Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju darbību un uzraudzību (pārstrādāta redakcija) /* COM/2014/0167 final - 2014/0091 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Priekšlikuma konteksts Eiropas sabiedrība noveco. Lai nodrošinātu pienācīgas, drošas un ilgtspējīgas pensijas, ir jāpielāgo pensiju sistēmas visā Eiropas Savienībā. Tas nav vienkārši. Lai efektīvi risinātu šīs problēmas, dalībvalstīm ir nepieciešams rīkoties koordinēti. Tas ir ierosināts Direktīvas 2003/41/EK par papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju (PKUI) darbību un uzraudzību[1] pārskatīšanā, minētajām institūcijām nodrošinot labāku pārvaldību, vairāk pārredzamības un palielinot to pārrobežu darbību, tādējādi stiprinot iekšējo tirgu. Direktīva jau sen bija jāpārskata attiecībā uz vairākiem aspektiem. Pirmkārt, ir nepieciešami augstāki pārvaldības standarti, kas atspoguļo paraugpraksi valsts līmenī pēc ekonomikas un finanšu krīzes, lai aizsargātu plāna dalībniekus un saņēmējus un atvieglotu drošu pārrobežu kapitāla uzkrāšanu. Dažas PKUI ir lielas finanšu iestādes, un to bankrots varētu ietekmēt finanšu stabilitāti, un tam varētu būt vērā ņemamas sekas sociālajā jomā. Tas ir īpaši svarīgi, jo aizvien vairāk fondētās pensijas ir noteiktu iemaksu (NI) plāni. Šo plānu dalībnieku pensijas ir pakļautas riskam, ja netiek veikta pietiekama risku pārvaldība vai tā ir nepietiekama[2]. Otrkārt, ir jāsamazina regulējuma atšķirības, prasību pārklāšanās un pārmērīgi apgrūtinošas pārrobežu procedūras. Komisijas konsultācijas ir parādījušas, ka tas ir viens no šķēršļiem, kas kavē pārrobežu fondēto pensiju tirgu attīstību, un šo šķēršļu samazināšana palīdzētu uzņēmumiem, tostarp MVU un starptautiskiem uzņēmumiem, efektīvāk organizēt savu pensiju uzkrāšanu Eiropas mērogā[3]. Pārrobežu PKUI, piemēram, Eiropas pensiju fonds mobilajiem pētniekiem[4] vai paredzētais pārrobežu plāns Austrijas darba devējiem[5], patlaban ir ierobežotas. Aizvien lielāks spiediens uz fondēto pensiju sektoru, visticamāk, palielināsies, ņemot vērā sarūkošās valsts pensiju sistēmas, un pārrobežu PKUI ir potenciāls palielināt savu daļu fondēto pensiju uzkrāšanā. Vairākās dalībvalstīs ir ieviesti jauni tiesību akti, kuru mērķis ir panākt, lai pārrobežu PKUI par darbības vietu izvēlētos minētās dalībvalstis[6]. Treškārt, ir pierādījumi par būtiskiem trūkumiem informācijas līmenī, ko sniedz pensiju plānu dalībniekiem un saņēmējiem visā ES. Daudzi pensiju plānu dalībnieki nezina, ka to pensiju tiesības nav garantētas, vai, pat ja tās ir uzkrātas, PKUI tās varētu likvidēt pretrunā citiem finanšu līgumiem[7]. Bieži vien viņi arī nezina, ka izmaksām ir svarīga ietekme uz pensiju tiesībām. Šajā priekšlikumā ir izmantotas daudzas iniciatīvas, kas sāktas iepriekšējos gados, piemēram, Baltā grāmata par pensijām[8] un Zaļā grāmata par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu[9]. Saskaņā ar Zaļo grāmatu direktīvas pārskatīšanas mērķis ir arī stiprināt PKUI spējas ieguldīt aktīvos, kam ir ilgtermiņa ekonomikas profils, un atbalstīt ilgtspējīgas izaugsmes finansēšanu reālajā ekonomikā. PKUI sektoru attīsta daudzās dalībvalstīs, kurās fondētajām pensijām līdz šim nav bijusi liela nozīme, tostarp, izveidojot reglamentējošas sistēmas. Ja ES netiks atjaunināta reglamentējošā sistēma, pastāv risks, ka dalībvalstis turpinās izstrādāt atšķirīgus risinājumus, tādējādi radot reglamentējošo sadrumstalotību. Turklāt, fondēto pensiju veiktspējas uzlabojumu realizēšanai ir nepieciešams ilgs laiks. Nerīkojoties tagad, tiktu zaudētas iespējas attiecībā uz izmaksu ietaupījumiem un atdevi no ieguldījumiem, un miljoniem eiropiešu veiktu nepiemērotu finanšu plānošanu. Tas arī nesamērīgi palielinātu slodzi jaunākām paaudzēm un apdraudētu paaudžu solidaritāti. Šajā priekšlikumā nav izskatīta jaunu maksātspējas noteikumu ieviešana, kuri jebkurā gadījumā nav svarīgi noteiktu iemaksu shēmām. Turklāt, kvantitatīvs ietekmes pētījums[10], ko 2013. gadā veica Eiropas apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde (EAAPI), norādīja, ka ir nepieciešami precīzāki dati, pirms par minētajiem aspektiem var pieņemt lēmumu. 1.1. Priekšlikuma mērķi Šā priekšlikuma vispārējs mērķis ir atvieglot fondēto pensiju uzkrājumu izveidi. Drošākas, efektīvākas fondētās pensijas veicinās pensiju piemērotību un ilgtspējību, vairojot papildu pensiju uzkrājumu ietaupījumu ieguldījumu pensijas ienākumos. Tās arī stiprinās PKUI institucionālo ieguldītāju nozīmi ES reālajā ekonomikā un uzlabos Eiropas ekonomikas spējas virzīt ilgtermiņa uzkrājumus uz izaugsmi veicinošiem ieguldījumiem. Šim priekšlikumam ir četri konkrēti mērķi: 1) atlikušo piesardzības šķēršļu novēršana pārrobežu PKUI, īpaši, pieprasot, lai noteikumi par ieguldījumiem un informācijas atklāšanu dalībniekiem un saņēmējiem būtu piederības dalībvalsts noteikumi, kā arī precizējot procedūras pārrobežu darbībām un skaidri nosakot piederības un uzņēmējas dalībvalsts darbības jomu; 2) labas pārvaldības un riska pārvaldības nodrošināšana; 3) precīzas un atbilstošas informācijas nodrošināšana dalībniekiem un saņēmējiem; un 4) efektīvai PKUI uzraudzībai nepieciešamo instrumentu nodrošināšana uzraudzītājiem. 1.2. Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem un mērķiem Šā priekšlikuma mērķi atbilst Savienības politikas virzieniem un mērķiem. Līgums par Eiropas Savienības darbību (LESD) paredz rīcību, lai nodrošinātu iekšējā tirgus izveidi un darbību ar augsta līmeņa patērētāju aizsardzību, kā arī pakalpojumu sniegšanas brīvību. Šis priekšlikums ir saskaņā ar Balto grāmatu par pensijām. Tajā pašā laikā tas atbilst stratēģijai "Eiropa 2020", kurā aicināts fiskālo konsolidāciju un ilgtermiņa finanšu ilgtspējību saskaņot ar pensiju sistēmu strukturālo reformu dalībvalstīs[11]. Visbeidzot, šis priekšlikums ir saskanīgs ar citām iniciatīvām finanšu pakalpojumu jomā, piemēram, Maksātspēja II[12], AIFPD[13] un FITD II[14]. Tādā ziņā tas labi iederas Komisijas darba kārtības tvērumā ceļā uz stiprāku finanšu sektoru, lai atbalstītu izaugsmi[15]. Šis priekšlikums veicina cilvēktiesības, aizsargājot pensiju kapitāla uzkrāšanu. Tas ir saskaņā ar ES Pamattiesību hartas 25. pantu, kurā aicināts atzīt un ievērot vecāka gadagājuma cilvēku tiesības dzīvot cieņpilnu un neatkarīgu dzīvi. Ierosinātajām darbībām būtu pozitīva ietekme uz patērētāju aizsardzību saskaņā ar 38. pantu un darījumdarbības brīvību saskaņā ar 16. pantu, īpaši, nodrošinot pensiju kapitāla uzkrāšanas augstāku pārredzamības līmeni, personisko finanšu un pensijas informētu plānošanu, kā arī atvieglojot PKUI un to iemaksu veicošo uzņēmumu pārrobežu uzņēmējdarbību. Vispārējais mērķis pamato konkrētus ierobežojumus, kas noteikti attiecībā uz darījumdarbības brīvību (16. pants), jo priekšlikuma mērķis ir nodrošināt tirgus integritāti un stabilitāti. 2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējuma rezultāti Šajā priekšlikumā ir izmantotas vairākkārtējas publiskās konsultācijas attiecībā uz prasībām par kvantitatīviem aspektiem, pārvaldību un informācijas atklāšanu. Ņemot vērā PKUI darbību īpašo raksturu, konsultācijās konsekventi piedalījās sociālie partneri (darba devēji un arodbiedrības). Komisija 2010. gada jūlijā apspriedās par savu Zaļo grāmatu par pensijām, kurā tā norādīja uz vairākām idejām attiecībā uz šo pārskatīšanu[16]. Apspriešanā tika saņemtas gandrīz 1700 atbildes no visas ES, tostarp 350 no dalībvalstīm, valstu parlamentiem, uzņēmumiem un arodbiedrību organizācijām, pilsoniskās sabiedrības un industrijas pārstāvjiem[17]. Ņemot vērā atsauksmes par Zaļo grāmatu par pensijām, Komisijas dienesti 2011. gada aprīlī lūdza EAAPI sniegt tehnisku padomu par to, kā mainīt direktīvu. EAAPI ieteica, ka, ņemot vērā samērīguma principu, PKUI būtu jāpiemēro pārvaldības sistēma, kas izklāstīta direktīvā "Maksātspēja II". Pēc atzinuma projekta[18] publicēšanas sekoja plaša apspriešana[19]. EAAPI savu galīgo atzinumu sniedza 2012. gada februārī, pamatojoties uz ko Iekšējā tirgus un pakalpojumu ģenerāldirektorāts atklātā uzklausīšanā 2012. gada 1. martā organizēja viedokļu apmaiņu ar ieinteresētajām personām. Pēc tam Komisijas dienesti veica kvantitatīvu ietekmes pētījumu par kvantitatīvām prasībām, kā arī pētījumu par administratīvo slogu saistībā ar aspektiem, kuri attiecas uz pārvaldību un informācijas atklāšanu. Abos pētījumos tika izmantots industrijas un sociālo partneru ieguldījums. Šim priekšlikumam pievieno ietekmes novērtējuma ziņojumu, kurā izskatīta virkne politikas risinājumu un pakārtotu risinājumu. Ziņojumu pirmo reizi iesniedza Ietekmes novērtējuma padomei 2013. gada 4. septembrī. Minētā padome pieprasīja atkārtoti iesniegt novērtējumu un tam pievienot papildu informāciju par dažādu ieinteresēto personu grupu viedokļiem, problēmas definīciju, subsidiaritātes un proporcionalitātes aspektiem, risinājumiem un gaidāmo ietekmi. Ziņojumu attiecīgi pārskatīja, tajā izdarot šādas galvenās izmaiņas: i) dalībvalstu un dažādu iesaistīto ieinteresēto personu kategoriju viedokļu visaptverošāks apraksts; ii) sīkāks to problēmu skaidrojums, kuras risina ar ierosināto rīcību; iii) attiecībā uz subsidiaritāti – sīkāks apraksts rīcībai ES mērogā; iv) paskaidrojums par to, ka uzraudzības ziņošanas turpmāka saskaņošana nav ierosināta; v) jauna iedaļa par iniciatīvas ietekmi uz maziem un vidējiem uzņēmumiem; un vi) sīkāks apraksts par pieņēmumiem, kas izdarīti gaidāmo ieguvumu un izmaksu aprēķinā attiecībā uz dažādiem risinājumiem. Ietekmes novērtējumu atkārtoti iesniedza 2013. gada 16. oktobrī. Ietekmes novērtējuma padome 6. novembrī paziņoja, ka tā nevar sniegt pozitīvu atzinumu un pieprasīja veikt turpmākus grozījumus. 3. Priekšlikuma juridiskie aspekti 3.1. Juridiskais pamats Šis priekšlikums ir Direktīvas 2003/41/EK pārstrādāta redakcija. Tas vienlaikus kodificē direktīvas nemainītos noteikumus un to groza. Direktīvas 2003/41/EK juridiskais pamats ir bijušais 47. panta 2. punkts, 55. pants un 95. pants (patlaban LESD 53., 62. pants un 114. panta 1. punkts). Šis priekšlikums saglabā direktīvas juridisko pamatu. Tā mērķis ir izveidot iekšējo tirgu, paredzot brīvību sniegt pakalpojumus un brīvību veikt uzņēmējdarbību, regulējot pašnodarbināto personu darbību sākšanu un veikšanu un izveidojot patērētāju augsta līmeņa aizsardzību. Direktīva 2003/41/EK reglamentē tādas jomas kā PKUI darbību noteikumus, tostarp kopēju pieeju reģistrācijai vai atļaujas saņemšanai, noteikumiem un procedūrām, kuras jāievēro, ja PKUI vēlas piedāvāt savus pakalpojumus citās dalībvalstīs, maksātspējas kvantitatīvajām prasībām, ieguldījumu noteikumiem, kas balstās uz piesardzības principu, prasībām par efektīvu pārvaldību, tostarp atbilstības un piemērotības prasībām, iekšējās revīzijas un aktuārpakalpojumu izmantošanai, riska pārvaldības prasībām, depozitāriju izmantošanai, informācijai, ko atklāj dalībniekiem un saņēmējiem, un uzraudzības pilnvarām un ziņošanas pienākumiem. Šajā priekšlikumā turpmāk izmantoti minētie elementi. Attiecībā uz informāciju, kas jāatklāj PKUI, tas, piemēram, ievieš ES mēroga pensijas kapitāla pārskatu. Attiecībā uz PKUI efektīvu pārvaldību tas paredz sīkākus noteikumus un atbilstošas galvenās funkcijām, tostarp riska pārvaldību. Šā priekšlikuma mērķis ir arī atvieglot pārrobežu darbības. Tiek saglabāti Direktīvas 2003/41/EK divi mērķi. Neviens no mērķiem nav sekundārs vai netiešs attiecībā uz otru. Piemēram, PKUI profesionalizācijas pārvaldība, nosakot galveno vadītāju uzdevumus un pienākumus, un progresīvas riska pašnovērtēšanas ieviešana stiprina patērētāju aizsardzību. Turpretim sniedzot pilnīgāku informāciju pensijas kapitāla pārskatā dalībniekiem un saņēmējiem, tiek nodrošināta PKUI vadības lielāka pārskatatbildība. Minēto prasību augstāks saskaņošanas līmenis atvieglo pārrobežu darbību, samazinot darījumu izmaksas un stimulējot tirgus inovāciju. 3.2. Subsidiaritāte un proporcionalitāte ES mēroga rīcība šajā jomā rada pievienoto vērtību, jo darbība vienīgi dalībvalstu mērogā: i) nenovērsīs šķēršļus PKUI pārrobežu darbībām; ii) nenodrošinās augstāku ES mēroga patērētāju aizsardzības minimālo līmeni; iii) neradīs apjomradītus ietaupījumus, risku dažādošanu un inovāciju, kas ir raksturīga pārrobežu darbībai; iv) nenovērsīs regulatīvo arbitrāžu starp finanšu pakalpojumu sektoriem; v) nenovērsīs regulatīvo arbitrāžu starp dalībvalstīm; un vi) neņems vērā pārrobežu strādnieku intereses. Saskaņā ar ierosināto rīcību dalībvalstis pilnībā patur atbildību par savu pensijas sistēmu organizēšanu. Šī pārskatīšana neapšauba šo prerogatīvu. Tāpat šī pārskatīšana neattiecas uz valstu tiesību aktiem sociālās nodrošināšanas un darba tiesību, fiskālajā vai līgumiskajā jomā. Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. panta 4. punktā. Izvēlētā politikas risinājuma mērķis ir panākt līdzsvaru starp sabiedrības interesēm, dalībnieku un saņēmēju aizsardzību, kā arī institūciju, iemaksas veicošo uzņēmumu un uzraudzītāju izmaksām. Risinājumi ir rūpīgi apsvērti, izstrādāti kā minimālie standarti un pielāgoti, ņemot vērā atšķirīgos uzņēmējdarbības modeļus. Tieši tas ir iemesls, kādēļ priekšlikums kopumā stimulēs papildpensijas kapitāla uzkrāšanu. 3.3. Atsauces uz citām direktīvām Šis priekšlikums ir pārstrādāta redakcija un attiecas uz Direktīvām 2003/41/EK, 2009/138/EK, 2010/78/ES[20], 2011/61/ES un 2013/14/ES[21]. Direktīvu 2003/41/EK atcels ar šo direktīvu. 3.4. Sīkāks priekšlikuma izskaidrojums Tā kā šī ir Direktīvas 2003/41/EK pārstrādāta redakcija, turpmāk sniegtajā detalizētajā paskaidrojumā uzmanība ir veltīta vienīgi jauniem noteikumiem vai noteikumiem, kas ir jāgroza. I sadaļa –VISPĀRĪGI NOTEIKUMI Direktīvas 6. pantā tagad ir ietvertas jaunas un/vai precizētas definīcijas attiecībā uz "iemaksu veicošo uzņēmumu", "piederības dalībvalsti", "uzņēmēju dalībvalsti", institūcijām, ka veic "nodošanu" vai "saņemšanu", "pārvedamiem vērtspapīriem", "regulēto tirgu", "daudzpusēju tirdzniecības sistēmu", "organizēto tirdzniecības sistēmu", "pastāvīgu informācijas nesēju" un galvenajām funkcijām. Direktīvas 9. pantā kopā ar 10. pantu vairs nav atsevišķi uzskaitīti darbības noteikumi, bet paredzēts, ka dalībvalstis ir atbildīgas nodrošināt, ka katra institūcija ir reģistrēta vai saņēmusi atļauju, un ka tām ir pienācīgi izstrādāti noteikumi pensiju plānam. 12. pants ir grozīts trīs veidos. Pirmkārt, tajā ir precizēts, ka institūcija veic pārrobežu darbību, pārvaldot pensiju plānu, kam piemēro citas dalībvalsts sociālos un darba tiesību aktus, tostarp situācijās, ja institūcija un iemaksas veicošais uzņēmums atrodas vienā un tajā pašā dalībvalstī[22]. Otrkārt, ar 4. punktu no jauna pieprasa piederības dalībvalsts kompetentajai iestādei sniegt pamatotu lēmumu, ja iestādei būtu jāaizliedz pārrobežu darbība. Turklāt, ja piederības dalībvalsts kompetentā iestāde neinformē uzņēmējas dalībvalsts kompetento iestādi, tā sniedz iemeslus savam noraidījumam. Treškārt, uzņēmēja dalībvalsts vairs nevar noteikt prasības par papildu informāciju institūcijām, kas veic pārrobežu darbības. Tas ir tāpēc, ka priekšlikumā ir ierosināts standartizēts pensijas kapitāla pārskats (sk. 40. līdz 54. pantu). Direktīvas 13. pantā ir izklāstīti jauni noteikumi par pensiju plānu pārrobežu nodošanu, par kuru saņēmējas institūcijas piederības dalībvalsts kompetentajai iestādei ir jāsniedz iepriekšēja atļauja. Ja vien valsts sociālajos un darba tiesību aktos par pensiju sistēmu organizēšanu nav noteikts citādi, nodošanai un noteikumiem ir nepieciešams iepriekšējs apstiprinājums, ko sniedz attiecīgie dalībnieki un saņēmēji vai, attiecīgā gadījumā, viņu pārstāvji. Direktīvas 13. pantā ir arī ietverti noteikumi par informācijas apmaiņu attiecībā uz piemērojamajiem sociālajiem un darba tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem ir jāīsteno pensiju plāns. Ja pēc nodošanas uzņemošā institūcija veic pārrobežu darbību, piemēro 12. panta 8. un 9. punktu. Institūcija pārvalda pensiju plānu saskaņā ar uzņēmējas dalībvalsts[23] sociālajiem un darba tiesību aktiem, tādējādi nemainot to dalībnieku un saņēmēju aizsardzības līmeni, kurus skar nodošana. II sadaļa – KVANTITATĪVĀS PRASĪBAS Direktīvas 20. pants par ieguldījumu noteikumiem ir grozīts divējādi. Pirmkārt, uzņēmēja dalībvalsts vairs nevar noteikt papildu ieguldījumu prasības institūcijām, kas veic pārrobežu darbības. Tas atvieglo ieguldījumu pārvaldības organizāciju, īpaši noteiktu iemaksu plāniem. Tas neapdraud dalībnieku un saņēmēju aizsardzību, jo atbilst stiprākiem pārvaldības un uzraudzības noteikumiem. Otrkārt, ir atjaunināts 20. panta 6. punkta a) apakšpunkts, lai atspoguļotu Regulā (ES) Nr. .../ ... [FITR] izmantoto terminoloģiju. Treškārt, tas aizstāj neviennozīmīgo terminu "riska kapitāla tirgi" (20. panta 6. punkta c) apakšpunkts)) ar terminu, kas labāk atspoguļo šā noteikuma sākotnējo nozīmi, proti, ka dalībvalstis nevar noteikt ierobežojumus institūcijām attiecībā uz ieguldījumu veikšanu ilgtermiņa instrumentos, kas netiek tirgoti regulētajos tirgos. Turklāt ieguldījumu noteikumiem nevajadzētu ierobežot ieguldījumus biržā nekotētos aktīvos, kas finansē zema oglekļa emisijas un pret klimata pārmaiņām vērstus infrastruktūras projektus. Turpmāka to noteikumu saskaņošana, kas attiecas uz institūcijas finanšu maksātspējas situāciju, nav ierosināta. III sadaļa – DARBĪBAS REGLAMENTĒJOŠI NOTEIKUMI Attiecībā uz mazām PKUI priekšlikums saglabā iespēju dalībvalstīm izslēgt institūcijas, kas pārvalda plānus, kuriem kopumā ir mazāk par 100 dalībniekiem. Attiecībā uz citām PKUI īpaši pasākumi, piemēram, galveno funkciju un riska novērtēšanas jomā, nodrošina, ka pārvaldības prasības ir samērīgas. 1. NODAĻA – Pārvaldes sistēma Izņemot 31. pantu un 32. pantu (bijušais 10. un 12. pants), šī sadaļa ir jauna šajā direktīvā, un tajā ir noteiktas jaunas sīki izklāstītas pārvaldības prasības PKUI. 21. pantā ir noteikts, ka PKUI administratīvajai, pārvaldības vai uzraudzības struktūrai ir galīgā atbildība par PKUI atbilstību normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu. Noteikumi par PKUI pārvaldību neskar sociālo partneru nozīmi to pārvaldībā. 22. pantā noteikts, ka institūcijām ir jāievieš efektīva pārvaldes sistēma, kas nodrošina to darbību stabilu un piesardzīgu pārvaldību. Šī sistēma ir proporcionāla PKUI darbību veidam, apjomam un sarežģītībai, lai nodrošinātu, ka pārvaldības prasības nebūtu pārāk apgrūtinošas, piemēram, mazām institūcijām. 23. pants pieprasa PKUI nodrošināt, lai visām personām, kas efektīvi vada PKUI vai kurām ir citas galvenās funkcijas, būtu profesionālā kvalifikācija, zināšanas un pieredze, kas ir piemērotas, lai īstenotu PKUI pareizu un piesardzīgu pārvaldību vai pareizi veiktu savas galvenās funkcijas (piemērotība), un lai tām būtu laba reputācija un integritāte (atbilstība). 24. pantā ir izklāstīts, ka institūcijām ir jābūt stabilai atalgojuma politikai un ka šai politikai ir jābūt publiski pieejamai. Šis pants arī ierosina piešķirt pilnvaras Komisijai pieņemt deleģētu aktu. 25. pantā ir izklāstīti vispārējie principi par galvenajām funkcijām. PKUI var ļaut atsevišķai personai vai organizatoriskai vienībai veikt vairāk nekā vienu galveno funkciju, bet vienmēr piešķir riska pārvaldības funkciju tādai personai vai organizatoriskai vienībai, kas neveic iekšējās revīzijas funkciju. 26. pantā ir apgalvots, ka PKUI ir jāievieš efektīva riska pārvaldības sistēma, kas ir nepieciešama, lai regulāri noteiktu, uzraudzītu, pārvaldītu un ziņotu par visiem esošiem vai potenciāliem riskiem, tostarp tiem, kas ir saistīti ar ārpakalpojumu darbībām vai secīgām atkārtotām ārpakalpojumu darbībām un to savstarpējo saistību. Riska pārvaldībai vajadzētu būt proporcionālai institūcijas lielumam, iekšējai organizācijai un tās darbību veidam, apjomam un sarežgītībai. 27. pantā ir paredzēta efektīva iekšējās revīzijas funkcija, kas novērtē iekšējās kontroles sistēmas piemērotību un efektivitāti un citus tās pārvaldības sistēmas elementus, tostarp ārpakalpojumu darbības vai turpmākas atkārtotas ārpakalpojumu darbības. Iekšējās revīzijas funkcija ir jāuzņemas vismaz vienai neatkarīgai personai institūcijas iekšienē vai ārpus tās. 28. pantā ir paredzēta efektīva aktuāra funkcija, lai koordinētu un pārraudzītu tehnisko rezervju aprēķināšanu, ka arī novērtētu metožu un pamatā esošo modeļu piemērotību, ja dalībnieki un saņēmēji neuzņemas visus riskus. 29. pantā ir izklāstīts, ka institūcijām ir regulāri un nekavējoties jāveic pensiju riska novērtējums pēc jebkurām būtiskām izmaiņām institūcijas riska profilā. Minētajā novērtējumā ir jāpierāda elementu skaita atbilstība saskaņā ar valsts prasībām. Novērtējumā būtu jāietver jauni vai potenciāli riski, kas attiecas uz klimata pārmaiņām, resursu izmantošanu un vidi. Pensiju riska pārvaldībai vajadzētu būt proporcionālai institūcijas lielumam, iekšējai organizācijai un tās darbību veidam, apjomam un sarežģītībai. 30. pantā ierosina piešķirt Komisijai pilnvaras pieņemt deleģētu aktu attiecībā uz pensiju riska novērtējumu. 2. NODAĻA – Ārpakalpojumu un ieguldījumu pārvaldība 33. pantā ir izklāstīti noteikumi par līgumu slēgšanu ar trešām personām (ārpakalpojumi), tostarp par atkārtotām ārpakalpojumu darbībām. 3. NODAĻA – Depozitārijs 35. līdz 37. pantā ir noteikts, ka PKUI ir jānorīko atsevišķs depozitārijs aktīvu drošai glabāšanai un uzraudzības pienākumiem, ja dalībnieki un saņēmēji pilnībā uzņemas ieguldījumu risku. IV sadaļa – INFORMĀCIJA, KAS JĀSNIEDZ PAREDZAMAJIEM DALĪBNIEKIEM UN SAŅĒMĒJIEM 1. NODAĻA – Vispārēji noteikumi Šajā nodaļā ir izklāstīti sīki noteikumi par informāciju, kas jāsniedz dalībniekiem, paredzamajiem dalībniekiem un – pēc aiziešanas pensijā – saņēmējiem, un tajā ir izmantoti agrākā 11. panta noteikumi. 38. pants nosaka vispārīgo principu par informācijas atklāšanu. 39. pantā ir noteikts informācijas veids, kas ir jāsaņem dalībniekiem (un saņēmējiem), piemēram, pušu tiesības un pienākumi, riski un ieguldījumu iespējas un to, vai tās ir standarta iespējas. Attiecīgajai institūcijai noteikumi par konkrētu pensiju plānu ir jāpublicē tīmekļa vietnē. 40. pants nosaka pienākumu PKUI ik pēc divpadsmit mēnešiem nodrošināt pensijas kapitāla pārskatu (PKP) katrai privātpersonai pēc iespējas skaidrākā veidā, arī kā pamatu, lai sniegtu informāciju potenciālā pensiju tiesību izsekojamības dienestā, kā aprakstīts Baltajā grāmatā par pensijām.[24] Ja dalībvalstis jau sniedz visaptverošu informāciju privātpersonām, ietverot vienu vai vairākus pensiju pīlārus, tās saglabās iespēju izstrādāt savas pensiju informācijas sistēmas, ja tiek ievērotas šī priekšlikuma prasības. 2. NODAĻA – Pensiju izmaksu pārskats 40. līdz 44. pantā ir izklāstīti vispārējie noteikumi par pensijas kapitāla pārskatu, kas ir paredzēts pensiju plāna aktīviem dalībniekiem. PKP pamatā ir EAAPI ieteikums Eiropas Komisijai par PKUI direktīvas pārskatīšanu, tajā izmantota valstu paraugprakse dažādās dalībvalstīs un starptautiskais darbs, ko izstrādājusi ESAO[25]. PKP nodrošina salīdzināmību ar informāciju, kas pieprasīta tiesību aktos citos finanšu sektoros, piemēram, galveno ieguldītāju dokumentu atklātajiem ieguldījumu fondiem (UCITS), vienlaikus ņemot vērā fondēto pensiju sektora īpatnības. Turklāt PKP paredz pietiekamu elastību dalībvalstīm ieviest konkrētākas prasības un integrētas sistēmas, kas ļauj salīdzināt pensiju sistēmas atšķirīgus pīlārus. PKP standartizācijai būtu jāsniedz iespēja automatizēt PKP regulāru izstrādi un, iespējams, izmantot ārpakalpojumus, tādējādi saglabājot cenas zemā līmenī, īpaši mazām institūcijām. 46. līdz 53. pantā ir izklāstīti pensiju izmaksu pārskata komponenti, kurus lasa kopā ar 45. pantu. Minētie komponenti ir šādi: · dalībnieka personas dati; · institūcijas identifikācijas dati; · garantijas; · bilance, iemaksas un izmaksas; · pensiju aplēses; · ieguldījumu profils; · iepriekšējie rezultāti un · papildinformācija. 54. pants ierosina piešķirt pilnvaras Komisijai pieņemt deleģētu aktu attiecībā uz PKP. 3. NODAĻA – Cita iesniedzamā informācija un dokumenti Šī nodaļa attiecas uz informāciju, kas PKUI jāsniedz dalībniekiem un saņēmējiem dažādos pensijas posmos, piemēram, tieši pirms pieteikšanās plānam, pirms došanās pensijā un izmaksu veikšanas posmā. 55. pantā ir izklāstīti konkrēti noteikumi PKUI par informācijas sniegšanu paredzamajiem dalībniekiem pirms pievienošanās PKUI pensiju plānam. 56. pantā ir izklāstīta informācija, kas jāsniedz dalībniekiem pirms aiziešanas pensijā. Tā būtu jānodrošina papildus pensijas kapitāla pārskatam vismaz divus gadus pirms aiziešanas pensijā, neatkarīgi no tā, vai tas ir iepriekš noteikts. 57. pantā ir izklāstīta informācija, kas jāsniedz saņēmējiem izmaksu veikšanas posmā. Šai saņēmējiem sniedzamajai informācijai būtu jāaizstāj pensiju izmaksu pārskats. 58. pantā ir izklāstīta papildinformācija, kas jāsniedz pēc pieprasījuma dalībniekiem un saņēmējiem. V sadaļa – PRUDENCIĀLĀ UZRAUDZĪBA 1. NODAĻA – Vispārēji noteikumi par prudenciālo uzraudzību 59. pantā ir noteikts galvenais prudenciālās uzraudzības mērķis – plānu dalībnieku un saņēmēju aizsardzība. 