Komisijas atzinums atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktam par Eiropas Parlamenta grozījumiem Padomes kopējā nostājā, kas attiecas uz priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par tiesību aktiem, kas piemērojami ārpuslīgumiskām saistībām (“ROMA II”), ar ko groza Komisijas priekšlikumu saskaņā ar EK līguma 250. panta 2. punktu /* COM/2007/0126 galīgā redakcija - COD 2003/0168 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 14.3.2007 COM(2007) 126 galīgā redakcija 2003/0168 (COD) KOMISIJAS ATZINUMS atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktam par Eiropas Parlamenta grozījumiem Padomes kopējā nostājā, kas attiecas uz priekšlikumu EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULAI PAR TIESĪBU AKTIEM, KAS PIEMĒROJAMI ĀRPUSLĪGUMISKĀM SAISTĪBĀM (“ROMA II”), AR KO GROZA KOMISIJAS PRIEKŠLIKUMU saskaņā ar EK līguma 250. panta 2. punktu 2003/0168 (COD) KOMISIJAS ATZINUMS atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktam par Eiropas Parlamenta grozījumiem Padomes kopējā nostājā, kas attiecas uz priekšlikumu EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULAI PAR TIESĪBU AKTIEM, KAS PIEMĒROJAMI ĀRPUSLĪGUMISKĀM SAISTĪBĀM (“ROMA II”), 1. IEVADS EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktā paredzēts, ka Komisijai jāsniedz atzinums par grozījumiem, ko Eiropas Parlaments ierosinājis otrajā lasījumā. Turpmāk seko Komisijas atzinums par 19 Parlamenta ierosinātajiem grozījumiem. 2. PRIEKšVēSTURE Komisija priekšlikumu[1] pieņēma 2003. gada 22. jūlijā un tajā pašā dienā to nosūtīja Eiropas Parlamentam un Padomei. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2004. gada 2. jūnijā pieņēma atzinumu par Komisijas priekšlikumu[2]. Eiropas Parlaments 2005. gada 6. jūlija plenārsēdē pirmajā lasījumā pieņēma 54 grozījumus[3]. Komisija pieņēma grozīto priekšlikumu[4] 2006. gada 21. februārī. Padome pieņēma kopējo nostāju[5] 2006. gada 25. septembrī. Komisija 2006. gada 27. septembrī pieņēma paziņojumu par Padomes kopējo nostāju[6]. Eiropas Parlaments 2007. gada 18. janvāra plenārsēdē otrajā lasījumā pieņēma 19 grozījumus. 3. Priekšlikuma mērķis Starptautisko jurisdikciju, kā arī vienā dalībvalstī pieņemtu tiesas nolēmumu atzīšanu un izpildi citā dalībvalstī reglamentē Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001, ko piemēro civillietās un komerclietās gan līgumiskām, gan ārpuslīgumiskām saistībām. Kas attiecas uz piemērojamiem tiesību aktiem, tad noteikumi, ko dažādās dalībvalstīs piemēro līgumiem, tika saskaņoti 1980. gada Romas konvencijā par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām , un Komisija ierosina minēto konvenciju aizstāt ar Romas I regulu[7], kura pašlaik tiek apspriesta Padomē un Eiropas Parlamentā. Tomēr Kopienā nav vispārēji saskaņotu noteikumu, kā noteikt, kuri tiesību akti būtu piemērojami ārpuslīgumiskajām saistībām. Ar Komisijas priekšlikumu ir iecerēts novērst šo nepilnību. Tāpēc Komisijas priekšlikumā paredzēts saskaņot juridiskos noteikumus, kurus piemērot civilām un komerciālām ārpuslīgumiskajām saistībām (ceļu satiksmes negadījumi, produktatbildība, negodīga konkurence utt.), un pieņemt visai ES kopējus noteikumus par to, kā noteikt šādām saistībām piemērojamos tiesību aktus. Minēto noteikumu saskaņošanas mērķis ir nodrošināt augstāku juridiskās noteiktības līmeni privātpersonām un uzņēmējiem un novērst labvēlīgākas tiesas izvēles iespēju ( forum shopping ), kad lietas dalībnieki var gūt atšķirīgus rezultātus atkarībā no tā, kuras valsts tiesa izskata lietu. 