LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 211/48

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai — Ceļā uz kopīgiem elastīguma un sociālās drošības principiem: vairāk un labākas darba vietas, izmantojot elastīgumu un drošību”

COM(2007) 359 galīgā redakcija

(2008/C 211/15)

Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2007. gada 27. jūnijā nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai — Ceļā uz kopīgiem elastīguma un sociālās drošības principiem: vairāk un labākas darba vietas, izmantojot elastīgumu un drošību”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsoniskuma specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2008. gada 2. aprīlī. Ziņotājs — Thomas Janson kgs, līdzziņotājs — Christian Ardhe kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 444. plenārajā sesijā, kas notika 2008. gada 22. un 23. aprīlī (22. aprīļa sēdē), ar 147 balsīm par, 1 balsīm pret un 8 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. EESK atzinīgi vērtē Eiropas Parlamenta, Padomes un Eiropas sociālo partneru ieguldījumu debatēs par elastdrošības jautājumiem. Pasaulē, kurā notiek straujas pārmaiņas, būtiski svarīgi ir apspriest jautājumu par to, kā, dalībvalstu un ES līmenī nodrošinot elastīguma un drošības līdzsvaru, var veicināt papildu un labāku darba vietu radīšanu.

1.1.1. EESK jau ir uzsvērusi, ka elastdrošība nenozīmē darba ņēmēju tiesību vienpusīgu un nelikumīgu ierobežošanu. Eiropas sociālie partneri jau aicināja dalībvalstis pārskatīt un nepieciešamības gadījumā pielāgot darba tiesības, darba aizsardzības sistēmas un — kopīgi ar sociālajiem partneriem — metodes, ko izmanto sarunās par darba koplīguma slēgšanu, lai, piemēram, nodrošinātu elastīguma un drošības optimālu līdzsvaru visa veida darba attiecībās, kā arī garantētu strādājošajiem atbilstošu drošības līmeni neatkarīgi no līgumattiecību veida, tādējādi novēršot darba tirgus segmentāciju.

1.2. Diskusijas par elastdrošības jautājumiem ir izraisījušas arī debates dalībvalstīs, un dažās no tām ir īstenoti saskaņoti pasākumi. Tas liecina, ka sociālos partnerus aktīvi jāiesaista debatēs un lēmumu pieņemšanas procesā.

1.3. EESK uzsver, ka elastdrošības jautājumi ir jāapspriež, ņemot vērā attīstības tendences, kas skar Eiropas Savienību. Globalizācija, jaunu tehnoloģiju attīstība, demogrāfiskās, kā arī vides problēmas izraisa pārmaiņas Eiropas darba tirgū. Pievēršoties minētajām iekšējām un ārējām tendencēm un problēmām, būtu jāpiemēro arī elastdrošība, kuras mērķis ir līdzsvarot darba ņēmēju un darba devēju intereses.

1.4. EESK uzskata, ka ES ir jāapzinās savas stiprās puses, t.i., tās jaunrades spēja, tās produktu un pakalpojumu augstā kvalitāte, labi apmācīti darbinieki un tās sociālais modelis, un globālajā konkurencē tai sevi jāapliecina ar kvalitāti. Minētais būtu jāņem vērā nodarbinātības politikas pamatnostādnēs. EESK uzskata, ka pēc debatēm par elastdrošības jautājumiem minētās pamatnostādnes, it īpaši attiecībā uz darba vietu kvalitāti, ir jāpārskata.

1.5. Visbeidzot, Komiteja sniedz vairākus ieteikumus elastdrošības principu īstenošanai. EESK: — iesaka Komisijai izvērtēt dažādos ieguldījumus un viedokļus par tās paziņojumu, kā arī visos līmeņos apspriesties ar dalībvalstu sociālajiem partneriem; — aicina Komisiju uzraudzīt īstenošanas procesu un izveidot labas prakses apmaiņas forumu, iesaistot sociālos partnerus; atbalsta sociālo partneru aktīvu līdzdalību elastdrošības politikas veidošanas un īstenošanas dalībvalstīs visos posmos; — uzsver iesaistīto pušu savstarpējās uzticēšanās īpašo nozīmi; — uzsver, ka elastdrošības politikas sekmīgas īstenošanas svarīgs priekšnoteikums ir stabila makroekonomikas politika, kas veicina nodarbinātības līmeņa paaugstināšanos, kā arī labvēlīga uzņēmējdarbības vide, kura dod iespēju pilnībā izmantot un veicināt izaugsmes potenciālu; aicina dalībvalstis un ES, īstenojot elastdrošības politiku, stiprināt darba ņēmēju tiesības un to ievērošanu un piekritību, kā arī visā Eiropas Savienībā attīstīt stabilu juridisku sistēmu, lai risinātu sarunas par darba koplīgumiem un īstenotu sociālo dialogu; — norāda, ka vispārējas labklājības sistēmas var uzlabot mobilitāti, nodrošinot to, ka darba ņēmēji nav zaudētāji, ja notiek pārmaiņas, kas ietekmē viņu darbavietu; lai paredzētu pārmaiņas un mazinātu to sekas, ir svarīgi ievērot valstu un ES līmeņa normas informācijas un konsultāciju jomā; uzsver, ka pasākumiem elastdrošības jomā ir svarīgi ir piešķirt attiecīgus finanšu resursus, it īpaši valsts un privātajam atbalstam, kas paredzēts darba ņēmējiem, kuri maina darba vietu; — norāda, ka jānodrošina visu attiecīgo politikas jomu sinerģija; — aicina piemērot integrētu — un vienlaikus daudzlīmeņu — pieeju; ņemot vērā elastdrošības daudzpusību, ir svarīgi censties nodrošināt dažādu politikas līmeņu integrāciju; — norāda, ka jāņem vērā jaunie riski un, īstenojot elastdrošības politiku, jānosaka pārejas periodi, un neuzskata, ka sistemātiski jāanulē beztermiņa darba līgumi; — uzskata, ka Komisijai vajadzētu ieplānot, ka jāveic dalībvalstīs īstenoto elastdrošības pasākumu novērtējums 5 gadu garumā, kā arī jānovērtē to ietekme uz nodarbinātības līmeni dalībvalstīs, kā arī visā Kopienā.

