PASKAIDROJUMA RAKSTS

1. KONTEKSTS

Pārrobežu datu plūsmas palielinās kopā ar pieaugošo sociālo plašsaziņas līdzekļu, tīmekļa e-pasta, ziņojumapmaiņas pakalpojumu un lietojumprogrammu (“lietotņu”) izmantošanu saziņas, darba, socializācijas un informācijas iegūšanas vajadzībām, tai skaitā arī pretlikumīgos nolūkos. Kriminālizmeklēšanas aizvien vairāk ir atkarīgas no elektroniskajiem pierādījumiem, kas publiski nav pieejami. Tā kā internets ir bez robežām un šādus pakalpojumus var sniegt no jebkuras vietas pasaulē, arī uzņēmumi ārpus Eiropas, ir steidzami jārisina jautājums par to, kā atvieglot pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem pierādījumiem attiecībā uz jebkuru noziedzīga nodarījuma veidu. It īpaši nesen notikušie teroristu uzbrukumi ir akcentējuši prioritāru nepieciešamību meklēt veidus, kā Eiropas Savienības dalībvalstu prokurori un tiesneši var ātrāk un efektīvāk nodrošināt un iegūt elektroniskus pierādījumus.

Vairāk nekā pusē kriminālizmeklēšanas gadījumu mūsdienās ir nepieciešama piekļuve pārrobežu elektroniskajiem pierādījumiem. Elektroniskie pierādījumi ir nepieciešami aptuveni 85 % kriminālizmeklēšanas gadījumos, un divās trešdaļās šo gadījumu ir nepieciešams iegūt pierādījumus no tiešsaistes pakalpojumu sniedzējiem, kuri atrodas citā jurisdikcijā. Laikposmā no 2013. gada līdz 2018. gadam galvenajiem tiešsaistes pakalpojumu sniedzējiem iesniegto pieprasījumu skaits ir palielinājies par 84 %. Šāda veida dati ir būtiski kriminālizmeklēšanās, lai identificētu personu vai iegūtu informāciju par viņas darbībām.

Elektroniskie pierādījumi ir dažādi elektronisko datu veidi, kas ir svarīgi noziedzīgu nodarījumu izmeklēšanā un saukšanā pie atbildības par tiem, un šie dati bieži tiek glabāti tiešsaistes pakalpojumu sniedzēju serveros. Tas ietver satura datus, piemēram, e-pastus, īsziņas, fotogrāfijas un videoierakstus, kā arī “datus, kas nav saturs”, piemēram, abonenta datus vai datus par informācijas plūsmu kādā tiešsaistes kontā.

Tiesu iestāžu sadarbība ir tradicionālā metode, kā iestādes kopīgi sadarbojas, lai vērstos pret visu veidu noziedzīgiem nodarījumiem. Šodien galvenais rīks, ko dalībvalstis izmanto, lai lūgtu piekļuvi pārrobežu elektroniskajiem pierādījumiem lielākajā daļa pārējo Eiropas Savienības valstu, ir Eiropas izmeklēšanas rīkojums.

Eiropas Savienības dalībvalstis var iesniegt savstarpējās tiesiskās palīdzības lūgumus trešām valstīm (un Dānijai un Īrijai, kuras nepiedalās Eiropas izmeklēšanas rīkojuma instrumentu īstenošanā). Abās pusēs ir iesaistītas daudzas un dažādas iestādes. Procedūras ir izstrādātas laikā, kad vēl nebija interneta, lūgumu skaits bija daudz mazāks nekā šodien un nebija problēmas ar elektronisko pierādījumu gaisīgumu.

Viens no galvenajiem adresātiem, kas no Eiropas Savienības dalībvalstīm (un visas pasaules) saņem savstarpējās tiesiskās palīdzības (STP) lūgumus par piekļuvi elektroniskajiem pierādījumiem, ir Amerikas Savienotās Valstis, jo tajās atrodas lielākie pakalpojumu sniedzēji. Nolīgums par savstarpējo juridisko palīdzību starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm tika parakstīts 2003. gada 25. jūnijā un stājās spēkā 2010. gada 1. februārī. Nolīgums ir galvenais transatlantiskais mehānisms, lai nodrošinātu efektīvu sadarbību krimināltiesību jomā un apkarotu organizēto noziedzību un terorismu.

