·Atveseļošanas un noturības mehānisms, kas ir daļa no atveseļošanas instrumenta Next Generation EU, kā arī daudzgadu finanšu shēma nodrošina dalībvalstīm ES finansējumu līdz šim nepieredzētā apmērā, lai tās veiktu ieguldījumus prasmēs. Visos Komisijas līdz šim pieņemtajos dalībvalstu atveseļošanas un noturības plānos ir paredzēti pasākumi pieaugušo kvalifikācijas celšanai un pārkvalifikācijai.

Tā rezultātā patlaban tikai 1 no 10 pieaugušajiem Eiropā attiecīgā četru nedēļu periodā uzsāk apmācību un mazāk nekā puse no visiem pieaugušajiem ziņo par īstenotiem formālās vai neformālās izglītības vai apmācības pasākumiem 12 mēnešu periodā. Turklāt ne vienmēr tiem cilvēkiem, kuri piedalās izglītības vai apmācības pasākumos, šādi pasākumi ir vajadzīgi visvairāk. Piemēram, salīdzinājumā ar citiem pieaugušajiem ir lielāka iespēja, ka mācībās piedalīsies pastāvīgie darbinieki (45 % salīdzinājumā ar 29 %), un kvalifikācijas celšanas vērtējuma apakšējā daļā ierindojas nozares, profesijas un nodarbinātības veidi, kuros ir augstāks zemi kvalificētu darbinieku īpatsvars. Kopumā pieaugušo mācībās sievietes piedalās mazliet aktīvāk nekā vīrieši (38,4 % salīdzinājumā ar 36,4 %). Tomēr vīrieši nedaudz biežāk nekā sievietes ziņo par mācībām ar darbu saistītu iemeslu dēļ.

Tas, cik veiksmīgi izdosies īstenot gan digitālo, gan zaļo pārkārtošanos, ir atkarīgs no darba ņēmējiem, proti, no tā, vai viņiem ir atbilstošas prasmes, un, tā kā ir jārīkojas ātri, augstas prasības tiek izvirzītas dalībvalstu sistēmām, kas nodrošina atbalstu pastāvīgam mācību procesam. Turklāt demogrāfiskās pārmaiņas Eiropā nosaka, ka, lai nodrošinātu ilgtspējīgu izaugsmi, mums ir pilnībā jāmobilizē ikviena iedzīvotāja potenciāls. Visbeidzot, lai atgūtos no Covid-19 pandēmijas radītās sociāli ekonomiskās ietekmes, ir jāpastiprina rīcībpolitika attiecībā uz prasmēm ar mērķi vajadzības gadījumā atbalstīt veiksmīgas profesionālās pārmaiņas.

·vienlaikus ar šo priekšlikumu tiek publicēts Komisijas priekšlikums Padomes ieteikumam par mikroapliecinājumiem, kas ir Prasmju programmas pasākums un būtisks instruments Eiropas izglītības telpas izveidei līdz 2025. gadam. Tā mērķis ir palīdzēt cilvēkiem pielāgoties mainīgajām darba tirgus vajadzībām, sekmējot īsu apmācības programmu kvalitāti, pārredzamību un atzīšanu. Mikroapliecinājumi var palīdzēt nodrošināt, ka personas, kuras izmanto individuālos mācību kontus, var justies pārliecinātas par apmācības kvalitāti un to, ka vēlāk viņu pūliņus atzīs, citstarp viņu pašreizējie un turpmākie darba devēji. Šīs abas iniciatīvas kopā stimulē apmācības iespēju izmantošanu, nodrošinot pieaugušajiem šim nolūkam nepieciešamos līdzekļus un to, ka šīs pūles viņiem atmaksāsies.

Priekšlikums ir saskanīgs ar spēkā esošajām ES politikas iniciatīvām un tās papildina. Vairums iepriekš minēto iniciatīvu ir vērstas uz pieaugušo izglītības programmu izstrādi un apmācības nodrošināšanu (“piedāvājuma puse”), nevis uz to, lai nodrošinātu to pieejamību pieaugušajiem un rosinātu viņus šīs iespējas izmantot (“pieprasījuma puse”).