2. Vispārīga informācija

2.1. Kopš pirmo nodarbinātības politikas pamatnostādņu pieņemšanas elastdrošības jautājumi ir daudz apspriesti. Pašreizējās debates sākās 2006. gada janvārī, kad notika elastdrošības jautājumiem veltīta neformāla Padomes tikšanās. Eiropadome 2006. gada pavasara sanāksmē rosināja dalībvalstis īpašu uzmanību pievērst nozīmīgajam “elastdrošības” jautājumam. Elastdrošības politiku apsprieda divās sociālajiem jautājumiem veltītajās augstākā līmeņa sanāksmēs, kas notika vienlaikus ar Eiropas sammitiem 2006. gada decembrī un 2007. gada martā. Komisija 2007. gada jūnijā publicēja elastdrošības jautājumiem veltītu paziņojumu, ko apsprieda un izskatīja Eiropas Parlamentā un Padomē, un Padomes lēmums bija vienprātīgs. Savukārt sociālie partneri 2007. gada oktobrī pabeidza kopīgu pētījumu par galvenajām problēmām Eiropas valstu darba tirgū, pētījumā iekļaujot arī ieteikumus elastdrošības jomā. EESK atzinīgi vērtē visu iesaistīto pušu ieguldījumu, it īpaši Eiropas sociālo partneru kopīgo pētījumu (1).

2.2. Diskusijas par elastdrošības jautājumiem ir izraisījušas arī debates dalībvalstīs, un dažās no tām ir īstenoti saskaņoti pasākumi. EESK atzinīgi vērtē šīs diskusijas un pasākumus, bet uzsver, ka ir ļoti svarīgi, lai sociālie partneri tiktu aktīvi iesaistīti debatēs un lēmumu pieņemšanas procesā.

2.3. Uzskatot, ka 2007. gada jūlijā pieņemtais elastdrošības jautājumiem veltītais EESK atzinums (2) vēl joprojām ir nozīmīgs, šis atzinums izstrādāts ar mērķi: — paust EESK viedokli nozīmīgos jautājumos, lai veicinātu elastdrošības politikas īstenošanu dalībvalstīs un analizētu tās ietekmi uz ES politiku; — atkārtoti uzsvērt EESK viedokli, ka sociālajiem partneriem ir izšķirīga loma, kā arī uzsvērt pilsoniskās sabiedrības lomu šajā procesā.

3. Elastdrošības politikas īstenošana

3.1. EESK atzinīgi vērtē dažādu iesaistīto pušu ieguldījumu debatēs par elastdrošības jautājumiem. Pasaulē, kurā notiek straujas pārmaiņas, ir būtiski apspriest jautājumu par to, kā, dalībvalstu un ES līmenī nodrošinot elastīguma un drošības līdzsvaru, var veicināt papildu un labāku darba vietu radīšanu.

3.2. Darba tirgū vērojamās problēmas

3.2.1. Elastdrošības jautājumi ir jāapspriež, ņemot vērā attīstības tendences, kas skar Eiropas Savienību. Globalizācija, jaunu tehnoloģiju straujā attīstība, kā arī demogrāfiskās problēmas izraisa pārmaiņas Eiropas darba tirgū. EESK vēlas tomēr piebilst, ka darba tirgu ietekmē arī problēmas vides jomā. Pievēršoties minētajām iekšējām un ārējām tendencēm un problēmām, būtu jāpiemēro arī elastdrošība, kuras mērķis ir nodrošināt sociālās, ekonomiskās un ekoloģiskās attīstības līdzsvaru.

