Jaunā Savienības civilās aizsardzības mehānisma (UCPM) īstenošanas tiesību akts tika pieņemts 2013. gada beigās, un ar to tiek ieviesti jauni elementi, piem., brīvprātīgo rezervju saraksts, rezerves spējas, konsultatīvās misijas un salīdzinoša izvērtēšana. Daudzi pasākumi būs pieejami ne tikai pašreizējiem UCPM dalībniekiem, bet arī ES kandidātvalstīm un kaimiņvalstīm.

 Pirmais ES izturētspējas forums , kas notika 28. aprīlī un ko kopīgi rīkoja ĢD ECHO un Komisijas Starptautiskās sadarbības un attīstības ģenerāldirektorāts (DEVCO), piesaistīja vairāk nekā 160 dalībnieku no dažādām organizācijām un ar dažādu pieredzi. Komisija demonstrēja apņemšanos stiprināt izturētspēju starptautiskā mērogā, atkārtoti apliecināja tematiskās rīcībpolitikas pieejas lietderīgumu un sniedza norādījumus izturētspējas veicināšanai nākotnē.

Īpašas pūles ES līmenī tika veiktas cīņā ar apjomīgo Ebolas vīrusa uzliesmojumu Rietumāfrikā. Komisija viena no pirmajām sniedza starptautisko palīdzību, reaģējot uz martā sākušos krīzi, un ar dažādu instrumentu palīdzību ieguldīja vairāk nekā EUR 414 miljonus tiešā palīdzībā valstīm un medicīnas pētījumiem; kopējais ES ieguldījums 2014. gadā bija EUR 1,2 miljardi. Eiropas palīdzības stiprināšanai Eiropadome oktobrī iecēla komisāru Stiljanidi par ES Ebolas vīrusslimības jautājumu koordinatoru.

ES kopā ar dalībvalstīm bija lielākā starptautiskās palīdzības līdzekļu devēja un viena no pirmajām reaģēja uz visām lielākajām krīzēm dažādās pasaules valstīs, proti, Sīrijā, Irākā, Dienvidsudānā, Centrālāfrikas Republikā un Ukrainā, kā arī Ebolas vīrusa skartajos reģionos.

ES humānā palīdzība ir dzīvības artērija kopienām un cietušajiem, ko skārušas jaunas, atsākušās un ieilgušas krīzes. Tā palīdzības saņēmējiem ļauj labāk sagatavoties ārkārtas situācijām nākotnē. Papildu civilās aizsardzības operācijas sniedz tūlītēju atbalstu: nodrošina speciālistu vienības, glābšanas piederumus un katastrofu reāllaika uzraudzību gan Eiropas Savienībā, gan ārpus tās. Kad notiek katastrofa, starptautiskās sabiedrības savlaicīga un efektīva intervence var būt dzīvības un nāves jautājums. 2014. gadā ES un dalībvalstis risināja problēmas, kas saistītas ar nozīmīgākajām vajadzībām un turpināja nodrošināt lielāko daļu no kopējā paziņotā starptautiskās humānās palīdzības apjoma.

Konflikts Sīrijā turpinās jau ceturto gadu un joprojām ir lielākā humanitārā un drošības krīze pasaulē. Desmitiem tūkstoši cilvēku ir zaudējuši dzīvību kaujās. Puse no visiem iedzīvotājiem bijuši spiesti pamest mājas, un vairāk nekā 3,8 miljoni cilvēku meklējuši patvērumu kaimiņvalstīs. Papildus UCPM sniegtajai palīdzībai natūrā ES piedāvāja palīdzību vairāk nekā EUR 3 miljardu apmērā tiem cilvēkiem, kam tā bija vajadzīga. Palīdzība tika sniegta, atbalstot aptuveni 12,2 miljonus iedzīvotāju Sīrijā, kuriem bija vajadzīga humānā palīdzība, un miljoniem Sīrijas bēgļu un viņu uzņēmējkopienām reģionā. ES palīdzība nodrošināja finansējumu medicīnas pakalpojumiem ārkārtas situācijās, aizsardzībai, pārtikas/uztura nodrošināšanai, ūdens, kanalizācijas un higiēnas un pajumtes nodrošināšanai, kā arī loģistikas pakalpojumiem.

ES turpināja atbalstīt palīdzības operācijas, reaģējot uz vairākām cilvēku izraisītām krīzēm, no kurām daudzas ieilgst un kļūst sarežģītākas.