Iniciatīvas vispārējais mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm veikt reformas, lai sniegtu pieaugušajiem iespēju piedalīties apmācībā un tādējādi palielinātu dalības rādītājus un samazinātu prasmju nepietiekamību. Priekšlikums attiecas uz visiem pieaugušajiem darbspējīgā vecumā neatkarīgi no nodarbinātības vai profesionālā statusa. Tādējādi šajā iniciatīvā ir paredzēta pilnīgi jauna pieeja mūžizglītībai, atsaistot tiesības uz apmācību no to sākotnējā finansētāja un nodrošinot personām pilnīgu rīcības brīvību šo tiesību izmantošanā. Iniciatīva šādi palīdz īstenot ES vispārējo mērķi, proti, veicināt sociālo tirgus ekonomiku ar augstu konkurētspēju nolūkā panākt pilnīgu nodarbinātību un sociālo attīstību. Scenāriju analīzes liecina, ka ierosinātā pieeja līdz 2030. gadam palielinātu dalību apmācībā, kas pārsniegtu ES 60 % mērķrādītāja līmeni.

Komisija organizēja 12 nedēļas ilgu sabiedrisko apspriešanu, kas notika no 2021. gada 23. aprīļa līdz 2021. gada 16. jūlijam. Tās ietvaros tika saņemtas 216 atbildes no 78 iedzīvotājiem, 26 valsts iestādēm, 46 uzņēmējdarbības apvienībām un uzņēmumiem, 26 arodbiedrībām un 40 NVO / citiem respondentiem. Lielākā daļa respondentu (35), no kuriem 23 bija ES līmeņa organizācijas, atradās Beļģijā, un daudz respondentu bija arī no Itālijas (24). Tika saņemtas arī 38 rakstiskas atbildes.

Sākotnējais ietekmes novērtējums bija pieejams tiešsaistē no 2021. gada 23. marta līdz 2021. gada 20. aprīlim, un sabiedrība par to varēja sniegt atsauksmes. Tika saņemtas kopā 23 atbildes, kurās galvenokārt bija uzsvērts, ka individuālos mācību kontus ir svarīgi izstrādāt sadarbībā ar sociālajiem partneriem, kā arī vajadzība nodrošināt, ka apmācība ir kvalitatīva, ka ir pieejamas norādes un informācija, kā arī pietiekama uzmanība ir veltīta neaizsargātām grupām.

Ņemot vērā mērķi (atbalstīt reformu īstenošanu dalībvalstīs) un paredzēto juridisko pamatu, tiek izskatīti tikai nesaistoši instrumenti. Pirmā iespēja ir ierosināt Nodarbinātības pamatnostādņu pārskatīšanu, lai atbalstītu dalībvalstu reformu īstenošanu, izmantojot Eiropas pusgada procesu un konkrētām dalībvalstīm adresētos ieteikumus. Jaunākajās pamatnostādnēs, kas pieņemtas 2021. gada oktobrī, tika apstiprināta 2020. gada redakcija, kurā norādīts, ka dalībvalstīm būtu jācenšas “stiprināt noteikumus par individuālām tiesībām uz apmācību un jānodrošina to pārnesamība profesionālu pārmaiņu laikā, attiecīgā gadījumā izmantojot individuālus mācību kontus”. Tomēr, tā kā Nodarbinātības pamatnostādnes pēc būtības ir vispārīgas, tajās nav sniegtas turpmākas norādes par to, kā tas darāms.

Ieteikums izveidot personīgos kontus saistībā ar tiesībām uz apmācību ir samērīgs, jo šādi konti ļauj atsaistīt tiesības uz apmācību no to sākotnējā finansētāja un nodrošina personām pilnīgu rīcības brīvību šo tiesību izmantošanā, kas ir būtisks faktors, lai garantētu tiesību pārnesamību. Personīgie konti arī sekmē elastīgus finansējuma modeļus ar izmaksu dalīšanu starp dažādiem apmācības tiesību finansētājiem un mērķgrupām pielāgotu atbalstu, un tie ir piemēroti virknei dažādu iespējamu valsts finansējuma un īstenošanas modeļu. Ierosinātā ieteikuma par individuālajiem mācību kontiem un sekmējošas sistēmas īstenošanas pamatā var būt noteikumi, kas jau ir spēkā dalībvalstīs vai ir paredzēti dalībvalstu atveseļošanas un noturības plānos. Tādējādi ir iespējamas dažādas pieejas, kas atspoguļo dalībvalstu atšķirīgās situācijas ekonomikas, finanšu un sociālajā jomā, kā arī dažādos ar izglītību, apmācību un darba tirgu saistītos apstākļus.

