C 432/24

Standarta grozījuma apstiprināšana ar aizsargātu nosaukumu apzīmēta vīna nozares produkta specifikācijā: paziņojuma publicēšana saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2019/33 17. panta 2. un 3. punktu

(2020/C 432/10)

Šis paziņojums publicēts saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2019/33 (1) 17. panta 5. punktu.

PAZIŅOJUMS PAR STANDARTA GROZĪJUMU, AR KO GROZA VIENOTO DOKUMENTU

“COTEAUX CHAMPENOIS”

PDO-FR-A1364-AM02

Paziņojuma datums: 1.10.2020.

APSTIPRINĀTĀ GROZĪJUMA APRAKSTS UN PAMATOJUMS

1. Apgriešana

I nodaļas VI punkta 1. apakšpunkta b) punkta tabulas “Vienpusējā slīpā vainaga jeb Chablis veidošanas metode” rindā “Apraksts” c) punkta tekstu aizstāj ar šādu: “Pie stumbra pamatnes atstāj par “rachet” dēvētu aizvietotājzaru, kas apgriezts, atstājot ne vairāk kā 2 vīnstīgu pumpurus.”

Viens no diviem aizvietotājzara veidiem, kas atļauti šai apgriešanas metodei, neatbilst praksei. Tāpēc šā grozījuma mērķis ir labot kļūdaino aprakstu.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

2. Citas audzēšanas metodes

VI punkta 2. apakšpunkta c) punktā iekļauj šādu noteikumu: “ir aizliegts rindstarpās izmantot pirmsdīgšanas herbicīdus”.

Mērķis ir ierobežot ražošanas resursu izmantojumu, samazināt ūdens resursu piesārņojumu un mudināt uzņēmējus dažādot savu praksi, dodot priekšroku augu segas nodrošināšanas vai mehāniskas nezāļu iznīcināšanas metodēm.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

Iepriekšējās specifikācijas versijas c) punktā izklāstītais noteikums ir saglabāts un jaunajā versijā pārnumurēts par d) punktu.

3. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

X punkta 2. apakšpunktā “Ziņas par produkta kvalitāti un īpašībām” pievieno līdz šim trūkušo informāciju par sarkanvīnu un sārtvīnu izskatu un baltvīnu aromātu.

Pievieno šādu informāciju:

“attiecībā uz sārtvīniem: to krāsa ir gaiša, no bāli sārtas līdz tumši lašsārtai; attiecībā uz sarkanvīniem: tie ir caurspīdīgā, dažādas intensitātes sarkanā krāsā; attiecībā uz baltvīniem: tiem ir maigas ziedu, augļu vai minerālu smaržas notis.”

Šis grozījums ir apstiprināts ar 2017. gada 28. jūnija rīkojumu.

Minēto informāciju iekļauj arī vienotā dokumenta punktā “Vīna vai vīnu apraksts”.

Vienotā dokumenta sākotnējo saiknes apraksta tekstu aizstāj ar visu specifikācijas I nodaļas X daļas “Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu” tekstu.

Šādi aizstājot tekstu, tiek iekļautas regulējumā prasītās detalizētās un precīzās ziņas, arī papildu informācija par vīnu organoleptiskajām īpašībām.

4. Pārejas pasākumi

XI punkta 2. apakšpunktā izklāstīto pārejas pasākumu svītro, jo tā termiņš ir beidzies.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

5. Galvenie pārbaudāmie parametri un novērtēšanas metodes

Specifikācijas III nodaļas I punktā iekļauto tabulu, kurā izklāstīti galvenie pārbaudāmie parametri un attiecīgās novērtēšanas metodes, atjaunina, pievienojot papildu punktus un precizējot dažas novērtēšanas metodes.

Šis grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

VIENOTAIS DOKUMENTS

1. Produkta nosaukums

Coteaux champenois

2. Ģeogrāfiskās izcelsmes norādes veids

ACVN – aizsargāts cilmes vietas nosaukums

3. Vīnkopības produktu kategorijas

1. Vīns

4. Vīna vai vīnu apraksts

Analītiskās īpašības

Vīni ir nedzirkstošie baltvīni, sārtvīni un sarkanvīni.

