1.1.Spēkā esošie instrumenti un izpilde

1.1.1.Valsts līmenis

Kopumā, runājot par tūristu izmitināšanas pakalpojumiem, rīcībpolitikas veidi ievērojami atšķiras. 2013. gadā dalībvalstis tika aicinātas aptaujā aprakstīt valstu noteikumus attiecībā uz tūristu izmitināšanas pakalpojumu (un tostarp arī citu pakalpojumu) drošumu. No 24 dalībvalstīm, kas iesniedza informāciju, 21 ziņoja, ka tajās pastāv vispārēji tiesību akti, kas attiecas uz pakalpojumiem kā kategoriju (vispārēji tiesību akti par pakalpojumu drošību, vai par produktu nekaitīgumu, vai par patērētāju aizsardzību vai arī par darba drošību), savukārt 17 dalībvalstis ziņoja, ka tām ir detalizēti nozaru tiesību akti saistībā ar izmitināšanas pakalpojumiem, turklāt sešos gadījumos tos papildina pašregulācija. Divas dalībvalstis nesniedza ziņas ne par horizontālo, ne par nozaru politiku.

Ziņojumos norādīto nozaru tiesību aktu satura pārbaudes ļāva precīzāk salīdzināt dalībvalstis. Attiecīgajām iestādēm tika dots saraksts, kurā bija ar drošību saistīti noteikumi (sk. tabulā tālāk tekstā), un tika lūgts norādīt, kuri no tiem ir attiecīgās valsts tiesību aktos. No 17 dalībvalstīm, kurās pastāv nozaru tiesību akti (AT, BE, CY, CZ, DE, EL, ES, ET, FR, HR, IT, LT, LU, MT, PL, PT, SK), lielākajā daļā (13 dalībvalstīs) ir iekļauti pienākumi attiecībā uz ēku stāvokli; astoņos gadījumos ir noteikts vispārējs pienākums sniegt vienīgi drošus pakalpojumus un 10 gadījumos tiek prasītas saistības attiecībā uz pakalpojuma sniedzēja kvalifikāciju. No otras puses, tikai pusē šo dalībvalstu (EL, LT, LU, MT, PL, PT, SK) ir ar likumu noteikts, ka jāizveido iestādes, kuras nodarbotos ar uzraudzību un attiecīgu rīcību. Turklāt tikai piecās dalībvalstīs (LU, MT, CZ, PL, EL) ir paredzēta risku noteikšana un novērtēšana un tikai divās (CZ, PL) ir pienākums informēt iestādes par riskiem un negadījumiem saistībā ar pakalpojuma sniegšanu — tas ir būtisks instruments, lai salīdzinātu situāciju visā ES.

Diagrammā (sk. tālāk) var redzēt spēkā esošo nozaru tiesību aktu saturu tām 17 dalībvalstīm, kuras iesniedza ziņojumus.

1.1.2.Eiropas līmenis

Brīvību sniegt pakalpojumus regulē LESD 56.–62. pants. Konkrētāk, Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū mērķis ir sekmēt pakalpojumu sniedzēju brīvību uzņēmējdarbības veikšanā un pakalpojumu brīvu apriti, tādējādi atvieglojot ES pakalpojumu sniedzēju darbību jebkurā citā ES dalībvalstī. Pakalpojumu drošums nav šīs direktīvas konkrētais priekšmets. Tomēr direktīvas 18. pants pieļauj atkāpes no pakalpojumu sniegšanas brīvības (16. pants), ievērojot īpašus nosacījumus, it īpaši gadījumos, kas saistīti ar pakalpojumu drošumu. Saņēmēja dalībvalsts var saskaņā ar šiem nosacījumiem izņēmuma kārtā piemērot savas prasības noteiktam pakalpojumu sniedzējam, kas nāk no citas valsts, attiecībā uz konkrēta pakalpojuma sniegšanu. Saskaņā ar direktīvas 23. panta nosacījumiem dalībvalstis var nodrošināt, ka pakalpojumu sniedzēji, kuru pakalpojumi rada tiešus un īpašus veselības un drošuma apdraudējumus, veic atbilstīgu atbildības apdrošināšanu. Savstarpējās palīdzības pienākums uzņēmuma dalībvalstij jo īpaši attiecas uz informāciju par nopietnu kaitējumu cilvēku veselībai vai drošumam (29. panta 3. punkts). Visbeidzot, 26. pants paredz brīvprātīgus kvalitātes uzlabošanas pasākumus saistībā ar pakalpojumu sniedzēja darbību sertificēšanu vai novērtēšanu, kvalitātes standartu vai marķējumu un standartu izveidi, kā arī pakalpojumiem brīvprātīgi piemērojamu Eiropas standartu izveidi.

