LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 157/12

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

2013/C 157/05

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

“SLOVENSKI MED”

EK Nr.: SL-PGI-0005-0801-10.03.2010

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums

“Slovenski med”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Slovēnija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.4. grupa. Citi dzīvnieku izcelsmes produkti (olas, medus, dažādi piena produkti, izņemot sviestu utt.)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1)

“Slovenski med” ražo Slovēnijas Republikas teritorijā. Ar nosaukumu “Slovenski med” var pārdod šādu šķirņu medu:

— robīniju (neīsto akāciju) medus,

— liepu medus,

— kastaņu medus,

— baltegļu medus,

— egļu medus,

— ziedu medus jeb nektāra medus,

— meža jeb lapu medus.

“Slovenski med” organoleptiskās īpašības:

“akāciju” medu iegūst lielākoties no baltās robīnijas (Robinia pseudoacacia) ziedu nektāra. Šis medus ir gandrīz bezkrāsains līdz salmu dzeltenā krāsā. Tā smarža ir ļoti viegla, neizteikta, atgādina robīniju ziedus. Garša vidēji līdz stipri salda, vidēji līdz ilgi paliekoša. Aromāts vāji līdz vidēji noturīgs. Tas atgādina bezperu kāru šūnas, svaigu vasku, robīniju ziedus, dārza augu ziedus, ābolus vai bumbierus, reizēm arī vaniļu, krējuma konfektes, svaigu sviestu vai svaigus salmus. Kristalizējas reti.

Liepu medu ražo no nektāra vai medusrasas, ko bites iegūst no platlapu liepas (Tilia platyphyllos) vai parastās liepas (Tilia cordata). Šā medus krāsa ir mainīga – no bāli dzeltenas līdz gaišai dzintarkrāsai ar zaļu nokrāsu. Medus atgādina liepziedus, smarža svaiga, līdzīga mentolam, vidēja vai stipra. Tam ir svaiga, mēreni vai stipri izteikta mentola garša. Medum ir ļoti raksturīgs, svaigs aromāts. Tas atgādina mentolu, svaigus valriekstus, zaļumus, plaucētus liepziedus, tam ir izsmalcināts ziedu aromāts, vidēji līdz ļoti noturīgs.

Kastaņu medu ražo galvenokārt no nektāra vai medusrasas, ko bites iegūst no kastaņas (Castanea sativa). Šā medus krāsa ir tumšbrūna vai dzintarkrāsa ar sarkanu nokrāsu. Gan šā medus smarža, gan garša ir ļoti stipra. Kastaņu medum raksturīga vidēji līdz stipri izteikta rūgtena garša. Tam ir ļoti raksturīgs skābens vai ass aromāts, atgādina grauzdētu cukuru, cukura sīrupu, dūmus, zaļumus, vērmeles, un tam ir ļoti paliekoša rūgtena pēcgarša. Kristalizējas reti.

Baltegļu medu ražo lielākoties no izsvīdumiem, ko bite iegūst no baltegļu (Abies alba) skujām. Medus ir tumšā pelēkbrūnā krāsā ar zaļganu nokrāsu. Šā medus smarža ir vidēji vai ļoti stipra. Tā aromāts atgādina piena pulveri vai sveķus. Tam ir vidēji paliekoša garša un ļoti raksturīgs, vidēji noturīgs aromāts. Tā smarža atgādina piena pulveri, karameli, grauzdētu cukuru, sveķus, skujkoku meža svaigumu, egļu dzinumu sīrupu, dūmus, melno tēju ar pienu, garšaugu konfektes. Parasti kristalizējas lēni.

Egļu medu ražo lielākoties no izsvīdumiem, ko bites iegūst no egļu (Picea abies) skujām. Medum ir oranžbrūna līdz sarkanbrūna krāsa un spīdīga virsma. Parasti šis medus ir caurspīdīgs. Tam raksturīgs liels “elastīgums”, tas līp pie mēles un aukslējām. Tā smarža ir vidēji noturīga, garša vāji līdz vidēji paliekoša. Aromāts vidēji noturīgs. Tā aromāts atgādina egļu dzinumu sīrupu, sveķus, garšaugu konfektes, garšaugu tēju, grauzdētu kafiju, žāvētus augļus, kafijas konfektes.