Šiem vīniem dabiskā minimālā spirta tilpumkoncentrācija ir 9 %.

Pēc šo vīnu bagātināšanas kopējā spirta tilpumkoncentrācija tajos nepārsniedz 13 %.

Fermentējamo cukuru (glikozes un fruktozes) saturs šajos vīnos nav lielāks par 3 g/l.

Sarkanvīniem malolaktiskā fermentācija ir beigusies.

Iepakošanas laikā ābolskābes saturs sarkanvīnos nepārsniedz 0,4 g/l/

Gaistošais skābums, kopējais skābums un sēra dioksīda saturs ir tāds, kā noteikts Savienības tiesību aktos.

Sarkanvīni ir caurspīdīgā, dažādas intensitātes sarkanā krāsā, un sārtvīnu krāsa ir gaiša, no bāli sārtas līdz tumši lašsārtai. Šie vīni ir viegli un izsmalcināti, ar zīdainu pirmgaršu un aromātiem, kas lielākoties atgādina ogas.

Baltvīnu konsistence ir kristāliska, tajos ir jūtams sāļums un izteikta mineralitāte, kas nodrošina garšas noturīgumu. To dabiskais skābums tiem piešķir dzīvīgumu. Tiem ir maigas ziedu, augļu vai minerālu smaržas notis.

Kopšanas laikā veidojas vīna tumīgums un garšas līdzsvars.

Vispārīgās analītiskās īpašības Maksimālais kopējais spirta saturs (tilp. %): Minimālais faktiskais spirta saturs (tilp. %): Minimālais kopējais skābums: miliekvivalentos uz litru Maksimālais gaistošais skābums (miliekvivalentos uz litru): Maksimālais kopējais sēra dioksīda saturs (miligramos uz litru):

5. Vīndarības metodes

a. Īpašās vīndarības metodes

Stādījumu biezība: vispārīgi noteikumi

Audzēšanas prakse

Vīnogulājus stāda, ievērojot rindstarpu attālumu, kas nedrīkst būt lielāks par 1,50 m. Atstatums starp vienā rindā esošu vīnkoku stumbriem ir 0,90–1,50 m. Summa, ko veido atstatums starp rindām un atstatums starp vienas rindas vīnkoku stumbriem, nedrīkst būt lielāka par 2,50 m.

Stādījumu biezība: īpaši noteikumi

Audzēšanas prakse

Lai attiecīgi pielāgotas lauksaimniecības mašīnas varētu pārvietoties pa zemesgabaliem, kur:

— vai nu nogāzes slīpums pārsniedz 35 %,

— vai nogāzes slīpums pārsniedz 25 % un šķērsslīpums pārsniedz 10 %,

tajos ne biežāk kā ik pēc sešām rindām var ierīkot 1,50–3 m platas ejas. Tādā gadījumā summa, ko veido atstatums starp pārējām rindām un atstatums starp vienas rindas vīnkoku stumbriem, nedrīkst būt lielāka par 2,30 m.

Apgriešanas noteikumi

Audzēšanas prakse

Nav pieļaujams, ka viens vīnkoks augot iesniedzas citā vai ka augļzari cits citu pārsedz.

Vīnstīgu pumpuru skaits uz kvadrātmetru nav lielāks par 18.

Apgriešanu veic ne vēlāk kā pirms fenoloģiskās fāzes (F) (12 pēc Lorenca (Lorentz) skalas) iestāšanās jeb kad ir izplaukušas četras lapas.

Vīnogulājus apgriež, to vainagu veidojot:

— vienpusēja slīpā vainaga jeb Chablis formā,

— īsi, vainagu veidojot Ruajā (Royat) kordona formā,

— Marnas ielejas griezuma formā,

— vienkāršā Gijo (Guyot), divkāršā Gijo un asimetriskā Gijo formā.