Komisija veicina koordināciju ar ES dalībvalstīm un to starpā, lai nodrošinātu ES humānās palīdzības pasākumu efektivitāti un savstarpēju papildināšanos. Vispārējā prioritāte ir iespējami palielināt ES sniegtās palīdzības ietekmi tiem cilvēkiem, kuriem tā vajadzīga, un nodrošināt starptautiskajām humanitārajām tiesībām atbilstīgu palīdzības sniegšanu. ES vienmēr ir aizstāvējusi humanitāro tiesību principus, proti, objektivitāti, neitralitāti, cilvēcību un neatkarību, un sniedz palīdzību vismazāk aizsargātajiem iedzīvotājiem neatkarīgi no valstspiederības, reliģiskās pārliecības, dzimuma, etniskās izcelsmes vai politiskās piederības.

Pēdējos gados humanitārā sistēma arvien vairāk saskaras ar tādu nozīmīgu problēmu kā arvien pieaugoša starpība starp to cilvēku skaitu, kuriem ir vajadzīga palīdzība, un palīdzības sniegšanai nepietiekamiem resursiem. ANO 2014. gadā izsludināja lielāko konsolidēto finansējuma pieprasījumu USD 18 miljardu apmērā humanitārām vajadzībām — šī nepieredzēti lielā summa daļēji skaidrojama ar reaģēšanas izmaksu pieaugumu, konfliktu ieilgšanu un vides ievainojamības palielināšanos dažās pasaules valstīs.

Bruņoti konflikti joprojām ir cilvēku izraisīto humanitāro katastrofu galvenais cēlonis. Civiliedzīvotāji aizvien vairāk tiek pakļauti vardarbībai un ciešanām. Bieži netiek ievērotas starptautiskās humanitārās tiesības un to principi.

Gada laikā 290 dabas katastrofās tika nogalināti aptuveni 16 000 cilvēku, un katastrofas skāra vairāk nekā 100 miljonus cilvēku visā pasaulē. Vairāk nekā puse no visiem bojāgājušajiem ir miruši hidroloģisku parādību, piem., plūdu un zemes nogruvumu, rezultātā. No tiem vairāk nekā 100 miljoniem, kuri cieta katastrofās, 34 % skāra plūdi, bet 39 % — sausums.

Tāpat kā iepriekšējos gados, arī 2014. gadā humanitāro krīžu skaits turpināja pieaugt, tostarp bija nepieredzēti daudz (četras) t. s. “trešā līmeņa” (augstākais līmenis ANO krīžu vērtēšanas sistēmā) ārkārtas situāciju — Sīrijā, Dienvidsudānā, Centrālāfrikas Republikā un Irākā. Pasaulē turpinās bruņoti konflikti un uzbrukumi civiliedzīvotājiem, turklāt arvien biežāk notiek aizvien spēcīgākas dabas katastrofas. Pastāvīgi palielinās to cilvēku skaits, kuri cieš no konfliktiem un pārvietošanas vai kuriem trūkst pirmās nepieciešamības lietu, piem., pārtikas, ūdens, medicīniskās aprūpes un pajumtes. Katastrofas bieži skar visnabadzīgākās pasaules valstis, taču arī ES un tās kaimiņvalstīs piedzīvoti gan konflikti, gan ārkārtas situācijas. Uztraucoša tendence ir ieilgušās krīzes dažādās pasaules valstīs. Vajadzības arvien vairāk pārsniedz resursus, un kļūst arvien sarežģītāk sniegt humāno palīdzību un nodrošināt civilo aizsardzību. ES un dalībvalstis 2014. gadā veica apjomīgu darbu, kas ievērojami ietekmēja cilvēku dzīvi.

http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/syria_en.pdf#view=fit

Pasliktinoties drošības situācijai Irākā, cieš iedzīvotāji. 2014. gadā saasinājās vardarbība, ievērojami ietekmējot humanitāro situāciju, un vairāk nekā divi miljoni cilvēku pameta savus mājokļus. Dažās reģiona daļās šis pārvietotās personas ir iesprostotas starp frontes līnijām, un palīdzība tos nevar sasniegt. Turklāt Irāka ir uzņēmusi gandrīz ceturtdaļmiljonu bēgļu, kuri glābušies no kaujām kaimiņvalstī Sīrijā. ES operācijas veic intensīvāk un ir palielinājusi humānās palīdzības budžetu līdz EUR 163 miljoniem, lai apmierinātu vismazāk aizsargāto cilvēku vajadzības. ES 2014. gadā ar UCPM starpniecību palīdzēja sniegt veselības aprūpi dzīvības glābšanai, nodrošināt pārtiku, vienkāršu pajumti, ūdeni/kanalizāciju un aizsardzību, un sniedza humāno palīdzību natūrā, piem., pārtiku, un veica citas neatliekamas piegādes.