Ziedu jeb nektāra medu ražo no nektāra, ko bites iegūst no vairākiem augiem, tāpēc tas ir ļoti dažāds. Šā medus krāsa var būt no salmu dzeltenas līdz brūnai. Tā smarža ir vidēji līdz ļoti noturīga, vidēji līdz stipri izteikta garša. Tam ir stipra un salda pēcgarša. Tam ir vidēji līdz ļoti noturīgs svaigu dārza augļu vai ziedu aromāts. Tā aromāts atgādina ziedus, svaigus augļus, kompotu, ceptus augļus, karameles un piena konfektes, brūno cukuru, karameli, melasi. Kristalizējas strauji.

Meža jeb lapu medu ražo lielākoties no izsvīdumiem, ko bites ievāc no vairākiem augiem. Tā krāsa var būt no gaišbrūnas līdz tumšbrūnai ar sarkanu vai zaļu nokrāsu. Tā smarža ir maznoturīga līdz vidēji noturīga, garša vidēji līdz ilgi paliekoša. Arī tā aromāts ir vidēji līdz ilgi noturīgs, tas atgādina sveķus, valriekstus, lazdu riekstus, garšaugus, vērmeles, karameli, melasi, garšaugu konfektes, žāvētus augļus, žāvētus bumbierus.

“Slovenski med” ir šādas fizikāli ķīmiskās īpašības:

Medus šķirne Parametri Robīniju Liepu Kastaņu Baltegļu Egļu Ziedu Meža Mitruma saturs < 18,6 % < 18,6 % < 18,6 % < 18,6 % < 18,6 % < 18,6 % < 18,6 % HMF saturs < 15 mg/kg < 15 mg/kg < 15 mg/kg < 15 mg/kg < 15 mg/kg < 15 mg/kg < 15 mg/kg Īpatnējā elektrovadītspēja ≤ 0,3 mS/cm ≤ 0,5–1,3 mS/cm ≥ 0,9 mS/cm > 0,8 mS/cm ≥ 0,9 mS/cm ≤ 0,8 mS/cm ≥ 0,8 mS/cm pH 3,5–4,6 4,1–6,1 4,7–6,2 4,7–5,8 4,3–5,6 3,8–5,3 4,3–5,6 Saharozes saturs < 10 g/100 g < 5 g/100 g < 5 g/100 g < 5 g/100 g < 5 g/100 g < 5 g/100 g < 5 g/100 g





Putekšņu saturs produktā “Slovenski med”:

Medus šķirne Ziedputekšņi Robīniju Liepu Kastaņu Baltegļu Egļu Ziedu Meža Attiecīgās sugas augu ziedputekšņu saturs > 7 % robīniju (Robinia pseudoacacia – neīstā akācija) ziedputekšņu > 1 % liepu (Tilia sp.) ziedputekšņu > 86 % kastaņu (Castanea sativa) ziedputekšņu — — Bieži vien satur augļkoku, kastaņu (Castanea sativa), kļavu (Acer sp.), baltā āboliņa (Trifolium repens), asteru (Asteraceae) dzimtas augu ziedputekšņus —

3.3. Izejvielas

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

Tieši pirms tam, kad bites ievāc medus izejvielas, vai šīs ievākšanas laikā, tās nedrīkst piebarot. Ziemas laikā bitēm dod vienīgi cukuru un medu.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visiem “Slovenski med” ražošanas posmiem jānoris noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. “Slovenski med” ražošanas procesā ietilpst medus ražošana stacionāros vai pārnēsājamos stropos, ko pārvieto ģeogrāfiskā apgabala robežās; medus izsviešanu veic ar centrifugēšanas paņēmienu. Dravniecībā ievēro pareizu biškopības praksi (labas higiēnas prakses vadlīnijas biškopībā pamatojas uz HACCP sistēmas principiem). Lai novērstu ķīmisko līdzekļu atlieku nokļūšanu medū, ķīmisko repelentu izmantošana bišu nomierināšanai nav atļauta. To šūnu izņemšana, kurās ir peri, ir aizliegta. Izņem tādu medu, kura mitruma saturs ir zemāks par 18,6 %. Izņemto medu filtrē, un dažas dienas pēc izņemšanas tam nosmeļ arī putas. Izmantojami tādi filtri, kas laiž cauri ziedputekšņus. Medus susināšana ir aizliegta. Kristalizējušos medu var sašķidrināt, sildot temperatūrā, kas nepārsniedz 40 °C, lai nebojātu tās medus sastāvdaļas, kas neiztur siltuma iedarbību (fermentus, hormonus). Sašķidrināt medu, sildot to mikroviļņu krāsnī, ir aizliegts, jo mikroviļņi iznīcina bioloģiski aktīvās sastāvdaļas.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai, u. c.

