EIROPAS KOMISIJA Briselē, 28.10.2022 COM(2022) 560 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI















par finanšu instrumentiem, budžeta garantijām, finansiālo palīdzību un iespējamajām saistībām











Situācija 2021. gada 31. decembrī











































Satura rādītājs 1.Ievads 2.Kas ir iespējamās saistības? 3.Iespējamās saistības, kas izriet no uzkrājumu instrumentiem: budžeta garantijas un finansiālā palīdzība trešām valstīm 4.Iespējamās saistības, kas izriet no finansiālās palīdzības dalībvalstīm 5.ES iespējamo saistību ilgtspējas novērtēšana 5.1. Novērtējuma tvērums 5.2. Uzkrājumu iespējamo saistību ilgtspējas novērtējums 5.3. Iespējamo saistību ilgtspējas novērtējums attiecībā uz pašu resursu maksimālā apjoma ierobežojumiem 6.Secinājumi Pielikums. Ilgtspēja un ieņēmumu rezerve attiecībā uz pašu resursu maksimālo apjomu

1.Ievads Ziņojums ir izdots saskaņā ar Finanšu regulas 250. pantā izvirzītajām prasībām. Tas sagatavots saistībā ar: -X darba dokumentu un XI darba dokumentu, kas pievienoti Eiropas Savienības (ES) 2023. finanšu gada budžeta projektam un kur sniegta detalizēta informācija par ES finanšu instrumentiem un budžeta garantijām; un -ES budžeta ienākošo un izejošo nākotnes naudas plūsmu ilgtermiņa prognozi, kurā pēc tam, kad ņemti vērā plānotie budžeta izdevumi, sniegtas prognozes par pieejamām ES finansiālajām spējām 2023.–2027. gadā. Šā ziņojuma mērķis ir sniegt pārskatu par iespējamo saistību apjomu un sastāvu, ko sedz ES budžets 2021. gada 31. decembrī, īpašu uzmanību pievēršot atšķirībai starp uzkrājumu iespējamām saistībām un iespējamām saistībām, kurām nav paredzēti uzkrājumi. Šajā ziņojumā ir sniegts arī iespējamo saistību ilgtermiņa ilgtspējas novērtējums, pamatojoties gan uz kvalitatīviem, gan kvantitatīviem faktoriem. Šis novērtējums tika veikts salīdzinājumā ar: -pašreizējo uzkrājumu summu garantiju fondos, ko Komisija noteikusi budžeta garantijām un finansiālajai palīdzībai trešām valstīm un kas glabājas Komisijas izveidotā kopējā uzkrājumu fonda (KUF) attiecīgajos nodalījumos; -pašu resursu maksimālā apjoma ierobežojumiem un pieejamo ieņēmumu rezervi iespējamām saistībām, kurām nav paredzēti uzkrājumi un kuras izriet no finansiālās palīdzības dalībvalstīm. Finanšu instrumenti garantiju veidā ir iespējamo saistību avots. Taču budžetā vienmēr ir iekļauts pilns nodrošinājums šādiem finanšu instrumentiem, t. i., budžetā ir atvēlēta maksimālā finansiālā atbildība, kas var rasties no katra finanšu instrumenta. Tādēļ iespējamās saistības, kas izriet no finanšu instrumentiem, nav pakļautas no ES budžeta segto iespējamo saistību ilgtspējas novērtējumam. 2021. gada ilgtspējas analīzes galvenais secinājums ir tāds, ka ES budžetam principā ir pietiekami resursi, lai tiktu galā ar iespējamo saistību potenciālo īstenošanos. Sīkāk: -2021. gada beigās ES budžetā bija iekļautas iespējamās saistības aptuveni 163 miljardu EUR apmērā saistībā ar aizdevumiem, kas piešķirti dalībvalstīm un trešām valstīm, un vairāk nekā 60 miljardu EUR apmērā saistībā ar garantijām, kas sniegtas Eiropas Stratēģisko investīciju fonda (ESIF), Eiropas Fonda ilgtspējīgai attīstībai (EFIA), EFIA+ un Ārējo aizdevuma pilnvaru (ĀAP) ietvaros. Tas nozīmē iespējamo saistību pieaugumu par 43 % salīdzinājumā ar 2020. gada beigām. Lielāko daļu no tā veido aizdevumi dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas pagaidu atbalsta instrumentu bezdarba risku mazināšanai ārkārtas situācijā (SURE) un Atveseļošanas un noturības mehānismu (ANM); -2021. gada beigās attiecībā uz iespējamām saistībām, kas izriet no budžeta garantijām un finansiālās palīdzības trešām valstīm, nav konstatētas problēmas, kas saistītas ar nepietiekamu uzkrājumu veidošanu; -ES finansiālās spējas saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu (t. i., Lēmumu par pašu resursiem (ORD) un Regulu par daudzgadu finanšu shēmu (DFS) 2021.–2027. gadam) ir pietiekamas, lai segtu ES pašreizējās saistības gan attiecībā uz izdevumu programmām, gan finanšu tirgiem (attiecībā uz parādu, kas emitēts saskaņā ar finansiālās palīdzības programmām dalībvalstīm) pat galēji nelabvēlīgos apstākļos. Šajā ziņojumā ir aplūkotas iespējamās saistības, kas radušās pirms 2021. gada beigām, un novērtēts, kā tās tiek nodrošinātas saskaņā ar DFS 2021.–2027. gadam. 2020. gada ziņojumā jau ir sīki aprakstīti plašie pasākumi un aizsardzības līdzekļi, ko Komisija var izmantot, lai aizsargātu ES budžetu no iespējamiem zaudējumiem, ko rada iespējamās saistības. Tie jo īpaši ietver Komisijas ietvaros izveidotu horizontālu sistēmu iespējamo saistību ciešai uzraudzībai. Iespējamo saistību koordinācijas komitejai šajā sistēmā ir galvenā loma. 2021. gadā šī koordinācijas komiteja tikās piecas reizes, lai turpinātu kopēju metodoloģiju izstrādi budžeta garantiju un finansiālās palīdzības plānošanai, apspriešanai un īstenošanai. Saskaņā ar 250. pantu šajā ziņojumā ir arī sniegta aktuālā informācija par finanšu instrumentiem, ko finansē no ES budžeta un kas saistīti gan ar iekšpolitiku, gan ārpolitiku. 2.Kas ir iespējamās saistības?