http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/iraq_en.pdf#view=fit

Vēl viens humanitārās krīzes karstais punkts ir Centrālāfrikas Republika (CĀR), kur plosās nemieri, valda nedrošība un politiska nestabilitāte. Tā kā valstī ir izplatīta vardarbība kopienu starpā, bieži notiek dabas katastrofas un valsts institūcijas kopumā ir vājas, tad humānā palīdzība ir vajadzīga vairāk nekā pusei no kopējā valsts iedzīvotāju skaita, kas ir 4,6 miljoni. ES ir nenogurstoši strādājusi, lai piesaistītu starptautiskās sabiedrības uzmanību krīzei CĀR un tās ietekmei uz kaimiņvalstīm. ES ir lielākā dzīvības glābšanas atbalsta sniedzēja šajā valstī, un 2014. gadā ES palīdzības apjoms humanitārajai intervencei pārsniedza EUR 128 miljonus; no šīs summas EUR 55 miljonus Komisija izmaksāja, sākot no 2013. gada decembra, tostarp EUR 14 miljonus CĀR bēgļiem kaimiņvalstīs. Turklāt Komisija vairākkārt organizēja avioreisus palīdzības darbinieku un palīdzības materiālu nogādāšanai uz CĀR.

http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/car_en.pdf#view=fit

Dienvidsudāna ir visjaunākā un viena no visnabadzīgākajām valstīm pasaulē, un tajā ir pastiprinājusies iekšējā spriedze un cīņas. Kopš 2013. gada beigām, kad politiskais konflikts valstī izvērtās vardarbībā, ir nogalināti vismaz 10 000 cilvēku. Gandrīz divi miljoni vīriešu, sieviešu un bērnu ir pametuši mājas, un aptuveni 470 000 cilvēku meklē patvērumu kaimiņvalstīs. Konflikta dēļ veidojas nepieciešamība pēc humānās palīdzības. Līdz 2014. gada beigām humāno palīdzību bija saņēmuši 3,8 miljoni Dienvidsudānas iedzīvotāju, tostarp vairāk nekā 245 000 bēgļu. Reaģējot uz krīzi, Komisijas 2014. gadā nodrošinātās humānās palīdzības apmērs pārsniedza EUR 110 miljonus. Kopējā ES (tostarp dalībvalstu) palīdzība pārsniedza EUR 267 miljonus. ES humanitārie eksperti pastāvīgi atrodas reģionā un strādā ciešā sadarbībā ar palīdzības organizācijām, kā arī uzrauga ES līdzekļu lietderīgu izmantošanu, ņemot vērā humanitārās vajadzības.

http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/south-sudan_en.pdf#view=fit

Papildus šīm trešā līmeņa ārkārtas situācijām pastāvēja arī ilgtermiņa krīzes, ko izraisīja konflikti, vardarbība un dabas katastrofas, tostarp sausums un plūdi, un to dēļ visā pasaulē miljoniem iedzīvotāju joprojām bija vajadzīga humānā palīdzība. ES 2014. gadā finansēja operācijas, reaģējot uz vairākām jaunām vai ieilgušām ārkārtas situācijām:

Austrumukrainā notiekošā konflikta rezultātā līdz 2014. gada beigām mājokli bija pametuši vairāk nekā 600 000 cilvēku un palielinājās humanitārās vajadzības. Komisija ir divkāršojusi centienus aktīvi reaģēt uz krīzi. ES palīdzības apjoms no sākotnēji piešķirtajiem EUR 2,5 miljoniem atbilstīgi 2014. gada augusta sākumā pieņemtajam lēmumam par ārkārtas situāciju ir palielināts līdz EUR 11,05 miljoniem. Turklāt vairākkārt tika aktivizēts UCPM, lai palīdzētu nogādāt dalībvalstu sarūpēto palīdzību natūrā.

http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/ukraine_en.pdf#view=fit