“Slovenski med” drīkst iepakot vienīgi noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Tas ir vienīgais veids, kā saglabāt medus augsto kvalitāti un nepieļaut ilgus pārvadājumus, kas varētu mainīt tā fizikālās, ķīmiskās un organoleptiskās īpašības. Uzreiz pēc iepakošanas burkas un vāciņus aizzīmogo ar viena veida etiķeti, lai nodrošinātu, ka, to nepārplēšot, burku nevar atvērt.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai

“Slovenski med” marķējumā, kas atbilst specifikācijas prasībām, jāiekļauj aizsargātais nosaukums, norāde “navedbo zaščitena geografska označba” (aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde) un jānorāda medus šķirne un partija.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

“Slovenski med” ražošanas apgabals ir Slovēnijas Republika.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Slovēnija atrodas Centrāleiropā, kur sastopas četri lieli Eiropas ģeogrāfiskie apgabali: Alpi, Pannonijas reģions, Dināru kalniene un Vidusjūras piekraste. Ģeoloģiskā dažādība, nevienmērīgais reljefs un tas, ka valsts teritorija atrodas četros bioģeogrāfiskos reģionos, nosaka lielu floras un faunas dažādību un līdz ar to arī lielu medus šķirņu dažādību. Vidusjūras apakštipa klimata, kontinentālā un alpīnā klimata mijiedarbība, kā arī reljefa dažādība starp līdzenumu un augstkalnu apgabaliem nozīmē to, ka medus izejvielas no dažiem augiem bites iegūst dažādos Slovēnijas apgabalos un dažādos gadalaikos. Šie faktori saistīti ar Slovēnijas floras dažādību.

Slovēnijā sastopama kastaņa (Castanea sativa Mill.), kas aug visās samērā siltajās paugurainēs. Tā Slovēnijā izplatīta diezgan plaši un aug vai nu atsevišķi vai mežaudzēs. Bieži vien tā sastopama lauku, dārzu, vīndārzu un māju tuvumā. Kastaņa aug līdz pat 800 m augstumam virs jūras līmeņa. Tā dod ne tikai vērtīgu koksni un augļus, bet ir arī ļoti labas ganības bitēm. Kastaņa zied jūnijā un jūlijā, un ziedēšana parasti ilgst trīs nedēļas. Kastaņu ziedputekšņus bites pārnes uz stropu, kur pēcāk, kad ganību laiks ir beidzies, saime atrod arī sev barību.

Krainas jeb Karnikas medus bite (Apis mellifera carnica) ir vietējā Slovēnijas bišu pasuga, kas tūkstošu gadu laikā sevišķi labi pielāgojusies Slovēnijas klimatiskajiem apstākļiem un tipiskajai augu valstij – bišu barības bāzei. Slovēnija ir vienīgā ES dalībvalsts, kas pievienošanās līguma sarunās, lai aizsargātu Karnikas bites ģenētisko materiālu un ņemtu vērā vajadzību saglabāt šo vietējo medus bišu populāciju, paredzējusi, ka turpinās veikt visus attiecīgos un vajadzīgos pasākumus šīs vietējās bišu pasugas saglabāšanai Slovēnijā.

Biškopības vēsture Slovēnijā labāk ir pazīstama, sākot ar XVIII gadsimtu. Tā laika Slovēnijas biškopībā plašāk pazīstami ir trīs autori-dravnieki: Antons Janša (Anton Janša), Pēters Pāvels Glavars (Peter Pavel Glavar) un Janess Antons Skopoli (Janez Anton Scopoli). Antons Janša (1734–1773) ir pazīstams kā jaunlaiku dravniecības pamatlicējs. Viņš sarakstījis divus nozīmīgus darbus vācu valodā: “Traktāts par bišu spietošanu” (Abhandlung vom Schwärmen der Bienen) (1771) un “Pilnīga rokasgrāmata par biškopību” (Vollständige Lehre von der Bienenzucht) (1775). Viņš bija pirmais biškopības skolotājs, ko iecēla Austroungārijas impērijas valdība darbam lielākajā Austrijas teritorijas daļā. Vīnes biškopības skolā viņš ieviesa praksi pārvietot bites pa ganībām tā, lai iegūtu lielākus medus daudzumus. Savukārt Pēters Pāvels Glavars (1721–1784) bija pirmais, kas atklāja, ka jauna bišu māte pārojas ar vairākiem viltus traniem, bet Janess Antons Skopoli (1723–1788) pirmais šo informāciju izplatīja biškopības pasaulē. 1763. gadā viņš sniedza izklāstu par Karnikas biti un tās zīmējumu samērā plašā, latīņu valodā sarakstītā darbā “Mācība par Karnikas biti” (Entomologia Carniolica), kas publicēts Vīnē.