60. pantā ir noteikts, kuras jomas tiek uzskatītas par tādām, uz kurām attiecas prudenciālā uzraudzība šīs direktīvas ietvaros. Šis pants novērš juridisko neskaidrību PKUI, ko rada atšķirības dalībvalstu prudenciālā regulējuma darbības jomā. 61. pantā ir izklāstīti vispārējie principi par prudenciālo uzraudzību. Tajā, piemēram, ir noteikts, ka vienīgi piederības dalībvalsts kompetentā iestāde ir atbildīga par visu PKUI prudenciālo uzraudzību, kurām piešķirta atļauja vai kuras ir reģistrētas tās jurisdikcijā. Minētajā pantā turklāt ir noteikts princips, ka PKUI uzraudzībai ir jābūt perspektīvai un uz risku balstītai, kā arī savlaicīgai un samērīgai. Ar 63. pantu ievieš uzraudzības pārbaudes procesu, kura mērķis ir noteikt PKUI, kuru finanšu, organizatoriskajām vai citām iezīmēm ir tendence radīt augstāka riska profilu. 64. pants nodrošina, ka visas jaunās prasības, kas ieviestas ar šo priekšlikumu, ir atspoguļotas pilnvarās, kas piešķirtas kompetentajām iestādēm attiecībā uz informācijas sniegšanu. 65. pantā ir noteikts, ka kompetentajām iestādēm ir jāveic savi uzdevumi pārredzamā un uzticamā veidā. 2. NODAĻA – Dienesta noslēpums un informācijas apmaiņa 66. līdz 71. pantā ir paredzēti noteikumi un nosacījumi informācijas apmaiņai starp kompetentajām iestādēm un iestādēm un struktūrām, kas palīdz stiprināt finanšu sistēmas stabilitāti. VI SADAĻA – NOBEIGUMA NOTEIKUMI 73. līdz 81. pantā ir izklāstīti pienākumi par sadarbību un ziņošanu, noteikumi par personas datu apstrādi. Tie ietver direktīvas novērtējumu un pārskatīšanu, Direktīvas 2009/138/EK "Maksātspēja II" grozījumus, direktīvas īstenošanas termiņu, atcelšanu un adresātus. 4. Ietekme uz budžetu Tiesību akta finanšu pārskatā ir novērtēta arī konkrēta ietekme uz budžetu, un tā ir saistīta ar EAAPI uzticētajiem uzdevumiem. 2003/41/EK 2014/0091 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju darbību un uzraudzību (pārstrādāta redakcija) (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 47. panta 2. punktu 53. pantu, 6255. pantu un 95. panta 1. punktu 114. panta 1. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, jauns pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, 2003/41/EK ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, jauns apspriedusies ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, 2003/41/EK rīkojoties saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, kas noteikta Līguma 251. pantā, tā kā: jauns (1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/41/EK[26] ir vairākas reizes būtiski grozīta[27]. Skaidrības labad tā ir jāpārstrādā, jo ir paredzēts izdarīt vēl citus grozījumus. 2003/41/EK 1. apsvērums Īstam iekšējam finanšu pakalpojumu tirgum ir izšķiroša nozīme Kopienas ekonomiskajā izaugsmē un darba vietu radīšanā. 2003/41/EK 2. apsvērums (pielāgots) jauns (2) Šī iekšējā tirgus veidošanā jau ir gūti nozīmīgi panākumi, kas finanšu. ð Iekšējam tirgum būtu jādod iespēja institūcijām ï dod iespēju darboties citās dalībvalstīs un jānodrošina ð plāna dalībnieku un saņēmēju ï finanšu pakalpojumu izmantotāju augsta līmeņa aizsardzībau. 2003/41/EK 3. apsvērums (pielāgots) Komisijas paziņojums "Darbības principi finanšu tirgos - rīcības plāns" nosaka vairākas darbības, kas jāveic, lai pabeigtu finanšu pakalpojumu iekšējā tirgus izveidošanu, un Eiropas Padome Lisabonā 2000. gada 23. un 24. martā aicināja izpildīt šo rīcības plānu līdz 2005. gadam. 2003/41/EK 4. apsvērums (pielāgots) Rīcības plāns attiecībā uz finanšu pakalpojumiem kā steidzamu prioritāti uzsver vajadzību sagatavot direktīvu par papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju piesardzīgu uzraudzību, jo šīs institūcijas ir nozīmīgākās finanšu institūcijas, kurām ir svarīga loma finanšu tirgus integrācijas, efektivitātes un likviditātes nodrošināšanā, bet uz tām neattiecas saskaņots Kopienas tiesiskais regulējums, kas tām dotu iespēju pilnā apjomā izmantot iekšējā tirgus priekšrocības. jauns (3) Direktīva 2003/41/EK ir pirmais likumdošanas solis ceļā uz papildpensiju kapitāla uzkrāšanas iekšējā tirgus organizēšanu Eiropas mērogā. Patiess papildpensiju kapitāla uzkrāšanas iekšējais tirgus ir svarīgs ekonomikas izaugsmei un darbvietu izveidei Eiropas Savienībā un Eiropas sabiedrības novecošanās problēmas risināšanai. 2003. gada direktīvā ir izdarīti būtiski grozījumi, lai ieviestu modernu uz risku balstītu pārvaldības sistēmu arī papildpensiju kapitāla uzkrāšanas institūcijām. 2003/41/EK 5. apsvērums (pielāgots) jauns (4) ð Ir nepieciešams rīkoties, lai turpmāk veidotu papildu privāto pensiju uzkrājumus, piemēram, fondētās pensijas. Tas ir svarīgi, jo sociālā nodrošinājuma sistēmas tiek aizvien vairāk pakļautas spiedienam, kas nozīmē, ka pilsoņi nākotnē kā papildinājumu aizvien vairāk izmantos papildpensiju kapitāla uzkrājumu. ï Sociālā nodrošinājuma sistēmu uzturēšana prasa aizvien lielākus līdzekļus, nākotnē kā papildinājumu vairāk izmantos papildpensijas kapitālu. Tāpēc Būtu jāattīsta papildpensijas kapitāla uzkrāšanas sistēma, vienlaikus neapšaubot sociālā nodrošinājuma pensiju sistēmu nozīmi drošas, pastāvīgas un efektīvas sociālās aizsardzības jomā, kam jāgarantē pienācīgs dzīves līmenis vecumdienās un kam jāpievērš vislielākā uzmanība, nostiprinot Eiropas sociālo modeli. jauns (5) Direktīvā ievērotas pamattiesības un principi, kas ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši, tiesības uz personas datu aizsardzību, tiesības veikt uzņēmējdarbību un tiesības uz patērētāju augstu aizsardzības līmeni, sevišķi nodrošinot papildpensiju kapitāla pārredzamības augstāku līmeni, informētu personisko finanšu un pensijas plānošanu, kā arī atvieglojot papildpensiju kapitāla uzkrāšanas institūciju un uzņēmumu pārrobežu uzņēmējdarbību. Šī direktīva ir jāīsteno saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem. (6) Neraugoties uz to, ka Direktīva 2003/31/EK ir stājusies spēkā, joprojām pastāv būtiski prudenciāla rakstura šķēršļi, kas institūcijām padara dārgāku pensiju plānu pārrobežu pārvaldību. Turklāt ir jāpalielina pašreizējais aizsardzības līmenis dalībniekiem un saņēmējiem. Tas kļūst aizvien svarīgāk, jo ir pieaudzis to eiropiešu skaits, kas paļaujas uz pensiju plāniem, kuri ilgdzīvošanas un tirgus riskus no institūcijas vai uzņēmuma, kas piedāvā pensiju plānu ("iemaksas veicošais uzņēmums"), novirza uz privātpersonu. Turklāt ir jāpalielina pašreizējais minimālais informācijas līmenis dalībniekiem un saņēmējiem. Minētās tendences liek veikt grozījumus šajā direktīvā. 2003/41/EK 7. apsvērums (7) Šajā direktīvā izklāstītie piesardzīgas uzraudzības noteikumi ir paredzēti, lai garantētu augstu drošības pakāpi nākamajiem pensionāriem, nosakot stingrus uzraudzības standartus, un lai pavērtu ceļu fondēto pensiju plānu efektīvai pārvaldīšanai. 2003/41/EK 8. apsvērums (8) Institūcijām, kas ir pilnībā nodalītas no jebkura iemaksu veicoša uzņēmuma un kuru darbības pamatā ir uzkrājumi, un kuru vienīgais mērķis ir nodrošināt papildpensijas kapitāla izmaksas, jādod tiesības sniegt pakalpojumus un veikt ieguldījumus, ievērojot vienīgi saskaņotas piesardzības prasības, neatkarīgi no tā, vai šīs institūcijas uzskata par juridiskām personām. 2003/41/EK 9. apsvērums (9) Saskaņā ar subsidiaritātes principu dalībvalstīm ir jāsaglabā pilna atbildība par savu pensiju sistēmu organizēšanu, kā arī jālemj par to, kādu vietu katrā dalībvalstī ieņems katrs no trim pensiju sistēmas līmeņiem. Otrajā līmenī dalībvalstīm ir jāsaglabā pilna atbildība arī par to dažādo institūciju lomu un funkcijām, kas nodrošina papildpensijas kapitāla izmaksas, piemēram, sektoriālie pensiju fondi, uzņēmuma pensiju fondi un dzīvības apdrošināšanas sabiedrības. Šīs direktīvas mērķis nav apšaubīt šo prerogatīvu. 2003/41/EK 10. apsvērums (10) Valstu noteikumi attiecībā uz pašnodarbināto personu iesaistīšanos papildpensijas kapitāla uzkrāšanas fondos ir atšķirīgi. Dažās dalībvalstīs papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas var darboties, slēdzot līgumus ar nozari vai nozaru grupām, kurās strādā pašnodarbinātie, vai arī slēdzot līgumus tieši ar pašnodarbinātajām un algotu darbu strādājošajām personām. Dažās dalībvalstīs pašnodarbinātā persona var kļūt par fonda dalībnieku arī tad, ja pašnodarbinātā persona ir darba devējs vai sniedz profesionālus pakalpojumus uzņēmumam. Dažās dalībvalstīs pašnodarbinātās personas nevar kļūt par papildpensijas kapitāla uzkrāšanas fondu dalībniekiem, ja nav izpildītas atsevišķas prasības, tostarp prasības, ko paredz sociālie un darba tiesību akti. 2003/41/EK 11. apsvērums (11) Šī direktīva nav jāattiecina uz institūcijām, kas pārvalda sociālā nodrošinājuma shēmas, kuras jau ir saskaņotas Savienības Kopienas līmenī. Tomēr jāņem vērā to iestāžu specifiskums, kas vienā dalībvalstī pārvalda gan sociālā nodrošinājuma shēmas, gan fondēto pensiju plānus. 2003/41/EK 12. apsvērums (12) Šī direktīva kopumā nav jāattiecina uz finanšu institūcijām, uz kurām jau attiecas SavienībasKopienas tiesiskais regulējums. Tā kā šīs institūcijas dažos gadījumos arī var piedāvāt fondēto pensiju pakalpojumus, tomēr ir svarīgi nodrošināt, lai šī direktīva neradītu konkurences traucējumus. No konkurences traucējumiem var izvairīties, piemērojot šajā direktīvā paredzētās piesardzības prasības dzīvības apdrošināšanas sabiedrību piedāvātajām fondētajām pensijām. Komisijai ir arī rūpīgi jākontrolē stāvoklis fondēto pensiju tirgū un jānovērtē iespēja pēc izvēles attiecināt šo direktīvu uz citām regulētām finanšu institūcijām. 2003/41/EK 13. apsvērums (13) Ja mērķis ir finansiālais nodrošinājums pēc aiziešanas pensijā, papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijām parasti ir jāparedz mūža pensiju maksāšana. Jābūt iespējai veikt maksājumus noteiktā laikposmā vai kā vienreizēju izmaksu. 2003/41/EK 14. apsvērums (14) Svarīgi nodrošināt, lai vecākiem ļaudīm un invalīdiem nedraud nabadzības risks un lai viņu dzīves līmenis būtu piedienīgs. Lai novērstu veco ļaužu nabadzību un sociālo nedrošību, fondēto pensiju sistēmā svarīgi ir nodrošināt atbilstīgu biometrisko risku segumu. Veidojot pensiju plānu, darba devējiem un darbiniekiem vai viņu attiecīgajiem pārstāvjiem jāapsver iespēja pensiju plānā ietvert noteikumus, kas attiecas uz ilgdzīvošanas risku un darba nespējas risku, kā arī noteikumu, kas attiecas uz pārdzīvojušām apgādājamām personām. 2003/41/EK 15. apsvērums (15) Dodot dalībvalstīm iespēju nepiemērot savus īstenošanas tiesību aktus institūcijām, kas pārvalda plānus, kuros kopumā ir mazāk par 100 dalībniekiem, var atvieglot uzraudzības darbu dažās dalībvalstīs, neapdraudot iekšējā tirgus pienācīgu darbību šajā jomā. Taču tam nav jāapdraud šo iestāžu tiesības izvēlēties citās dalībvalstīs reģistrētus un pienācīgi pilnvarotus ieguldījumu pārvaldniekus un līdzekļu turētājus sava ieguldījumu portfeļa pārvaldīšanai un līdzekļu turēšanai. 2003/41/EK 16. apsvērums (16) Šī direktīva nav jāattiecina uz tādām institūcijām kā "Unterstützungskassen" Vācijā, kuras dalībniekiem nav likumisku tiesību uz konkrētas summas izmaksām un kur viņu intereses aizsargā ar likumā paredzētu obligātu apdrošināšanu maksātnespējas gadījumiem. 2003/41/EK 17. apsvērums (17) Lai aizsargātu dalībniekus un saņēmējus, papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijām ir jāveic tikai šajā direktīvā minētās darbības un no tām izrietošās darbības. 2003/41/EK 18. apsvērums (18) Iemaksu veicoša uzņēmuma bankrota gadījumā dalībniekam draud gan darbavietas zaudēšana, gan arī iegūto pensijas tiesību zaudēšana. Tāpēc jānodrošina minētā uzņēmuma un institūcijas nepārprotama nošķiršana un jāparedz obligātas piesardzības normas, ar kuru palīdzību aizsargā dalībniekus. 2003/41/EK 19. apsvērums (19) Dalībvalstīs papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas darbojas un tiek uzraudzītas atšķirīgi. Dažās dalībvalstīs var uzraudzīt ne tikai pašu institūciju, bet arī struktūras vai uzņēmumus, kas ir pilnvaroti pārvaldīt šīs institūcijas. Dalībvalstīm jādod iespēja ņemt vērā šo specifiskumu, ja vien tiek efektīvi pildītas šīs direktīvas prasības. Dalībvalstīm arī jādod iespēja atļaut apdrošināšanas sabiedrībām un citām finanšu struktūrām pārvaldīt papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas. 2003/41/EK 20. apsvērums (20) Papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas ir finanšu pakalpojumu sniedzēji, uz kuriem gulstas atbildība par papildpensijas kapitāla izmaksu nodrošināšanu, un tādēļ tām ir jāievēro noteiktas obligātas piesardzības normas attiecībā uz savu darbību un darbības nosacījumiem. 