Ražas novākšana

Audzēšanas prakse

Visi paņēmieni, ar kuriem nav iespējams novākt veselus vīnogu ķekarus, ir aizliegti.

Vīnogām jāpaliek neskartām līdz pat to nogādei vinifikācijas vietās.

Īpašā vīndarības metode

Koksnes gabalu izmantošana ir aizliegta.

Sārtvīnu gatavošanā nedrīkst izmantot vīndarības ogles ne atsevišķi, ne kā preparātu sastāvdaļu. Bagātināšanas laikā fermentācijas procesā esošas vīna gatavošanai izmantojamas misas tilpuma palielināšanās nedrīkst pārsniegt 1,12 %, spirta tilpumkoncentrācijai palielinoties par 1 %.

Līdztekus še iepriekš minētajiem noteikumiem vīndarības metožu ziņā jāievēro arī Kopienas un Lauku un jūras zivsaimniecības kodeksa (Code rural et de la pêche maritime) prasības.

b. Maksimālais ražas iznākums

Maksimālais atļautais ražas iznākums

15 500 kilogramu vīnogu no hektāra.

6. Noteiktais ģeogrāfiskais apgabals

Vīnogu novākšana, vinifikācija, vīnu gatavošana, ieskaitot kopšanu un iepakošanu, notiek teritorijās, kuru robežas noteiktas ar 1919. gada 6. maija likuma 17. pantu.

7. Galvenās vīna vīnogu šķirnes

‘Arbane B’

‘Chardonnay B’

‘Meunier N’

‘Petit Meslier B’

‘Pinot blanc B’

‘Pinot gris G’

‘Pinot noir N’

8. Saiknes apraksts

Ziņas par ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti un īpašībām

Saiknes veidošanā ietilpstošo dabas faktoru apraksts

Ģeogrāfiskais apgabals atbilst kontrolētā cilmes vietas nosaukuma “Champagne” ģeogrāfiskajam apgabalam. Tas atrodas Francijas teritorijas ziemeļaustrumos un aptver pašvaldību teritorijas, kas pieder pie Ēnas (Aisne), Obas (Aube), Augšmarnas (Haute-Marne) un Sēnas un Marnas (Seine-et-Marne) departamenta.

Tāpat kā ģeogrāfiskais apgabals, arī vīnogu novākšanai atlasītie zemesgabali ir tie paši, kas noteikti kontrolētajam cilmes vietas nosaukumam “Champagne”. Tajos vērojama ainava, kam raksturīgi nogāžu vīndārzi, kuri ierīkoti uz Parīzes baseina austrumu kuestām, vareniem ģeomorfoloģiskiem veidojumiem:

— Côte d’Ile-de-France Marnā, kā arī nogāzes ar šo kuestu saistītās ielejās, kas virzienā no ziemeļiem uz dienvidiem ietver reģionu Montagne de Reims, Marnas ieleju (kas iestiepjas Ēnas dienvidos līdz pat Sēnai un Marnai) un reģionus Côte des Blancs un Côte du Sézannais, kā arī citus, mazāk pazīstamus sektorus,

— Côte de Champagne ar Marnas apgabalu Vitryat un Obas sektoru Montgueux,

— Côte des Bar, kuru šķērso vairākas ielejas un kurā ietilpst apgabals Bar-sur-Aubois austrumos un apgabals Bar-Séquanais rietumos, Obā un Augšmarnā.

Šim tipiskajam kuestu un blakus esošo ieleju reljefam ir raksturīgas nogāzes, kas vērstas uz austrumiem un dienvidiem, bet dažkārt uz ziemeļiem, kā tas ir ziemeļos esošajā reģionā Montagne de Reims un Marnas ielejas kreisajā krastā.

Kuestas priekšpusi veido cieti kaļķakmens vai krīta slāņi. Nogāzes ir krītainas, merģeļainas vai smilšainas, mīkstākas, erozijas noārdītas, pēc tam pārklātas ar nogulumiem, kas nobiruši no augstāk esošās kuestas priekšpuses.