Vēlāk Antons Žnideršičs (Anton Žnideršič) (1874–1947), apkopojot savu un tādu ārvalstu dravniecības ekspertu un praktiķu, kā, piemēram, Alberti (Albertti), Gerštunga (Gerstung) un Preisa (Preuss), pieredzi, izveidoja AŽ (Albertti-Žnideršič) stropu, kas šodien Slovēnijā ir visizmantotākais bišu strops.

Tradicionālā metode, saskaņā ar kuru bites pārvieto, Slovēnijā ir saglabājusies līdz mūsu dienām. Dravnieki, kas pārvieto bites pa ganībām, parasti ievāc vairāk medus un arī iegūst medu ar lielāku šķirņu dažādību.

Slovēnijas dravnieki jau izsenis veidojuši apvienības: pirmā dravnieku brālība Rodine pri Žirovnici dibināta 1781. gadā; tai drīz vien sekoja citu apvienību dibināšana. Savukārt Ļubļanā 1898. gadā nodibināta Slovēnijas centrālā biškopības biedrība, kurā apvienojās Krainas, Štajerskas (Štajersko), Koroškas (Koroško) un Primorskas (Primorsko) reģiona dravnieki, un tūlīt pat sāka izdod savu žurnālu – “Slovēņu dravnieks” (Slovenski čebelar). To izdod joprojām.

Šo apvienību uzdevums vienmēr ir bijis dravnieku apmācība un labas biškopības prakses ieviešana, jo dravniekiem vajadzēja ievērot īpašos ražošanas posmus, lai garantētu “Slovenski med” īpašības. Tāpēc slovēņu dravniekiem ir īpašas zināšanas un pieredze, kas vajadzīga augstas kvalitātes “Slovenski med” ražošanai.

5.2. Produkta specifika

“Slovenski med” specifiskuma pamatā ir ziedputekšņu botāniskās izcelsmes dažādība, kurā atspoguļojas “Slovenski med” ražošanas apgabala floras īpašības, kuras raksturīgākā pārstāve ir kastaņa (Castanea sativa) – tās ziedputekšņi atrodami lielajā vairumā “Slovenski med” paraugu. Šīs īpašības ļauj “Slovenski med” atšķirt no citu veidu medus, kas ražots ārpus Slovēnijas.

Vairāk nekā puse “Slovenski med” paraugu satur arī baltā āboliņa (Trifolium repens), kļavu (Acer sp.), ceļteku (Plantago sp.), mannas oša (Fraxinus ornus), vītolu (Salix sp.), liepu (Tilia sp.), graudzāļu (Poaceae) un vīgriežu (Filipendula sp.) ziedputekšņus, kā arī asteru (Asteraceae) un čemurziežu (Apiaceae) dzimtas augu ziedputekšņus.

“Slovenski med” raksturīgs arī zems mitruma un HMF saturs. Tā ir “Slovenski med” specifika – mitruma saturs tajā ir zemāks par 18,6 %, bet HMF saturs ir zemāks par 15 mg/kg. Šie divi kvalitātes rādītāji liecina par to, ka “Slovenski med” ir atšķirīgs no citu veidu medus, ko ražo Slovēnijas Republikā.

Slovēnija ir Krainas bites izcelsmes reģions, un tātad viena no galvenajām “Slovenski med” īpašībām ir tā, ka tā izcelsme ir apgabalā, kur dravniecības pamatā ir vienīgi šīs bites izmantošana.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Slovēnija ir zeme ar bagātām bišu audzēšanas un augstas kvalitātes medus ražošanas tradīcijām, kā izklāstīts 5.1. punktā. Biškopības panākumi Slovēnijā vienmēr balstījušies uz bišu labu pazīšanu un veiksmīgiem dravniecības tehniskiem risinājumiem. Tās panākumu pamatā ir arī bišu ganību dažādība, kas Slovēnijā sastopama floras lielās daudzveidības dēļ. Ilgas pieredzes gaitā uzkrātās zināšanas bišu audzēšanas un medus ražošanas jomā pārmantotas no paaudzes paaudzē.