2003/41/EK 21. apsvērums (21) Lielais institūciju skaits dažās dalībvalstīs nozīmē, ka ir vajadzīgs pragmatisks risinājums attiecībā uz iepriekšēju atļauju izsniegšanu institūcijām. Ja institūcija tomēr vēlas pārvaldīt plānu citā dalībvalstī, jāpieprasa iepriekšēja atļauja, ko izsniedz kompetentā iestāde piederības valstī. ê 2003/41/EK 36 apsvērums (pielāgots) ð jauns (22) Neskarot attiecīgās valsts sociālos un darba tiesību aktus attiecībā uz pensiju sistēmu organizēšanu, to skaitā – obligāto dalību un koplīgumiem, institūcijām jādod iespēja sniegt šos pakalpojumus citās dalībvalstīs ð pēc tam, kad tās saņēmušas atļauju no institūcijas piederības dalībvalsts kompetentās iestādes. ï Tām Institūcijām ir jāatļauj pieņemt iemaksas no uzņēmumiem, kas atrodas ð jebkurā ï citās dalībvalstīs, un atvērt pensiju plānus ar dalībniekiem no vairāk nekā vienas dalībvalsts. Iespējams, ka tas varētu nodrošināt ievērojamus apjomradītus ietaupījumus šīm institūcijām, uzlabot ð Savienības ï Kopienas nozares konkurētspēju un atvieglot darbaspēka mobilitāti. Tālab savstarpēji ir jāatzīst piesardzības normas. Šo piesardzības normu pienācīga piemērošana ir jāuzrauga piederības dalībvalsts kompetentajai iestādei, ja vien nav noteikts citādi. 2003/41/EK 37. apsvērums jauns (23) Ja īsteno institūcijas tiesības vienā dalībvalstī pārvaldīt citā dalībvalstī izveidotu fondēto pensiju plānu, pilnībā jārespektē uzņēmējā dalībvalstī spēkā esošo sociālo un darba tiesību aktu noteikumi, ciktāl tie attiecas uz fondētajām pensijām, piemēram, pensiju definīcija un izmaksāšana un pensijas saņemšanas tiesību nodošanas nosacījumi. ð Būtu jāprecizē prudenciālu noteikumu darbības joma, lai nodrošinātu tiesisko noteiktību attiecībā uz institūciju pārrobežu darbībām. ï jauns (24) Institūcijām būtu jāspēj nodot pensiju plānus citām institūcijām pāri robežām Savienības teritorijā, lai atvieglotu papildpensiju kapitāla uzkrāšanu Savienības mērogā, vienīgi ja ir saņemta atļauja no tādas institūcijas, kas saņem pensiju plānu (saņēmēja institūcija), piederības dalībvalsts kompetentās iestādes. Ja vien valsts sociālā un darba tiesību aktos par pensiju sistēmu organizēšanu nav noteikts citādi, nodošanai un tās noteikumiem ir nepieciešams iepriekšējs attiecīgo dalībnieku un saņēmēju vai, vajadzības gadījumā, viņu pārstāvju, apstiprinājums. 2003/41/EK 26. apsvērums (25) Lai nodrošinātu papildpensijas kapitāla izmaksu saistību izpildi, būtisks nosacījums ir piesardzīga tehnisko rezervju aprēķināšana. Tehniskās rezerves ir jāaprēķina, izmantojot atzītas aktuārmetodes, un tās ir jāapstiprina kvalificētām personām. Maksimālās procentu likmes ir jāizvēlas piesardzīgi saskaņā ar attiecīgajiem valsts noteikumiem. Tehnisko rezervju minimālajam apjomam jābūt pietiekamam, lai varētu turpināt maksāt saņēmējiem esošās pensijas un lai tajā būtu ietvertas saistības, kas izriet no dalībnieku uzkrātajām pensiju tiesībām. 2003/41/EK 27. apsvērums (26) Dalībvalstīs ievērojami atšķiras risks, ko sedz institūcijas. Tāpēc piederības dalībvalstīm ir jādod iespēja veikt tehnisko rezervju aprēķināšanu, ievērojot sīkākus papildu noteikumus nekā tie, kas paredzēti šajā direktīvā. 2003/41/EK 28. apsvērums (27) Jābūt pietiekamiem un atbilstīgiem aktīviem, kas segtu tehniskās rezerves, aizsargātu pensiju plāna dalībnieku un saņēmēju intereses, ja iemaksas veicošais uzņēmums kļūst maksātnespējīgs. Jo īpaši attiecībā uz pārrobežu darbību dalībvalstīs piemēroto uzraudzības principu savstarpēja atzīšana pieprasa, lai tehniskās rezerves visu laiku ir pilnībā segtas. 2003/41/EK 29. apsvērums (28) Ja institūcija nedarbojas vairākās valstīs, dalībvalstīm jādod iespēja atļaut daļēju segumu ar noteikumu, ka ir izstrādāts pienācīgs plāns pilna seguma atjaunošanai, neskarot prasības, ko izvirza Padomes 1980. gada 20. oktobra Direktīva 80/987/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā[28]. 2003/41/EK 30. apsvērums (29) Daudzos gadījumos varētu būt tā, ka iemaksas veicošais uzņēmums, nevis pati institūcija sedz biometrisko risku vai garantē atsevišķus maksājumus vai ieguldījumu efektivitāti. Citos gadījumos institūcija pati tomēr nodrošina šo segumu vai garantijas, un iemaksas veicošā uzņēmuma saistības parasti aprobežojas ar vajadzīgo iemaksu veikšanu. Tādā gadījumā piedāvātie pakalpojumi ir līdzīgi dzīvības apdrošināšanas sabiedrību pakalpojumiem un attiecīgajām institūcijām jābūt vismaz tādam pašam papildu pašu kapitālam kā apdrošināšanas sabiedrībām. 2003/41/EK 31. apsvērums (30) Institūcijas darbojas kā ieguldītāji ļoti ilgā termiņā. Šo institūciju aktīvus parasti nedrīkst realizēt citam nolūkam kā vienīgi papildpensijas kapitāla izmaksām. Turklāt, lai pienācīgi aizsargātu dalībnieku un saņēmēju tiesības, institūcijām jādod iespēja izvietot aktīvus tādā veidā, kas precīzi atbilst šo institūciju saistību raksturam un termiņam. Šie aspekti nozīmē, ka ir vajadzīga efektīva uzraudzība un pieeja attiecībā uz ieguldījumu noteikumiem, kas institūcijām nodrošina pietiekamu elastīgumu, pieņemot lēmumu par visdrošāko un efektīvāko ieguldījumu politiku, un kas tām liek rīkoties piesardzīgi. Piesardzības principa ievērošana tālab prasa, lai ieguldījumu politika atbilstu konkrētās papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas dalībnieku struktūrai. 2003/41/EK 6. apsvērums (pielāgots) (31) Šī direktīva ir pirmais solis ceļā uz papildpensiju kapitāla uzkrāšanas iekšējā tirgus organizēšanu Eiropas mērogā. Nosakot, ka kapitālieguldījumu pamatā ir piesardzības princips, un dodot institūcijām iespēju darboties citās valstīs, tiek veicināta uzkrājumu novirzīšana uz papildpensiju kapitāla uzkrāšanas sektoru, tādējādi veicinot ekonomikas un sociālo attīstību. 2003/41/EK 32. apsvērums (pielāgots) (32) Dalībvalstis izmanto atšķirīgas uzraudzības metodes un praksi. Tāpēc dalībvalstīm ir jābūt zināmai rīcības brīvībai, nosakot ieguldījumu noteikumus, ko tās vēlas izvirzīt to teritorijās esošām institūcijām. Taču Ö šiem noteikumiem nebūtu Õ nedrīkst jāierobežot kapitāla brīvua apritie, ja vien tas nav vajadzīgs piesardzības nolūkā. 2003/41/EK 33. apsvērums (pielāgots) jauns (33) Papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas kā ilgtermiņa ieguldītāji ar zemu likviditātes risku var ieguldīt līdzekļus nelikvīdos aktīvos, piemēram, akcijās, kā arī ð instrumentos, kam ir ilgtermiņa ekonomikas profils un kas nav tirgoti regulētos tirgos, daudzpusējās tirdzniecības sistēmās vai organizētās tirdzniecības sistēmās ï riska kapitāla tirgos , ievērojot piesardzību. Papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas var izmantot arī starptautiskās diversifikācijas priekšrocības. Ja vien tas nav vajadzīgs piesardzības nolūkā, nav jāierobežo ieguldījumi akcijās, riska kapitāla tirgos un Ö valūtās Õ kas nav saistību valūtas ð un instrumentos, kam ir ilgtermiņa ekonomikas profils un kas nav tirgoti regulētos tirgos, daudzpusējās tirdzniecības sistēmās vai organizētās tirdzniecības sistēmās ï. jauns (34) Izpratne par to, kas veido instrumentus ar ilgtermiņa ekonomikas profilu, ir plaša. Šie instrumenti nav pārvedami vērtspapīri, un tāpēc tiem nav pieejama sekundāro tirgu likviditāte. Tiem bieži vien ir vajadzīgas noteikta termiņa saistības, kas ierobežo to pārdošanas iespējas. Ar šiem instrumentiem jāsaprot, ka tie ietver kapitāla līdzdalību, parāda instrumentus biržā nekotētos uzņēmumos un tiem sniegtos aizdevumus. Biržā nekotēti aizņēmumi ietver infrastruktūras projektus, nekotētus uzņēmumus, kas meklē izaugsmes iespējas, nekustamā īpašuma vai citus aktīvus, kas varētu būt piemēroti ilgtermiņa ieguldījumu mērķiem. Zema oglekļa emisijas un pret klimata pārmaiņām vērsti infrastruktūras projekti bieži vien ir biržā nekotēti aktīvi un izmanto ilgtermiņa kredītu projekta finansēšanai. 2003/41/EK 34. apsvērums (pielāgots) Ja institūcija darbojas vairākās valstīs, uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes tomēr var to lūgt ierobežot ieguldījumus akcijās un tamlīdzīgos aktīvos, ko netirgo regulētā tirgū, akcijās un citos finanšu instrumentos, ko emitējis viens un tas pats uzņēmums, vai aktīvos, kas denominēti ar saistībām nesaskaņotās valūtās, ar noteikumu, ka šie noteikumi attiecas arī uz institūcijām, kas atrodas uzņēmējā dalībvalstī. 2003/41/EK 35. apsvērums (pielāgots) Ierobežojumi, kas skar institūciju brīvu izvēli attiecībā uz apstiprinātu līdzekļu pārvaldniekiem un turētājiem, ierobežo konkurenci iekšējā tirgū un tāpēc ir jālikvidē. jauns (35) Institūcijām būtu jāļauj ieguldīt citās dalībvalstīs saskaņā ar to piederības dalībvalsts noteikumiem, lai samazinātu pārrobežu darbības izmaksas. Līdz ar to uzņēmējām dalībvalstīm nevajadzētu ļaut noteikt papildu ieguldījumu prasības institūcijām, kas atrodas citās dalībvalstīs. (36) Dažus riskus nevar samazināt, izmantojot kvantitatīvās prasības, kas atspoguļotas tehniskajās rezervēs un finansēšanas prasībās, bet tos var pareizi novērst, ieviešot pārvaldības prasības. Līdz ar to pienācīgai riska pārvaldībai ir būtiski nodrošināt efektīvu pārvaldības sistēmu. Minētajām sistēmām vajadzētu būt samērīgām ar darbību veidu, apjomu un sarežģītību. (37) Atalgojuma politika, kas rosina pārmērīga riska uzņemšanos, var apdraudēt stabilu un efektīvu institūciju riska pārvaldību. Principus un informācijas atklāšanas prasības attiecībā uz atalgojuma politiku, ko piemēro cita veida finanšu iestādēm Savienībā, būtu jāpiemēro arī institūcijām, paturot prātā institūciju īpašo pārvaldības struktūru salīdzinājumā ar citām finanšu iestādēm un vajadzību ņemt vērā institūciju darbību apmēru, veidu, apjomu un sarežģītību. (38) Galvenā funkcija ir iekšēja spēja uzņemties konkrētu pārvaldes uzdevumu veikšanu. Institūcijām vajadzētu būt pietiekamai spējai izveidot riska pārvaldības funkciju, iekšējās revīzijas funkciju un, vajadzības gadījumā, aktuāra funkciju. Konkrētas galvenās funkcijas noteikšana neliedz institūcijai brīvi pieņemt lēmumu par šīs galvenās funkcijas organizēšanas veidu praksē, ja vien šajā direktīvā nav paredzēts citādi. Tas nedrīkstētu radīt nepamatoti apgrūtinošas prasības, jo ir jāņem vērā institūcijas darbību raksturs, apjoms un sarežģītība. (39) Visām personām, kas veic pamatfunkcijas, vajadzētu būt piemērotām un atbilstīgām. Tomēr tikai personām, ka pilda pamatfunkcijas, būtu jāpilda prasības par ziņošanu kompetentajai iestādei. (40) Turklāt, izņemot iekšējās revīzijas funkciju, mazākās un mazāk sarežģītās institūcijās būtu jādod iespēja atsevišķai personai vai organizatoriskai vienībai veikt vairāk nekā vienu galveno funkciju. Tomēr personai vai vienībai, kas veic galveno funkciju, vajadzētu būt atšķirīgai no personas vai vienības, kas veic līdzīgu galveno funkciju iemaksas veicošajā uzņēmumā; lai gan kompetentajai iestādei būtu jāpiešķir pilnvaras piešķirt izņēmumu, ņemot vērā institūciju darbību raksturu, apjomu un sarežģītību. (41) Ir svarīgi, lai institūcijas uzlabotu savu risku pārvaldību, lai iespējamās neatbilstības attiecībā uz pensiju plāna ilgtspējību varētu pareizi saprast un apspriest ar kompetentajām iestādēm. Iestādēm kā daļu no savas riska pārvaldības sistēmas būtu jāveic riska novērtējums savām darbībām, kas attiecas uz pensijām. Minētais riska novērtējums arī būtu jādara pieejams kompetentajām iestādēm. Šādā novērtējumā institūcijām cita starpā būtu jāsniedz galveno elementu kvalitatīvs apraksts, nosakot savu finansēšanas pozīciju saskaņā ar valsts tiesību aktiem, savas riska pārvaldības sistēmas efektivitāti un spēju izpildīt prasības attiecībā uz tehniskajām rezervēm. Riska novērtējumā būtu jāietver jauni vai potenciāli riski, piemēram, riski, kas ir saistīti ar klimata pārmaiņām, resursu izmantošanu vai vidi. 2003/41/EK 22. apsvērums (42) Katrai dalībvalstij jāpieprasa, lai visas tās teritorijā esošās institūcijas gatavo gada pārskatus un gada ziņojumus, ņemot vērā katru institūcijas pārvaldīto pensiju plānu, un vajadzības gadījumā – gada pārskatus un gada ziņojumus par katru pensiju plānu. Gada pārskati un gada ziņojumi, kas pareizi un patiesi atspoguļo institūcijas aktīvus, saistības un finansiālo stāvokli, ņemot vērā katru institūcijas pārvaldīto pensiju plānu, un ko pienācīgi apstiprinājusi pilnvarota persona, ir būtisks informācijas avots plāna dalībniekiem un saņēmējiem, kā arī kompetentajām iestādēm. Tie jo īpaši ļauj kompetentajām iestādēm kontrolēt institūcijas finansiālo stabilitāti un novērtēt, vai institūcija var izpildīt savas līgumsaistības. 