Ar tūrismu saistītu pakalpojumu drošuma jomā ES līmenī nav visaptverošu tiesību aktu. Vienīgais instruments par tūristu mītņu drošumu ir Padomes Ieteikums 86/666 par ugunsdrošību viesnīcās, kurš nosaka drošības standartu minimumu visām ES viesnīcām (ar uzņemšanas iespējām vismaz 20 viesiem) un iesaka dalībvalstīm veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai garantētu šo drošības standartu ievērošanu, ja spēkā esošie tiesību akti nav pietiekami.

Turklāt vairāki ES instrumenti un iniciatīvas dažādās politikas jomās (piemēram, REACH, būvizstrādājumi, darba drošība, profesionālās kvalifikācijas, vide un kompleksie ceļojumi) var tieši vai netieši veicināt tūristu izmitināšanas pakalpojumu drošumu.

Piemēram, īstenojot būvizstrādājumu Regulu (ES) Nr. 305/2011, Komisija lūdza CEN/CENELEC, cik drīz vien iespējams, izstrādāt saskaņotu standartu oglekļa monoksīda detektoriem. Standartā attiecībā uz šiem ražojumiem tiks paredzēta trešās puses sertificēšana un tiks nodrošināta atbilstoša jutīguma un aprites cikla beigu norāde.

1.1.3.Uzraudzība un izpilde

Vienīgais pašlaik spēkā esošais Eiropas instruments, kas regulē ugunsdrošību tūristu izmitināšanas vietās, nav saistošs, tāpēc tā izpilde nav obligāta. Komisija 2001. gada jūnijā iesniedza ziņojumu par ieteikuma piemērošanu dalībvalstīs. Ziņojumā secināts, ka, lai gan ieteikums veicinājis drošības līmeņa paaugstināšanos viesnīcās visā ES, šajā ieteikumā noteiktie obligātie drošības standarti nav pilnībā sasniegti.

FTO-ABTA (Tūrisma operatoru federācija, kas apvienojusies ar Britu transporta asociāciju) pēc savas ierosmes 2009. gadā veica pētījumu par atbilstību spēkā esošajiem ugunsdrošības noteikumiem, tostarp tūristu izmitināšanas pakalpojumu sniedzēju Ieteikumam 86/666, piemērojot Apvienotajā Karalistē nozarē pastāvošās pārbaužu un ziņošanas metodes. Desmit ES dalībvalstīs 2123 īpašumus pārbaudīja vai nu tūrisma operatoru personāls (t. i., speciāli apmācīti kūrortu darbinieki vai veselības aizsardzības un drošības speciālisti), vai ārējie konsultanti.

Pētījums sniedza kopsavilkumu par īpašumu reitingiem pa valstīm, un tas liecina par lielām atšķirībām dalībvalstu kūrortviesnīcu ugunsdrošības standartos: iegūto datu ticamības atbalstam pētījumā uzsvērts, ka nevarētu būt tāda motīva, kura dēļ tūrisma operatora uzskaitē (paša vai konsultanta izstrādātajā) par īpašumu atspoguļotos sliktāka aina nekā tā, kas konstatēta pētījumā.

Dalībvalsts Viesnīca nav piemērota lietošanai vai arī tai ir būtiski trūkumi Viesnīcai ir nopietni trūkumi, kas steidzami jānovērš Viesnīcai ir trūkumi, kas būtu jālabo, cik drīz vien iespējams Viesnīcas ugunsdrošības standarts ir pieņemams — visi trūkumi ir maznozīmīgi un viegli labojami Kopējais revidēto viesnīcu skaits Austrija 43 % 32 % 11 % 15 % 324 Bulgārija 22 % 32 % 14 % 32 % 76 Kipra 10 % 19 % 16 % 55 % 186 Francija 31 % 15 % 27 % 28 % 199 Grieķija 12 % 19 % 12 % 57 % 292 Itālija 20 % 22 % 11 % 46 % 171 Polija 16 % 19 % 14 % 52 % 64 Portugāle 11 % 13 % 12 % 64 % 171 Spānija 6 % 19 % 17 % 58 % 640 KOPĀ 2123

Turklāt pētījumā secināts, ka 38 % īpašumu, kurus revidēja tūrisma operatori un to konsultanti, varētu būt neatbilstoši Ieteikumam 86/666 par ugunsdrošību viesnīcās.