Tā kā kastaņa Slovēnijā ir sevišķi izplatīta, tās ziedputekšņi ir sastopami gandrīz visos “Slovenski med” paraugos. Lai varētu labi izmantot ganību dažādību Slovēnijā, dravnieki pārvieto bites pa valsts teritoriju – tas palielina kastaņas ziedputekšņu atrašanās iespēju medū.

Krainas jeb Karnikas medus bite (Apis mellifera carnica), kā to 1879. gadā nosauca Augusts Pollmans (August Pollmann), ir vietēja Slovēnijas bišu pasuga, kas tūkstošu gadu laikā sevišķi labi pielāgojusies Slovēnijas klimatiskajiem apstākļiem un tipiskajai augu valstij – bišu barības bāzei. Karnikas medus bite ir Slovēnijas vietējā bišu pasuga, ko aizsargā Dzīvnieku audzēšanas likums (Slovēnijas Republikas Oficiālais Vēstnesis, Nr. 18/02), kura 68. pantā ir noteikts, ka Karnikas bite ir vietējā pasuga, un kura 70. pantā paredzēta tās īpaša aizsardzība. Pateicoties šīs pasugas izcilajām īpašībām un tam, ka tā tik labi pielāgojusies mērenajam klimatam, Karnikas bitēm bija liela komerciālā vērtība. Salīdzinājumā ar citām zemēm, kur Karnikas bite līdzāspastāv ar citu pasugu bitēm, Slovēnija ir vienīgā valsts, kurā tā ir vienīgā biškopībā izmantojamā pasuga.

Ierobežojumi, ko piemēro “Slovenski med” ražošanai, veicina arī tā specifisko īpašību veidošanos. Biškopju zinātība izpaužas arī pareizā medus izņemšanas brīža izvēlē: pateicoties savai pieredzei un no paaudzes paaudzē pārmantotajām praktiskajām zināšanām, biškopji izņem medu tad, kad tā mitruma saturs ir kļuvis zemāks par 18,6 %.

Slovēnijā ražoto medu vienmēr augstu vērtējuši patērētāji, kuriem ir garantija, ka tie varēs baudīt kvalitatīvu pazīstamas izcelsmes medu. Tieši tādēļ, ka Slovēnijas biškopjiem bija vēlme piedāvāt patērētājiem augstas kvalitātes medu, tie 1999. gadā sāka medus ražošanu kontrolēt. Tas no biškopjiem prasa dziļas zināšanas: viņi ir būtisks augstas kvalitātes medus ražošanas faktors, un, ja viņu darbs netiktu veikts pareizi, šī kvalitāte varētu ciest.

Lielo popularitāti un reputāciju, kādu bauda “Slovenski med”, ir veidojusi tā klātiene dažādos starptautiskos un pašmāju kongresos, izstādēs un gadatirgos, medus dienās un bērnu tirdziņos, televīzijas un radio pārraidēs un – visbeidzot un it īpaši – dažādos rakstos preses izdevumos, jo īpaši saistībā gan ar Ruralia Gorizia kongresu, ko 2002. gadā Itālijā noorganizēja trīs valstis (Slovēnija, Itālija un Austrija), gan ar Apimondia – vislielāko starptautisko biškopības pasākumu (Ļubļana, 2003. gads), gan ar starptautisko meža medus kongresu Hanijā (Chania) (Krēta, 2009. gads), gan arī ar forumu Apimedica & Apiquality (Slovēnija, 2010. gads).

Par “Slovenski med” augsto kvalitāti, kas atzīta starptautiskā mērogā, ir piešķirti dažādi apbalvojumi un medaļas starptautiskos un valsts mēroga konkursos; divas šādas medaļas, kā arī vairāki augstākā līmeņa atzinības raksti piešķirti forumā Apimedica & Apiquality. Nesenāku apbalvojumu vidū ir Itālijā notikušajā starptautiskajā bioloģiskā medus konkursā BiolMiel 2011 iegūtā zelta medaļa par robīnijas (neīstās akācijas) medu un meža medu, savukārt kastaņu medus no 170 medus paraugiem kopumā ierindojies ceturtajā vietā.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 (3) 5. panta 7. punkts)

http://www.mko.gov.si/fileadmin/mko.gov.si/pageuploads/podrocja/Varna_in_kakovostna_hrana_in_krma/zasciteni_kmetijski_pridelki/Specifikacije/SLOVENSKI_MED.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp. Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Skat. 2. atsauci.