2003/41/EK 24. apsvērums (43) Institūcijas ieguldījumu politika ir izšķirošs faktors attiecībā uz fondēto pensiju drošību un pieejamību. Tāpēc institūcijām ir jāsagatavo pārskats par ieguldījumu principiem, ko pārskata vismaz reizi trijos gados. Tam jābūt pieejamam kompetentajām institūcijām un pēc pieprasījuma – arī katra pensiju plāna dalībniekiem un saņēmējiem. jauns (44) Institūcijām būtu jāļauj daļēji vai pilnībā uzticēt savu pārvaldību citām vienībām, kas darbojas to vārdā. Institūcijām vajadzētu būt pilnībā atbildīgām par visu savu pienākumu izpildi saskaņā ar šo direktīvu, ja tās nodod ārpakalpojumā galvenās funkcijas vai citas darbības. (45) Drošas glabāšanas un uzraudzības pienākumi, kas ir saistīti ar institūciju aktīviem, būtu jāstiprina, paskaidrojot depozitārija nozīmi un pienākumus. Tikai tām institūcijām, kas ir ieviesušas plānus, kur dalībnieki un saņēmēji uzņemas visus riskus, vajadzētu pieprasīt iecelt depozitāriju. 2003/41/EK 23. apsvērums (pielāgots) Izšķiroša nozīme ir precīzai informācijai, ko sniedz pensiju plāna dalībniekiem un saņēmējiem. Tam ir īpaši būtiska nozīme, pieprasot informāciju par institūcijas finansiālo stabilitāti, līguma noteikumiem, pensiju maksājumiem un to, kā faktiski nodrošina finansējumu uzkrāto pensiju saņemšanas tiesību izpildei, kā arī par ieguldījumu politiku, riska pārvaldību un izmaksām. jauns (46) Institūcijām būtu jānodrošina skaidra un pienācīga informācija paredzamajiem dalībniekiem, dalībniekiem un saņēmējiem, lai atbalstītu viņu lēmumu pieņemšanu par aiziešanu pensijā un nodrošinātu augsta līmeņa pārredzamību plāna dažādos posmos, kas ietver iepriekšēju pieteikšanos, dalību (tostarp laiku pirms aiziešanas pensijā) un laiku pēc aiziešanas pensijā. Jo sevišķi, būtu jāsniedz informācija par uzkrātajām pensijas tiesībām, papildpensijas kapitāla izmaksu aplēstajiem līmeņiem, riskiem un garantijām, kā arī izmaksām. Ja dalībnieki uzņemas ieguldījumu risku, ir būtiski arī sniegt papildu informāciju par ieguldījumu profilu, visām pieejamajām iespējām un iepriekšēju veiktspēju. (47) Pirms pievienošanās plānam paredzamajiem dalībniekiem būtu jāsniedz visa nepieciešamā informācija, lai viņi varētu izdarīt informētu izvēli, piemēram, par iespējām izstāties, iemaksām, izmaksām un, attiecīgā gadījumā, ieguldījumu iespējām. (48) Attiecībā uz institūciju dalībniekiem, kas vēl nav aizgājuši pensijā, būtu jāizstrādā standartizēts pensijas kapitāla pārskats, kurā ietverta galvenā personas un vispārēja informācija par pensiju plānu. Pensijas kapitāla pārskatam vajadzētu būt standarta formātā, lai atvieglotu izpratni par pensijas tiesībām laika gaitā un dažādos plānos, kā arī jākalpo darba mobilitātei. (49) Institūcijām būtu jāinformē dalībnieki pietiekamu laiku iepriekš pirms aiziešanas pensijā par viņu pensijas izmaksu iespējām. Ja pensijas pabalsti netiek izmaksāti kā mūža ikgadējs pabalsts, dalībniekiem, kas tuvojas pensijas vecumam, būtu jāsaņem informācija par pieejamajiem pabalstu maksājumu produktiem, lai atvieglotu finanšu plānošanu aiziešanai pensijā. (50) Posmā, kad tiek izmaksāti pensiju pabalsti, saņēmējiem būtu jāturpina saņemt informāciju par savu papildpensiju kapitālu un attiecīgajām izmaksas iespējām. Tas ir jo sevišķi svarīgi, ja saņēmēji izmaksāšanas posmā sedz būtisku ieguldījumu risku. (51) Kompetentajai iestādei būtu jāizmanto savas pilnvaras, par galveno mērķi nosakot dalībnieku un saņēmēju aizsardzību. (52) Prudenciālas uzraudzības joma katrā dalībvalstī ir atšķirīga. Tas var radīt problēmas, ja institūcijai ir jāpanāk atbilstība piederības dalībvalsts prudenciālajam regulējumam un vienlaikus jāatbilst tās uzņēmējas dalībvalsts sociālajiem un darba tiesību aktiem. Precizējot, kuras jomas šajā direktīvā tiek uzskatītas par daļu no prudenciālās uzraudzības, tiek samazināta tiesiskā nenoteiktība un ar to saistītās darījumu izmaksas. (53) Iekšējais tirgus institūcijām pieprasa prudenciālo standartu savstarpēju atzīšanu. Institūcijas pievienošanos minētajiem standartiem būtu jāuzrauga institūcijas piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm. Dalībvalstīm būtu kompetentajām iestādēm jāpiešķir nepieciešamās pilnvaras izmantot preventīvus vai korektīvus pasākumus, ja institūcijas pārkāpj kādu no šīs direktīvas prasībām. 2003/41/EK 25. apsvērums (pielāgots) Lai pildītu savas likumā paredzētās funkcijas, kompetentajām institūcijām ir vajadzīgas atbilstīgas tiesības saņemt informāciju un pilnvaras iejaukties to institūciju un personu darbā, kas šīs institūcijas vada. Ja papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcija ir deleģējusi ārpakalpojumu sniedzējiem būtiskas funkcijas, piemēram, ieguldījumu pārvaldību, informāciju tehnoloģiju vai grāmatvedību, jābūt iespējai attiecināt tiesības uz informāciju un pilnvaras iejaukties arī uz šīm funkcijām, lai pārbaudītu, vai šīs darbības tiek veiktas saskaņā ar uzraudzības noteikumiem. jauns (54) Lai nodrošinātu ārpakalpojumu darbību, tostarp visu turpmāko atkārtotu ārpakalpojumu darbību efektīvu uzraudzību, ir svarīgi, lai kompetentajām iestādēm būtu piekļuve visiem svarīgajiem datiem, kurus glabā ārpakalpojumu sniedzēji, kuriem uzticēts veikt šīs darbības, neatkarīgi no tā, vai tās ir regulētas vai neregulētas vienības, un tām ir tiesības veikt pārbaudes uz vietas. Lai ņemtu vērā tirgus attīstību un nodrošinātu nepārtrauktu atbilstību noteikumiem par ārpakalpojumu izmantošanu, institūcijām būtu jāinformē kompetentās iestādes, pirms ārpakalpojumi tiek izmantoti izšķirīgām vai svarīgām darbībām. (55) Būtu jāparedz informācijas apmaiņa starp kompetentajām iestādēm un iestādēm, kuru uzdevums ir stiprināt finanšu sistēmas stabilitāti un pārtraukt pensiju plānus. Tādēļ būtu jāprecizē nosacījumi, ar kādiem iespējama iepriekš minētā informācijas apmaiņa. Turklāt, ja informāciju var atklāt tikai ar kompetento iestāžu skaidru piekrišanu, minētajām iestādēm attiecīgā gadījumā būtu jādod iespēja šo piekrišanu dot, paredzot stingru nosacījumu izpildi. (56) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK[29] reglamentē personas datu apstrādi, ko dalībvalstis veic šīs direktīvas kontekstā un kompetento iestāžu uzraudzībā. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/45/EK[30] reglamentē personas datu apstrādi, ko Eiropas uzraudzības iestādes veic saskaņā ar šo direktīvu un Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāja uzraudzībā. Jebkurai personas datu apstrādei, kas tiek veikta saskaņā ar šo direktīvu, piemēram, apmaiņai ar personas datiem vai šo datu nodošanai, ko veic kompetentās iestādes, būtu jānotiek atbilstīgi Direktīvai 95/46/EK, un jebkurai informācijas apmaiņai vai nodošanai, ko veic Eiropas uzraudzības iestādes, būtu jānotiek saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001. (57) Lai nodrošinātu iekšējā tirgus vienmērīgu darbību papildpensiju kapitāla uzkrāšanai, kas ir organizēta Eiropas mērogā, Komisijai, apspriežoties ar EAAPI, būtu jāpārskata šīs direktīvas piemērošana un par to jāziņo, un jāiesniedz minētais ziņojums Eiropas Parlamentam četru gadu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā. Minētajā pārskatā jo īpaši būtu jānovērtē noteikumu piemērošana attiecībā uz tehnisko rezervju aprēķināšanu, tehnisko rezervju finansējumu, reglamentēto pašu kapitālu, maksātspējas rezervi, ieguldījumu noteikumiem un citiem aspektiem, kas ir saistīti ar institūcijas finanšu maksātspējas situāciju. (58) Lai nodrošinātu godīgu konkurenci starp institūcijām, pārejas periods, kas ļauj apdrošināšanas sabiedrībām, uz kurām attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/138/EK[31], veikt savu papildpensijas kapitāla uzkrāšanas uzņēmējdarbību saskaņā ar Direktīvas 2009/138/EK 4. pantā minētajiem noteikumiem, būtu jāpagarina līdz 2020. gada 31. decembrim. Tādēļ atbilstīgi jāgroza Direktīva 2009/138/EK. (59) Lai precizētu šajā direktīvā izklāstītās prasības, pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu vajadzētu deleģēt Komisijai attiecībā uz paskaidrojumiem par atalgojuma politiku, riska novērtējumu attiecībā uz pensijām un pensijas kapitāla pārskatu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei, 2003/41/EK 38. apsvērums (pielāgots) Ja plāns ir nodalīts, šīs direktīvas noteikumi attiecas atsevišķi uz minēto plānu. 2003/41/EK 39. apsvērums (pielāgots) Svarīgi ir paredzēt sadarbību starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm uzraudzības nolūkā, kā arī starp šīm iestādēm un Komisiju citā nolūkā. Lai pildītu savus pienākumus un veicinātu šīs direktīvas konsekventu un savlaicīgu izpildi, kompetentās iestādes cita citai sniedz informāciju, kas vajadzīga direktīvas noteikumu piemērošanai. Komisija ir paziņojusi par savu nodomu izveidot uzraudzības komiteju, lai rosinātu sadarbību, koordināciju un viedokļu apmaiņu valstu kompetento iestāžu starpā un veicinātu šīs direktīvas izpildi. 2003/41/EK 40. apsvērums (60) Ņemot vērā to, ka ierosinātās darbības mērķi, proti, izveidot SavienībasKopienas tiesisko regulējumu, kas attiektos uz papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju sistēmu, dalībvalstis atsevišķi nevar pilnībā sasniegt un minētās darbības mēroga un seku dēļ šo mērķi labāk var sasniegt SavienībasKopienas līmenī, SavienībaKopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī direktīva neparedz darbības, kas pārsniedz šā mērķa sasniegšanai vajadzīgo, jauns (61) Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem[32] dalībvalstis ir apņēmušās pamatotos gadījumos paziņojumam par saviem transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kuros izskaidrota saikne starp direktīvas elementiem un attiecīgajām daļām valsts transponēšanas instrumentos. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs šādu dokumentu nosūtīšanu uzskata par pamatotu. (62) Pienākums transponēt šo direktīvu valsts tiesību aktos būtu jāattiecina vienīgi uz tiem noteikumiem, kas veido būtisku grozījumu salīdzinājumā ar iepriekšējām direktīvām. Pienākums transponēt nemainītos noteikumus izriet no iepriekšējām direktīvām. (63) Šai direktīvai nebūtu jāskar dalībvalstu pienākumi attiecībā uz termiņiem I pielikuma B daļā norādīto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos un to piemērošanai, 2003/41/EK IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. jauns I daļa VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 2003/41/EK (pielāgots) 1. pants Priekšmets Šī direktīva paredz noteikumus papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju veikto darbības uzsākšanai un veikšanai. 2. pants Piemērošanas joma 1. Šo direktīvu piemēro papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijām. Ja saskaņā ar valstu tiesību aktiem papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcija nav juridiska persona, dalībvalstis šo direktīvu piemēro vai nu šīm institūcijām, vai arī, ievērojot 2. punktu, pilnvarotajām struktūrām, kas atbild par šo iestāžu pārvaldību un rīkojas to uzdevumā. 2. Šo direktīvu nepiemēro: 2003/41/EK (pielāgots) (a) institūcijām, kas pārvalda sociālā nodrošinājuma shēmas, uz kurām attiecas Ö Eiropas Parlamenta un Padomes Õ Regula (EEK) Nr. 1408/71[33] 883/2004[34] un Regula (EEK) Nr. 574/72[35] 987/2009[36]; 2011/61/ES 62.1. pants (b) institūcijas, uz kurām attiecas Direktīvas 73/239/EEK[37], Direktīva 85/611/EEK[38], Direktīva 93/22/EEK[39], Direktīva 2000/12/EK[40] un Direktīva 2002/83/EK[41] 2004/39/EK[42], 2009/65/EK[43], 2009/138/EK, 2011/61/ES[44] un 2013/36/ES[45]; 2003/41/EK c) institūcijām, kas darbojas uz paaudžu solidaritātes shēmas pamata; d) institūcijām, kurās uzņēmuma – iemaksu veicēja darbiniekiem nav likumīgu tiesību saņemt izmaksas un kurās iemaksas veicošais uzņēmums var izpirkt aktīvus jebkurā laikā un tam nav obligāti jāpilda papildpensijas kapitāla izmaksu veikšanas saistības; e) uzņēmumiem, kas izmanto uzņēmuma bilancē uzkrātās saistības darbinieku pensiju izmaksām, lai saviem darbiniekiem izmaksātu papildpensijas kapitālu. 3. pants Pieteikums dalībai fondā, kas pārvalda sociālā nodrošinājuma shēmas Papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijām, kas pārvalda arī obligātos ar nodarbinātību saistītos pensiju plānus, kurus uzskata par sociālā nodrošinājuma shēmām, uz ko attiecas Regulas (EEK) Nr. 1408/71 883/2004 un (EEK) Nr. 574/72 987/2009 (EEK) Nr. 1408/71 un (EEK) Nr. 574/72, šo direktīvu piemēro vienīgi papildpensiju kapitāla uzkrāšanas darbības veidam, kas tām nav obligāts. Tādā gadījumā nodala saistības un atbilstīgos aktīvus, un tos nav iespējams pārnest uz obligāto pensiju plānu, ko uzskata par sociālā nodrošinājuma shēmu, vai otrādi. 4. pants Fakultatīvs pieteikums dalībai institūcijās, uz kurām attiecas Direktīva 2002/83/EK 2009/138/EK 2003/41/EK (pielāgots) Piederības dalībvalstis var izvēlēties piemērot noteikumus, kas izklāstīti šīs direktīvas 9. līdz 16. pantā un 18. līdz 20. 