(8. un 9.punkts) Individuālie mācību konti tiek izveidoti saskaņā ar izmaksu dalīšanas pieeju, jo tie ļauj sasaistīt un pārvaldīt vienā kontā ieguldījumus no dažādiem avotiem, piemēram, no valsts iestādēm un darba devējiem. Tas atvieglo atbalsta pielāgošanu atbilstīgi vajadzībai pēc kvalifikācijas celšanas un pārkvalifikācijas (piem., valsts nodarbinātības dienestiem finansējot papildu individuālas tiesības uz apmācību bezdarbniekiem), kā arī papildinājumus, ko saviem darbiniekiem nodrošina darba devēji — gan brīvprātīgi, gan koplīgumu īstenošanas rezultātā.

(5., 6. un 7. punkts) Priekšlikumā dalībvalstīm ir ieteikts piemērot visaptverošu pieeju, izveidojot individuālo mācību kontu ikvienai personai, uz kuru attiecas šīs iniciatīvas tvērums, un nodrošinot atbilstošas ikgadējas individuālās tiesības uz apmācību. Tajā pašā laikā dalībvalstis ir aicinātas pielāgot finansējumu personu vajadzībām. Ieinteresētās personas publiskajā apspriešanā atbalstīja šo “visaptverošo, bet diferencēto” pieeju. Priekšlikumā ir ieteikts piešķirt papildu tiesības uz apmācību personām, kurām visvairāk ir nepieciešama kvalifikācijas celšana un pārkvalifikācija. Atkarībā no valsts konteksta tās varētu būt personas īpašās nodarbinātības situācijās (piem., nestandarta darba veidos nodarbinātas personas), personas atbilstoši viņu nodarbinātības statusam (algoti darbinieki, bezdarbnieki vai personas ārpus darbaspēka), personas, kuras strādā uzņēmumos vai nozarēs, ko būtiski ietekmējusi digitālā vai zaļā pārkārtošanās, personas, kuras strādā noteikta veida uzņēmumos (piem., mikrouzņēmumos, MVU), personas, kurām vajadzīgas konkrētas prasmes (piem., personas ar zemu kvalifikāciju), vai personas no konkrētām vecuma grupām vai neaizsargātām grupām. Grupas, kurām nodrošina papildu tiesības uz apmācību, var mainīties, attīstoties darba tirgum.

Šīs iniciatīvas īstenošanai nav vajadzīgi papildu resursi no ES budžeta. Ietekme uz dalībvalstu budžetu būs atkarīga no attiecīgās dalībvalsts izvēlētā finansēšanas modeļa.

(11. punkts) Priekšlikumā ir ieteikts nodrošināt, ka personas saņem tiesības uz apmācību savā likumīgajā dzīvesvietā, izņemot pārrobežu darbiniekus un pašnodarbinātās personas, kuras strādā citā dalībvalstī, nevis dalībvalstī, kurā dzīvo, un kurām būtu jānodrošina attiecīgās tiesības dalībvalstī, kurā tās strādā. Tā kā šīs tiesības neietilpst to noteikumu piemērošanas jomā, kuri attiecas uz tādu personu, sociālā nodrošinājuma tiesību aizsardzību, kuras pārvietojas ES iekšienē, priekšlikumā dalībvalstīm ir ieteikts ļaut cilvēkiem saglabāt savu individuālo mācību kontu un uzkrātās tiesības uz apmācību periodos, kuros viņi dzīvo citā dalībvalstī. Tas cilvēkiem ļauj izmantot šīs tiesības pēc atgriešanās vai attālinātās mācīšanās piedāvājumiem saskaņā ar viņu dzīvesvietas dalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem par individuālajiem mācību kontiem. Tajā pašā laikā cilvēkiem būtu tiesības iegūt jaunu individuālo mācību kontu dalībvalstī, kurā viņi tagad dzīvo. Tas sekmē pārrobežu mobilitāti un uzsver principu, ka tiesības uz apmācību pēc to piešķiršanas pieder personām. Tiesību uz apmācību pārnesamība starp dalībvalstīm tiks aplūkota dziļāk pēc tam, kad būs izveidoti individuālie mācību konti, un šis jautājums tiks iekļauts šā ieteikuma īstenošanas izvērtējumā. ES var sekmēt apspriešanos par individuālo tiesību uz apmācību pārnesamību starp dalībvalstīm.