Nolīgumu pirmo reizi kopīgi pārskatīja 2016. gadā. Tika secināts, ka nolīgums rada pievienoto vērtību ES un ASV savstarpējās juridiskās palīdzības attiecībām un kopumā darbojas labi. Ir pieliktas pūles šīs sadarbības uzlabošanai. Lai arī ir svarīgi, ka publiskās iestādes sadarbojas tiesu iestāžu sadarbības ietvaros, tai skaitā ar Amerikas Savienotajām Valstīm, tomēr, ņemot vērā elektronisko pierādījumu gaisīgumu, šī metode bieži ir pārāk lēna, jo ilgst vidēji desmit mēnešus un var radīt nesamērīgas resursu izmaksas. Turklāt, lai arī suverenitāte ir nozīmīgs aspekts tiesu iestāžu sadarbībā konkrētā izmeklēšanā, aizvien biežākas ir situācijas, kad vienīgā saikne ar citu valsti ir datu vai pakalpojumu sniedzēja atrašanās vieta. It īpaši attiecībā uz elektroniskajiem pierādījumiem 2016. gada kopīgajā pārskatīšanā dalībvalstis tika mudinātas ar ASV pakalpojumu sniedzējiem sadarboties tieši, lai ātrāk un efektīvāk nodrošinātu un iegūtu elektroniskus pierādījumus.

Tieša sadarbība ar ASV pakalpojumu sniedzējiem ir attīstījusies kā alternatīva tiesu iestāžu sadarbībai. Tā ir ierobežota, jo attiecas tikai uz datiem, kas nav saturs, un no ASV tiesību viedokļa tā ir brīvprātīga. Praksē Eiropas Savienības dalībvalstu publiskās iestādes tieši sazinās ar pakalpojumu sniedzēju Amerikas Savienotajās Valstīs un, ievērojot valsts kriminālprocesuālos noteikumus, iesniedz lūgumu sniegt datus, kuriem pakalpojumu sniedzējam ir piekļuve, parasti tie ir dati par viņa sniegto pakalpojumu lietotāju. Tas attiecas uz dažiem pakalpojumu sniedzējiem, kuri veic uzņēmējdarbību Amerikas Savienotajās Valstīs un mazākā mērā — Īrijā un kuri atbildes uz dalībvalstu tiesībaizsardzības iestāžu lūgumiem sniedz tieši un brīvprātīgi, ciktāl lūgumi attiecas uz datiem, kas nav saturs.

ASV tiesību akti ļauj ASV bāzētiem pakalpojumu sniedzējiem tieši sadarboties ar Eiropas publiskajām iestādēm attiecībā uz datiem, kas nav saturs. Taču šī sadarbība ir brīvprātīga. Tādējādi pakalpojumu sniedzēji var izstrādāt savu politiku vai atsevišķi katrā gadījumā lemt par to, vai sadarboties un kā. Papildus pieaugošajai tiešajai sadarbībai ar pakalpojumu sniedzējiem jaunākajos tiesas nolēmumos un lietās Amerikas Savienotajās Valstīs tika mēģināts precizēt, vai ASV iestādēm ir tiesības lūgt sniegt datus, kurus ārvalstīs glabā pakalpojumu sniedzējs, kura galvenā mītne atrodas Amerikas Savienotajās Valstīs, it īpaši minot Microsoft Ireland lietu.

Tiešo lūgumu par brīvprātīgu sadarbību skaits strauji pieauga, 2017. gadā pārsniedzot 124 000. Lai arī tieša brīvprātīga sadarbība nodrošina ātrāku piekļuvi nekā savstarpējās tiesiskās palīdzības regulējums, tā attiecas vienīgi uz datiem, kas nav saturs. Turklāt uz to ne vienmēr var paļauties, tajā ne vienmēr tiek ievērotas attiecīgās procesuālās garantijas, tā ir iespējama tikai ar dažiem pakalpojumu sniedzējiem, kuri katrs piemēro atšķirīgu politiku, process nav pārredzams un tajā trūkst pārskatatbildības. No tā izrietošā sadrumstalotība var radīt juridisko nenoteiktību, raisīt bažas par kriminālprocesa likumību, kā arī šaubas par pamattiesību aizsardzību un procesuālo garantiju nodrošināšanu personām, kas saistītas ar šādiem lūgumiem. Turklāt no pakalpojumu sniedzējiem iesniegtajiem lūgumiem tiek apmierināti mazāk par pusi.