Iespējamās saistības ir iespējamas finanšu saistības, kas izriet no spēkā esošām saistībām vai pagātnes notikumiem. Tas, vai šīs iespējamās saistības radīs faktiskus zaudējumus, un šādu zaudējumu lielums būs atkarīgs no nākotnes notikumiem, ko grūti prognozēt. ES ir trīs galvenie iespējamo saistību avoti. -Budžeta garantijas ir garantijas, ko sniedz dažādiem īstenošanas partneriem saskaņā ar ESIF, EFIA un ĀAP mandātu. Saskaņā ar visiem šiem instrumentiem ES garantē īstenošanas partneriem segt daļu no iespējamiem zaudējumiem, ko rada to finansēšanas un investīciju darījumi (t. i., parāda vai pašu kapitāla darījumi). Saskaņā ar 2021.–2027. gada DFS programmā InvestEU — vienotas ES garantijas ietvaros — ir apvienotas darbības, kas iepriekš tika veiktas ESIF un vairāku citu finanšu instrumentu ietvaros. Programma ir nodrošinājusi īstenošanas partneriem, kas nav Eiropas Investīciju bankas (EIB) grupa, piekļuvi daļai no ES garantijām. Līdzīgi EFIA un ĀAP ir aizstāti ar EFIA+, kas izveidots ar regulu par Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu (NDICI) “Eiropa pasaulē” un kas tagad darbojas kā uzlabota ārējo investīciju plāna finansēšanas mehānisms. -Aizdevumi un saistītie aizņēmumi, kas paredzēti, lai sniegtu finansiālu palīdzību trešām valstīm (t. i., makrofinansiālās palīdzības (MFP) programmas aizdevumi un Euratom aizdevumi trešām valstīm). Aizdevumi trešām valstīm tiek finansēti, izmantojot kompensējošus aizņēmuma darījumus, t. i., katrs aizdevums tiek finansēts ar atbilstošu ES obligāciju, kas pilnībā atbilst ES aizdevumam termiņa, procentu likmes un atmaksas grafika ziņā. Tādējādi investori, kas iegulda ES obligācijās, ir pakļauti tikai ES, nevis katras saņēmējvalsts kredītriskam. ES saistības ir iespējamas, jo saņēmējvalstij ir līgumsaistības nodrošināt ieņēmumu plūsmu, lai atmaksātu ES obligācijas. Tātad, lai nokārtotu ES parādu, principā nav nepieciešama ES resursu aizplūšana. -Aizdevumi un ar tiem saistītie aizņēmumi, kas paredzēti, lai sniegtu finansiālu palīdzību ES dalībvalstīm (t. i., maksājumu bilances aizdevumi, Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma (EFSM) aizdevumi, Euratom aizdevumi, aizdevumi saskaņā ar SURE un aizdevumi saskaņā ar ANM). Parasti šos aizdevumus, izņemot ANM aizdevumus, piešķir ES dalībvalstīm, izmantojot to pašu kompensējošo paņēmienu, ko izmanto finansiālai palīdzībai trešām valstīm . Turpretim ANM aizdevumus finansē, izmantojot diversificētu finansēšanas stratēģiju, kas atdala aizdevumu izsniegšanu dalībvalstij no ES obligāciju emisijas. Neatkarīgi no finansēšanas metodes saņēmēju dalībvalstu atmaksājumi tiek novirzīti ES parāda apkalpošanai. Tos neuzskata par pašu resursiem saskaņā ar attiecīgo pašu resursu maksimālo apjomu. Iespējamās saistības, kas izriet no budžeta garantijām un finansiālās palīdzības trešām valstīm, ir nodrošinātas, pamatojoties uz piesardzīgiem novērtējumiem par paredzamajiem zaudējumiem katram instrumentam, kā arī papildu drošības rezerve, ar ko segt neparedzēto zaudējumu daļu. KUF ietver noteikumus, kas aizsargā ES budžetu pret zaudējumiem, kuri var rasties no budžeta garantijām un finansiālās palīdzības trešām valstīm. 2021. gada 31. decembrī KUF veidoja četri nodalījumi (ESIF, EFIA, bijušais Garantiju fonds ārējai darbībai (GFEA) un InvestEU). KUF ir lielākais portfelis, ko tieši pārvalda Komisija. Apgrozībā esošo akciju tirgus vērtība 2021. gada 31. decembrī bija 12,31 miljards EUR, kas ir vienāda ar neto aktīvu vērtību. Kā ziņots 2022. gada maijā, KUF 2021. gadā piedzīvoja 1 % tirgus vērtības zaudējumu, jo procentu likmes sāka pieaugt, samazinot portfelī jau esošo obligāciju vērtību. Šie grāmatvedības zaudējumi rodas no grāmatvedības standartu “vērtēšana pēc tirgus vērtības” piemērošanas ES pārvaldītajiem portfeļiem. Tie tiks definēti kā faktiskie zaudējumi tikai tad, ja Komisija pārdos attiecīgo obligāciju pirms tās dzēšanas datuma. Grāmatvedības zaudējumi, kas radušies KUF 2021. gadā, būtiski neietekmēja KUF spēju absorbēt paredzamos/neparedzētos zaudējumus 2021. gadā, un tos ar uzviju kompensēja lielas ienākošās plūsmas. Uzkrājumi visos nodalījumos saglabājās