(12.–20. punkts) Ir būtiski radīt veicinošu satvaru, lai atvieglotu apmācības, profesionālās orientācijas un validēšanas iespēju izmantošanu. Ir ierosināts, ka šajā veicinošajā satvarā būtu jāiekļauj profesionālās orientācijas un validēšanas iespējas, publisks valsts reģistrs, kā arī vienots valsts digitālais portāls, kas atbalsta individuālos mācību kontus, nodrošinot drošas elektroniskas autentifikācijas iespēju un savienojumu ar reģistru. Satvaram būs būtiska loma cilvēku motivēšanā pieņemt lēmumu piedalīties apmācībā, jo tas nodrošinās uzticamu, apliecinātas kvalitātes apmācības iespēju izlasi kopā arī profesionālās orientācijas un validēšanas iespējām. Satvara sekmīgā izveidē būtiska loma būs arī sadarbībai ar darba devējiem, jo īpaši mikrouzņēmumiem un MVU.

(12. punkts) Apspriešanās tika identificēts, ka profesionālās orientācijas pakalpojumi ir svarīgākais veicinoša satvara elements. Lai gan lielākajā daļā dalībvalstu šādi pakalpojumi ir pieejami, to tvērums bieži vien ir ierobežots. Lai palīdzētu personām atrast viņu vajadzībām atbilstošas apmācības iespējas, dalībvalstīm ir ieteikts uzlabot visu pieaugušo piekļuvi klātienes profesionālās orientācijas pakalpojumiem, kā arī piekļuvi šādiem pakalpojumiem digitālā veidā (jo īpaši izmantojot atzītu iespēju reģistru, kas būtu lietotājam draudzīgs).

Iepriekšējas mācīšanās validēšana ļauj personām apliecināt, ka tās ir apguvušas noteiktas prasmes. Nesen veiktā izvērtējumā par Padomes Ieteikumu par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu tika konstatēts, ka ir panākts ievērojams progress, bet tika identificētas arī vēl neatrisinātas problēmas un ierosināti risinājumi. Konkrētāk, ir jāgarantē atbalsta sniegšana personām, ciešāka koordinācija ar profesionālās orientācijas pakalpojumu sniedzējiem un validēšanas iniciatīvu efektīva pielāgošana nelabvēlīgā situācijā esošām un neaizsargātām grupām. Priekšlikuma mērķis ir novērst pārējās ar validēšanu saistītās problēmas, iesakot dalībvalstīm garantēt, ka individuālos mācību kontus var izmantot, lai piekļūtu validēšanas iespējām, un ka šādas iespējas, citstarp klātienē vai tiešsaistē veikta prasmju novērtēšana, ir pieejamas un sasniedzamas. Tādējādi tas papildina priekšlikumu par Eiropas pieeju attiecībā uz mikroapliecinājumiem, kas arī var atvieglot apmācības iznākumu validēšanu un atzīšanu.