3.2.2. EESK uzskata, ka problēmas vides jomā ietekmēs Eiropas valstu darba tirgu. Lai tās atrisinātu, būs jāīsteno pasākumi energotaupības jomā un jāievieš sistēmas vides ilgtspējības palielināšanai. Vienlaikus tomēr jāatzīmē, ka, meklējot minēto problēmu risinājumus, tiks veicināta jaunu tehnoloģiju izstrāde, kas savukārt sekmēs izaugsmi ekonomikas un nodarbinātības jomā.

3.2.3. Komiteja ir secinājusi, ka klimata pārmaiņas var pastiprināt sociālo nevienlīdzību un atšķirības (3) gan ES, gan citur pasaulē. Komiteja arī atzīmējusi, ka pielāgošanās klimata pārmaiņām un to ierobežošana nedrīkst radīt bezdarbu un sociālo nevienlīdzību (4).

3.2.4. Globalizācija un tās izraisītā tirgus integrācija ietekmē Eiropas valstu darba tirgus. Patēriņa, ražošanas un investīciju modeļi mainās. Šīs attīstības tendences nav nenovēršamas, tās ir iespējams ietekmēt vai virzīt. Tiesību akti veselības un drošības jomā, kā arī darba ņēmēju tiesības uzlabo profesionālās dzīves kvalitāti un veido standartus visā pasaulē. Produktu standarti var uzlabot konkurētspēju, pienācīgi ņemot vērā uzņēmumu pielāgošanās spēju. Eiropas valstu darba tirgiem tomēr būs jāpielāgojas, lai pārvarētu ar globalizāciju saistītās grūtības. Globalizācija Eiropai daudzējādā ziņā ir bijusi labvēlīga. Pateicoties vienotajam tirgum, Eiropas Savienībā ir izveidoti pasaules mērogā konkurētspējīgi uzņēmumi. Tādēļ ES ir spējusi pārdot produktus un pakalpojumus vērtību ķēdes beigu posmā.

3.2.5. Globalizācija un tehnoloģiju attīstība nav kavējusi Eiropas izaugsmi nodarbinātības jomā. No 1995. līdz 2005. gadam Eiropas Savienībā neto pieaugums nodarbinātības jomā bija 18,5 miljoni jaunu darba vietu. To darba vietu skaits, kas tika zaudētas, pielāgojoties pārmaiņām tirdzniecības struktūrā, ir neliels salīdzinājumā ar visās tautsaimniecības nozarēs radīto darba vietu kopējo skaitu. Kā liecina nesenās attīstības tendences Eiropas Savienībā, tirdzniecības liberalizācija var palielināt arī nodarbinātības iespējas.

3.2.6. Globalizācija tomēr rada arī lielāku nedrošību. Uzņēmumi ir pakļauti lielākai konkurencei. Darba vietas, kas agrāk bija drošas, tagad ir pakļautas starptautiskai konkurencei. Pakalpojumus, kurus daudzus gadus sniedza vietējie uzņēmēji, tagad var saņemt no pakalpojumu sniedzējiem citās valstīs. Daudz biežāk un ātrāk notiek pārstrukturēšana. Kad darba ņēmēji, kas zaudējuši darbu tirdzniecības liberalizācijas ietekmē, tiek atkal pieņemti darbā, viņi parasti saņem mazāku atalgojumu. Tādējādi, globalizācija daudziem darba ņēmējiem nozīmē ienākumu līmeņa pazemināšanos, kad viņi stājas jaunās darba attiecībās. Atalgojumam paredzēto līdzekļu apjoms ekonomikā ir samazinājies. Sociālie partneri ir arī norādījuši, ka — salīdzinājumā ar ASV — Eiropas Savienībā ir radīts lielāks skaits darba vietu tajās nozarēs, kas atrodas ražīguma pieauguma skalas sākumā, savukārt nodarbinātības līmenis nozarēs, kur vērojams augsts ražīgums, ir pazeminājies (5).

3.2.7. Darba tirgū notiekošo pārmaiņu ietekmē aizvien vairāk izplatās tādas parādības kā nepilna laika darbs un darbs uz noteiktu laiku. Šāda veida darba attiecības, iespējams, ir atvieglojušas iekļaušanos darba tirgū un ir veicinājušas nodarbinātības līmeņa paaugstināšanos Eiropā. Pagaidu darbā pieņemtie darbinieki tomēr ir mazāk produktīvi, viņiem ir mazākas iespējas saņemt darba devēju finansētu apmācību (6), un viņi biežāk cieš negadījumos darba vietā (7). Turklāt pastāv risks, ka minētajiem darba ņēmējiem neizdosies atrast pastāvīgu darbu. Tikai mazliet vairāk nekā pusei no pagaidu darbā nodarbinātājiem pēc sešiem gadiem ir darba līgums uz nenoteiktu laiku (salīdzinājumā ar vairāk nekā trim ceturtdaļām to darba ņēmēju, kuriem jau no sākuma ir līgums uz nenoteiktu laiku) (8).