atbilstoši summām, kas noteiktas tiesību aktos, kuri nosaka dažādus iespējamo saistību avotus. KUF, tāpat kā visi fondi, kas iegulda obligācijās, 2022. gadā turpināja piedzīvot zaudējumus, jo procentu likmes strauji pieauga. Komisija nepārtraukti uzrauga situāciju un ziņos par šīm norisēm saistībā ar ikgadējo ziņojumu par KUF sniegumu 2022. gadā. Iespējamās saistības, kas izriet no finansiālās palīdzības ES dalībvalstīm, nav nodrošinātas. ES aizņēmumu summas ir ES tiešas un bezierunu saistības. Tas nozīmē, ka gadījumā, ja saņēmēja dalībvalsts nepildītu savas saistības pret ES un ES būtu izsmēlusi visas pārējās iespējas rast risinājumus pašreizējā budžeta struktūrā, tai ir tiesības kā galējo līdzekli izmantot aicinājumu pārējām dalībvalstīm uz laiku segt attiecīgo summu. Šādi līdzekļu pieprasījumi tiktu veikti papildus DFS maksimālajiem apjomiem, vienlaikus ievērojot pašu resursu maksimālo apjomu. 2021. gada beigās ES budžetā bija iekļautas kopējās iespējamās saistības 223 miljardu EUR apmērā (aptuveni 163 miljardi EUR attiecībā uz aizdevumiem, kas piešķirti dalībvalstīm un trešām valstīm, un vairāk nekā 60 miljardi EUR attiecībā uz garantijām, kas sniegtas saistībā ar ESIF, EFIA, EFIA+ un ĀAP). Lielāko risku ES budžetam rada finansiālās palīdzības programmas, kas paredzētas dalībvalstīm (sk. tālāk 1. attēlu). (*) Pamatā ir “ar darījuma partneriem parakstītās pieejamās garantijas” kopējā summa (sk. 1. tabulu). Budžeta garantiju un finansiālās palīdzības programmu pieaugošo nozīmi ES politikas virzienu īstenošanā pierāda straujais iespējamo saistību kopapjoma pieaugums par 43 % no 2020. gada līdz 2021. gada beigām. Visvairāk pieauga aizdevumi dalībvalstīm (+ 78 %). Tas galvenokārt bija saistīts ar papildu aizdevuma izmaksām saskaņā ar SURE un pirmajām izmaksām saskaņā ar ANM. Ievērojami pieauga arī iespējamās saistības, kas izriet no finansiālās palīdzības trešām valstīm (+ 30 %), savukārt iespējamās saistības, kas izriet no budžeta garantijām, saglabājās diezgan stabilas (sk. tālāk 2. attēlu). Paredzams, ka no budžeta garantiju izmantošanas izrietošo iespējamo saistību apjoms palielināsies 2022. gadā, kad faktiski sāksies InvestEU un EFIA+ investīciju posms (attiecīgi 26,2 miljardu EUR un 39,8 miljardu EUR garantiju apmērā). To daļēji kompensēs ESIF un ĀAP pamatā esošie riska darījumi ar termiņu. Paredzams, ka līdz 2022. gada beigām ievērojami palielināsies arī ES iespējamās saistības saistībā ar ANM aizdevumu papildu izmaksām dalībvalstīm.

Kā jau paskaidrots iepriekš, finanšu instrumenti garantijas veidā nerada nekādu risku ES budžetam, jo tie ir pilnībā nodrošināti. No ES budžeta tiek finansēti daudzi un dažādi finanšu instrumenti (pašu kapitāls, parāds, aizdevumu garantijas, riska kapitāls, spēju veidošana un riska dalīšanas mehānismi). Tos iedala divās galvenajās kategorijās: instrumenti, kas saistīti ar ES iekšpolitiku, un instrumenti, kas saistīti ar ES ārpolitiku (atkarībā no tā, vai galasaņēmēji galvenokārt atrodas ES vai ārpus tās). Iekšpolitikas piemērs ir fonds Marguerite — akciju fonds, kas ir ļāvis Komisijai veicināt investīcijas infrastruktūras projektos un uzņēmumos transporta, enerģētikas un nobriedušās atjaunīgās enerģijas nozarēs. Ārpolitikas piemērs ir Eiropas fonds Dienvidaustrumeiropai (EFSE), kas ir viens no pasaulē lielākajiem mikrofinansēšanas fondiem ar aptuveni 1 miljarda EUR kapitāla saistībām. EFSE ir vadošais ilgtermiņa finansējuma sniedzējs izvēlētām partneru kreditēšanas iestādēm Dienvidaustrumeiropā un Turcijā, kā arī austrumu kaimiņreģionā. Tas apkalpo mikro- un mazo uzņēmumu un mājsaimniecību ar zemiem ienākumiem finansēšanas vajadzības. X darba dokumentā, kas pievienots 2023. gada budžeta projektam, ir sīki aprakstīti visi 36 pašreizējie finanšu instrumenti, kas pastāvēja 2021. gada 31. decembrī. 