9. līdz 15. pantā, 20. līdz 24. panta 2. punktā, 25. līdz 29. pantā, 31. līdz 53. pantā un 55. līdz 71. pantā , tādu dzīvības apdrošināšanas sabiedrību papildpensiju kapitāla uzkrāšanas darījumdarbībai, uz kurām attiecas Direktīva 2002/83/EK 2009/138/EK. Tādā gadījumā visus aktīvus un saistības, kas atbilst minētajam darbības veidam, nodala, pārvalda un organizē atsevišķi no pārējiem dzīvības apdrošināšanas sabiedrības darbības veidiem un tos nav iespējams pārnest. Tādā gadījumā, ciktāl tas attiecas uz apdrošināšanas sabiedrību papildpensijas kapitāla uzkrāšanas darbības veidu, dzīvības apdrošināšanas sabiedrībām nepiemēro 20. līdz 26., 31. un 36. 76. līdz 86., 132. pantu, 134. panta 2. punktu, 173. pantu, 185. panta 5. punktu, 185. panta 7. and 8. punktu un 209. pantu Direktīvā 2002/83/EK 2009/138/EK. Piederības dalībvalsts nodrošina to, ka kompetentās iestādes vai arī iestādes, kuru uzraudzības darba pienākumos ietilpst to dzīvības apdrošināšanas sabiedrību uzraudzība, uz kurām attiecas Direktīva 2002/83/EK 2009/138/EK, pārbauda, vai attiecīgā papildpensijas kapitāla uzkrāšana ir stingri nodalīta. 5. pants Mazie pensiju fondi un tiesību aktos noteiktie plāni Izņemot 19. pantā 34. līdz 37. pantā noteikto, dalībvalstis var izvēlēties pilnībā vai daļēji nepiemērot šo direktīvu visām institūcijām, kas atrodas to teritorijās un kuru pārvaldītajos pensiju plānos ir mazāk nekā 100 dalībnieku. Ievērojot 2. panta 2. punktu, šīm institūcijām tomēr ir jādod tiesības brīvprātīgi piemērot šo direktīvu. 20. 12. pantu var piemērot vienīgi tad, ja piemēro visus pārējos šīs direktīvas noteikumus. Dalībvalstis var izvēlēties ne piemērot 9. līdz 17. 1. līdz 8., 12., 20. un 34. līdz 37. pantu institūcijām, ja aroda pensiju kapitāla uzkrāšana tiek veikta atbilstīgi statūtiem saskaņā ar tiesību aktiem un to garantē valsts iestāde. 20. 12. pantu var piemērot vienīgi tad, ja piemēro visus pārējos šīs direktīvas noteikumus. 2003/41/EK 6. pants Definīcijas Šajā direktīvā: a) “papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcija” vai “institūcija” ir institūcija, kas neatkarīgi no juridiskās formas darbojas uz uzkrājumu pamata un ir izveidota nošķirti no visiem iemaksas veicošajiem uzņēmumiem vai nozarēm, lai nodrošinātu papildpensiju kapitāla izmaksas saistībā ar profesionālo darbību, pamatojoties uz vienošanos vai līgumu, ko slēdz: – individuāli vai kolektīvi starp darba devēju (devējiem) un darbinieku (darbiniekiem) vai to attiecīgajiem pārstāvjiem, vai – ar pašnodarbinātām personām atbilstīgi piederības un uzņēmējas dalībvalsts tiesību aktiem, un kas veic darbības, kuras tieši izriet no tiem; b) “pensiju plāns” ir līgums, vienošanās, trasta līgums vai noteikumi, kas nosaka, kādas papildpensijas kapitāla izmaksas ir noteiktas un ar kādiem nosacījumiem; 2003/41/EK (pielāgots) jauns c) “iemaksas veicošais uzņēmums” ir jebkurš uzņēmums vai cita struktūra neatkarīgi no tā, vai tas ietver vienu vai vairākas juridiskas vai fiziskas personas darbojas darba devēja vai pašnodarbinātā statusā vai apvienojot šos statusus un kas veic iemaksas papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijās ð , kam saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir juridiski pienākumi vai kas brīvprātīgi apņemas piedāvāt pensiju plānu; ï 2003/41/EK d) “papildpensijas kapitāla izmaksas” ir izmaksas, ko veic sakarā ar aiziešanu pensijā vai sakarā ar gaidāmo aiziešanu pensijā, vai – ja tās papildina minētās izmaksas un tās piešķir papildus – kā pabalstus nāves, invaliditātes vai darba attiecību pārtraukšanas gadījumā, vai kā atbalsta maksājumus vai pakalpojumus slimības, trūkuma vai nāves gadījumā. Lai uzlabotu finansiālo nodrošinājumu pēc aiziešanas pensijā, šīs izmaksas parasti ir maksājumi mūža garumā. Taču tās tomēr var arī izmaksāt noteiktā laikposmā vai kā vienreizēju summu; e) “dalībnieks” ir persona, kuras profesionālā darbība tai dod tiesības vai dos tiesības saņemt papildpensijas kapitāla izmaksas saskaņā ar pensiju plāna noteikumiem; f) “saņēmējs” ir persona, kas saņem papildpensijas kapitāla izmaksas; g) “kompetentās iestādes” ir valstu iestādes, kas izraudzītas šajā direktīvā paredzēto uzdevumu izpildei; h) “biometriskie riski” ir riski, kas saistīti ar nāvi, invaliditāti un ilgdzīvošanu; 2003/41/EK (pielāgots) jauns (i) "piederības dalībvalsts" ir dalībvalsts, ð kurā institūcijai ir piešķirta atļauja vai kurā tā ir reģistrēta, un kurā atrodas tās galvenā pārvalde. Galvenās pārvaldes vieta ir vieta, kurā tiek pieņemti institūcijas lēmumu pieņemšanas struktūras galvenie stratēģiskie lēmumi; ï kurā institūcijai ir tās juridiskā adrese un tās galvenā pārvalde vai, ja tai nav juridiskās adreses, tās galvenā pārvalde; 2003/41/EK (pielāgots) jauns (j) "uzņēmēja dalībvalsts" ir dalībvalsts, kuras sociālie un darba tiesību akti, kas attiecas uz fondēto pensiju plāniem, ir piemērojama iemaksas veicošā uzņēmuma un fondēto pensiju plāna dalībnieku ð vai saņēmēju ï attiecībām;. jauns k) "institūcija, kas veic nodošanu" ir institūcija, kas visu vai daļu no pensiju plāna nodod institūcijai citā dalībvalstī; l) "saņēmēja institūcija" ir institūcija, kas visu vai daļu no pensiju plāna saņem no institūcijas citā dalībvalstī; m) „regulēts tirgus” ir daudzpusēja sistēma Savienībā Regulas Nr. .../... [FITR] 2. panta 1. punkta 5. apakšpunkta nozīmē; n) „daudzpusēja tirdzniecības sistēma” ir daudzpusēja sistēma Savienībā Regulas Nr. .../... [FITR] 2. panta 1. punkta 6. apakšpunkta nozīmē; o) „organizēta tirdzniecības sistēma” ir shēma vai sistēma Savienībā Regulas Nr. .../... [FITR] 2. panta 1. punkta 7. apakšpunkta nozīmē; p) “pastāvīgs informācijas nesējs” ir instruments, kurš dod dalībniekam vai saņēmējam iespēju personīgi viņam adresētu informāciju uzglabāt tā, lai tā būtu pieejama turpmākai atsaucei laika posmā, kas atbilst informācijas mērķiem, un kurš ļauj neizmainītā veidā atveidot uzglabāto informāciju; q) "galvenā funkcija" pārvaldības sistēmā ir iekšēja spēja uzņemties praktisku uzdevumu veikšanu; pārvaldības sistēma ietver riska pārvaldības funkciju, iekšējās revīzijas funkciju un, ja institūcija uzņemas finanšu saistības vai izveido tehniskās rezerves, arī aktuāra funkciju. 2003/41/EK (pielāgots) jauns 7. pants Institūcijas darbības Katra Ddalībvalstis pieprasa, lai toās teritorijā esošās institūcijas veic tikai ar papildpensiju kapitāla izmaksām saistītas darbības un no tām izrietošas darbības. Ja saskaņā ar 4. pantu Ö dzīvības Õ apdrošināšanas sabiedrība pārvalda papildpensijas kapitāla uzkrāšanu, nodalot attiecīgos aktīvus un saistības, nodalītie aktīvi un saistības attiecas vienīgi uz darbībām, kas saistītas ar papildpensijas kapitāla izmaksām, un darbībām, kas no tām tieši izriet. 8. pants Iemaksas veicošo uzņēmumu un papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju juridiska nodalīšana Katra Ddalībvalstis nodrošina iemaksas veicošā uzņēmuma un papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijas juridisku nodalīšanu, lai aizsargātu institūcijas aktīvus, ievērojot dalībnieku un saņēmēju intereses iemaksas veicošā uzņēmuma bankrota gadījumā. 9. pants Darbības noteikumi Reģistrācija vai atļaujas piešķiršana Katra Ddalībvalstis attiecībā uz visām papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijām, kas atrodas toās teritorijā, nodrošina to, ka:: 2010/78/ES 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts a) kompetentā iestāde ir reģistrējusi iestādi valsts reģistrā vai izdevusi tai darbības atļauju; ja iestāde veic 1220. pantā minētās pārrobežu darbības reģistrā norāda arī tās dalībvalstis, kurās iestāde darbojas; šo informāciju paziņo Eiropas Uzraudzības iestādei (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādei (turpmāk “EAAPI”), kas ir izveidota ar Regulu (ES) Nr. 1094/2010[46] un kas to publicē savā tīmekļa vietnē;. 2003/41/EK (pielāgots) b) institūciju vada personas ar labu reputāciju, kam ir atbilstīga profesionālā kvalifikācija un pieredze, vai arī institūcija algo konsultantus ar atbilstīgu profesionālu kvalifikāciju vai pieredzi; jauns 10. pants Noteikumi par pensiju plāniem 2003/41/EK (c) Katra dalībvalsts pieprasa, lai visas tās teritorijā esošās institūcijas nodrošina, ka ir ieviesti pienācīgi izstrādāti noteikumi attiecībā uz visiem pensiju plāniem, kurus īsteno attiecīgā institūcija un dalībnieki ir pienācīgi informēti par šiem noteikumiem ;. 2003/41/EK (pielāgots) d) visas tehniskās rezerves ir aprēķinājis un apstiprinājis aktuārs vai kāds cits speciālists šajā jomā, tostarp revidents, saskaņā ar valsts tiesību aktiem un izmantojot aktuārmetodes, ko atzinušas piederības dalībvalsts kompetentās iestādes; jauns 11. pants Regulāras finansēšanas saistības un papildu izmaksas 2003/41/EK 1. Dalībvalstis attiecībā uz katru to teritorijā esošo institūciju nodrošina, ka, ja iemaksas veicošais uzņēmums garantē papildpensijas kapitāla izmaksas, tas ir uzņēmies saistības regulāri nodrošināt finansējumu;. 2003/41/EK (pielāgots) f) dalībnieki ir pietiekami labi informēti par pensiju plāna nosacījumiem, jo īpaši attiecībā uz: i) pensiju plānā iesaistīto pušu tiesībām un pienākumiem; ii) finanšu, tehniskajiem un citiem riskiem, kas saistīti ar pensiju plānu; iii) šo risku raksturu un sadalījumu. 2003/41/EK 2. Saskaņā ar subsidiaritātes principu un ņemot vērā sociālā nodrošinājuma shēmu piedāvāto pensiju apjomu, dalībvalstis var paredzēt, ka dalībniekiem piedāvā papildu mūža apdrošināšanas un darba nespējas apdrošināšanas iespēju, nodrošinājumu pārdzīvojušām apgādājamām personām un iemaksu atmaksāšanas garantiju kā papildu labumus, ja darba devēji un darbinieki vai to attiecīgie pārstāvji tam piekrīt. 2003/41/EK (pielāgots) 3. Dalībvalstis var attiecināt citas prasības uz tās teritorijā esošo institūciju darbību, lai nodrošinātu, ka tās dalībnieki un saņēmēji ir pietiekami aizsargāti. 2010/78/ES 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts (pielāgots) 5. Ja institūcija veic pārrobežu darbību, kā minēts 20. pantā, institūcijas darbībai nepieciešama iepriekšējas atļaujas saņemšana no piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm. Izsniedzot šādu atļauju, dalībvalstis nekavējoties informē EAAPI. 2003/41/EK (pielāgots) jauns 20.12. pants Pārrobežu darbības ð un procedūras ï 1. Neskarot attiecīgo valstu sociālos un darba tiesību aktus attiecībā uz pensiju sistēmu organizēšanu, tostarp obligāto dalību un koplīgumus, dalībvalstis atļauj to teritorijā esošiem uzņēmumiem veikt iemaksas uzņēmumos ð kuri piedāvā veikt vai veic pārrobežu darbību ï papildpensiju kapitāla uzkrāšanai, kuru darbība ir atļauta citās dalībvalstīs. Tās arī atļauj institūcijām, Ö kuru darbība ir atļauta šo valstu teritorijā Õ papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijām ð veikt pārrobežu darbību ï pieņemt Ö pieņemot, Õ iemaksas no uzņēmumiem, kas atrodas citu ð jebkuras ï dalībvalsts teritorijā. 2. Institūcijai, kas Ö ierosina Õ vēlas ð veikt pārrobežu darbību unï pieņemt iemaksas no uzņēmuma, kas atrodas citas dalībvalsts teritorijā, iepriekš jāsaņem atļauja no savas piederības valsts kompetentajām iestādēm , kā minēts 9.panta 5.punktā. Tā paziņo par savu nodomu pieņemt iemaksas no iemaksas veicošā uzņēmuma, atrodas citas dalībvalsts teriotorijā, kompetentajām iestādem piederības valstī, kurā tā ir saņēmusi darbības atļauju. 3. Dalībvalstis pieprasa, lai institūcijas, ð kuras ir pilnvarotas vai reģistrētas ï atrodas to teritorijā un piedāvā saņemt iemaksas saņemt iemaksas no uzņēmuma, kas atrodas citas dalībvalsts teritorijā, sniedz šādu informāciju 2. punktā minētajā paziņojumā: (a) uzņēmēja dalībvalsts(-is); (b) iemaksas veicošā uzņēmuma nosaukums ð un atrašanās vieta ï ; (c) tā pensiju plāna raksturojums, ko pārvaldīs pēc iemaksas veicošā uzņēmuma lūguma. 2003/41/EK) jauns 4. Ja piederības dalībvalsts kompetentā iestāde ir informēta saskaņā ar 2.punktu un ja tai nav iemesla apšaubīt to ð tā nav pieņēmusi lēmumu, ï institūcijas administratīvā struktūra vai finansiālais stāvoklis un institūcijas vadības labā reputācija, profesionālā kvalifikācija vai pieredze neatbilst ierosinātajām darbībām, ko ierosinājusi uzņēmēja dalībvalsts, tā 3 mēnešu laikā pēc visas 3. punktā minētas informācijas saņemšanas nosūta šo informāciju uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādem un attiecīgi informē institūciju. jauns Pirmajā punktā minētais lēmums ir pamatots. Ja piederības dalībvalsts kompetentā iestāde atsakās paziņot pirmajā punktā minēto informāciju uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm, tā paskaidro savas atteikšanās iemeslus trīs mēnešu laikā pēc visas 3. punktā minētās informācijas saņemšanas. Šis atteikums vai rīcības trūkums dod tiesības vērsties piederības dalībvalsts tiesās. 