3.2.8. Lai pielāgotos demogrāfiskajām pārmaiņām, ir jāizveido jauni pakalpojumi un jānodrošina jaunas nodarbinātības iespējas, piemēram, bērnu aprūpes un vecāka gadagājuma cilvēku aprūpes jomā. Ņemot vērā šīs pārmaiņas, Eiropai jāuzlabo arī darba organizācija, situācija dzimumu līdztiesības jomā, kā arī jāveicina darba un privātās dzīves saskaņošana.

3.2.9. Labvēlīgos ekonomiskos apstākļos daudzās ES valstīs ir īstenota elastīgāka fiskālā politika, savukārt ekonomiskās aktivitātes cikla recesijas fāzē tā ir bijusi stingrāka. Tas īpaši attiecas uz lielākajām eirozonas dalībvalstīm. Turklāt valsts parāds daudzās ES dalībvalstīs vēl joprojām sasniedz lielus apjomus, ņemot vērā sabiedrības novecošanu (9).

3.3. Nodarbinātības stratēģija un elastdrošība

3.3.1. Dalībvalstīs īstenojot elastdrošības politiku, jāpievērš uzmanība nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, jo tās dalībvalstīm sniegs norādes par to, kādi ir Eiropas darba tirgus un ekonomikas politikas mērķi. EESK nostāja šajā jautājumā ir skaidra, proti, ES ir jāapzinās savas stiprās puses, t.i., tās jaunrades spēja, tās produktu un pakalpojumu augstā kvalitāte, labi apmācīti darbinieki un tās sociālais modelis, un globālajā konkurencē sevi jāapliecina ar kvalitāti, necenšoties pazemināt algas un sociālos standartus, jo šajā sacensībā ES var būt tikai zaudētāja (10).

3.3.2. Vairākas nodarbinātības politikas pamatnostādnes varētu būt diskusiju par elastdrošības jautājumiem pamatā. EESK vēlētos, lai minētās pamatnostādnes tiktu grozītas, ņemot vērā Komitejas atzinumā par nodarbinātības politikas pamatnostādnēm minētos ieteikumus, it īpaši attiecībā uz darba vietas kvalitāti (11).

3.3.3. EESK vairākkārt ir izteikusi piezīmes par pārskatīto Lisabonas procesu un nodarbinātības politikas jaunajām pamatnostādnēm (12). Komiteja atzinīgi vērtēja jauno integrēto pieeju un daudzgadu ciklu, vienlaikus norādot, ka: — ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes un nodarbinātības politikas pamatnostādnes dažās jomās nav saskaņotas; — panākumi būs atkarīgi galvenokārt no tā, vai dalībvalstis rīkosies atbildīgi un valstu līmenī īstenos prioritātes, par kurām panākta vienošanās; — jānodrošina valstu parlamentu, sociālo partneru un pilsoniskās sabiedrības efektīva līdzdalība nodarbinātības politikas koordinācijas visos posmos.

3.3.4. EESK jau ir norādījusi, ka valstu reformu programmu sekmīgas īstenošanas būtisks priekšnoteikums ir pēc iespējas plašāka visu attiecīgo sociālās jomas dalībnieku, īpaši sociālo partneru, iesaistīšana visos procesa posmos, kā arī sociālo partneru nozīmes palielināšana (13). Komiteja vēlas uzsvērt, ka par šiem jautājumiem ir svarīgi apspriesties ar valstu ekonomikas un sociālo lietu padomēm.

3.4. Elastdrošības jēdziens

3.4.1. Izstrādājot valstu reformas un nosakot politikas virzību, jāņem vērā elastdrošības dimensija, kam var būt būtiska nozīme atjauninātās Lisabonas stratēģijas mērķu sasniegšanā. Tomēr ne elastdrošības jēdziens, ne arī tās elementi nav nekas jauns. Jau nodarbinātības politikas pirmajās pamatnostādnēs, ko 1998. gadā pieņēma saistībā ar Eiropas nodarbinātības stratēģiju, sociālajiem partneriem ir izteikts aicinājums apspriest jautājumu par elastīguma un drošības līdzsvaru.

3.4.2. EESK vēlas uzsvērt, ka nav vienota risinājuma un katrā dalībvalstī jāmeklē piemērotākais risinājums. EESK jau ir uzsvērusi, ka debašu gaitā ir apsvērti galvenokārt tādi jautājumi kā ārējā elastīguma palielināšana un veidi, kā to kompensēt, īstenojot aktīvāku darba tirgus politiku vai uzlabojot sociālo drošību regulējošos noteikumus. Komiteja tomēr atzīmē, ka galvenā uzmanība būtu jāpievērš citiem jautājumiem, lai efektīvāk veicinātu visiem izdevīgu situāciju radīšanu (14). Elastdrošība ir saistīta ar lemšanu par darba devēju un darba ņēmēju tiesību un pienākumu līdzsvaru, sarunu ceļā vienojoties par līdzsvarotiem un taisnīgiem nosacījumiem (15).

3.4.3. Elastdrošība ir viens no kritērijiem, ko izmanto Komisija, novērtējot valstu reformu plānus, kā arī prezidentvalsts, apspriežot problēmas darba tirgū. Elastdrošība ir kļuvusi par sistēmu, ar kuras palīdzību izvērtē tendences dalībvalstu darba tirgos. Komisijai jāņem vērā visas līdzšinējās attīstības tendences un visi ieguldījumi. Lai izvērtētu atšķirīgos — bieži vien ļoti sarežģītos — apstākļus dažādās dalībvalstīs, būtiski svarīgi ir cieši sadarboties ar attiecīgajām iesaistītajām pusēm. Pirms valdības publisko Nacionālos reformu plānus, ir jāapspriežas ar sociālajiem partneriem.

3.5. Elastdrošības politikas īstenošanas elementi

3.5.1. EESK jau ir uzsvērusi, ka elastdrošība nenozīmē darba ņēmēju tiesību vienpusīgu un nelikumīgu ierobežošanu. Komiteja šādu pieeju neatbalsta (16). Eiropas sociālie partneri (17) ir aicinājuši dalībvalstis pārskatīt un nepieciešamības gadījumā pielāgot darba tiesības, darba aizsardzības sistēmas un — kopīgi ar sociālajiem partneriem — metodes, ko izmanto sarunās par darba koplīguma slēgšanu, lai: — “nodrošinātu elastīguma un drošības optimālu līdzsvaru visa veida darba attiecībās; — strādājošajiem garantētu atbilstošu drošības līmeni neatkarīgi no līgumattiecību veida, tādējādi novēršot darba tirgus segmentāciju; — izstrādātu papildu pasākumus nodarbinātības drošības palielināšanai, lai veicinātu pāreju uz darba vietām, kas ir radošas un sniedz gandarījumu; — darba devēju un darba ņēmēju interesēs palielinātu juridisko noteiktību un pārredzamību attiecībā uz darba tiesību apjomu, to piemērošanas jomu un ievērošanu; — valstu līmenī īstenotu un ievērotu principus un noteikumus, kas iekļauti Eiropas direktīvās, kuras attiecas uz sociālo jomu, tostarp tos principus un noteikumus, kas izriet no Eiropas sociālo partneru vidū noslēgtā pamatnolīguma, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas pamatprincipus; — veicinātu stabilas darba attiecības un ilgtspējīgu praksi darba tirgū; — izveidotu sistēmu, pateicoties kurai tiktu radīti tādi darba apstākļi, kas atvieglo darba un privātās dzīves saskaņošanu, tādējādi sekmējot Eiropas darbaspēka ražīguma pilnīgu izmantošanu”.

3.5.2. Komiteja atbalsta viedokli, ka Lisabonas stratēģijā izvirzīto mērķu sasniegšanā būtiska nozīme ir tādiem faktoriem kā visaptverošas stratēģijas mūžizglītības jomā un lielāki ieguldījumi cilvēkresursos. Eiropas Kopienu Statistikas biroja (Eurostat) dati tomēr liecina, ka darba ņēmēju līdzdalība mūžizglītības programmās nav palielinājusies vai palielinājusies tikai nedaudz. EESK vairākos pēdējā laikā pieņemtos atzinums ir norādījusi uz mūžizglītības nozīmi darba ņēmēju prasmju, karjeras iespēju un ražīguma uzlabošanā. Lai arī dalībvalstis un citas iesaistītās puses līdz šim daudzkārt paudušas apņēmību veikt pasākumus mūžizglītības jomā, daudzi no tiem vēl nav īstenoti. Eiropas sociālie partneri 2002. gadā vienojās par tādu pasākumu sistēmu, kas paredzēti, lai visa mūža garumā attīstītu prasmes un kvalifikācijas.

3.5.3. EESK uzskata, ka iekļaujošas sociālās aizsardzības sistēmas, kā arī aktīva darba tirgus politika var uzlabot darbā iekārtošanu, kā arī veicināt inovāciju un paaugstināt ražīgumu neaizsargātās nozarēs, kam ir būtiska nozīme Eiropas turpmākās konkurētspējas nodrošināšanā. Elastdrošības politikas nozīmīgs elements ir efektīvi un uz nodarbinātību orientēti bezdarbnieku pabalsti, kas ir ar augstām kompensācijas likmēm un nodrošina papildu iespējas atrast piemērotu kvalitatīvu darba vietu, vienlaikus palielinot nodarbinātības drošību. Tādēļ svarīgi ir nodrošināt ne tikai “atbilstošus” kompensācijas līmeņus, bet arī to, lai pabalsti garantētu pienācīgu dzīves līmeni un būtu ilgtspējīgi, kā arī nodrošināt to saikni ar aktivēšanas stratēģijām un kvalitatīvi augstvērtīgiem nodarbinātības dienestiem.

3.5.4. EESK jau iepriekš ir uzsvērusi dzimumu līdztiesības nozīmi (18). Jāīsteno politikas, kuru mērķis ir darba, privātās un ģimenes dzīves saskaņošana, kā arī pasākumi, kas gan sievietēm, gan vīriešiem dod iespēju izmantot savu profesionālo potenciālu un kļūt ekonomiski neatkarīgiem. EESK aicina Eiropas Dzimumu līdztiesības institūtu uzraudzīt attīstību elastdrošības jomā no dzimumu līdztiesības aspekta.

3.5.5. Lai nodrošinātu darba tirgu efektīvu darbību un mazinātu darba pieprasījuma un piedāvājuma neatbilstību, samazinot vājās vietas noteiktās jomās un profesijās, jānodrošina darba ņēmēju ģeogrāfiskā un profesionālā mobilitāte. Ģeogrāfiskā mobilitāte var veicināt darba un dzīves apstākļu labāku saskaņošanu. Turklāt ģeogrāfiskā un profesionālā mobilitāte ievērojami ietekmē izaugsmes un nodarbinātības līmeni. Pēdējos gados tajās dalībvalstīs, kurās ir visaugstākais vispārējais mobilitātes līmenis, ir arī augsts ekonomikas izaugsmes līmenis un zems bezdarba līmenis (vai arī tas ievērojami samazinās). Tas liecina, ka mobilitātes līmenis, kā arī spēcīga ekonomikas izaugsme un darba tirgus veiksmīga attīstība ir savstarpēji saistīti faktori.

3.6. Elastdrošība un dažādas ieinteresētās puses

3.6.1. EESK uzsver sociālā dialoga nozīmi un to, ka sociālos partnerus ir svarīgi aktīvi iesaistīt elastdrošības politikas izveides un īstenošanas visos attiecīgajos līmeņos (19). Komiteja savā iepriekšējā atzinumā norādīja, ka no diskusiju par elastdrošības jautājumiem viedokļa ir būtiski svarīgi Eiropas un valstu līmenī stiprināt darba attiecību sistēmas.

3.6.2. Lai īstenotu elastdrošības principus, ir nepieciešama savstarpēja uzticēšanās un visu iesaistīto pušu plašs dialogs, kur ikviens ir gatavs uzņemties atbildību un īstenot pārmaiņas, kuru mērķis ir sociālā ziņā līdzsvarota politika. Tas attiecas arī uz iespējām uzraudzīt un novērtēt minētās politikas īstenošanu, kā arī tās rezultātus.

3.6.3. Pilsoniskajai sabiedrībai arī ir attiecīga loma elastdrošības politikas īstenošanā. Sociālās jomas NVO sniedz nozīmīgus pakalpojumus tiem, kas atrodas riska situācijās vai ir atstumti, kā arī veicina ģimenes un darba dzīves saskaņošanu. Izglītības apvienības veicina un nodrošina pieaugušo izglītības iespējas mūža garumā. Organizētā pilsoniskā sabiedrība var sniegt ieguldījumu darba vietas kvalitātes uzlabošanā un mazina riskus, kam ir pakļautas visneaizsargātākās Eiropas darba tirgū diskriminētās grupas, proti, jaunieši un vecāka gadagājuma cilvēki, sievietes, migranti, kā arī personas ar invaliditāti.

4. Ieteikumi

4.1. EESK aicina Komisiju izvērtēt dažādos ieguldījumus un viedokļus par tās paziņojumu, kā arī citas aktuālas tendences. Dalībvalstis un sociālie partneri visos līmeņos var sniegt ieguldījumu elastdrošības politikas veidošanā no tās īstenošanas viedokļa. Tas ir būtiski, jo elastdrošības kritēriju izmanto dalībvalstu Nacionālo reformu programmu novērtēšanā.

4.2. Dalībvalstīm kopīgie principi jāiekļauj savās reformu programmās, kas, ņemot vērā tajās pastāvošos apstākļus un praksi, paredz dažādu politisku pasākumu kopumu; EESK aicina Komisiju uzraudzīt visu procesu un izveidot labas prakses apmaiņas un salīdzinošās novērtēšanas platformu, iesaistot it īpaši sociālos partnerus un organizētu pilsonisko sabiedrību. Tādēļ EESK atzinīgi vērtē Komisijas faktu vākšanas misiju elastdrošības jomā.