3.Iespējamās saistības, kas izriet no uzkrājumu instrumentiem: budžeta garantijas un finansiālā palīdzība trešām valstīm ESIF tika izveidots 2015. gadā, lai pēc finanšu krīzes novērstu ieilgušo ierobežoto privāto investīciju problēmu ES. Tā ir 26 miljardus EUR liela budžeta garantija, kas EIB grupai piešķirta no ES budžeta. To papildina 7,5 miljardu EUR piešķīrums no EIB pašu resursiem. EFIA garantija tika ieviesta, lai atbalstītu investīcijas un uzlabotu piekļuvi finansējumam galvenokārt Āfrikā un kaimiņreģiona valstīs un palīdzētu tām sasniegt ANO ilgtspējīgas attīstības mērķus. Balstoties uz veiksmīgu ĀAP un EFIA ieviešanu, EFIA+ ir izveidots kā integrēta finanšu pakete, kas nodrošina finansēšanas spējas Subsahāras Āfrikai, Āzijai un Klusā okeāna valstīm, Latīņamerikai un Karību jūras reģionam, kā arī kaimiņreģiona un kandidātvalstīm vai potenciālajām kandidātvalstīm tādās jomās kā sociālekonomiskās nevienlīdzības mazināšana, ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme, pielāgošanās klimata pārmaiņām un to mazināšana, vides aizsardzība un pārvaldība un darbvietu radīšana. Ar darījuma partneriem parakstītā pieejamā garantija Pieejamā garantija saistībā ar partneru parakstītajiem darījumiem Pieejamā garantija saistībā ar partneru parakstītajiem darījumiem un izmaksātajām summām ESIF 25 825,74 24 730,24 20 358,06 EFIA 1390,7 610,67 535,25 ĀAP 33 025,55 33 025,55 20 834,52 EFIA+ 200 200 200 Kopā 60 441,99 58 566,46 41 927,83 Neatmaksātie aizdevumi Uzkrātie procenti Kopā MFP 7438 28,44 7466,44 Euratom 300 0,47 300,47 Kopā 7738 28,91 7766,91

4.Iespējamās saistības, kas izriet no finansiālās palīdzības dalībvalstīm Komisija 2021. gadā, darbodamās ES vārdā, vadīja piecas programmas, saskaņā ar kurām tā piešķīra aizdevumus dalībvalstīm. -Bija paredzēta maksājumu bilances palīdzība, lai atbalstītu tās ES valstis ārpus eurozonas, kuras saskaras vai kuras pakļautas riskam saskarties ar maksājumu bilances grūtībām. -EFSM tika izveidots, lai sniegtu finansiālu atbalstu ES dalībvalstīm, kurās ir vai kuras apdraud lielas finansiālas grūtības, ko izraisījuši ārkārtēji notikumi, kurus tās nevar ietekmēt. -Par SURE programmu vienojās 2020. gada jūnijā, lai palīdzētu finansēt pēkšņus un būtiskus valsts publisko izdevumu pieaugumus saistībā ar valstu saīsināta darbalaika shēmām un līdzīgiem pasākumiem, reaģējot uz Covid-19 krīzi. -ANM ir NextGenerationEU (NGEU) centrālais pīlārs, un tas ir pagaidu instruments, kas paredzēts, lai atbalstītu reformas un investīcijas ES dalībvalstīs, un tā galvenais mērķis ir atvieglot atveseļošanos no Covid-19 pandēmijas, vienlaikus palīdzot zaļās un digitālās pārkārtošanās procesam. Saskaņā ar ES atveseļošanas instrumentu Komisija aizņemas līdzekļus, ko ANM izmanto, lai finansētu dalībvalstu reformas un investīcijas. Finansējums var būt aizdevums (atmaksājams atbalsts) vai dotācija (neatmaksājams atbalsts). Lai varētu izmantot atbalstu, dalībvalstīm ir jāiesniedz Komisijai nacionālie atveseļošanas un noturības plāni. Katrā plānā ir noteiktas reformas un investīcijas, kas jāīsteno līdz 2026. gada beigām, nosakot skaidrus starpposma rādītājus un mērķrādītājus, kas jāanalizē Komisijai un jāapstiprina Eiropadomei. Tikai ANM aizdevumi (atšķirībā no ANM dotācijām) rada iespējamās saistības, un tāpēc šajā analīzē tiek ņemti vērā tikai tie. Svarīgi uzsvērt, ka ANM aizdevumu finansēšana notiek, izmantojot diversificētu finansēšanas stratēģiju (DFS), nevis tradicionālo kompensējošo pieeju. Visi NGEU aizņēmumi, kuru apmērs 2021. gada beigās bija 91 miljards EUR, tiek garantēti no ES budžeta saskaņā ar ORD 9. panta 4. punktu. -Euratom aizdevumu mehānisms palīdz dalībvalstīm finansēt investīcijas kodolelektrostacijās un rūpnieciskās kodoldegvielas cikla iekārtās. 2021. gada beigās neatmaksātās aizdevumu summas piecās dažādās programmās ir norādītas 3. tabulā. 3. tabula. ES dalībvalstīm izsniegto aizdevumu neatmaksātās summas (2021. gada 31. decembrī) (milj. EUR) Neatmaksātie aizdevumi Uzkrātie procenti Kopā Maksājumu bilance 200 1,15 201,15 Euratom 49,5 0,01 49,51 EFSM 46 800 469,59 47 269,59 SURE 89 637 65,15 89 702,15 ANM (aizdevumi) 17 969,73 26,06 17 995,79 Kopā 154 656,23 561,96 155 218,19 ES budžeta kopējā gada riska rādītājs, kas rodas no iespējamām saistībām, kuras izriet no finansiālās palīdzības dalībvalstīm, ir gada pamatsummas un procentu atmaksas kopsumma, kas attiecīgajā gadā jāsaņem saņēmējām dalībvalstīm saskaņā ar dažādām programmām. Kompensējošo aizdevumu gadījumā tas sakrīt ar kopējo ES obligāciju atmaksas summu, kas izdota, lai finansētu aizdevumus dalībvalstīm. 4. tabula. Neatmaksāto aizdevumu (pamatsummas + procentu) gada atmaksas grafiks saskaņā ar 2022.–2027. gadā spēkā esošajām programmām (2021. gada 31. decembrī) (milj. EUR) Year Euratom BoP EFSM SURE RRF loans All