(13.–17. punkts) Publisks valsts reģistrs, kurā iekļauj apliecinātas kvalitātes, atzītas apmācības, profesionālās orientācijas un validēšanas iespējas, var palielināt cilvēku motivāciju piedalīties apmācībā, sniedzot viegli pieejamu pārskatu par pieejamajām iespējām un mazinot nedrošību par apmācības iznākumu kvalitāti un atzīšanu. Līdzīgi reģistri jau pastāv vai tiek izstrādāti vismaz 12 dalībvalstīs. Priekšlikumā visām dalībvalstīm ir ieteikts šādu reģistru izveidot un regulāri atjaunināt, kā arī nodrošināt tā ilgtspējīgu pārvaldības modeli ar pārredzamiem noteikumiem par jaunu apmācības piedāvājumu iekļaušanu. Uz finansējumu, kas pieejams saistībā ar individuālajām tiesībām uz apmācību, varētu pretendēt tikai reģistrā iekļauti apmācības, profesionālās orientācijas un validēšanas piedāvājumi. Šajā reģistrā būtu jāiekļauj arī profesionālās orientācijas un validēšanas pakalpojumi, kurus dalībvalstis personām nodrošina bez maksas. Kritēriji iespēju iekļaušanai reģistrā būtu jānosaka dalībvalstu līmenī, pamatojoties uz pārredzamām kvalitātes prasībām, un sadarbībā ar sociālajiem partneriem un attiecīgajām ieinteresētajām personām, izmantojot prasmju apzināšanu un Eiropas kompetenču ietvarstruktūras. Īsi reģistrā iekļauti apmācības kursi būtu jāizstrādā saskaņā ar Eiropas pieeju mikroapliecinājumiem, lai sekmētu apmācības iznākumu kvalitātes un atzīšanas pārredzamību. Dalībvalstis tiek mudinātas pārredzamā veidā atvērt reģistru tādu apmācības iespēju iekļaušanai, kuras piedāvā pakalpojumu sniedzēji citās valstīs, ar nosacījumu, ka to kvalitāte ir uzticama. Apspriešanās apstiprināja, ka sociālie partneri un attiecīgās ieinteresētās personas spēj un vēlas nodrošināt pievienoto vērtību šādu reģistru pārvaldībai.

(18. punkts) Priekšlikumā dalībvalstīm ir ieteikts izveidot un uzturēt vienotu valsts digitālo portālu, kuram ērti piekļūt, izmantojot mobilās ierīces (piem., izmantojot digitālu lietotni), lai palielinātu pieejamo apmācības un atbalsta iespēju pārredzamību valsts līmenī un ļautu lietotājiem piekļūt saviem individuālajiem kontiem, pārskatīt viņiem pieejamās individuālās tiesības uz apmācību un pārlūkot valsts reģistru.

(19. un 20. punkts) Apmaksāts mācību atvaļinājums sniedz darbiniekiem iespēju saglabāt savu atalgojumu vai aizstājienākumus apmācības periodu laikā, kas ilgst no dažām dienām līdz vairākiem mēnešiem. Šādi noteikumi jau ir spēkā 24 dalībvalstīs, un 12 no tām ir Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) Konvencijas par apmaksātu mācību atvaļinājumu parakstītājas. Tomēr iespēju izmantot apmaksātu mācību atvaļinājumu bieži vien ierobežo konkrēti darba tiesisko attiecību elementi. Ierobežojoši atbilstības kritēriji un nepietiekama iespējamo labuma guvēju informētība nozīmē, ka spēkā esošos noteikumus parasti izmanto mazāk nekā 1 % algoto darbinieku. Tāpēc dalībvalstis arī ir aicinātas pieņemt noteikumus par vispārēji pieejamu apmaksātu mācību atvaļinājumu vai pārskatīt spēkā esošos noteikumus, lai nodrošinātu, ka tie aptver visus algotos darbiniekus, kā arī paredzēt finansiālu atbalstu darba devējiem (jo īpaši MVU, kuri saskaras ar lielākām grūtībām), kuru darbinieki izmanto apmaksātu mācību atvaļinājumu. Priekšlikumā ieteikts stiprināt saiknes starp noteikumiem par apmācītiem mācību atvaļinājumiem un citiem pieejamajiem atbalsta pasākumiem, atstājot sīki izstrādātas kārtības noteikšanu dalībvalstu kompetencē.