2003/41/EK (pielāgots) jauns 5. Pirms institūcija sāk darboties veikt pārrobežu darbību pensiju plāns iemaksas veicošajam uzņēmumam citā dalībvalstī, uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes divu ð viena ï mēneša laikās pēc 3. punktā minētās informācijas saņemšanas, paziņo uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm ja nepieciešams, par prasībām sociālajos un darba tiesību aktos, kas attiecas uz fondēto pensiju jomu, saskaņā ar kurām jādarbojas pensiju plānam, kurā iemaksas veic uzņēmums, kas atrodas uzņēmējā dalībvalstī, un jebkuriem noteikumiem, kas jāpiemēro saskaņā ar 18. panta 7. punktu un šā panta 7. punktu. Piederības dalībvalsts kompetentās iestādes paziņo šo informāciju institūcijai. 6. Pēc tam, kad no piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir saņemta 5. punktā minētā informācija, vai pēc tam, kad 5. punktā paredzētā termiņa beigās nekāda informācija nav saņemta, institūcija var uzsākt veikt pārrobežu darbību īstenot pensiju plānu, kurā iemaksas veic uzņēmējā valstī esošs uzņēmums, atbilstīgi uzņēmējas dalībvalsts sociālo un darba tiesību aktu prasībām, kas attiecas uz fondēto pensiju jomu. , kā arī atbilstīgi visiem noteikumiem, kas jāpiemēro saskaņā ar 18. panta 7. punktu un šā panta 7. punktu. 2003/41/EK (pielāgots) 7. Attiecībā uz dalībniekiem institūcijā, kurā iemaksas veic citā dalībvalstī esošs uzņēmums, piemēro arī visas prasības par informācijas sniegšanu, ko uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes ir noteikušas šajā dalībvalstī esošajām institūcijām saskaņā ar 11. pantu. 2003/41/EK jauns 87. Uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes informē piederības dalībvalsts kompetentās iestādes par visām būtiskajām izmaiņām uzņēmējas dalībvalsts sociālo un tiesību aktu prasībās, kuras attiecas uz fondēto pensiju plāniem un kuras var ietekmēt pensiju plānu, ciktāl tas skar ð pārrobežu pensiju plāna darbību ï kurā iemaksas veic ð uzņēmējas dalībvalsts uzņēmums ï kā arī izmaiņām noteikumos, kas jāpiemēro saskaņā ar 18.panta 7.punktu un šā panta 7.punktu. 98. Uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes pastāvīgi uzrauga institūciju, pārbaudot, vai tās darbība atbilst uzņēmējas dalībvalsts darba un sociālo tiesību aktu prasībām, kas skar 5. punktā minēto fondēto pensijas plānu jomu. raph 5. aun vai tā ievēro 7.punktā minētās prasības par informācijas sniegšanu. Ja, veicot uzraudzību, tiek atklāti pārkāpumi, uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes tūlīt informē piederības dalībvalsts kompetentās iestādes. Piederības dalībvalsts kompetentās iestādes, saskaņojot ar uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm, veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu institūcijas konstatēto sociālo un tiesību aktu pārkāpumu novēršanu. 2003/41/EK 109. Ja piederības dalībvalsts kompetento iestāžu veiktie pasākumi nav devuši rezultātu vai piederības dalībvalstī nav piemērotu pasākumu, un institūcija turpina pārkāpt uzņēmējas dalībvalsts sociālo un darba tiesību aktu prasības, kas attiecas uz fondēto pensiju plānu jomu, uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes pēc piederības dalībvalsts kompetento iestāžu informēšanas var veikt atbilstīgus pasākumus, lai nepieļautu turpmākus pārkāpumus vai sodītu par tiem, tostarp, ja tas ir nepieciešams, neļautu institūcijai uzņēmējā dalībvalstī vadīt pensiju plānu iemaksas veicošam uzņēmumam. jauns 10. Dalībvalstis nodrošina, ka uz institūciju, kas veic pārrobežu darbību, neattiecas nekādas prasības par informācijas sniegšanu dalībniekiem un saņēmējiem, kuras noteikušas uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes attiecībā uz dalībniekiem, uz kuriem attiecas minētā pārrobežu darbība. 13. pants Pensiju plānu pārrobežu nodošana 1. Dalībvalstis piešķir atļauju institūcijām, kas ir pilnvarotas vai reģistrētas to teritorijās, visu vai daļu no to pensiju plāniem nodot citās dalībvalstīs pilnvarotām vai reģistrētām saņēmējām institūcijām. 2. Pilnīgai vai daļējai pensiju plāna nodošanai starp citās dalībvalstīs reģistrētām vai pilnvarotām institūcijām, kas veic nodošanu, un saņēmējām institūcijām ir nepieciešama iepriekšēja atļauja, ko sniedz saņēmējas institūcijas piederības dalībvalsts kompetentā iestāde. Pieteikumu par nodošanas atļauju iesniedz saņēmēja institūcija. 3. Ja vien valsts sociālajos un darba tiesību aktos par pensiju sistēmu organizēšanu nav noteikts citādi, nodošanai un tās noteikumiem ir nepieciešams iepriekšējs apstiprinājums, ko sniedz attiecīgie dalībnieki un saņēmēji vai, attiecīgā gadījumā, viņu pārstāvji. Jebkurā gadījumā informāciju par nodošanas noteikumiem dara pieejamu attiecīgajiem dalībniekiem un saņēmējiem, vai, vajadzības gadījumā, to pārstāvjiem, vismaz četrus mēnešus, pirms tiek iesniegts 2. punktā minētais pieteikums. 4. Šā panta 2. punktā minētajā pieteikumā norāda šādas ziņas: (a) rakstisku vienošanos starp institūciju, kas veic nodošanu, un saņēmēju institūciju, izklāstot nodošanas noteikumus, tostarp pensiju plāna galvenās iezīmes un nodoto aktīvu aprakstu un, attiecīgā gadījumā, atbilstošās saistības; (b) institūcijas, kas veic nodošanu, nosaukumu un juridisko adresi; (c) iemaksas veicošā uzņēmuma nosaukumu un tā pārvaldes atrašanās vietu; (d) uzņēmēju dalībvalsti vai uzņēmējas dalībvalstis, ja tās ir vairākas. 5. Ja saņēmējas institūcijas piederības dalībvalsts kompetentā iestāde saņem 2. punktā minēto pieteikumu un ja tā nav sniegusi lēmumu, kurā apgalvo, ka saņēmējas institūcijas pārvaldes struktūra vai finansiālais stāvoklis un institūcijas vadības labā reputācija, profesionālā kvalifikācija vai pieredze neatbilst darbībām, ko piedāvā veikt saņēmējas institūcijas uzņēmējā dalībvalstī, tā trīs mēnešu laikā pēc visas 4. punktā minētās informācijas saņemšanas paziņo par šo lēmumu, ar ko atļauj veikt nodošanu saņēmējai institūcijai un institūcijas, kas veic nodošanu, piederības dalībvalsts kompetentajai iestādei. Institūcijas, kas veic nodošanu, piederības dalībvalsts kompetentā iestāde par minēto lēmumu informē institūciju, kas veic nodošanu. Pirmajā punktā minētie lēmumi ir pamatoti. Ja piederības dalībvalsts kompetentā iestāde atsakās paziņot pirmajā punktā minēto informāciju institūcijas, kas veic nodošanu, piederības dalībvalsts kompetentajām iestādēm, tā paskaidro savas atteikšanās iemeslus trīs mēnešu laikā pēc visas 4. punktā minētās informācijas saņemšanas. Šis atteikums vai rīcības trūkums dod tiesības saņēmējai institūcijai vērsties saņēmējas institūcijas piederības dalībvalsts tiesās. 6. Institūcijas, kas veic nodošanu, piederības dalībvalsts kompetentā iestāde mēneša laikā pēc 5. punktā minētās informācijas saņemšanas informē saņēmējas institūcijas piederības dalībvalsts kompetento iestādi par sociālo un darba tiesību aktu prasībām, kas attiecas uz uzņēmējas dalībvalsts fondēto pensiju jomu, saskaņā ar kuru jāīsteno pensiju plāns. Saņēmējas institūcijas piederības dalībvalsts kompetentā iestāde šo informāciju paziņo saņēmējai institūcijai. 7. Pēc 6. punktā minētās informācijas saņemšanas vai ja no saņēmējas institūcijas piederības dalībvalsts kompetentās iestādes nav saņemta informācija par 6. punktā minētā laikposma termiņu, saņēmēja iestāde var sākt īstenot pensiju plānu saskaņā ar sociālo un tiesību aktu prasībām, kas ir spēkā fondēto pensiju jomā uzņēmējā dalībvalstī. 8. Ja saņēmēja institūcija veic pārrobežu darbību, piemēro 12. panta 8. un 9. punktu. II sadaļa KVANTITATĪVĀS PRASĪBAS 2003/41/EK 14. 15 pants Tehniskie noteikumi 1. Piederības dalībvalsts nodrošina to, ka institūcijas, kas pārvalda fondēto pensiju plānus, visiem pensiju plāniem vienmēr veido atbilstīgu pasīvu apjomu, kurš atbilst finansiālajām saistībām, kas izriet no šo institūciju pensiju līgumu portfeļa. 2. Piederības dalībvalsts nodrošina to, ka institūcijas, kas pārvalda fondēto pensiju plānus, kuros tās nodrošina biometrisko risku segumu un/vai garantē noteiktu atdevi no ieguldījumiem vai arī noteiktu izmaksu apjomu, veido pietiekamas tehniskās rezerves visiem šādiem plāniem. 3. Tehniskās rezerves aprēķina katru gadu. Piederības dalībvalsts tomēr var atļaut veikt aprēķinus reizi trijos gados, ja institūcija izsniedz dalībniekiem un/vai kompetentajām iestādēm apstiprinājumu vai ziņojumu par starplaikā veiktajām korekcijām. Apstiprinājumā vai ziņojumā izklāsta tehnisko rezervju korekcijas un izmaiņas šo rezervju segtajā riskā. 4. Tehniskās rezerves aprēķina un apstiprina aktuārs , ja ne aktuārs, vai cits speciālists šajā jomā, tostarp revidents, saskaņā ar valsts tiesību aktiem un izmantojot aktuārmetodes, ko atzinušas piederības dalībvalsts kompetentās iestādes saskaņā ar šādiem principiem: a) tehnisko rezervju minimālo apjomu aprēķina, veicot pietiekami piesardzīgu aktuārnovērtējumu, kurā ņem vērā visas saistības attiecībā uz izmaksām un iemaksām saskaņā ar institūcijas pensiju plānu. Apjomam jābūt pietiekamam, lai saņēmējiem varētu turpināt izmaksāt jau esošās pensijas un pabalstus, un tam arī ir jāatspoguļo saistības, kas izriet no dalībnieku uzkrātajām pensiju tiesībām. Ekonomiskie un aktuāru apsvērumi, ko izmanto saistību novērtēšanai, arī ir jāizvēlas piesardzīgi, attiecīgi ņemot vērā atbilstīgu procentu negatīvas novirzes gadījumā; b) piesardzīgi jāizvēlas maksimālās procentu likmes, ko nosaka saskaņā ar attiecīgajiem piederības valsts noteikumiem. Šīs procentu likmes nosaka, ņemot vērā: i) peļņu no atbilstīgajiem institūcijas aktīviem un gaidāmo atdevi no ieguldījumiem, un/vai ii) peļņu no valsts obligācijām vai augstas uzticamības vērtspapīriem tirgū; c) tehnisko rezervju aprēķināšanā izmantotajās biometrijas tabulās jāievēro piesardzības principi, ņemot vērā dalībnieku grupas un pensiju plānu galvenās īpatnības, jo īpaši paredzamās izmaiņas attiecīgajos riskos; d) tehnisko rezervju aprēķināšanas metode un bāze parasti nemainās no viena finanšu gada uz nākamo. Izmaiņas tomēr ir attaisnojamas, ja mainās tiesiskie, demogrāfiskie vai ekonomiskie apstākļi, kas ir pieņēmumu pamatā. 5. Piederības dalībvalsts tehnisko rezervju aprēķināšanai var piemērot sīkākas papildu prasības, lai nodrošinātu dalībnieku un saņēmēju adekvātu aizsardzību. 2010/78/ES 4. panta 4. punkts 6. Lai turpinātu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz iespējami pamatotu tehnisko rezervju aprēķināšanu–, jo īpaši saistībā ar procentu likmēm un citiem pieņēmumiem, kas ietekmē tehnisko rezervju apjomu,– Komisija, balstoties uz EAAPI padomu, reizi divu gadu laikā pati vai pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma sagatavo ziņojumu par stāvokli pārrobežu darbības jomā. 2003/41/EK Komisija iesaka vajadzīgos pasākumus, lai nepieļautu traucējumus, ko var radīt atšķirīgi procentu likmju līmeņi, un lai aizsargātu saņēmēju un visu plānu dalībnieku intereses. 2003/41/EK (pielāgots) 15. 16 pants Tehnisko rezervju finansēšana 1. Piederības dalībvalsts pieprasa, lai katrai institūcijai visu laiku būtu pietiekami un atbilstīgi līdzekļi, kas sedz tehniskās rezerves visiem pārvaldītajiem pensiju plāniem. 2. Piederības dalībvalsts uz ierobežotu laiku var pieļaut situāciju, ka institūcijai nav pietiekamu līdzekļu tehnisko rezervju segšanai. Tādā gadījumā kompetentās iestādes pieprasa, lai institūcija pieņem konkrētu un realizējamu aktīvu atjaunošanas plānu, no jauna nodrošinot 1. punkta prasību ievērošanu. Plānam piemēro šādus nosacījumus: a) institūcija izstrādā konkrētu un realizējamu plānu, lai laikus atjaunotu aktīvu apjomu, kas vajadzīgs pilnai tehnisko rezervju segšanai. Plānu dara pieejamu dalībniekiem vai to pārstāvjiem, un/vai to apstiprina piederības dalībvalsts kompetentās iestādes; b) izstrādājot plānu, ņem vērā institūcijas konkrēto stāvokli, jo īpaši tās aktīvu/pasīvu struktūru, riska profilu, likviditātes plānu, to dalībnieku vecuma struktūru, kam ir tiesības saņemt papildpensijas kapitāla izmaksas, kā arī ņem vērā sākumshēmas un shēmas, kurās mainās finansējums – no nulles finansējuma vai daļēja finansējuma uz finansējumu pilnā apjomā; (c) ja šajā punktā minētajā laikposmā pensiju plāna darbība tiek izbeigta, institūcija par to informē piederības dalībvalsts kompetentās iestādes. Institūcija izstrādā procedūru, lai pārnestu aktīvus un atbilstīgos pasīvus uz citu finanšu institūciju vai tamlīdzīgu organizāciju. Institūcija izstrādā procedūru, lai pārnestu aktīvus un atbilstīgos pasīvus uz citu finanšu institūciju vai tamlīdzīgu organizāciju. Ar šo procedūru iepazīstina piederības dalībvalsts kompetentās iestādes un vispārīgu procedūras izklāstu dara pieejamu dalībniekiem vai attiecīgā gadījumā – to pārstāvjiem saskaņā ar konfidencialitātes principu. 