programmes 2022 23.24 5.75 3 507.86 111.11 32.76 3 680.72 2023 13.22 5.75 4 233.75 122.5 32.76 4 407.98 2024 13.11 5.75 3 311.88 122,5 32.76 3 486 2025 0 205.75 3 063.13 8 122,5 32.76 11 424.14 2026 0 0 4 651.13 8 122,5 32.76 12 806.39 2027 0 0 3 531.13 122.5 32.76 3 686.39 Total 49.57 223 22 298.88 16 723.61 196.56 39 491.62 5.ES iespējamo saistību ilgtspējas novērtēšana 5.1. Novērtējuma tvērums Neskarot novērtējumu par noteiktu finanšu saistību nodrošināšanu visā to darbības laikā, kas nepieciešams saistību rašanās brīdī, Finanšu regulas 210. panta 3. punktā ir noteikts, ka “iespējamās saistības, kas rodas no budžeta garantijām vai finansiālās palīdzības, ko sedz no budžeta, tiek uzskatītas par ilgtspējīgām, ja to prognozētā daudzgadu attīstība ir savienojama ar LESD 312. panta 2. punktā paredzētajā regulā, ar ko izveidota daudzgadu finanšu shēma, noteiktajām robežām un ar gada maksājumu apropriāciju maksimālo robežu, kas paredzēta Lēmuma 2014/335/ES, Euratom 3. panta 1. punktā” (t. i., DFS maksimālie apjomi un pašu resursu maksimālais apjoms). Tas nozīmē, ka resursiem, ko ES var izmantot vienā gadā saskaņā ar pašreizējo DFS (pašu resursu maksimālais apjoms), būtu jābūt pietiekamiem, lai finansētu izdevumus, kas izriet no DFS, kā arī iespējamās saistības, kas varētu īstenoties. Jo īpaši maksājumi, kas saistīti ar uzkrājumu iespējamām saistībām par budžeta garantijām un finansiālo palīdzību trešām valstīm, ir jāfinansē no izveidotajiem uzkrājumiem un jebkuriem turpmākiem maksājumiem, kas paredzēti saskaņā ar DFS. Šā ziņojuma 5.2. iedaļā ir sniegts novērtējums par pieejamo uzkrājumu atbilstību, lai izpildītu paredzētos maksājumus, kas izriet no budžeta garantijām un finansiālās palīdzības trešām valstīm saistībā ar saistībām, kādas tās bija 2021. gada beigās.

Maksājumus, kuri saistīti ar iespējamo saistību īstenošanu, kas izriet no tādas finansiālās palīdzības ES dalībvalstīm, kurai nav paredzēti uzkrājumi, var finansēt, pieprasot papildu pašu resursus, nepārsniedzot Lēmumā par pašu resursiem noteikto maksimālo apjomu. Starpība starp pašu resursu maksimālo apjomu un ES budžeta finansēšanai nepieciešamajiem pašu resursiem (ko dēvē par ieņēmumu rezervi), atspoguļo ES finansiālās spējas segt papildu līdzekļu aizplūdes saistībā ar iespējamo saistību īstenošanos, kas izriet no tādas finansiālās palīdzības ES dalībvalstīm, kurai nav paredzēti uzkrājumi. Novērtējuma tvērums šim iespējamo saistību kopumam tika detalizēti aprakstīts 2021. gada pārskatā. Rezultāti, kas iegūti šajā novērtējumā par iespējamajām saistībām, kurām nav paredzēti uzkrājumi un kuras pastāvēja 2021. gada beigās, sniegti 5.3. iedaļā. 2020. gada Lēmums par pašu resursiem uz laiku palielināja pašu resursu maksimālo apjomu, lai segtu saistības, kas radušās NextGenerationEU īstenošanas laikā, tostarp iespējamās saistības, kurām nav paredzēti uzkrājumi un kuras izriet no ANM aizdevumiem dalībvalstīm. 5.2. Uzkrājumu iespējamo saistību ilgtspējas novērtējums Kā iepriekšēja piezīme jāuzsver, ka ES budžeta garantijas var būtiski atšķirties atkarībā no politikas mērķiem un riska profila attiecībā uz darījumiem, kas atbalstīti saskaņā ar īpašu programmu. Tas savukārt var izraisīt atšķirīgu vēlmi uzņemties risku attiecībā uz katru no tiem. Vēlmi uzņemties risku parasti izsaka kā visā darbības laikā riskam pakļauto vērtību (RPV), kas ir konkrēta (iepriekš noteikta) procentuālā daļa no ticamības līmeņa. No pieejamajiem datiem par visā darbības laikā paredzamajiem neto zaudējumiem 2021. gada 31. decembrī attiecībā uz šajā datumā spēkā esošajām budžeta garantijām var izdarīt šādus secinājumus: -piemērojamā uzkrājumu likme 35 % apmērā no ESIF kopējās garantijas ir pietiekama, lai ar 95 % ticamības līmeni segtu visā darbības laikā aplēstos zaudējumus no