4. Komisijas atzinums par Eiropas Parlamenta ierosinātajiem grozījumiem 4.1. Grozījumi, kurus Komisija pilnībā pieņem - Komisija pieņem 1. grozījumu . Tas ir tehniski redakcionāls grozījums, kurā ņemts vērā, ka 1980. gada Romas konvenciju par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, aizstās gaidāmā Romas I regula, kas pašlaik tiek apspriesta Padomē un Eiropas Parlamentā. - Komisija pieņem 23. grozījumu . Lai gan Komisija savā grozītajā priekšlikumā deva priekšroku skaidrākai redakcijai, kurā bija pausts, ka nekompensējoša zaudējumu atlīdzība nav pretrunā sabiedriskās kārtības atrunai ( ordre public ), ja tā nav pārmērīgi liela, tomēr Komisija atzīst Eiropas Parlamenta ieteikto redakciju, jo tā piešķir plašu rīcības brīvību tiesai. - Komisijai ir pieņemams 30. grozījums , kur precizēta piemērošanas joma īpašajam noteikumam par konkurences tiesību pārkāpumiem, pievienojot atsauci uz Līguma 81. un 82. pantu. Komisijai tomēr rodas jautājums, ko Eiropas Parlaments vēlas panākt, saglabādams apsvērumu par īpašu normu attiecībā uz konkurences tiesību pārkāpumiem, ja citur tas no šīs īpašās normas ir atteicies (17. grozījumā). 4.2 Grozījumi, kurus Komisija pieņem, tos pārformulējot, vai pieņem tikai daļēji - Saistībā ar 3. grozījumu Komisija neiebilst apsvērumam, kur norādīts, ka Romas II regula attiecas arī uz saistībām, kas pamatojas uz atbildību neatkarīgi no vainas, un to, kā noteikt personas, kuras saucamas pie atbildības par to veiktajām darbībām. Komisija tomēr uzskata, ka tie ir divi atšķirīgi jautājumi un ka tiem vajadzētu veltīt katram savu apsvērumu, lai iekļautos regulas loģiskajā struktūrā. Pirmkārt, tā iesaka izteikt 11. apsvērumu šādā redakcijā: „Ārpuslīgumisko saistību koncepcija dalībvalstīs ir atšķirīga . Tāpēc šajā regulā tā jāuzskata par autonomu koncepciju. Īpaši jāiekļauj saistības, kas pamatojas uz atbildību neatkarīgi no vainas.” Otrkārt, varētu iekļaut šādu jaunu 28.a apsvērumu: „Juridiskās noteiktības labad šajā regulā precīzi jānosaka joma, kurā piemērojami tiesību akti, kas jo īpaši paredz, kā noteikt personas, kuras saucamas pie atbildības par to veiktajām darbībām.” - Parlamenta 28. grozījumā ieteikti divas tehniski redakcionālas izmaiņas. Komisija pievienojas Parlamenta rūpēm, ka visās valodu versijās jālieto saskanīga terminoloģija. 19. apsvērumā paredzēts iekļaut „ negodīgu konkurenci ” un „ darbības, kas ierobežo brīvu konkurenci ”, kas precīzi minēti Padomes kopējās nostājas 6. pantā (angļu un franču valodas versijā). Kopējās nostājas franču valodas versijā 19. apsvērumā arī konkrēti minēti šie divi aspekti, taču angļu valodas versijā tā nav. Tāpēc Komisija ierosina, lai 19. apsvēruma angļu valodas versija tiktu pieskaņota franču valodas versijai. Kas attiecas uz ieteikumu lietot terminu „tirgus” apsvēruma beigās, tad jānorāda, ka tajā pietiekami neizpaužas 6. panta dubultais aspekts, atbilstoši kuram paredzēts vienlaikus aizsargāt gan konkurences attiecības, gan patērētāju kolektīvās intereses[8]. Tāpēc Komisija ierosina šādu redakciju: „ Saistība ar tās valsts tiesību aktiem, kurā tiek ietekmētas vai pastāv iespēja ietekmēt konkurences attiecības vai patērētāju kolektīvās