Attiecībā uz iespējamiem savstarpējiem lūgumiem, ko ASV iestādes var iesniegt pakalpojumu sniedzējiem Eiropas Savienībā, daudzās dalībvalstīs tiesiskais regulējums telesakaru jomā aizliedz to telesakaru pakalpojumu sniedzējiem tieši atbildēt uz ārvalstu iestāžu lūgumiem, tai skaitā attiecībā uz datiem, kas nav saturs. Turklāt nav tiesiskā regulējuma, kas atļautu tiešu sadarbību citās sakaru nozarēs. ASV iestādes šādus datus no ES pakalpojumu sniedzējiem parasti var saņemt, iesniedzot savstarpējās tiesiskās palīdzības lūgumu.

2. PRIEKŠLIKUMA MĒRĶI

Eiropas Komisija 2015. gada aprīļa Eiropas Drošības programmā apņēmās pārskatīt šķēršļus kriminālizmeklēšanās par kibernoziegumiem, it īpaši par pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem pierādījumiem. 2018. gada 17. aprīlī Komisija iesniedza Eiropas Parlamentam un Padomei priekšlikumu regulai par Eiropas elektronisko pierādījumu sniegšanas un saglabāšanas rīkojumiem elektronisko pierādījumu gūšanai krimināllietās un direktīvai, ar ko paredz saskaņotus noteikumus juridisko pārstāvju iecelšanai ar mērķi iegūt pierādījumus kriminālprocesā (“e-pierādījumu priekšlikumi”).

Šo priekšlikumu mērķis ir paātrināt Eiropas Savienībā procesu elektronisko pierādījumu nodrošināšanai un iegūšanai tieši no pakalpojumu sniedzējiem, kas veic uzņēmējdarbību citā jurisdikcijā. Priekšlikumu darbības joma ietver konkrētus tādu pakalpojumu sniedzēju veidus, kuri sniedz pakalpojumus Eiropas Savienībā. Pakalpojumu sniedzējs piedāvā pakalpojumu Eiropas Savienībā, ja tas vienā vai vairākās dalībvalstīs dod iespēju lietotājiem izmantot savus pakalpojumus un ja tam ir būtiska saikne ar Savienību, piemēram, tam ir uzņēmums kādā dalībvalstī vai arī tas minētajā dalībvalstī sniedz pakalpojumus lielam skaitam lietotāju. Tiem, kuriem nav sava uzņēmuma Eiropas Savienībā, ir pienākums iecelt juridisku pārstāvi, no kura var prasīt rīkojumu sniegt datus izpildi.

Eiropadome ir uzsvērusi šā jautājuma nozīmīgumu gan Savienībā, gan ārpus tās. Eiropadomes 2018. gada 18. oktobra secinājumos apliecināts: “Lai sekmīgi apkarotu terorismu un citus smagus noziegumus un organizēto noziedzību, būtu jārod risinājumi, ar kuriem nodrošināt ātru un efektīvu pārrobežu piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem; līdz likumdevēja pilnvaru termiņa beigām būtu jāpanāk vienošanās par Komisijas priekšlikumiem, kuri attiecas uz elektroniskiem pierādījumiem un piekļuvi finanšu informācijai, kā arī uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas labāku apkarošanu. Komisijai būtu arī steidzami jāiesniedz sarunu pilnvarojumi starptautiskajām sarunām par e-pierādījumiem.”

Komisijas e-pierādījumu priekšlikumi kalpo par pamatu koordinētai un saskaņotai pieejai kā Eiropas Savienības teritorijā, tā arī Eiropas Savienības nostājai starptautiskā līmenī, pienācīgi ņemot vērā Eiropas Savienības noteikumus, ieskaitot noteikumus par diskriminācijas nepieļaušanu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un to pilsoņiem. Lai arī Komisija savā e-pierādījumu priekšlikumu ietekmes novērtējumā jau bija atzīmējusi, ka varētu būt lietderīgi priekšlikumus papildināt ar divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem par pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem pierādījumiem (ar atbilstošiem aizsardzības pasākumiem), Komisija nolēma ierosināt ES noteikumus par atbilstīgu kārtību un aizsardzības pasākumiem attiecībā uz pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem pieradījumiem, pirms tiek sāktas sarunas ar trešām personām.

Starptautiskajā līmenī notiek pārrunas to sarunu ietvaros, ko risina par otro papildprotokolu Eiropas Padomes Konvencijai par kibernoziegumiem. Jautājums par pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem pierādījumiem regulāri tika iekļauts pēdējo ES un ASV tieslietu un iekšlietu ministru sanāksmju dienaskārtībā.