darījumiem, kas garantēti dažādās ESIF daļās, atbilstīgi programmas ex ante vēlmei uzņemties risku; -attiecībā uz EFIA uzkrājumu likme 50 % apmērā atbilst visā darbības laikā aplēstajiem zaudējumiem ar mērķa ticamības līmeni 90 % atbilstīgi programmas ex ante vēlmei uzņemties risku; -uzkrājumi ĀAP, kas glabājas Kopējā uzkrājumu fonda (bijušais Garantiju fonds ārējai darbībai jeb GFEA) ārējās darbības nodalījumā, ir pietiekami, lai segtu aplēstos zaudējumus ar 91 % ticamības līmeni. Attiecībā uz pašreizējiem riska darījumiem, kas izriet no finansiālās palīdzības trešām valstīm, 9 % mērķa uzkrājumu likmes atbilstības noteikšanā ņem vērā šādus faktorus: -vai nav neizpildītu maksājumu saistību 2021. pārskata gadā, kā arī iepriekšējos gados; -vērtības samazinājuma summa, kas atzīta ES 2021. gada pārskatos, salīdzinājumā ar kopējo neatmaksāto summu; -neatmaksāto aizdevumu ģeogrāfiskais izvietojums; -to aizdevumu termiņu struktūra, kas saistīti ar trešām valstīm, kuras gūst labumu no finansiālās palīdzības, un kas ir pietiekami labi sadalīta pašreizējās DFS un turpmākajās DFS; -MFP aizdevumu tiešā saikne ar spēkā esošu Starptautiskā Valūtas fonda programmu, kas nodrošina trešās valsts finansiālo dzīvotspēju un tādējādi iespējamo ES līdzekļu atmaksāšanu, kā arī to neparedzētie izdevumi, kas saistīti ar minēto programmu. 1. izcēlums. ES iespējamās saistības, kas izriet no MFP un Euratom aizdevumiem un ĀAP darījumiem Ukrainā Pēc ziņojumu sagatavošanas slēgšanas 2022. gada 24. februārī Krievija uzsāka neprovocētu un nepamatotu agresijas karu Ukrainā, kas varētu ietekmēt to saņēmējvalstu riskus, kuras tieši vai netieši ietekmē konflikts. Rakstīšanas laikā Komisijai bija tiešie riska darījumi saistībā ar Ukrainu 6,9 miljardu EUR apmērā, ko nodrošināja KUF. 2021. gada 31. decembrī ES bija piešķīrusi MFP aizdevumus 4,4 miljardu EUR vērtībā un Euratom aizdevumu 300 miljonu EUR vērtībā. Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā ES MFP aizdevumu veidā ir piešķīrusi Ukrainai papildu 2,2 miljardus EUR. Martā un maijā tika izmaksāta ārkārtas MFP 1,2 miljardu EUR apmērā, un augusta sākumā tika izmaksāta ārkārtas MFP vēl 1 miljarda EUR apmērā. 2022. gada septembrī Padome un Eiropas Parlaments vienojās par papildu ārkārtas MFP 5 miljardu EUR apmērā Ukrainai. Papildus tiešā atbalsta sniegšanai Komisija sniedz palīdzību arī netieši, izmantojot savu EIB ĀAP portfeļa garantiju. 2021. gada beigās portfelī, ko sedza ĀAP, bija Ukrainai izsniegtie aizdevumi 2 miljardu EUR apmērā. Kopš tā laika ĀAP riska darījumu apjoms ir vēl vairāk palielinājies. 2022. gada martā EIB un Komisija nolēma atkārtoti izmantot ĀAP neizmaksātos aizdevumus 688 miljonu EUR apmērā. Tam 2022. gada jūlijā sekoja Komisijas lēmums atkārtoti izmantot vēl 1,59 miljardus EUR neizmaksātos aizdevumos. Ņemot vērā ar finansiālo atbalstu Ukrainai pašreizējā kara apstākļos saistītos riskus, kas ir lielāki par vidējo, visi jaunie riska darījumi ar Ukrainu, t. i., uz līdz šim, proti, augustā izmaksāto MFP 1 miljarda EUR apmērā (MFP1), MFP 5 miljardu EUR apmērā, par ko Padome un Eiropas Parlaments vienojās 2022. gada septembrī (MFP2), un saskaņā ar ĀAP atkārtoti izmantotajiem aizdevumiem 1,59 miljardu EUR apmērā attieksies budžeta segums 70 % apmērā, kas ir augstāks nekā tradicionālā uzkrājumu likme, ko piemēro valstīm, kuras saņem makrofinansiālo palīdzību (9 %). Lai gan nepieciešamība pēc lielākas aizsardzības atkārtoti izmantoto ĀAP aizdevumu gadījumā tiek panākta, pilnībā palielinot uzkrājumu likmi līdz 70 % no ES budžeta, tas pats tiek panākts ar ārkārtas MFP 6 miljardu EUR apmērā, saglabājot uzkrājumu likmi 9 % līmenī un papildinot to ar dalībvalstu garantijām, kas sedz 61 % no kredītriska. Sākot ar 2023. gada vidu, šīs uzkrājumu likmes atbilstība tiks regulāri pārskatīta, lai nodrošinātu, ka tā adekvāti un ātri atspoguļo visas turpmākās izmaiņas riska darījumu riska profilā. Riska darījumi Ukrainā, kuru apjomu un riska profilu ir mainījis Krievijas iebrukums šā gada sākumā, tiek nepārtraukti uzraudzīti un pārvaldīti. Tie šeit netiks sīkāk apspriesti, jo neietilpst šā ziņojuma laika periodā un darbības jomā.

5.3. Iespējamo saistību ilgtspējas novērtējums attiecībā uz pašu resursu maksimālā apjoma ierobežojumiem ES budžeta spēju nodrošināt situāciju, kad īstenojas riska darījums attiecībā uz iespējamām saistībām, kurām nav paredzēti uzkrājumi, novērtē, piemērojot iepriekš 5.1. punktā minēto tvērumu. Ar NGEU saistītās emisijas sākās 2021. gadā, tāpēc šā gada ziņojumā ir ietverts arī pagaidu pašu resursu maksimālais apjoms 0,6 % apmērā no ES NKI, kas ir pieejams tikai visām NGEU saistībām. Kā minēts iepriekš 4. iedaļā, Komisija finansē NextGenerationEU ar DFS, kas nodrošina kopīgu finansējuma fondu aizdevumiem un neatmaksājamam atbalstam, taču tikai aizdevumi ir iespējamās saistības. Aizņēmumus neatmaksājamam atbalstam atmaksā no ES budžeta un finansē no budžeta ieņēmumiem. Tāpēc ieņēmumu rezerve ir aplēsta, ņemot vērā kopējās NGEU saistības, bet jutīguma analīzē galvenā uzmanība pievērsta iespējamajām saistībām saskaņā ar Finanšu regulas 210. panta 3. punkta prasībām. Pirmajā posmā ir jāizveido centrālais scenārijs (pamatscenārijs), kas atbilst gaidāmajai ES izdevumu un finansiālo spēju attīstībai laikposmā līdz 2027. gadam saskaņā ar ilgtermiņa prognozi par budžeta izdevumu un ieņēmumu vajadzībām (sk. tālāk 3. attēlu). Neskaitot pašreizējo budžeta gadu, pieejamā ieņēmumu rezerve esošo un jauno iespējamo saistību segšanai 2023.–2027. gadā ir vidēji 187 miljardi EUR gadā (aptuveni 83 miljardi EUR pašu resursu maksimālā apjoma pastāvīgajai daļai 1,40 % no ES NKI un aptuveni 104 miljardi EUR pagaidu maksimālajam apjomam 0,6 % apmērā no ES NKI). Kad centrālais scenārijs ir izveidots, papildu pārbaudēs tiek novērtēta esošo iespējamo saistību ilgtspēja ārkārtas scenārijos 2023.–2027. gadā. 1)Ekonomikas spriedzes tests. Centrālajā scenārijā NKI atbilst prognozēm par reālo izaugsmi un inflāciju saskaņā ar Komisijas 2022. gada pavasara Eiropas ekonomikas prognozi . Spriedzes testā prognozētie nominālā pieauguma tempi ir par vienu procentpunktu zemāki nekā pamatscenārija rādītāji katrā pārskata perioda gadā . Tas samazina pašu resursu maksimālā apjoma nominālvērtību un līdz ar to pieejamo ieņēmumu rezervi vidēji par 3,5 miljardiem EUR gadā (no tiem 2,4 miljardi EUR attiecas uz pastāvīgo pašu resursu maksimālo apjomu). 2)Budžeta ieņēmumu daļas spriedzes tests. Šajā ārkārtas scenārijā tiek novērtēts, vai pieejamās ieņēmumu rezerves pietiktu gadījumā, ja visas iespējamās saistības, kurām nav paredzēti uzkrājumi, tiktu īstenotas vienlaikus. Praktiski tas nozīmētu, ka visas dalībvalstis, kas gūst labumu no finansiālās palīdzības programmām, vienlaikus nespētu veikt atmaksas termiņā. Attiecīgās summas atspoguļo atmaksas grafikus 2021. gada beigās (sk. iepriekš 4. tabulu). Šis ir ārkārtīgi maz ticams scenārijs, kurā nav ņemti vērā visi pasākumi, ko Komisija var veikt, lai izvairītos no šādas situācijas (piem., parādu restrukturizācija un aktīva naudas pārvaldība). Saskaņā ar šo scenāriju pieejamā ieņēmumu rezerve tiktu samazināta vidēji par 3,85 miljardiem EUR gadā. Tas gandrīz pilnībā (3,82 miljardi EUR) atbilstu pastāvīgajam pašu resursu maksimālajam apjomam. Iespējamās saistības, kas izriet no ANM aizdevumiem, būtu minimālas (0,03 miljardi EUR gadā), jo ANM aizdevumu pamatsummas atmaksa atbilstoši pagaidu maksimālajam apjomam tiks uzsākta tikai 2032. gadā. 3)Budžeta izdevumu daļas spriedzes tests. Saskaņā ar šo scenāriju, kas attiecas uz DFS, izdevumi tiek prognozēti tā teorētiskajā maksimumā (t. i., maksimālais iespējamais DFS maksājumu un atsevišķu īpašo instrumentu apjoms). Svarīgi uzsvērt, ka tas neatspoguļo augšupēju prognozi un nav saistīts ar faktiskajām prognozēm par ES maksājumu attīstību. Turklāt attiecībā uz budžeta izdevumu daļu — atšķirībā no ieņēmumu spriedzes testa — lēmumam palielināt izdevumus (DFS maksimālo apjomu robežās) ir nepieciešams Komisijas priekšlikums un Eiropas Parlamenta un Padomes apstiprinājums. Nav pamata uzskatīt, ka Komisija ierosinātu lēmumu, kas būtu nesaderīgs ar ES finansiālajām spējām attiecīgajā gadā. Nav īpaša DFS maksimālā apjoma, kas paredzēts tikai ES budžeta izdevumiem, lai izpildītu NGEU neatmaksājamā atbalsta atmaksas saistības . Tāpēc spriedzes testā attiecībā uz NGEU parāda atmaksu tiek pieņemts, ka maksimālie budžeta izdevumi ir līdzvērtīgi NGEU emisijām, kurām tuvojas termiņš (atskaitot iespējamās saistības, kas pārbaudītas iepriekš minētajā spriedzes testā budžeta ieņēmumu daļā, jo šis pašreizējais spriedzes tests budžeta izdevumu daļā neņem vērā scenāriju, kurā visas dalībvalstis, kas gūst labumu no finansiālās palīdzības, vienlaikus nepilda savas atmaksas saistības). Šajā hipotētiskajā situācijā plānotā parādu refinansēšana netiek ņemta vērā. Ieņēmumu rezerve būtu par aptuveni 15,8 miljardiem EUR mazāka nekā centrālajā scenārijā, tostarp 14,2 miljardi EUR pastāvīgajam pašu resursu maksimālajam apjomam. 