4.3. EESK atbalsta sociālo partneru aktīvu līdzdalību elastdrošības politikas veidošanas un īstenošanas visos posmos. Komiteja iepriekš ir uzsvērusi, ka ir svarīgi, “lai sociālais dialogs būtu labi attīstīts, dzīvotspējīgs, lai tajā aktīvi piedalītos sociālie partneri un spētu risināt sarunas, ietekmēt un uzņemties atbildību par elastīguma un sociālās drošības definēšanu, tās sastāvdaļām, kā arī izvērtēt tās rezultātus …” (20).

4.4. Svarīgi ir panākt iesaistīto pušu savstarpēju uzticēšanos. Organizēta pilsoniskā sabiedrība var ievērojami veicināt uzticēšanos, kā arī sniegt atbalstu tiem, kas ir visvairāk atstumti no darba tirgus.

4.5. Elastdrošības politikas sekmīgas īstenošanas svarīgs priekšnoteikums ir stabila makroekonomikas politika, kas veicina nodarbinātības līmeņa paaugstināšanos, kā arī labvēlīga uzņēmējdarbības vide, kura dod iespēju pilnībā izmantot un veicināt izaugsmes potenciālu.

4.6. EESK aicina dalībvalstis un ES, īstenojot elastdrošības politiku, stiprināt darba ņēmēju tiesības un to ievērošanu un piekritību, kā arī visā Eiropas Savienībā attīstīt stabilu juridisku sistēmu, lai risinātu sarunas par darba koplīgumiem un īstenotu sociālo dialogu. Visu elastdrošības modeļu pamatā ir politika, kas spēj garantēt augstu sociālās aizsardzības līmeni, atbilstoši finansētu publisko dienestu spēja uzņemties atbildību, kā arī stabilas tiesību normas, kuras regulē darba koplīgumu jomu un sociālo dialogu. Šajā ziņā svarīga nozīme ir pārredzamiem un prognozējamiem Starptautiskās darba organizācijas (ILO) darba standartiem un ES tiesību aktiem.

4.7. Vispārējas labklājības sistēmas var uzlabot mobilitāti, nodrošinot to, ka darba ņēmēji nav zaudētāji, ja notiek pārmaiņas, kas ietekmē viņu darbavietu. Lai paredzētu pārmaiņas un mazinātu to sekas, ir svarīgi ievērot valstu un ES līmeņa normas informācijas un konsultāciju jomā. EESK savā iepriekšējā atzinumā ierosināja pārskatīt Direktīvu par Eiropas uzņēmumu padomēm (21), un Komisija pirms neilga laika uzsāka konsultāciju otro posmu, kas sociālajiem partneriem dod iespēju uzsākt sarunas, lai pārskatītu spēkā esošos tiesību aktus. Turklāt Komiteja aicina Padomi un Komisiju pielikt pūliņus, lai atrisinātu problēmas, kas saistītas ar vēl nepieņemtajiem tiesību aktiem sociālajā jomā.

4.8. EESK uzsver, ka elastdrošības politikai ir svarīgi piešķirt attiecīgus saimnieciskos resursus. Īstenojot elastdrošības politiku, jāveic ieguldījumi ar mērķi stiprināt iestāžu darbību un īstenot aktīvu darba tirgus politiku, kā arī ieguldījumi mūžizglītības jomā; pretējā gadījumā nebūs iespējams izveidot augstas kvalitātes darba tirgu. Turklāt sociālā aizsardzība jāattiecina arī uz tiem darba ņēmējiem, kas strādā nestabilās darba vietās. Jāīsteno pasākumi sieviešu, jauniešu un gados vecāku cilvēku integrācijai darba tirgū. Īstenojot elastdrošības politiku, jāpiemēro visaptveroša un konsekventa pieeja. Tādēļ ir būtiski attiecīgus līdzekļus piešķirt tādiem Eiropas fondiem kā Eiropas Sociālais fonds (ESF) un Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF).

4.9. EESK uzsver, ka jānodrošina visu attiecīgo politiku sinerģija. Tādas jomas kā izaugsme, darba vietas, sociālā kohēzija un vide ir vienlīdz svarīgas un savstarpēji saistītas. Centieni uzlabot labklājību un vides kvalitāti veicina ilgtspējīgu izaugsmi.

4.10. EESK aicina piemērot integrētu — un vienlaikus daudzlīmeņu — pieeju. Ņemot vērā elastdrošības daudzpusību, ir svarīgi censties nodrošināt dažādu politikas līmeņu integrāciju. Lai uzlabotu ekonomisko un sociālo kohēziju, ir jānodrošina daudz saskaņotāka politika šajā jautājumā, kā arī dažādu iesaistīto pušu un līmeņu ciešāka sadarbība.

