LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 358/8

Pieteikuma publikācija saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu

2014/C 358/08

Šī publikācija piešķir tiesības iebilst pret pieteikumu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantu.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

OLI DE l’EMPORDÀ / ACEITE DE L’EMPORDÀ

ES Nr.: ES-PDO-0005-01161 – 23.9.2013.

ACVN ( ) AĢIN ( X )

1. Nosaukums

Oli de l’Empordà / Aceite de L’Empordà

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Spānija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.5. grupa. “Eļļas un tauki (sviests, margarīns, eļļa u. c.)”

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Produkts ir no “Argudell”, “Curivell”, “Llei de Cadaqués” un “Arbequina” šķirnes olīvām iegūta neapstrādāta augstākā labuma olīveļļa, kuru iegūst ar mehāniskiem paņēmieniem vai ar citiem fiziskiem līdzekļiem, kas neietekmē eļļas kvalitāti, saglabājot to augļu garšu, smaržu un īpašības, no kuriem eļļa ir pagatavota.

Ar šo AĢIN apzīmētā olīveļļa ir pagatavota no vietējo šķirņu “Argudell”, “Curivell” un “Llei de Cadaqués” olīvām un tradicionālās “Arbequina” šķirnes olīvām, kuras audzē reģistrētās olīvkoku audzēs. Izmantotās olīvas pieder galvenokārt pie “Argudell” šķirnes, kuras īpatsvaram jābūt vismaz 51 % no eļļas iegūšanai izmantotā šķirņu sastāva, un “Arbequina” šķirnes; no šo abu šķirņu olīvām iegūtās eļļas kopējam apjomam šajā olīveļļā jāpārsniedz 95 %.

Ja eļļas pagatavošanā izmanto dažādu šķirņu olīvu eļļas maisījumu, eļļas sastāvu pēc olīvu šķirnēm aprēķina, pamatojoties uz eļļas iznākumu, kāds ir tā veidošanai izmantoto dažādo šķirņu olīvām.

Eļļu ķīmiskais sastāvs ir šāds:

Taukskābes: Oleīnskābe % 67,0 (ar galējām vērtībām 60 un 75) Linolskābe % 13,0 (ar galējām vērtībām 8 un 18) Palmitīnskābe % 14,0 (ar galējām vērtībām 11 un 18) Stabilitāte (Rancimat vērtība 120 °C temperatūrā) Vidējā vērtība 9 h, nekad nav mazāka par 6 h Polifenolu kopējais saturs (ppm) Augstāks par 300

Eļļām ir šādas organoleptiskās īpašības:

krāsa: no salmu dzeltenas līdz mainīgas intensitātes zaļai.

Parametri Vērtība (īpašība) Mediāna un robežvērtības Bojājumi Nav 0 Zaļi augļaina smarža Vidēji vai vidēji stipri intensīva un zaļi augļaina 5,0 (ar galējām vērtībām 4 un 7), kur vairāk nekā puse degustatoru augļainumu identificē kā “zaļu” Rūgtums Vidēji intensīvs 4,0 (ar galējām vērtībām 3 un 6) Sīvums Vidēji intensīvs 4,0 (ar galējām vērtībām 3 un 6) Līdzsvars Sabalansēts Atšķirība starp augļainu un [rūgtu vai sīvu] ir < 2,0

Piemērojot Regulas (EK) Nr. 640/2008 noteikumus, ar AĢIN Oli de l’Empordà jeb Aceite de L’Empordà apzīmētā produkta organoleptiskais apraksts ir šāds: sabalansētas, zaļi augļainas eļļas ar vidēju intensitāti. Ēdot jūtams vidējs rūgtums un sīvums, ko rada eļļu augstais polifenolu saturs; īpašībām “vidējs”, “sabalansēts” un “zaļš” ir skaitliski ekvivalenti, kas noteikti iepriekš minētajā standartā.

Saskaņā ar citiem sekundāriem aromāta raksturotājiem (COI/T.20) šo eļļu smaržu un garšu buķete ir šāda: “eļļas ar aromātu, kas parasti atgādina svaigi pļautu zāli un valriekstus; var būt arī tropisko augļu, zaļu augļu vai artišoku aromāts, kā arī mandeļu pēcgarša”.

Neapstrādātā augstākā labuma olīveļļa ir ļoti stabila (vidējā Rancimat vērtība 120 °C temperatūrā ir deviņas stundas, un tā nekad nevar būt mazāka par sešām stundām), jo tajā ir augsts antioksidantu līmenis ar polifenolu vērtībām virs 300 ppm.

Ar AĢIN Oli d’Empordà apzīmētā produkta īpašības ir tieši saistītas ar to, ka galvenā izmantotā šķirne ir “Argudell”. No šīs šķirnes iegūst zaļi augļainas eļļas, kurās ir zāles un artišoku nots un kuras ēdot ir rūgtenas un sīvas; šīs īpašības saglabā, pievienojot “Arbequina” šķirnes olīvas, kuru eļļai ir neitrālāks aromāts un mazāks rūgtums un sīvums, tādējādi ļaujot izpausties “Argudell” šķirnes smaržai un garšai, kas pieaug proporcionāli eļļas daudzumam maisījumā.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

L’Empordà olīveļļas pagatavošanai izmantotās izejvielas ir “Argudell”, “Arbequina”, “Curivell” un “Llei de Cadaqués” šķirnes olīvas, ko audzē 4. punktā aprakstītajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

—

3.5. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Olīvas jāaudzē un eļļa jāgatavo tikai 4. punktā noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Eļļu var iepildīt pudelēs vai nu noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā, vai ārpus tā ar nosacījumu, ka ir izveidota uzticama izsekojamības sistēma un eļļa tiek atbilstoši marķēta.

Mazumtirdzniecības nolūkos produkts jāiepilda traukos, kuru tilpums nepārsniedz piecus litrus un kuri veidoti no stikla, metāla ar pārtikas produktu fasēšanai lietojama materiāla pārklājumu, PET, glazētas keramikas vai citiem materiāliem, kas atļauti saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem.

3.7. Marķēšanas īpašie noteikumi

Uz iepakojuma jānorāda nosaukums Oli de l’Empordà (katalāņu valodā) jeb Aceite de L’Empordà (spāņu valodā) un vārdi Denominación de Origen Protegida, kā arī jebkura cita informācija, kas noteikta attiecīgajos tiesību aktos.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Aizsargātajai norādei atbilstošais apgabals aptver 68 pašvaldību teritorijas Alt Empordà komarkā un 36 pašvaldību teritorijas Baix Empordà komarkā, 5 blakusesošas pašvaldību teritorijas Gironès (Viladasens, Sant Jordi Desvalls, Flaçà, Madremanya un Llagostera) komarkā un 3 pašvaldību teritorijas Pla de l’Estany (Crespià, Esponellà un Vilademuls) komarkā. Tās visas ir Žironas (Girona) provincē un atrodas Katalonijas autonomā apgabala pašos ziemeļos.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Noteikto ģeogrāfisko apgabalu attiecībā uz augsni un klimatu raksturo trīs faktori:

— augsne: lielākoties nabadzīga, viegla un ar skābu vai neitrālu reakciju,

— temperatūra: jūras regulējošā ietekmes dēļ mērena,

— vējš: ziemeļvējš, kas ir raksturīgs šim apgabalam: tramontāns.

L’Empordà apvidū olīvas galvenokārt audzē vietās, kur ir nabadzīga augsne, t. i., uz neauglīgiem un erodētiem reljefa pacēlumiem netālu no Pireneju kalnu pakājes (Serra de l’Albera un Serra de Rodes) ziemeļos un Montgrí un Sierra de Les Gabarres kalnu masīvu pakājes dienvidos. Augsne lielākoties ir viegla, ar skābu vai neitrālu reakciju un veidojas uz slānekļa, granīta vai gneisa cilmieža, kas raksturīgi Pireneju kalnu pakājei.