intereses, kopumā ļauj realizēt šos mērķus. ” - Lai gan Komisija principā raugās atzinīgi uz piemērošanas jomas konkretizēšanu īpašajam noteikumam par kaitējumu videi, tā diemžēl konstatē, ka 32. grozījumā ietvertā definīcija ierobežo šā noteikuma piemērošanu, jo tas, piemēram, neattiektos uz gaisa piesārņošanu. Komisijai šī definīcija būtu pieņemama tikai tad, ja tā ietvertu visas ārpuslīgumiskās saistības, kas radušās saistībā ar kaitējumu videi neatkarīgi no kaitējuma veida. - Saskaņā ar 26. grozījumu ziņojumā par regulas piemērošanu īpaša uzmanība jāpievērš diviem jautājumiem, proti, citu valstu tiesību piemērošanai dalībvalstu tiesās (grozījuma otrā un trešā daļa) un ceļu satiksmes negadījumiem piemērojamām tiesībām. Lai gan Komisijai principā ir pieņemama daļa, kas attiecas uz citu valstu tiesību piemērošanu, ko tā jau bija minējusi savā grozītajā priekšlikumā, tā tomēr uzskata, ka šā panta otrās daļas beigās minētā zaudējumu atlīdzības problemātika gluži neiederas šajā jautājumā. Šeit runa ir par dalībvalstu materiālajām civiltiesību normām, un Romas II regula nav īstais satvars, kurā aplūkot šo sarežģīto jautājumu. Runājot par ceļu satiksmes negadījumu daļu, tā nosaka Komisijai visnotaļ konkrētas darba metodes, kas jāievēro, gatavojot ziņojumu. Tā kā Komisijas darba metodes jau ir precīzi noteiktas tās iekšējos noteikumos, Komisija vēlas saglabāt redakciju, ko tā bija ierosinājusi savā grozītajā priekšlikumā: „Tajā arī izvērtēts, vai jāierosina Kopienas tiesību akti, kas apskata likumus, kuri piemērojami ceļu satiksmes negadījumiem.” 4.3 Komisijas noraidītie grozījumi - Komisijai nav pieņemams 4. grozījums, kur visnotaļ plašā formulējumā paredzēts, ka tiesa bauda rīcības brīvību attiecībā uz šīs regulas piemērošanu. Lai gan ir taisnība, ka tiesnesim ir rīcības brīvība, nosakot piemērojamās tiesības izņēmuma klauzulu gadījumos, kas paredzēti 4., 5., 10., 11. un 12. pantā, tas tomēr neattiecas uz citiem regulas noteikumiem. Ierosinātā redakcija var vājināt juridisko noteiktību, kas ir viens no šīs regulas pieņemšanas nolūkiem. Komisija tāpēc uzskata, ka pilnīgi pietiek ar 16. un 18. apsvērumu, kuros konkrēti ietverta atsauce uz izņēmuma klauzulu. - Komisijai nav pieņemams 9., 15. un 19. grozījums, ar kuriem tiek ieviests jauns īpašs noteikums par privātās dzīves un indivīda tiesību pārkāpumiem. Komisija jau bija noraidījusi šo noteikumu pirmajā lasījumā. Ņemot vērā, ka šis jautājums tiek politiski bloķēts Padomē, Komisija dotu priekšroku neiekļaut šo sarežģīto jautājumu regulas piemērošanas jomā, kā jau bija norādīts grozītajā priekšlikumā, jo vairāk tāpēc, ka par šo problemātika tiek izskatīta tikai nedaudzās starptautiskās prāvās. - Komisijai nav pieņemams 10. grozījums , kur paredzēta iespēja, ka lietas dalībnieki nav konkrēti izvēlējušies, kuras valsts tiesību aktus piemērot, un tādējādi tiesa iegūst pilnvaras ņemt vērā citus faktorus šādā izvēles situācijā. Nerodas iespaids, ka ierosinātā redakcija atbilstu juridiskās noteiktības mērķim, kura labad vajadzētu noteikt, ka lietas dalībniekiem visādā ziņā jāizdara šāda izvēle. - Komisija neatzīst 11. un 22. grozījumu, ar kuriem paredzēts ieviest restitutio in integrum principu, nosakot atlīdzību cietušajam par personai nodarītiem zaudējumiem. Lai gan Komisija vērtē, ka šī ir ļoti interesanta ideja, kas uzlabotu nelaimes gadījumā cietušo