Vīndārzi atrodas ziemeļu zonā. Tie ir pakļauti divējāda klimata ietekmei:

— okeāna klimatam, kas zonu regulāri nodrošina ar ūdeni un kam raksturīgas nelielas temperatūras atšķirības starp sezonām,

— kontinentālajam klimatam, kas dažkārt nes postošas salnas un vasarā nodrošina labvēlīgu saules gaismas daudzumu.

Saiknes veidošanā ietilpstošo cilvēkfaktoru apraksts

Vīnkopība Šampaņā aizsākusies jau Senajos laikos, bet nostiprinājās IX gadsimtā, attīstoties vīnkopībai klosteros. Viduslaikos šā reģiona vīnus pazina ar nosaukumu “Francijas vīni”, jo tie tika ražoti Parīzes baseinā, pie karaļa īpašuma robežām.

Līdz XVIII gadsimtam Šampaņas provincē ražoja galvenokārt sarkanvīnus. Kā norāda Pjērs Galē (Pierre Galet), to ražošanas apjoms krietni pārsniedza baltvīnu un sārtvīnu (ko dēvēja par “salmu vīniem” (paillets)) apjomu, kamēr nebija apgūta otrējā raudzēšana pudelēs. XIX gadsimtā Šampaņas dzirkstošo vīnu slava auga, bet sarkanvīnu ražošanas apjoms samazinājās. Labu reputāciju saglabāja tikai daži populāri vīni, kas ražoti reģionos Montagne de Reims, Grande Vallée de la Marne un Obā.

Ar 1927. gada 22. jūlija likumu, ar kuru nosaukumu “Champagne” atļāva lietot tikai dzirkstošajiem vīniem, ieviesa nosaukumu “Šampaņas vīna reģiona izcelsmes vīni” (Vins originaires de la Champagne viticole), kas 1953. gadā tika aizstāts ar nosaukumu “Šampaņas dabiskie vīni” (Vins natures de Champagne). Šiem vīniem, kuru ražošana ar jaunu sparu atsākās, pateicoties dažu vīndaru pūliņiem, ko tie veltīja šo “dabisko vīnu” tradīcijas turpināšanai, 1974. gadā, pēc tam kad ar 1973. gada 12. decembra likuma noteikumiem bija aizliegts izmantot vienkāršo nosaukumu “Šampaņas dabiskie vīni”, tika atzīts kontrolēts cilmes vietas nosaukums “Coteaux champenois”.

Ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Coteaux champenois” apzīmētos vīnus ražo tikai tad, ja ražas īpašības ir piemērotas nedzirkstošo vīnu ražošanai. Tātad to ražošana ir ļoti nepastāvīga.

Lai kliedētu bažas, ka ar vīniem, kuri ir laisti tirgū bez taras, varētu veikt krāpnieciskas darbības, pēc ražotāju lūguma 1977. gada 23. maijā tika izsludināts likums, ar kuru aizliedza ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Coteaux champenois” ražotos vīnus piegādāt jebkādā citā veidā kā vien pudelēs, izņemot tad, ja vīns tiek pārvadāts starp Šampaņas uzņēmējiem noteiktajā Šampaņas vīna reģionā.

Produkciju pārvalda tās pašas profesionālās organizācijas, kuras ir ieviestas kontrolētajam cilmes vietas nosaukumam “Champagne”, proti, Šampaņas vīndaru vispārējā arodbiedrība (Syndicat général des vignerons de Champagne) (izveidota 1904. gadā) un Šampaņas vīna darītavu savienība (Union des Maisons de Champagne) (izveidota 1882. gadā), kuras apvienotas Šampaņas vīnu starpnozaru komitejā (Comité Interprofessionnel des Vins de Champagne) (izveidota 1941. gadā).

Informācija par produkta kvalitāti un īpašībām

Tie ir nedzirkstošie sarkanvīni, baltvīni un sārtvīni, ko bieži apzīmē ar tās pašvaldības nosaukumu, kuras teritorijā novāktas vīna gatavošanā izmantotās vīnogas.