4.11. EESK uzskata, ka jāņem vērā jaunie riski un, īstenojot elastdrošības politiku, jānosaka pārejas periodi. Globalizācijas rezultātā darba ņēmēji un uzņēmumi būs pakļauti lielākiem riskiem. Lai risinātu ar globalizāciju saistītās problēmas, ir jāņem vērā šie jaunie riski. Tādēļ būtiski svarīgi ir lietišķi un kvalitatīvi veicināt darba mobilitāti, veicot ieguldījumus cilvēkkapitālā un uzlabojot tiesību pārvedamību.

Briselē, 2008. gada 22. aprīlī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Dimitris DIMITRIADIS

(1) “Galvenās problēmas Eiropas valstu darba tirgū — Eiropas sociālo partneru kopīgs pētījums” (Key challenges facing European labour markets: a joint analysis of European social partners), 2007. gada oktobris.

Tīmekļa vietne: http://www.ceep.eu/media/right/publications/key_market_challenges_facing_european_labour_markets.

(2) EESK 2007. gada 11. jūlija atzinums par elastdrošību (sarunas par darba koplīgumu slēgšanu un sociālā dialoga nozīme), ziņotājs — Janson kgs (OV C 256, 27.10.2007.).

(3) Skatīt http://www.etuc.org/a/3356, “Klimata pārmaiņu ietekme uz nodarbinātību” (L'impact des changements cimatiques sur l'emploi).

(4) EESK 2007. gada 24. oktobra atzinums par tematu “Klimata pārmaiņas un Lisabonas stratēģija”, ziņotājs — Ehnmark kgs (NAT/362, OV C …) 1.11. punkts.

(5) Skat 1. zemsvītras piezīmi.

(6) “Darba tirgus politikas ietekme uz ražīgumu: dažādība dažādībā” (“Assessing the impact of labour market policies on productivity: a difference-in-differences approach”). Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (OECD), Social, Employment and Migration Working Papers No. 54, 2007.

Tīmekļa vietne: http://www.oecd.org/dataoecd/27/20/38797288.pdf

(7) Pārskats par darba apstākļiem Eiropā (European Working Conditions Survey), Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonds.

(8) Kopīga analīze (skat 1. zemsvītras piezīmi).

(9) Turpat.

(10) EESK 2006. gada 13. septembra atzinums par tematu “Profesionālās dzīves kvalitāte, ražīgums un nodarbinātība globalizācijas un demogrāfisko pārmaiņu apstākļos”, ziņotāja — Engelen-Kefer kdze (OV C 318, 23.12.2006.) 1.1. punkts.

(11) “Nodarbinātības politikas pamatnostādnes” (SOC/303), ziņotājs — Greif kgs (atzinumu plānots pieņemt 2008. gada martā). Jaunās nodarbinātības politikas pamatnostādnes 2008.-2010. gadam, kuras Komisija ierosināja 2007. gada decembrī, ir tādas pašas kā līdzšinējās pamatnostādnes (2005-2008).

(12) EESK 2005. gada 31. maija atzinums par tematu “Nodarbinātības politikas pamatnostādnes 2005.-2008. gadam” (ziņotājs — Malosse kgs), OV C 286, 17.11.2005.; EESK 2006. gada 17. maija atzinums par tematu “Nodarbinātības politikas pamatnostādnes”, ziņotājs — Greif kgs, OV C 195, 18.8.2006.), kā arī EESK 2007. gada 24. aprīļa atzinums par tematu “Nodarbinātības politikas pamatnostādnes”, ziņotāja — O'Neill kdze (OV C 168, 20.7.2007.).

(13) EESK 2006. gada 17. maija atzinums par tematu “Nodarbinātības politikas pamatnostādnes”, ziņotājs — Greif kgs, (OV C 195, 18.8.2006.).

(14) EESK 2007. gada 11. jūlija atzinums par tematu “Elastīgums un sociālā drošība (sarunas par darba koplīgumu slēgšanu un sociālā dialoga nozīme)”, ziņotājs — Janson kgs (OV C 256, 27.10.2007.), 1.1. punkts.

(15) Turpat (4.1. punkts).

(16) Turpat (1.4. punkts).

(17) Skat 1. zemsvītras piezīmi.

(18) EESK 2007. gada 11. jūlija atzinums par elastdrošību (sarunas par darba koplīgumu slēgšanu un sociālā dialoga nozīme), ziņotājs — Janson kgs (OV C 256, 27.10.2007.).

(19) Turpat, (4.1. punkts).

(20) EESK 2007. gada 11. jūlija atzinums par tematu “Elastīgums un sociālā drošība (sarunas par darba koplīgumu slēgšanu un sociālā dialoga nozīme)”, ziņotājs — Janson kgs (OV C 256, 27.10.2007.), 1.3. punkts.

(21) EESK 2006. gada 13. septembra atzinums par tematu “Eiropas Uzņēmumu padomes — to jaunā loma Eiropas integrācijas veicināšanā”, ziņotājs: Iozia kgs (OV C 318, 23.12.2006.).