Taifūns Haijans ir viena no ļaunākajām dabas katastrofām pēdējo gadu laikā, kas 2013. gada novembrī skāra Filipīnas. Iedzīvotāji joprojām jūt tā sekas. Mēnešiem ilgi pēc tam, kad taifūns bija sasniedzis valsti, nogalinot vairāk nekā 6200 cilvēku un atstājot bez mājām vairāk nekā četrus miljonus cilvēku, ļaudis vēl aizvien ar lielām pūlēm atjauno mājas un cīnās par iztikas līdzekļiem. ES sniedza palīdzību vairāk nekā 1,2 miljoniem cilvēku, nodrošinot humāno palīdzību vairāk nekā EUR 180 miljonu apmērā, apgādājot ar pajumti, pārtiku, tīru ūdeni un kanalizāciju. ES atbalstīja vietējo iedzīvotāju centienus no jauna būvēt mājokļus un labāk sagatavoties dabas katastrofām nākotnē. Vadošo lomu uzņēmās ERCC, kas veica koordināciju, informācijas apmaiņu, novērtēja vajadzības, izvietoja ekspertus un ES humānās palīdzības sniegšanu un palīdzību civilajā aizsardzībā.

http://ec.europa.eu/echo/where/asia-and-oceania/philippines_en

Rietumāfrikā lielākajā jebkad reģistrētajā Ebolas vīrusa infekcijas uzliesmojumā gāja bojā gandrīz 8000 cilvēku. Infekcijas skartajām valstīm un humanitārajām organizācijām, cīnoties ar slimības izplatīšanās ierobežošanu, bija jārisina sarežģītas problēmas, piem., augsts medicīnas darbinieku inficēšanās līmenis, medicīnas iekārtu trūkums, pārtikas nodrošinājuma pasliktināšanās un ierobežota piekļuve drošam dzeramajam ūdenim un kanalizācijai. Komisija viena no pirmajām pasaulē sniedza palīdzību, martā reaģējot uz sākušos krīzi. Finansējums bija gandrīz EUR 140 miljoni. Vēl EUR 100 miljoni tika piesaistīti no farmācijas nozares, un Komisija ātri piešķīra šos līdzekļus 13 pētniecības projektiem tādās jomās kā iespējamie ārstēšanas paņēmieni, vakcīnas un diagnostiskie testi, izmantojot programmas “Apvārsnis 2020” steidzamības procedūru un “Inovatīvu zāļu ierosmes” programmas “Ebola+” uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus. Komisija un citi sagatavotības izpētes finansētāji finansēja arī “Globālo pētniecisko sadarbību sagatavotībai infekcijas slimību uzliesmojumiem” (GloPID-R). Kopumā Komisija tiešajā palīdzībā valstīm un medicīnas pētījumos ieguldīja vairāk nekā EUR 414 miljonus, tādejādi kopējais ES ieguldījums pārsniedza EUR 1,2 miljardus. Finansējums palīdzēja humānās palīdzības partneru veiktajā darbā cilvēku dzīvību glābšanai, deva iespēju dislocēt medicīnas personālu un mobilās laboratorijas un nodrošināja budžeta atbalstu skarto valstu veselības aprūpes sistēmām. ES sniedza svarīgu loģistikas atbalstu, nodrošinot aviolidojumus un kuģu reisus iekārtu un ekspertu ātrai nogādāšanai uz reģionu. ERCC bija platforma reģionam sniegtās Eiropas palīdzības koordinēšanai (sīkāku informāciju sk. sadaļā par civilās aizsardzības operācijām). Ebolas darba grupa tikās reizi dienā, dodot iespēju ES dalībvalstīm, struktūrām un dienestiem, starptautiskajām organizācijām un citiem galvenajiem partneriem apmainīties ar informāciju un koordinēt darbības. Tāpat ĢD ECHO izveidoja ES medicīniskās evakuācijas sistēmu starptautiskajiem humānās palīdzības darbiniekiem un veicināja būtiskas palīdzības natūrā piegādi no UCPM valstīm uz Ebolas skartajiem apgabaliem.

http://ec.europa.eu/echo/ebola-in-west-africa_en

Turklāt visu 2014. gadu ES pievērsa uzmanību arī pasaules “aizmirstajām krīzēm”, piešķirot 17 % no sava sākotnējā finansējuma palīdzībai cilvēkiem, kas cieš no katastrofām, kuras bieži ir ieilgušas un nav nonākušas starptautiskās sabiedrības redzeslokā; runa ir par tādām problēmām kā:

Alžīrijā — Sahravi bēgļu krīze;

Bangladešā — rohingu bēgļu krīze un Čitagongas kalnu rajons;

Indijā — konflikti Džammu un Kašmīrā, Centrālindijā (naksalītu sacelšanās) un Ziemeļaustrumindijā;

Mjanmā/Birmā — Kačinas konfliktu un Rakhainas krīzi;

Kolumbijas krīze — iedzīvotāji, kurus skāris iekšējais bruņotais konflikts Kolumbijā, un Kolumbijas bēgļi Ekvadorā un Venecuēlā.