme, un tajās tiks izmantots iedzīvotāju, rūpniecības un sabiedrības atbalsts, īstenojot koordinētus centienus nolūkā sasniegt vērienīgus mērķrādītājus. Dalībvalstis regulāri iesniedz ziņojumus Savienības civilās aizsardzības mehānisma satvarā. Pamatojoties uz šiem ziņojumiem un papildu pierādījumiem, Komisija regulāri publicē “Pārskatu par dabas un cilvēka radītiem riskiem, ar kuriem ES var saskarties” XLVI . Ziņojumā tiek kartēti riski, kas saistīti ar meža ugunsgrēkiem, plūdiem, sausumu un citiem ārkārtējiem laikapstākļiem, un tādējādi uzlabojas izpratne par minētajiem riskiem un gatavību tiem. 7.STARPTAUTISKĀ SADARBĪBA KLIMATA JOMĀ Aviācija 2019. gada oktobrī ICAO 40. asambleja atkārtoti apstiprināja savu atbalstu pasaules mēroga tirgus pasākumam “Starptautiskās aviācijas radīto oglekļa emisiju izlīdzināšanas un samazināšanas shēma” (CORSIA) un nolēma sākt izstrādāt ilgtermiņa mērķus attiecībā uz starptautiskās aviācijas radīto emisiju samazināšanu, lai to varētu pieņemt nākamajā asamblejā 2022. gadā. Līdz šim vēlēšanos pievienoties shēmai no 2021. gada ir paudušas 88 valstis, taču ir neskaidrības saistībā ar shēmas galīgo darbības jomu un noturību, ņemot vērā to valstu iebildumus, kurās norit apjomīga aviācijas darbība. 2019. gada martā ICAO padome apstiprināja pirmās sešas programmas, kas CORSIA pilotposmā no 2021. gada līdz 2023. gadam var ģenerēt emisiju izlīdzināšanas vienības. 2020. gadā tika atvērts jauns pieteikšanās periods otrajai atbilstīgo vienību vērtēšanas kārtai, un ICAO lēmumu ir paredzēts pieņemt līdz gada beigām. 2020. gada jūnijā ICAO padome vienojās arī par izmaiņām CORSIA bāzlīnijā, kas tagad balstās vienīgi uz 2019. gada emisijām pilotposmā. Lai aizsargātu ES intereses, ES dalībvalstis informēja XLVII ICAO par pastāvošajām atšķirībām starp ES aviācijas ETS noteikumiem un juridiski saistošajiem CORSIA noteikumiem, kas ietverti standartos un ieteicamajā praksē (SARP). ICAO 40. asamblejā ES arī izdeva deklarāciju XLVIII , kurā norādīja, ka, lai gan ES stingri atbalsta CORSIA un ir cieši apņēmusies īstenot to no pilotposma sākuma, tā saglabā savas tiesības paaugstināt klimatisko ieceru vērienu nolūkā samazināt aviācijas radītās emisijas, nediskriminējot operatorus pēc to valstspiederības. ES ETS un CORSIA vajadzībām ES jau ir ieviesusi integrētu monitoringa, ziņošanas un verifikācijas sistēmu. Turklāt Komisija sakarā ar grozījumiem ES ETS direktīvā līdz 2021. gada jūnijam izvērtē dažādus leģislatīvā priekšlikuma rīcībpolitiskos variantus, kā ES īstenot vēl citus CORSIA aspektus. Jūrniecība Starptautiskā kuģniecība pārvadā 80 % visas pasaules tirdzniecības apjoma un rada 2–3 % visu SEG emisiju. Ja steidzami netiks ieviesti mitigācijas pasākumi, tiek prognozēts, ka nākotnē šīs emisijas būtiski palielināsies. Pēc tam, kad Starptautiskā Jūrniecības organizācija (SJO) 2018. gadā pieņēma sākotnējo SEG emisiju samazināšanas stratēģiju XLIX , Eiropas Komisija ir bijusi cieši iesaistīta sarunās par tās īstenošanu. Līdz šim diskusijas galvenokārt bija par īstermiņa pasākumiem, kas var sniegt emisiju papildu samazinājumus pirms 2023. gada, par pamatu izmantojot arī pašreizējos SJO pasākumus L , piemēram, projektētās energoefektivitātes indeksu un kuģu energoefektivitātes pārvaldības plānu. Turklāt 2019. gadā ES jūras transporta radīto CO2 emisiju monitoringa, ziņošanas un verificēšanas sistēma apliecināja, ka kuģniecībai ir būtiska ietekme, jo 2018. gadā atmosfērā tika emitēti vairāk nekā 138 miljoni tonnu CO2. Tā arī apstiprināja būtisko ES ārējās jūras tirdzniecības oglekļa pēdu, jo aptuveni divas trešdaļas paziņoto CO2 emisiju rada reisi no ostas ārpus Eiropas Ekonomikas zonas un uz to. Kopumā šīs CO2 emisijas veido aptuveni 3,7 % no visām Eiropas Savienībā 2018. gadā paziņotajām CO2 emisijām LI , LII . Komisija 2020. gada maijā publicēja savu pirmo gada ziņojumu par jūras transporta radītajām CO2 emisijām. Šis ziņojums ļauj visaptveroši un detalizēti izprast CO2 emisijas, ko rada kuģi, kuri piestāj Eiropas Ekonomikas zonas ostās. Tas arī sniedz vērtīgu kuģu raksturlielumu un energoefektivitātes analīzi, palīdzot noteikt dažādus faktorus, kas ietekmē CO2 emisijas LIII . ES monitoringa, ziņošanas un verifikācijas (MZV) sistēma sniedz rīcībpolitikas veidotājiem vērtīgu informāciju, kas ļauj samazināt kuģniecības radītās SEG emisijas, un to varētu izmantot par pamatu pasākumiem, kas tiks pieņemti saskaņā ar Eiropas zaļo kursu. Pašlaik notiek pārskatīšana, lai noteiktu, vai ES MZV sistēmu vajadzības gadījumā var salāgot ar SJO datu vākšanas sistēmu. 2019. gadā Eiropas zaļajā kursā tika izsludināts pasākumu kopums, lai nodrošinātu, ka kuģniecība veicina ES pasākumus klimata jomā, tostarp priekšlikums paplašināt Eiropas emisiju tirdzniecību, iekļaujot tajā jūrniecības nozari, lai nodrošinātu, ka transporta cena ataino tās ietekmi uz klimatu, un īpaša iniciatīva palielināt ilgtspējīgas alternatīvās kuģu degvielas ražošanu un apguvi. Atbalsts jaunattīstības valstīm ES un tās dalībvalstis aizvien ir pasaulē lielākās oficiālās attīstības palīdzības sniedzējas jaunattīstības valstīm — 2019. gadā šī palīdzība sasniedza 75,2 miljardus EUR. ES, tās dalībvalstis un Eiropas Investīciju banka ir arī lielākās publiskā klimata finansējuma devējas: 2019. gadā to ieguldījums bija 23,2 miljardi EUR, kas salīdzinājumā ar 2018. gadu ir par 6,9 % vairāk. Komisija 2014.–2020. gadā nodrošinās vismaz 14 miljardus EUR (jeb vidēji 2 miljardus EUR gadā), lai atbalstītu klimata pasākumus jaunattīstības valstīs. Tam papildus Eiropas Investīciju banka 2018. gadā jaunattīstības valstīm piešķīra klimata finansējumu 3 miljardu EUR apmērā. Ar šiem līdzekļiem finansē, piemēram, energoefektivitātes un atjaunīgās enerģijas projektus Āfrikā un citos reģionos. 2014.–2020. gadam nospraustā 20 % klimata aspekta integrēšanas mērķa sasniegšanu veicina iniciatīva “Pasaules klimata pārmaiņu alianse plus” (PKPA+) ar budžetu 750 miljoni EUR 2007.–2020. gadā. ES pamatiniciatīva PKPA+ palīdz pasaules neaizsargātākajām valstīm cīnīties ar klimata pārmaiņām. Tā koncentrējas uz klimatnoturības veidošanu vismazāk attīstītajās valstīs un mazajās salu jaunattīstības valstīs. 2015. gadā PKPA+ tika paplašināta, iekļaujot valstis ar vidējiem ienākumiem, lai palīdzētu tām īstenot nacionāli noteikto devumu saskaņā ar Parīzes nolīgumu. Līdz šim tā ir finansējusi vairāk nekā 80 projektus Āfrikā, Āzijā, Karību jūras reģionā un Klusajā okeāna valstīs. Turklāt 2018. gadā Komisija apņēmās piešķirt 10 miljonus EUR UNFCCC pielāgošanās fondam.

Tiks izveidots arī tehniskās palīdzības mehānisms nolūkā sniegt tehnisko palīdzību un rīcībpolitiskas konsultācijas, lai atbalstītu nacionāli noteikto devumu uzlabošanu un īstenošanu saskaņā ar Parīzes nolīguma klimata stratēģijām un rīcības plāniem. Mehānisms arī atbalstīs nacionālo adaptācijas plānu, zemes rīcībpolitiku un prakses, katastrofu riska mazināšanas stratēģiju un mazoglekļa vai oglekļneitrālu attīstības stratēģiju izstrādi un īstenošanu. Reģionālā līmenī ES atbalsta Āfrikas klimatadaptācijas iniciatīvu, kura veicina pielāgošanos klimata pārmaiņām visā kontinentā. ES un tās dalībvalstis ir pasaulē vadošās humānās palīdzības sniedzējas, un tās palīdz arī tiem cilvēkiem, kuri pret klimata pārmaiņu ietekmi ir visneaizsargātākie. Arvien vairāk humānās palīdzības programmās un projektos tiek iekļauta gatavība katastrofām – arī tām, kuras izraisa klimata pārmaiņas.



Tehniski paskaidrojumi