Olīvu audzēšanas apgabala klimats L’Empordà komarkā saskaņā ar Papadakis klasifikāciju tiek klasificēts kā Vidusjūras piejūras klimats, bet saskaņā ar Torntveita (Thornthwaite) klasifikāciju – kā sauss–pussauss piekrastē un pussauss zemes vidienē.

Temperatūras un diennakts temperatūras svārstības jūras regulējošās ietekmes dēļ ir mērenas. Sals turas no novembra vidus līdz marta beigām.

Vidējais nokrišņu daudzums svārstās no 550 mm ziemeļu piekrastes apgabalā līdz 850 mm dziļāk zemes vidienē netālu no Pireneju kalnu pakājes. Nokrišņu sadalījums ir neregulārs, un to ir vairāk septembrī un oktobrī.

Ūdens bilance rāda, ka no jūnija līdz augustam ir sausuma periods, kas Vidusjūras apgabaliem ir tipisks.

Apgabalā galvenokārt valda ziemeļvējš: tramontāns.

Šis vējš vienmēr ir sauss, reizēm var būt ļoti stiprs, turklāt tas ir viena no L’Empordà klimata galvenajām iezīmēm.

Aukstajos ziemas mēnešos šis vējš mazina stipra sala risku, kas negatīvi ietekmē olīvkoku audzes, un tādējādi olīvkoki šajos apvidos var izdzīvot.

Vasarā šajos apvidos novērojams dienvidaustrumu vējš, kas dienā temperatūru dara mērenu un šajā periodā saglabā augstu relatīvo mitrumu.

Vēsturiskie faktori un cilvēkfaktori

L’Empordà neapstrādāta augstākā labuma olīveļļa ir tieši saistīta ar aizsargātajai norādei atbilstīgās teritorijas vēsturi, tradīcijām un kultūru.

Kā liecina vēstures avoti un arheoloģiskie izrakumi, olīvas tika audzētas un olīveļļa gatavota jau pirms vairāk nekā 2 500 gadiem.

Olīveļļa vienmēr ir pastāvējusi līdztekus tādiem citiem tipiskiem Vidusjūras apgabalu produktiem kā vīns – tie abi ir ļoti būtiski vietējai ekonomiskajai attīstībai. Lauku saimniecības ir nelielas, zeme ir sadalīta daudzās daļās, un lielu daļu eļļas ražo kooperatīvi.

Tā lielā mērā ir sabiedriska tipa lauksaimniecība, kurā dažādos audzēšanas uzdevumos, jo īpaši ražas novākšanā, ir iesaistīta visa ģimene.

Īpašo klimata apstākļu un audzētāju paaudžu darba rezultātā ir izveidojusies to trīs vietējo šķirņu izlase, ko audzē tikai noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā: “Argudell” (lielākoties) un “Curivell” un “Llei de Cadaqués” (mazāk).

“Arbequina” šķirnes olīvas arī tiek audzētas kā tradicionāla šķirne jau vairāk nekā 100 gadu.

5.2. Produkta specifika

Šīs eļļas specifiskās īpašības veido vietējo “Argudell” šķirnes olīvu īpatsvars (vairāk nekā 51 %). Šī šķirne ir īpaši labi pielāgojusies L’Empordà specifiskajiem klimata un augsnes apstākļiem, un tāpēc šajā apgabalā to audzē visvairāk, neraugoties uz konkurenci ar citām šķirnēm – gan katalāņu, gan franču šķirnēm. Tā ir ļoti izturīga šķirne: tā ir labi pielāgojusies nabadzīgajai augsnei un var izturēt stipru valdošo vēju (tramontānu), jo tā ir ļoti spēcīga, tās vainaga lapotne nav bieza, un tai piemīt laba augļu noturība kokā.

Ģenētiski (molekulārie DNS marķieri) šī šķirne ievērojami atšķiras no citām Katalonijas šķirnēm – tās līdzības koeficients ir mazāks par 0,30 (identiskiem genotipiem šī vērtība ir 1).

Augsts stabilitātes līmenis. Eļļas ir ļoti stabilas, pateicoties to augstajam antioksidantu saturam ([polifenoli] > 300 ppm). Vidējā Rancimat vērtība 120 °C temperatūrā ir deviņas stundas, un tā nekad nevar būt mazāka par sešām stundām.

