PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Elektroniskās ceļu lietotāju nodevu iekasēšanas sistēmas valsts, reģiona vai vietējā līmenī ir ieviestas 20 dalībvalstīs, un šādu sistēmu skaits nepārtraukti pieaug. Lielākā daļa no tām paredz, ka satiksmes dalībniekiem transportlīdzekļos ir jāuzstāda īpašs aprīkojums (“transportlīdzekļos iebūvētas ierīces” — “OBU”). Dažas no tām nodrošina pārrobežu savstarpēju izmantojamību, taču vairākums to nepiedāvā. Tas rada izmaksas un slogu lietotājiem, kuriem transportlīdzekļi jāaprīko ar dažādām OBU, lai varētu brīvi pārvietoties dažādās valstīs. Tiek lēsts, ka patlaban šīs izmaksas ir 334 miljoni EUR gadā, un ir gaidāms, ka līdz 2025. gadam tās samazināsies līdz nepilniem 300 miljoniem EUR gadā (ja netiks veikta jauna rīcība ES līmenī).

Tas, ka nepastāv pārrobežu savstarpēja izmantojamība, arī rada izmaksas iestādēm, kurām jāiepērk un jāapkalpo liekas OBU, kas darbojas valsts mērogā, bet nav izmantojamas ārvalstīs. Tikai vienā valsts sistēmā, kur transportlīdzekļu atrašanās vietu nosaka, izmantojot satelītpozicionēšanu, OBU iepirkšanas vienreizējās izmaksas ir 120 miljoni EUR, bet apkalpošanas izmaksas — 14,5 miljoni EUR gadā.

Lai risinātu šīs problēmas, 2004. gadā tika pieņemta Direktīva par ceļu lietotāju nodokļa elektronisko iekasēšanas sistēmu savstarpēju izmantojamību. Komisijas 2009. gada lēmums, kurā tika noteikts, kā praksē panākt savstarpēju izmantojamību, paredzēja, ka īpaši “Eiropas ceļu lietotāju nodevu elektroniskās iekasēšanas pakalpojuma” (EETS) sniedzēji satiksmes dalībniekiem piedāvās OBU, kas ir saderīgas [savietojamas] ar visām ES elektroniskajām ceļu lietotāju nodevu iekasēšanas sistēmām.

Tiesību akta mērķi joprojām pārsvarā nav sasniegti. Ir panākta zināma pārrobežu savstarpēja izmantojamība, taču Apvienotajā Karalistē, Čehijā, Grieķijā, Horvātijā, Itālijā, Īrijā, Polijā, Slovākijā, Slovēnijā, Ungārijā un Vācijā ceļu lietotāju nodevu maksāšanai joprojām var izmantot tikai valsts OBU.

Ir konstatēti divi galvenie iemesli, kādēļ tā notiek:

–EETS pakalpojumu sniedzējiem ir būtiski šķēršļi iekļūšanai tirgū, piemēram:

·diskriminējoša attieksme no iestāžu puses (ieskaitot sākotnējo tirgus dalībnieku aizsardzību);

·ilgas un mainīgas apstiprināšanas procedūras; un

·vietējo sistēmu tehniskās specifikācijas, kas neatbilst iedibinātiem standartiem.

Tas, ka pašreizējie tiesību akti pietiekami skaidri nenosaka nodevu iekasētāju (nodevu shēmu pārvaldītāju), kā arī dalībvalstu pienākumus attiecībā pret EETS pakalpojumu sniedzējiem, ir ļāvis šķēršļiem palikt nemainīgiem, nepārkāpjot ES tiesības. Tādēļ ir svarīgi šos pienākumus noteikt detalizēti, lai EETS pakalpojumi varētu attīstīties paralēli valstu pakalpojumiem;

–ar EETS tiesību aktiem EETS pakalpojumu sniedzējiem ir noteiktas pārmērīgas prasības, piemēram:

·pienākums sniegt pakalpojumus visās dalībvalstīs 24 mēnešu laikā no oficiālās reģistrācijas. Saskaņā ar pieejamo informāciju šī prasība ilgstoši ir atturējusi varbūtējos pakalpojumu sniedzējus no reģistrēšanās, jo tie ir baidījušies, ka to reģistrācijas dalībvalstī tiktu anulēta reģistrācija, ja noteiktajā laikā netiktu aptverti visi EETS apgabali; un

·pienākums mazas noslodzes transportlīdzekļu tirgū piedāvāt dārgas uz satelītiem balstītas OBU (kaut arī patlaban neviena ceļu lietotāju nodevu elektroniskās iekasēšanas sistēma mazas noslodzes transportlīdzekļiem neizmanto satelītpozicionēšanu). Tādēļ EETS pakalpojumu sniedzējiem nav iespējams piedāvāt konkurētspējīgu pakalpojumu mazas noslodzes transportlīdzekļu īpašniekiem. Uz satelītiem balstītas OBU joprojām ir dārgākas nekā vienkāršās mikroviļņu OBU, kuras izmanto valstu ceļu lietotāju nodevu iekasēšanas pakalpojumu sniedzēji, un to papildfunkcionalitāte un datošanas jauda mazas noslodzes transportlīdzekļu nodevu iekasēšanas kontekstā ir lieka. Kamēr uz satelītiem balstītas OBU joprojām ir dārgas, ir svarīgi paredzēt laikposmu, kurā varētu tikt izveidots EETS tirgus mazas noslodzes transportlīdzekļiem, ļaujot EETS pakalpojumu sniedzējiem aprīkot klientus ar vienkāršām OBU, kas ir saderīgas ar esošajām ceļu lietotāju nodevu iekasēšanas shēmām.

Cita problēma ir saistīta ar grūtībām panākt, lai ceļu lietotāju nodevas samaksātu citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekļu īpašnieki. Ja transportlīdzeklis ir reģistrēts ārvalstī, dalībvalsts, kas ar automātiskajām izpildes nodrošināšanas ierīcēm konstatē nodevas nesamaksāšanu, nevar identificēt pārkāpēju, balstoties uz reģistrācijas numuru. ES līmenī nav juridiskā pamata transportlīdzekļu reģistrācijas datu apmaiņai starp dalībvalstīm ceļu lietotāju nodevu iekasēšanas vajadzībām. Šādā veidā negūtie ieņēmumi no valstu, reģionālajām un vietējām nodevu iekasēšanas shēmām ik gadu veido aptuveni 300 miljonus EUR.

Ir svarīgi uzraudzīt jaunu pakalpojumu un lietojumprogrammu attīstību, jo īpaši saistībā ar sadarbīgām intelektiskajām transporta sistēmām (ITS), lai laikus izmantotu to potenciālo sinerģiju ar ceļu lietotāju nodevu elektronisko iekasēšanu. Ir svarīgi arī, lai būtu atļauts piedāvāt pakalpojumus ar pievienoto vērtību, izmantojot to pašu tehnoloģisko platformu (transportlīdzekļa iekārtas), kuru izmanto ceļu lietotāju nodevu elektroniskajā iekasēšanā.

Šis priekšlikums ir daļa no Normatīvās atbilstības un izpildes programmas (REFIT), kura ir vērsta uz uzņēmumu regulatīvā sloga mazināšanu.