Sarkanvīni ir caurspīdīgā, dažādas intensitātes sarkanā krāsā, un sārtvīnu krāsa ir gaiša, no bāli sārtas līdz tumši lašsārtai. Šie vīni ir viegli un izsmalcināti, ar zīdainu pirmgaršu un aromātiem, kas lielākoties atgādina ogas.

Baltvīnu konsistence ir kristāliska, tajos ir jūtams sāļums un izteikta mineralitāte, kas nodrošina garšas noturīgumu. To dabiskais skābums tiem piešķir dzīvīgumu. Tiem ir maigas ziedu, augļu vai minerālu smaržas notis.

Kopšanas laikā veidojas vīna tumīgums un garšas līdzsvars.

Cēloniskā mijiedarbība

Trīs kuestu lielā platība, kas paveras pret līdzenumu un ielejām, nodrošina vīnogulājiem pietiekamu gaismas daudzumu, lai ogas ienāktos; gaismas daudzums ir pietiekams pat vīndārzos, kas pavērsti pret ziemeļiem. Tradicionālie sektori, kas ar savu “Coteaux champenois” produkciju ir pazīstami visplašāk, ir pavērsti pret austrumiem un dienvidiem un tādējādi nodrošina vīnogulājiem maksimālu gaismas daudzumu pavasarī un rudenī, radot optimālus vīnogulāju ziedēšanas un ogu ienākšanās apstākļus.

Atvērtā ainava novērš aukstā gaisa uzkrāšanos un tādējādi samazina salnu risku. Savukārt Šampaņas reģionā valdošo klimatisko apstākļu dēļ vīnkopji atlasa tikai veselas vīnogas, kas izaugušas vismaigākajos gados vislabākajos zemesgabalos, visbiežāk uz veciem vīnogulājiem, un novāc tās pilnbriedā.

Vīnogulājiem apstādīto nogāžu slīpums nodrošina ļoti labu dabisko drenāžu, kur liela nozīme ir arī dažādajiem pagulslāņiem, kas garantē dabisku ūdens režīma regulāciju vīnogulājos. Krīts, būdams porains un ūdenscaurlaidīgs, novada lieko ūdeni, bet sausā laikā mitrina augsni ar ūdeni, kas paceļas pa kapilāriem. Pārējos pagulslāņos merģeļu slānis, kas nodrošina ūdens rezervi, ir apvienots vai nu ar kaļķakmens slāņiem, vai arī ar karbonātsmiltīm, kuras mitros periodos ļauj infiltrēties liekajam ūdenim. Šīs augsnes apakškārtas īpašības un maigie klimatiskie apstākļi noteica šķirņu izvēli dažādajos vīndārzu apgabalos.

Unikālie Šampaņas klimatiskie apstākļi piešķir vīnogām un pēc tam arī vīniem dabisku skābumu, kas vīna garšu dara dzīvīgu un izceļ no pagulslāņa izrietošās minerālu notis.

Bieži vien vīnus dara no tumšajām vīnogām, kas, pēc Žila Gijo (Jules Guyot) domām, ir izturīgākas pret salnu un lietus iedarbību un ātrāk nobriest. Andrē Žiljēns (André Jullien) 1822. gadā ierindoja “Francijas labāko vīnu vidū Verzy, Verzenay, Mailly, Saint-Basle, Bouzy sarkanvīnus un no iežogotos vīndārzos augušām vīnogām darīto Saint-Thierry vīnu (“clos”), kas iegūti no tādos gados novāktām vīnogām, kuros bijušas ļoti karstas un sausas vasaras”.