Eļļas ir stabilas arī tāpēc, ka tajās ir augsts oleīnskābes saturs (67 % ar galējām vērtībām 60 % un 75 %), 13 % linolskābes (ar galējām vērtībām 8 % un 18 %) un 14 % palmitīnskābes (ar galējām vērtībām 11 % un 18 %). Tā kā šis olīvu audzēšanas reģions atrodas vistālāk Pireneju pussalas ziemeļos, no citās Spānijas daļās audzētām tādu pašu šķirņu olīvām gatavotās eļļas saturētu mazāk oleīnskābes un vairāk linolskābes, turklāt tām būtu zemāks stabilitātes līmenis; šie faktori lielā mērā ir atkarīgi no audzēšanas vietas ģeogrāfiskā novietojuma.

Raksturīgā smarža (saskaņā ar terminiem, kas noteikti COI-T20 attiecībā uz AĢIN olīveļļām) parasti atgādina svaigi pļautu zāli un/vai valriekstus; var būt arī tropisko augļu, zaļu augļu vai artišoku aromāts, kā arī mandeļu pēcgarša. Apgabala specifiskā ietekme veicina augstu smaržu koncentrāciju, kas izpaužas kā vidējas intensitātes vai dažos gadījumos stipras intensitātes augļainums (intensitāte no 4 līdz 7). Ēdot augstā polifenolu koncentrācija (salīdzinājumā ar citu Katalonijas apgabalu olīvu eļļām) izpaužas kā vidējas intensitātes rūgtums un sīvums (intensitāte no 3 līdz 6) un nepārprotami līdzsvaro augļainuma intensitāti (atšķirība starp augļainumu un rūgtumu vai sīvumu ir mazāka par 2). Kā noteikts Regulā (EK) Nr. 640/2008.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Kā aprakstīts iepriekš, iemesls tam, ka šajos apvidos ir iespējams audzēt olīvas un ka ir radusies ļoti specifiska šķirņu struktūra, ir vēstures, olīvu audzēšanas tradīciju un dabiskās vides īpašību apvienojums.

Izraugoties piemērotas šķirnes, audzētāji vienmēr ir meklējuši tādas, kas pielāgotas apgabala stiprajam vējam un jo īpaši nabadzīgajai augsnei. “Argudell” kļuva par dominējošo šķirni, jo tā šiem apstākļiem ir pielāgojusies vislabāk. Vēlāk arī “Arbequina” šķirne apliecināja, ka ir veiksmīgi pielāgojusies vietējiem apstākļiem, un nodrošināja regulārāku ražu, nemainot eļļu buķeti, jo tai nav dominējošās garšas un smaržas un to izmanto nelielās proporcijās.

Turklāt Vidusjūras regulējošā ietekme padarīja iespējamu olīvu audzēšanu šādā apgabalā, kur spēcīgs ziemas aukstums kaitētu kokiem un kur jūras brīze nodrošina mitrumu, kas nepieciešams, lai pumpurotos un ražotu augļus. Kopējais siltums vasarā veicina lipoģenēzi un mononepiesātināto taukskābju sintēzi. Stiprais, sausais rudens vējš (tramontāns) aizsargā pret veselības problēmām un veicina olīvu pienācīgu ienākšanos, kā rezultātā novāktajiem augļiem ir augsta kvalitāte. Visbeidzot, vieglā, skābā vai neitrālā augsne, kas veidojas uz slānekļa vai granīta, kuri šajā apgabalā ir lielākoties sastopamie cilmieži, pretēji mālainajai, kaļķainajai augsnei, kāda sastopama citos olīvu audzēšanas apgabalos, veicina polifenolu uzkrāšanos augļos.

Visi šie faktori palīdz gatavot eļļu ar īpašu sastāvu, garšu un smaržu.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 (3) 5. panta 7. punkts)

http://www.gencat.cat/alimentacio/pliego-aceite-emporda

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp. Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Skatīt 2. zemsvītras piezīmi.