Grozītā vienotā dokumenta publikācija, ko pēc maznozīmīga grozījuma apstiprināšanas veic saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta otro daļu

(2023/C 30/12)

Eiropas Komisija ir apstiprinājusi šo maznozīmīgo grozījumu saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 664/2014 (1) 6. panta 2. punkta trešo daļu.

Ar šā maznozīmīgā grozījuma apstiprināšanas pieteikumu var iepazīties Komisijas datubāzē eAmbrosia.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“AZAFRÁN DE LA MANCHA”

ES Nr.: PDO-ES-0112-AM02 – 22.4.2022

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Nosaukums

“Azafrán de la Mancha”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Spānija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.8. grupa. Citi Līguma I pielikumā minētie produkti (garšvielas u. c.)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Safrāns (Crocus sativus L.) ir sīpolaugs, kas pieder pie Iridaceae dzimtas. Sīpols ir sfērisks, gaļīgs, tā diametrs ir no 2 līdz 3 cm, un tas ir klāts ar kastaņbrūni pelēcīgiem tīklveida apvalkiem. No oktobra līdz novembrim no katra sīpola izveidojas viens līdz trīs ziedi, kuriem pirms atvēršanās ir cauruļveida forma, bet pēc tam tie atveras ceriņu purpursarkanā konusā. Tā ir safrāna rozete, kuru veido garas, šauras ziedlapiņas, kas galu galā atveras, atklājot tās iekšpusi.

Iekšpusē atrodas sēklotne, no kuras iznāk trīs dzeltenas putekšņlapas un balts kātiņš — irbulis, kas sadalās trīs sarkanos zaros jeb drīksnās — safrāna pavedienos.

“Azafrán de la Mancha” ir viegli atpazīstams, jo tā sarkanās drīksnas ir redzami izvirzījušās no zieda un irbulis ir īsāks nekā citu šķirņu ziediem.

Drīksnas/irbuļa garuma attiecībai jābūt lielākai par 1 (pielaides vērtība — 1 %).

Drīksna nedrīkst būt īsāka par 22 mm (pielaides vērtība — 1 %).

Zieda (bez irbuļiem, kas atdalīti no drīksnām, putekšņlapām, ziedputekšņiem un ziedlapu vai sēklotnes gabaliem) pārpalikums nedrīkst pārsniegt 0,5 % no kopējā svara. Pieļaujams ne vairāk kā 0,1 % svešķermeņu. Svešķermeņi ir augu atliekas, kas nav radušās no safrāna zieda: minerāli (smiltis, augsne un/vai putekļi), nedzīvi kukaiņi vai to daļas utt.

Produktā nedrīkst būt pelējums vai dzīvi kukaiņi.

Organoleptiskās īpašības

Aromāts: raksturīgs žāvēšanas procesam, intensīvs un piesātināts, apvienots ar vieglu nogatavojušās kukurūzas vai smalkas žuvušas zāles smaržu un ziedu notīm.

Smarža un garša (uzlējumam): ilgstoša un maiga garša, sākumā rūgtena, ar noturīgu pēcgaršu, kas atgādina nogatavojušos kukurūzu un žāvēšanas procesu.

Ķīmiskās īpašības

Analītiskais parametrs: mitrums un gaistošās vielas

Neiepakotam safrānam: 7–9 %

Iepakotam safrānam: < 11 % (m/m)

Analītiskais parametrs: kopējais pelnu saturs

Neiepakotam safrānam: —

Iepakotam safrānam: < 8 % (m/m)

Analītiskais parametrs: skābē nešķīstošie pelni

Neiepakotam safrānam: —

Iepakotam safrānam: < 1 % (m/m)

Analītiskais parametrs: ētera izvilkums

Neiepakotam safrānam: —

Iepakotam safrānam: 3,5–14,5 %(m/m)

Analītiskais parametrs: aukstā ūdenī šķīstošais ekstrakts

Neiepakotam safrānam: —

Iepakotam safrānam: < 65 % (m/m)

Analītiskais parametrs: krāsošanas spēja1

Neiepakotam safrānam: > 200

Iepakotam safrānam: > 200

Analītiskais parametrs: aromatizēšanas spēja2

Neiepakotam safrānam: > 20

Iepakotam safrānam: > 20

Analītiskais parametrs: rūgtums (pikrokrocīns)3

Neiepakotam safrānam: > 70

Iepakotam safrānam: > 70

Analītiskais parametrs: safranāla saturs4

Neiepakotam safrānam: > 65 %

Iepakotam safrānam: > 65 %

1 Izteikta kā tiešs absorbcijas mērījums 440 nm sausnas.

2 Izteikta kā tiešs absorbcijas mērījums 330 nm sausnas.

3 Izteikts kā tiešs absorbcijas mērījums 257 nm sausnas.

4 Izteikts kā gaistošo vielu kopējā satura procentuālā daļa.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

—

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

—

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Marķējumā jābūt turpmāk norādītajam attēlam noteiktajās krāsās. Numurs XXYYYYYYYY ir burtciparu kods, kurā XX ir divi alfabēta burti, kas apzīmē safrāna ražošanas gadu, un YYYYYYYY ir numurs, kas identificē iepakojumu.