Sarkanvīnu vai sārtvīnu vinifikācijā izmantojot īsāku vai ilgāku macerāciju, vislabāk tiek saglabāts šķirņu ‘Pinot noir N’ un ‘Meunier N’ vīnogu aromāts un nodrošināti vislabākie apstākļi, lai šis aromāts varētu atvērties fermentācijas laikā. Baltvīnu gatavošanā, saglabājot ogu veselumu kopš to novākšanas un tās maigi izspiežot saskaņā ar Šampaņas ierastajām metodēm, no tumšajām ogām iegūtā sula neiekrāsojas un tādējādi tiek garantēta vīna dzidrā krāsa.

Šampaņas provinces sarkanvīni ir vieni no slavenajiem vīniem, kas kopš 1328. gada izmantoti karaļu kronēšanā Reimsā (Filips Valuā), kur tie bija īpaši iecienīti to garšas un smaržas buķetes dabiskās izsmalcinātības dēļ. Eiropas varenie valdnieki pat vēlējās tikt pie vīnogulājiem reģionā Montagne de Reims, un Henrijs IV kāroja iegūt Aī (Aÿ) senjora titulu. Izcilie Luija XIV galma degustatori, kas sevi dēvēja par “Vīnkalnu ordeni” (ordre des Coteaux), nostiprināja šo vīnu slavu un reputāciju. “Netaupiet neko, lai iegūtu Šampaņas vīnu,” 1671. gadā Sentevremonas (Saint Evremond) senjors rakstīja Olonnas (Olonne) grāfam, “nav citas tādas provinces kā Šampaņa, kas spētu sniegt tik izcilus vīnus visos gadalaikos.”

Šādi slavinājumi ir pausti daudzos XVII–XIX gadsimta dokumentos; šie vīni “īpaši izceļas karalistes labāko vīnu vidū,” kā to 1822. gadā atzinis Andrē Žiljēns. Pateicoties vīna ražotāju profesionalitātei, šī slava ir saglabājusies līdz pat mūsdienām. Šie vīni ir jābauda ar cieņu pret vēsturi un interesi par to, paturot prātā atziņu, ka tie līdz mūsdienām nākuši no seniem laikiem.

9. Būtiski papildu nosacījumi (iepakojums, marķējums, citas prasības)

Papildu nosaukumi

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

papildu noteikumi attiecībā uz marķēšanu.

Nosacījuma apraksts

Ar šo kontrolēto cilmes vietas nosaukumu apzīmēto vīnu marķējumā var norādīt mazākas ģeogrāfiskās vienības nosaukumu ar nosacījumu, ka:

— tā ir kadastrā reģistrēta nosaukta vieta (lieu-dit),

— šis nosaukums ir ierakstīts ražas deklarācijā.

Nosaukto vietu ir atļauts norādīt tikai tad, ja visas vīnu ražošanā izmantotās vīnogas ir novāktas attiecīgajā nosauktajā vietā.

Norāde par šķirni

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

papildu noteikumi attiecībā uz marķēšanu.

Nosacījuma apraksts

Šķirnes nosaukumu var norādīt ar rakstzīmēm, kuru augstums un platums ir ne vairāk kā 3 mm un ne vairāk par pusi no to rakstzīmju augstuma un platuma, kas izmantotas kontrolētā cilmes vietas nosaukuma atveidei. Šķirnes nosaukumu var izmantot tikai tad, ja visas vīna ražošanā izmantotās vīnogas pieder pie attiecīgās šķirnes.

Iepakojums

Tiesiskais regulējums:

valsts tiesību akti.

Papildu nosacījuma veids:

iepakošana noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Nosacījuma apraksts

Ar 1977. gada 23. maija likumu aizliedz ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Coteaux champenois” ražotos vīnus piegādāt jebkādā citā veidā kā vien pudelēs, izņemot tad, ja vīns tiek pārvadāts starp Šampaņas uzņēmējiem noteiktajā Šampaņas vīna reģionā.

Pēc kopšanas perioda vīnus laiž tirgū tiešam patēriņam, sākot ar 15. oktobri nākamajā gadā pēc ražas gada.

Saite uz produkta specifikāciju

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-6545017e-a945-4b6c-9e95-cb6f26380a23

(1) OV L 9, 11.1.2019., 2. lpp.