stāvokli, tā tomēr uzskata, ka tā būtu dalībvalstu materiālo civiltiesību normu saskaņošana, kam nav vietas instrumentā, kura mērķis ir saskaņot starptautisko privāttiesību normas. - Parlamenta 12. grozījumā paredzēts ieviest jaunu apsvērumu, saskaņā ar kuru lietas dalībnieks pats varētu izvirzīt jautājumu par piemērojamām tiesībām, ja viņam būtu tāda vēlēšanās. Komisija jau grozītajā priekšlikumā paskaidroja, ka atzinīgi raugās uz domu atvieglot tiesas darbu starptautiskajās prāvās, tomēr ne visi lietas dalībnieki varētu atļauties šādu rīcību, īpaši tie, kurus nepārstāv advokāts. Tā kā Komisijai nav pieņemams šāds noteikums, tā neatzīst arī minētā apsvēruma iekļaušanu, jo vairāk tāpēc, ka tas ir horizontāls jautājums, kas būtu jāaplūko vispārīgākā kontekstā. Tomēr Komisija labprāt vēlas ziņojumā par regulas piemērošanu tuvāk izpētīt jautājumu par citas valsts tiesību piemērošanu dalībvalstu tiesās, kā ieteikts tās grozītajā priekšlikumā. - To pašu iemeslu dēļ Komisija noraidīja 13. grozījumu, atbilstoši kuram tiesai vajadzēja noteikt piemērojamo citas valsts tiesību saturu, turklāt tā varētu aicināt talkā lietas dalībniekus. Komisija lēš, ka šobrīd vairums dalībvalstu nevarēs piemērot šādu noteikumu, jo nav šim nolūkam izveidotu efektīvu struktūru. Tomēr Komisija uzskata, ka tā ir interesanta viela pārdomām, kam jāpievērš īpaša uzmanība ziņojumā par regulas piemērošanu. - Tā kā Eiropas Parlaments ir noraidījis grozījumu, saskaņā ar kuru bija paredzēts iekļaut jaunu 15.a pantu, Komisijai nav pieņemams 16. grozījums, kur ietverta konkrēta atsauce uz 15.a pantu, kas tekstā, starp citu, ir svītrots. - Komisijai nav pieņemams 17. grozījums, kura mērķis ir atcelt īpašo noteikumu par konkurences traucējumiem. Kā jau paskaidrots grozītajā priekšlikumā, saglabājot šo īpašo noteikumu, tiks nostiprināta juridiskā noteiktība un uzlabosies risinājumu paredzamība, jo tas ietver konkretizējumu, norādot zaudējumu atgadīšanās vietu. Komisija turklāt vēlētos uzzināt Eiropas Parlamenta motivāciju, kuras dēļ tas, neraugoties uz šā īpašā noteikuma svītrošanu, vēlas saglabāt apsvērumu, kas uz to attiecas, turklāt vēl uzlabodams tā redakciju (21. apsvērums). Pieņemot, ka Parlaments faktiski vēlētos saglabāt šo īpašo noteikumu, Komisija atzītu tā formulējumu 31. grozījumā, kuru Eiropas Parlaments noraidīja. - Komisijai nav pieņemams 24. grozījums, ar kuru atkārtoti mēģināts ieviest noteikumu par Romas II regulas saikni ar citiem Kopienas juridiskajiem instrumentiem, kas ietver noteikumus, kuri ietekmē piemērojamo tiesību izvēli, īpaši saikni ar instrumentiem par „iekšējo tirgu”. Ņemot vērā pēdējās norises Eiropas Parlamentā un Padomē sarunās par citiem priekšlikumiem, šāds īpaši izstrādāts noteikums šajā tiesību aktā vairs nešķiet nepieciešams. 5. SECINāJUMS Saskaņā ar EK Līguma 250. panta 2. punktu Komisija groza savu priekšlikumu atbilstoši iepriekšminētajam. [1] COM(2003) 427 galīgā redakcija, 2003/0168 (COD) [2] OV C 241, 28.9.2004., 1. lpp. [3] A6-0211/2005. [4] COM(2006) 83 galīgā redakcija. [5] Kopējā nostāja (EK) Nr. 22/2006, OV C 289 E, 28.11.2006., 68.-83. lpp. [6] COM(2006) 566 galīgā redakcija. [7] COM(2005) 650 galīgā redakcija. [8] 1988. gada 19. maija Direktīvā 98/27/EK par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību arī lietota tā pati vārdkopa, proti, „ patērētāju kolektīvās intereses ”.