Uz traukiem, kuros aizsargāto safrānu iepako patēriņam, ir garantijas zīmogs, etiķete vai numurēta kontroletiķete, ko izdevusi pārbaudes struktūra; trauki nedrīkst būt atkārtoti izmantojami.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Apgabals, uz kuru attiecas nosaukums, plešas no Kastīlijas-Lamančas [Castilla-La Mancha] reģiona centrālās daļas uz dienvidaustrumiem.

Noteiktā apgabala centrālo kodolu veido Lamančas rajoni Toledo [Toledo], Sjudadrealas [Ciudad Real], Kvenkas [Cuenca] un Alvasetes [Albacete] provincēs.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Safrāns Spānijā tika ievests arābu valdīšanas laikā. 8. un 9. gadsimtā to izmantoja tikai Andalūzijas vidusšķiras augstākais slānis. Arābu ēdienus aromatizēja ar daudziem garšaugiem, tāpēc tos — galvenokārt kumīnu, ķimenes, sējas melnsēklīti, kresi, anīsu, fenheli, koriandru, sinepes, mētras, piparmētras un pētersīļus — audzēja visos augļu dārzos. Tomēr arābu ekonomikai visnozīmīgākā garšviela bija safrāns, kas ir būtisks lielākās daļas ēdienu krāsai un garšai.

Darbā “Cultivo del azafrán en la Solana” (1897) J. A. López de la Osa sniedz rakstiskas liecības par safrāna audzēšanu Lamančā. Grāmatā ir iekļauta informācija par to, ka šis kultūraugs izmantots pirms 100 gadiem, un citēts 1720. gada tiesību aktu krājums, kurā minēts arī safrāns. 19. gadsimta pirmajā trešdaļā Lamančā tika ražots labākās kvalitātes safrāns Spānijā un ievākta vislielākā raža no sausas zemes hektāra. Senā safrāna audzēšanas tradīcija ir ļoti labi dokumentēta Pedro Muñoz, Campo de Criptana un Manzanares (Sjudadrealā), Lillo, Madridejos, Villacañas, Villanueva de Alcardete un Cabezamesada (Toledo) un Montilla del Palancar (Kvenkā).

Tomēr pārliecinošākie pierādījumi par spēcīgu vēsturisko saikni starp Lamančas reģionu un safrānu ir atrodami apgabala daudzajās kultūras tradīcijās.

Tāpat kā visas darbības, kas cieši iesakņojušās konkrētā sabiedrības daļā, arī safrāna audzēšana radījusi bagātīgu vārdu krājumu. M. Núñez un J. C. Conde darbā “El léxico del azafrán en el habla manchega” (Al-Basit: Revista de Estudios Albacetenses, 28, Albacete 1991) ir ietverts daudz ar safrānu saistītu izteicienu, kas savākti Alvasetes provincē veiktos apsekojumos. Safrāna audzēšanas tradīcija Lamančā atspoguļojas šā reģiona folklorā, šim produktam veltītajās tradicionālajās dejās, kā arī dziesmās un parunās. Tas ir arī pamats operetei “La rosa del azafrán” (F. Romero un G. Fernández Shaw librets, Jacinto Guerrero mūzika, pirmizrāde — 1930. gadā Madridē).

Būtu jāmin arī lietošanas pamācības, kurās aprakstīti audzēšanas un ražošanas paņēmieni, piemēram, iepriekš minētais J. A. López de la Osa darbs un L. Jiménez Martín darbs “El azafranero práctico” (Albacete: Imprenta Eduardo Miranda, 1900).

Šā kultūrauga nozīmi tradicionālajā kultūrā apliecina arī “Fiesta de la Rosa del Azafrán”, kas notiek Consuegra (Toledo), safrāna lobīšanas konkursi, kurus rīko svēto aizbildņu svētkos La Solana (Sjudadrealā), un “Festival de la Rosa del Azafrán”Santa Ana (Alvasetē).

Visbeidzot, skaidra norāde uz šā kultūrauga tradicionālo raksturu un ekonomisko nozīmi ir dažos Lamančas ciematos joprojām piekoptā paraža, saskaņā ar kuru jaunlaulātajam pārim dod dažus safrāna pavedienus, kas simbolizē tiekšanos pēc labklājības.

Atsauce uz produkta specifikācijas publikāciju

http://pagina.jccm.es/agricul/paginas/comercial-industrial/consejos_new/pliegos/AM01_PC_Azafran_de_La_Mancha.pdf

(1) OV L 179, 19.6.2014., 17. lpp.