3. Pārrobežu darbības gadījumā, kas minēta 12.20. pantā, visos pārvaldītajos pensiju plānos tehniskajām rezervēm vienmēr jābūt segtām pilnā apjomā. Ja šos nosacījumus neievēro, piederības dalībvalsts kompetentās iestādes iejaucas saskaņā ar 62.14. pantu. Lai izpildītu šo prasību, piederības dalībvalsts var pieprasīt aktīvu un pasīvu nodalīšanu. 16. 17 pants Likumā noteiktais pašu kapitāls 1. Piederības dalībvalsts nodrošina to, ka institūcijas, kas pārvalda pensiju plānus, kur pati institūcija nevis iemaksas veicošais uzņēmums uzņemas saistības nodrošināt biometriskā riska segumu vai garantē noteiktu peļņu no ieguldījumiem, vai noteiktu izmaksu apjomu, pastāvīgi tur papildu aktīvus kā buferi, kas pārsniedz tehniskajām rezervēm vajadzīgos aktīvus. To apjomam ir jāatspoguļo riska tips un aktīvu bāze attiecībā uz visiem pārvaldītajiem plāniem. Uz šiem aktīviem neattiecas nekādas paredzamas saistības, un tie kalpo kā drošības kapitāls, lai absorbētu plānotās un faktiskās peļņas un izdevumu starpību. 2009/138/EK 303. panta 1. punkts (pielāgots) 2. Lai aprēķinātu papildu aktīvu minimālo apjomu, piemēro 17.a līdz 17.d17., 18. un 19. pantu noteikumus. 2003/41/EK 3. Taču 1. punkts neliedz dalībvalstīm pieprasīt, lai institūcijas, kas atrodas to teritorijās, turētu likumā noteikto pašu kapitālu, vai noteikt sīkākus noteikumus, ja tie ir pienācīgi pamatoti. 2009/138/EK, 303. panta 2. punkts (pielāgots) 17.a 17.pants Pieejamā maksātspējas norma 1. Katra Ddalībvalstis prasa no katras struktūras, kura minēta 1617. panta 1. punktā un atrodas toās teritorijā, lai tās rīcībā attiecībā uz visu tās uzņēmējdarbību vienmēr būtu pietiekama pieejamā maksātspējas norma, kas ir vismaz vienlīdzīga ar šajā direktīvā noteiktajām prasībām. 2. Pieejamo maksātspējas normu veido apdrošināšanas uzņēmuma aktīvi, kas ir brīvi no paredzamām saistībām, atskaitot nemateriālās vērtības, tostarp: a) apmaksātais akciju kapitāls vai, savstarpējas apdrošināšanas uzņēmumu gadījumā, faktiskais sākuma kapitāls, ko papildina visu dalībnieku konti, kuri atbilst šādiem kritērijiem: i) statūtos un dibināšanas līgumā ir jāparedz, ka no šiem kontiem var veikt maksājumus savstarpējas apdrošināšanas uzņēmumu dalībniekiem tikai tādā apjomā, lai neizraisītu pieejamās maksātspējas normas tādu pazemināšanos, ka netiek sasniegts noteiktais līmenis, vai – uzņēmuma likvidācijas gadījumā – vienīgi pēc uzņēmuma visu parādu nokārtošanas; ii) statūtos un dibināšanas līgumā attiecībā uz visiem i) punktā minētiem maksājumiem, kas nav saistīti ar individuālu dalības izbeigšanu savstarpējas apdrošināšanas uzņēmumā, jābūt norādei, ka kompetentās iestādes jāinformē vismaz vienu mēnesi iepriekš un ka tās šajā laikposmā var aizliegt maksājumus; un iii) attiecīgos statūtu un dibināšanas līguma noteikumus var grozīt tikai pēc tam, kad kompetentās iestādes ir paziņojušas, ka tām pret šiem grozījumiem nav iebildumu, neskarot kritērijus, kas norādīti i) un ii) punktā; b) rezerves (obligātās un brīvās), kas neatbilst apdrošināšanas saistībām; c) iepriekšējo gadu peļņa vai zaudējumi pēc izmaksājamo dividenžu atskaitīšanas; un d) ciktāl to pieļauj valsts tiesību akti, bilancē uzrādītās peļņas rezerves, ja tās var izmantot iespējamo zaudējumu segšanai un tās nav paredzēts izdalīt biedriem un apdrošinājuma ņēmējiem. Pieejamo maksātspējas normu samazina par struktūras tieši turēto pašu akciju summu. 3. Dalībvalstis var noteikt, ka pieejamo maksātspējas normu var veidot arī: a) kumulatīvo priekšrocību akciju kapitāls un subordinētais aizņēmuma kapitāls, kurš nepārsniedz 50 % no pieejamās maksātspējas normas vai pieprasītās maksātspējas normas – atkarībā no tā, kas ir mazāka, un kurā ne vairāk kā 25 % veido subordinēti aizdevumi ar fiksētu termiņu, vai fiksēta termiņa kumulatīvo priekšrocību akciju kapitāls ar noteikumu, ka apdrošināšanas struktūras bankrota vai likvidācijas gadījumā ir saistoši nolīgumi, saskaņā ar kuriem subordinētais aizņēmuma kapitāls vai priekšrocību akciju kapitāls ierindojams pēc visu citu kreditoru prasījumiem un nav atmaksājams, kamēr nav nokārtoti visi citi nesamaksāti parādi; (b) vērtspapīri bez noteikta termiņa un citi instrumenti, tostarp kumulatīvās priekšrocību akcijas, izņemot a) punktā minētās, nepārsniedzot 50 % no pieejamās maksātspējas normas vai pieprasītās maksātspējas normas – atkarībā no tā, kas ir mazāka, attiecībā uz šādu vērtspapīru kopumu un subordinēto aizdevumu kapitālu, kas minēts a) punktā, ja vien tie atbilst šādiem nosacījumiem: i) tos nedrīkst atmaksāt pēc turētāja iniciatīvas vai bez kompetentās iestādes iepriekšējas piekrišanas; ii) emisijas līgums nodrošina struktūrai iespēju atlikt aizņēmuma procentu maksājumus; iii) aizdevēja prasījumi pret struktūru ierindojami tikai pēc visiem nesubordinēto kreditoru prasījumiem; iv) dokumentos, kas nosaka vērtspapīru emisiju, paredzēta spēja segt parādu un nesamaksāto procentu radītos zaudējumus, nodrošinot struktūrai iespēju turpināt darbību; un v) jāņem vērā tikai pilnībā apmaksātas summas. Piemērojot a) apakšpunktu, subordinētais aizņēmuma kapitāls atbilst šādiem nosacījumiem: i) ņem vērā vienīgi pilnīgi apmaksātus līdzekļus; ii) noteikta termiņa aizņēmumiem sākotnējais termiņš ir vismaz pieci gadi. Ne vēlāk kā gadu pirms atmaksas dienas struktūra iesniedz kompetentajām iestādēm apstiprināšanai plānu, kurā norādīts, kā pieejamā maksātspējas norma tiks uzturēta vai kā tā sasniegs prasīto apjomu līdz noteiktajam termiņam, ja vien daļa, kādu pieejamajā maksātspējas normā veido aizņēmums, netiek pakāpeniski samazināta vismaz piecus gadus pirms atmaksas dienas. Kompetentās iestādes var atļaut šādus aizņēmumus atmaksāt pirms termiņa, ja aizdevēja struktūra iesniedz pieteikumu un tās pieejamā maksātspējas norma nesarūk zem pieprasītā līmeņa; iii) nenoteikta termiņa aizņēmumus atmaksā vienīgi pēc tāda paziņojuma par aizdevuma uzteikumu, kura termiņš ir pieci gadi, izņemot gadījumus, kad aizdevumus vairs neuzskata par pieejamās maksātspējas normas daļu vai kad formāli ir lūgta kompetento iestāžu piekrišana pirmstermiņa atmaksāšanai. Otrā gadījumā struktūra informē kompetentās iestādes vismaz sešus mēnešus pirms paredzētās atmaksas dienas, norādot pieejamo un pieprasīto maksātspējas normu gan pirms, gan pēc atmaksas. Kompetentās iestādes pieļauj atmaksāšanu tikai tad, ja struktūras pieejamā maksātspējas norma nesamazinās zem pieprasītā līmeņa; iv) aizņēmuma līgumā neiekļauj klauzulu, kas noteiktu, ka īpašos apstākļos, kas nav struktūras likvidācija, parāds ir atmaksājams pirms līgumā norādītā atmaksas termiņa; un v) aizņēmuma līgumu drīkst grozīt tikai pēc tam, kad kompetentās iestādes ir paziņojušas, ka tām nav iebildumu pret grozījumiem. 4. Ja struktūra piederības dalībvalsts kompetentajai iestādei iesniegusi pieteikumu kopā ar pierādījumiem un kompetentā iestāde tam piekrīt, pieejamo maksātspējas normu var veidot arī: a) ja rezerves veidošanā netiek izmantota cilmerēšana, vai ja cilmerētā rezerve nesasniedz uzkrājumu no klientu piesaistes izmaksām, kas iekļautas prēmijā, var iekļaut starpību starp cilmerētu vai daļēji cilmerētu matemātisko rezervi un matemātisku rezervi, kas cilmerēta, piemērojot likmi, kura līdzvērtīga prēmijā iekļauto klientu piesaistes izmaksu uzkrājumam; b) slēptās tīrās rezerves, kas atklājas aktīvu novērtēšanā, ciktāl šādām slēptām tīrajām rezervēm nav izņēmuma rakstura; c) vienu pusi no neapmaksātā pamatkapitāla vai dibināšanas kapitāla, līdzko samaksātā daļa sasniedz 25 % no minētā pamatkapitāla vai fonda, nepārsniedzot 50 % no mazākās pieejamās maksātspējas normas vai pieprasītās maksātspējas normas. Šā punkta a) apakšpunktā minētā summa tomēr nedrīkst pārsniegt 3,5 % no summas, ko iegūst, summējot starpības starp attiecīgajiem dzīvības apdrošināšanas kapitāliem un papildpensijās uzkrāto kapitālu, un matemātiskās rezerves visām tām polisēm, attiecībā uz ko var piemērot cilmerēšanu. No starpības atņem kā aktīvus iegrāmatotās neamortizētās apdrošināšanas līguma izmaksas 2003/41/EK (pielāgots) 5. Komisija var pieņemt īstenošanas pasākumus attiecībā uz šā panta 2. līdz 4. punktu, lai ņemtu vērā izmaiņas, kuru dēļ jāveic tehniski pielāgojumi elementiem, kas izmantojami pieejamajai maksātspējas normai. Minētos pasākumus, kas izstrādāti, lai grozītu šīs direktīvas nebūtiskus elementus, to papildinot pieņem saskaņā ar regulatīvo procedūru pārbaudes, kas minēta 21.b. pantā. 2009/138/EK, 303. panta 2. punkts 15 18.pants Pieprasītā maksātspējas norma 1. Ievērojot 17.c pantu, pPieprasīto maksātspējas normu nosaka saskaņā ar 2. līdz 6. punktu atbilstīgi garantētajiem pasīviem. 2. Pieprasītā maksātspējas norma ir vienāda ar šādu rezultātu summu: a) pirmais rezultāts: to iegūst, daļu, kas atbilst 4 % no matemātiskajām rezervēm no tiešajiem darījumiem un pieņemtās pārapdrošināšanas līgumiem, neatskaitot cedēto pārapdrošināšanu, reizinot ar koeficientu, kas nav mazāks par 85 %, kas iegūts, pēdējā finanšu gada neto matemātiskās rezerves, no kā atskaitīta cedētā pārapdrošināšana, dalot ar bruto matemātiskajām rezervēm; b) otrais rezultāts: līgumiem, kuru riskam pakļautais kapitāls nav negatīvs skaitlis, to iegūst, reizinot daļu, kas atbilst 0,3 % no šāda kapitāla, attiecībā uz ko struktūrai ir saistības, ar koeficientu, kas nav mazāks par 50 %, kurš iegūts, pēdējā finanšu gada riska kapitālu, kas palicis kā struktūras saistības pēc pārapdrošināšanas cesijām un retrocesijām, dalot ar kopējo riska kapitālu, neatskaitot pārapdrošināšanu. Attiecībā uz nāves gadījuma riska īslaicīgu apdrošināšanu, kuras termiņš nepārsniedz trīs gadus, iepriekš minētā daļa ir 0,1 %. Attiecībā uz minēto apdrošināšanas veidu, ja tās termiņš pārsniedz trīs gadus, bet nepārsniedz piecus gadus, šī daļa ir 0,15 %. 3. Papildu apdrošināšanai, kas minēta 2. panta 3. punkta a) apakšpunkta iii) punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/138/EK 2009. gada 25. novembris par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II) pieprasītā maksātspējas norma ir vienāda ar pieprasīto maksātspējas normu struktūrām, kā noteikts šīs direktīvas 19.17. d pantā. 4. Kapitāla izpirkšanas darījumiem, kas minēti 2. panta 3. punkta b) apakšpunkta ii) punktā Direktīvā 2009/138/EK pieprasītā maksātspējas norma ir 4 % no matemātiskajām rezervēm, kuras aprēķinātas atbilstīgi šā panta 2. punkta a) apakšpunktam. 5. Darījumiem, kas minēti 2. panta 3. punkta b) apakšpunkta i) punktā Direktīvā 2009/138/EK pieprasītā maksātspējas norma ir 1 % no to aktīviem. 6. Apdrošināšanai, kas minēta 2. panta 3. punkta a) apakšpunkta i) un ii) punktā Direktīvā 2009/138/EK saistībā ar ieguldījumu fondiem un darbībām, kas minētas 2. panta 3. punkta b) apakšpunkta iii), iv) un v) punktā Direktīvā 2009/138/EK pieprasītā maksātspējas norma ir vienāda ar šādu summu: a) ciktāl struktūra uzņemas ieguldījumu risku, daļa, kas atbilst 4 % no tehniskajām rezervēm, kas aprēķinātas atbilstīgi šā panta 2. punkta a) apakšpunktam; b) ciktāl struktūra neuzņemas ieguldījumu risku, bet piešķīrums vadības izmaksu segšanai ir noteikts laikposmam, kas pārsniedz piecus gadus, daļa, kas atbilst 1 % no tehniskajām rezervēm, kas aprēķinātas atbilstīgi šā panta 2. punkta a) apakšpunktam; c) ciktāl struktūra neuzņemas ieguldījumu risku, un piešķīrums vadības izmaksu segšanai nav noteikts laikposmam, kas pārsniedz piecus gadus, summa, kas vienāda ar 25 % no tīrajām administrēšanas izmaksām attiecībā uz šīm darbībām pēdējā finanšu gada laikā; d) ciktāl struktūra sedz nāves risku, daļa, kas atbilst 0,3 % no riska kapitāla, kas aprēķināts atbilstīgi šā panta 2. punkta b) apakšpunktam. 2009/138/EK, 303. panta 2. punkts 17.c pants Garantiju fonds 1. Dalībvalstis var paredzēt, ka viena trešdaļa no pieprasītās maksātspējas normas, kas noteikta 17.b pantā, veido garantiju fondu. Šo fondu veido elementi, kas uzskaitīti 17.a panta 2. un 3. un – ar piederības dalībvalsts kompetentās iestādes piekrišanu – 17.a panta 4.b punktā. 2. Garantiju fonds nav mazāks par EUR 3 miljoni. Katra dalībvalsts var noteikt minimālā garantiju fonda samazinājumu par 25 % savstarpējas apdrošināšanas uzņēmumiem un savstarpējas apdrošināšanas tipa uzņēmumiem. 2009/138/EK, 303. panta 2. punkts (pielāgots) 19. 15 pants Pieprasītā maksātspējas norma, piemērojot šīs dire