4)Ekonomikas apstākļu, ieņēmumu un izdevumu kombinētais spriedzes tests. Šis ir ārkārtīgi negatīvs scenārijs, kas apvieno visus nelabvēlīgos scenārijus, kuri aprakstīti iepriekšējos trīs punktos. Tas samazinātu ieņēmumu rezervi vidēji par 23 miljardiem EUR gadā līdz aptuveni 164 miljardiem EUR gadā laikposmā no 2023. gada līdz 2027. gadam (tostarp 63 miljardi EUR pastāvīgajam pašu resursu maksimālajam apjomam). Šķiet, ka šī summa veido lielu drošības rezervi ES finansiālajām spējām segt savas saistības (kas izriet gan no NGEU darījumiem, gan no darījumiem, kas nav NGEU darījumi) pat dziļu ekonomisku satricinājumu un iespējamu tiesību aktu izmaiņu gadījumā, kas izraisa lielākus izdevumus un, iespējams, jaunas iespējamās saistības. Sīki izklāstīti pamatscenārija un spriedzes testa scenāriju rezultāti ir sniegti pielikumā. 3. attēls. Pašu resursu maksimālais apjoms un pašu resursu vajadzības saskaņā ar pamatscenāriju un apvienoto jutīguma pārbaudi 6. Secinājumi 2021. gada beigās ES budžetā bija iekļautas iespējamās saistības vairāk nekā 163 miljardu EUR apmērā attiecībā uz aizdevumiem, kas piešķirti dalībvalstīm un trešām valstīm, un aptuveni 60 miljardu EUR apmērā attiecībā uz garantijām, kas sniegtas saistībā ar ESIF, EFIA, EFIA+ un ĀAP. Riski, ka saņēmējvalstis neatmaksā šos aizdevumus vai ka tiek pieprasītas garantijas, tiek rūpīgi pārvaldīti, izmantojot visaptverošu riska pārvaldības sistēmu, tostarp iespējamo saistību atsevišķu kategoriju gadījumā paredzot budžeta līdzekļus, lai ar pietiekami piesardzīgu ticamības līmeni segtu iespējamos zaudējumus. Ņemot vērā daudzos aizsardzības pasākumus, kas paredzēti to risku uzraudzības un pārvaldības ES sistēmā, kuri saistīti gan ar uzkrājumu iespējamām saistībām, gan ar iespējamām saistībām, kurām nav paredzēti uzkrājumi, kā arī šajā ziņojumā sniegto ilgtspējas novērtējumu, ir iespējams izdarīt vairākus secinājumus. -Riski, ko rada uzkrājumu instrumenti (t. i., budžeta garantijas un finansiālā palīdzība trešām valstīm), tiek rūpīgi pārvaldīti un pienācīgi nodrošināti. Šajā novērtējumā ņemta vērā riska pozīciju veidošanās pagātnē; dati par pagātnes saistību nepildīšanu un paredzamajiem zaudējumiem; pasākumi, kas tiek veikti, lai nodrošinātu, ka zaudējumi nepārsniedz iepriekš noteiktus pielaides līmeņus; un budžeta uzkrājumi, kas ir pieejami paredzamo zaudējumu segšanai. -ES finansiālās spējas saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu (t. i., Lēmumu par pašu resursiem un DFS regulu) ir pietiekamas, lai ņemtu vērā zaudējumus, kas laikposmā no šā brīža līdz 2027. gada beigām var rasties saistībā ar nenodrošinātiem aizdevumiem. Vidēji laikposmā no 2023. līdz 2027. gadam saskaņā ar pašu resursu maksimālo apjomu ir pieejami 187 miljardi EUR gadā (t. i., 1,05 % no ES NKI) (tostarp 0,47 % no ES NKI atbilstīgi pastāvīgajam maksimālajam apjomam), lai apmierinātu ārkārtas ieņēmumu pieprasījumus, kas finansētu neparedzētos izdevumus vai esošo un potenciālo iespējamo saistību segšanu, kas varētu īstenoties. -Ieņēmumu rezerve ir pietiekama pat galēji negatīva scenārija gadījumā, kas ietver negatīvu ietekmi uz budžeta ieņēmumiem, izdevumiem un ekonomikas izaugsmi. Vidējā summa 164 miljardi EUR apmērā gadā (t. i., aptuveni 0,94 % no ES NKI) paliktu pieejama atbilstīgi pašu resursu maksimālajam apjomam (tostarp 0,37 % no ES NKI atbilstīgi pastāvīgajam maksimālajam apjomam), lai nodrošinātu ES finanšu sistēmas stabilitāti un tās kredītreitingu, kas nodrošina drošības rezervi turpmāku negatīvu ekonomisko satricinājumu, jaunu izdevumu iniciatīvu un iespējamo saistību gadījumā. Pielikums. Ilgtspēja un ieņēmumu rezerve attiecībā uz pašu resursu maksimālo apjomu (miljardos EUR, pašreizējās cenās)