(21. punkts) Priekšlikumā dalībvalstīm arī ieteikts organizēt plašus informatīvus pasākumus un informētības uzlabošanas kampaņas, jo īpaši to personu vidū, kuras ir atstumtas no darba tirgus. Šie pasākumi un kampaņas ir būtiskas, lai nodrošinātu, ka mācību iespējas izmanto lielāks skaits pieaugušo, jo īpaši grupās, kuras raksturo zema informētība par kvalifikācijas celšanas un pārkvalifikācijas vajadzībām un iespējām. Šādu darbību efektivitāti var uzlabot sadarbība starp valsts iestādēm, sociālajiem partneriem, pilsoniskās sabiedrības organizācijām un citām ieinteresētajām personām.

(22. punkts) Lai atbalstītu šīs iniciatīvas īstenošanu, dalībvalstīm ir ieteicams ieviest uzraudzības kārtību nolūkā nodrošināt pastāvīgus uzlabojumus saistībā ar individuālajiem mācību kontiem un veicinošu satvaru. Vēlāk veikti pielāgojumi šā ieteikuma mērķu sasniegšanai pēc iespējas efektīvākā veidā varētu attiekties uz individuālo tiesību uz apmācību apmēru, to personu definīciju, kurām visvairāk ir nepieciešama kvalifikācijas celšana un pārkvalifikācija, vai dažādu veicinošā satvara elementu lietotājiem draudzīgu integrēšanu.

(23.–26. punkts) Kārtība individuālo mācību kontu atbilstoša un ilgtspējīga finansējuma nodrošināšanai tiks noteikta valsts līmenī atbilstoši valsts apstākļiem, īpašu uzmanību veltot MVU. Lai gan atbildība par ieteikuma īstenošanu gulstas uz dalībvalstīm, priekšlikumā ir ieteikts atvieglot dažādu valsts un privātā finansējuma avotu apvienošanu, kas var ietvert, piemēram, darba devēju brīvprātīgi piešķirtus papildinājumus. Dalībvalstis var gūt labumu arī no dažādu ES fondu atbalsta, jo īpaši no kohēzijas politikas fondiem, citstarp Eiropas Sociālā fonda Plus, Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Taisnīgas pārkārtošanās fonda, kā arī no Atveseļošanas un noturības mehānisma instrumenta Next Generation EU ietvaros, ja dalībvalstis savos atveseļošanas un noturības plānos ir ietvērušas atbilstošas reformas un ieguldījumus. Tehniskā atbalsta instruments var nodrošināt pielāgotu kompetenci tādu reformu izstrādei un īstenošanai, kas atbalsta individuālo mācību kontu un to veicinošā satvara izveidi.

(27. punkts) Kā paskaidrots iepriekš, ES atbalsts būs vērsts uz to, lai tiktu izmantots dalībvalstīm līdz šim nepieredzētā apmērā pieejamais finansējums prasmju pilnveidei no instrumenta Next Generation EU un daudzgadu finanšu shēmas līdzekļiem. ES arī atbalstīs prasmju pilnveidi, izmantojot atbilstošas iniciatīvas, piemēram, Prasmju pilnveides paktu, Digitālo prasmju un darbvietu koalīciju, Eiropas Pieaugušo izglītības e-platformu (EPALE) un citus piemērotus Erasmus+ pasākumus, kā arī sociālo partneru sadarbības projektus ES līmenī. Ieteikuma īstenošanas gaitā ES var atbalstīt arī savstarpēju mācīšanos un labas prakses apmaiņu. Turpmākais darbs saistībā ar Europass platformu būtu jāvērš uz sadarbspējas nodrošināšanu, t. i., tās savienošanu ar vienotajiem valsts digitālajiem portāliem, kas atbalsta individuālos mācību kontus.

(28., 29. un 30. punkts) Ziņošanas un novērtēšanas pamatā būs pārraudzība Nodarbinātības komitejas Eiropas pusgada kontekstā vadītās daudzpusējās uzraudzības ietvaros, pamatojoties uz saskaņoto pārraudzības satvaru un pārraudzības kārtību. Dalībvalstīm ieteicams sagatavot un īstenot plānu 12 mēnešos pēc šā ieteikuma pieņemšanas. Pirmo novērtējumu ieteikts veikt ne agrāk kā 5 gadus pēc šā ieteikuma pieņemšanas.

2021/0405 (NLE)

Priekšlikums

PADOMES IETEIKUMS

par individuālajiem mācību kontiem

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu kopā ar 149. pantu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

tā kā: