4.

aicina Komisiju, dalībvalstis un attiecīgās aģentūras kopīgi strādāt pie visaptverošas daudzgadu politikas, lai aizsargātu LGBTI personas, piemēram, izstrādāt ceļvedi, stratēģiju vai rīcības plānu, kurš attiektos uz turpmāk minētajiem jautājumiem un mērķiem; A. Horizontālie pasākumi ceļveža ieviešanai i) Komisijai būtu jāstrādā, lai nodrošinātu pastāvošo tiesību ievērošanu gan tās darbā, gan visās jomās, kurās tā ir kompetenta, integrējot ar LGBTI pamattiesībām saistītus jautājumus visās attiecīgajās darbībās, piemēram, turpmākās politikas un priekšlikumu izstrādē vai ES tiesību aktu īstenošanas pārraudzībā; ii) Komisijai būtu jāveicina, jākoordinē un jāpārrauga labas prakses apmaiņa dalībvalstu vidū, izmantojot atvērto koordinācijas metodi; iii) attiecīgajām Eiropas Savienības aģentūrām, tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūrai (FRA), Eiropas Dzimumu līdztiesības institūtam (EIGE), Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fondam (Eurofond), Eiropas Policijas Akadēmijai (CEPOL), Eiropas Savienības Tiesu iestāžu sadarbības struktūrvienībai (Eurojust), Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklam (EJN) un Eiropas Patvēruma atbalsta birojam (EASO) būtu kompleksi jāstrādā ar dzimumorientāciju un dzimumidentitāti saistītiem jautājumiem un arī turpmāk Komisijai un dalībvalstīm būtu jāsniedz uz pierādījumiem balstīti padomi par LGBTI personu pamattiesībām; iv) Komisija un dalībvalstis sadarbībā ar attiecīgajām aģentūrām un Eiropas Savienības Statistikas biroju būtu regulāri jāmudina vākt atbilstīgus un salīdzināmus datus par LGBTI situāciju, vienlaikus ievērojot ES datu aizsardzības noteikumus; v) Komisijai un dalībvalstīm sadarbībā ar attiecīgajām aģentūrām, būtu jāveicina apmācība un spēju veidošana, kas paredzēta par līdztiesību atbildīgajām valsts struktūrām, cilvēktiesību valsts iestādēm un citām organizācijām, kuru uzdevums ir veicināt un aizsargāt LGBTI pamattiesības; vi) Komisijai un dalībvalstīm sadarbībā ar attiecīgajām aģentūrām būtu jācenšas informēt iedzīvotājus par LGBTI personu tiesībām; B. Vispārīgie noteikumi nediskriminācijas jomā i) dalībvalstīm būtu jāstiprina spēkā esošais ES tiesiskais regulējums, strādājot pie tā, lai pieņemtu ierosināto direktīvu par vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanu neatkarīgi no reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas, tostarp precizējot tās tvērumu un ar tās normām saistītās izmaksas; ii) Komisijai, dalībvalstīm un attiecīgajām aģentūrām būtu īpaša uzmanība jāpievērš to lesbiešu pieredzei, kuras ir cietušas daudzkārtējas diskriminācijas un vardarbības dēļ (gan pamatojoties uz dzimumu, gan seksuālo orientāciju), un būtu jāizstrādā un jāīsteno attiecīgi nediskriminācijas politikas virzieni; C. Nediskriminācija nodarbinātības jomā i) uzraugot to, kā tiek īstenota Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (7), Komisijai galvenā vērība būtu jāvelta dzimumorientācijai un, uzraugot to, kā tiek īstenota Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (8), — dzimumidentātes jautājumiem; ii) Komisijai sadarbībā ar attiecīgajām aģentūrām būtu jāpieņem pamatnostādnes, kurās būtu precizēts tas, ka uz transpersonām un interseksuāļiem attiecas Direktīvā 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, lietotais jēdziens “dzimums”; iii) par līdztiesību atbildīgajām struktūrām būtu jāmudina informēt LGBTI personas, kā arī arodbiedrības un darba devēju organizācijas par šo personu tiesībām; D. Nediskriminācija izglītības jomā i) Komisijai būtu jāsekmē līdztiesība un jāizskauž diskriminācija dzimumorientācijas un dzimumidentitātes dēļ, īstenojot jaunatnes un izglītības programmas; ii) Komisijai būtu jāsekmē dalībvalstu savstarpēja apmaiņa ar labu praksi attiecībā uz oficiālo izglītību, tostarp izglītības materiāliem, pret iebiedēšanu un diskrimināciju vērstiem politikas virzieniem, izmantojot nesaistošas atvērtās koordinācijas metodes; iii) Komisijai būtu jāsekmē dalībvalstu savstarpēja apmaiņa ar labu praksi visu dalībvalstu jaunatnes un izglītības nozarēs, tostarp jaunatnes labklājības dienestos un sociālajā darbā, izmantojot nesaistošas atvērtās koordinācijas metodes; E. Nediskriminācija veselības aprūpes jomā i) Komisijai būtu LGBTI personu veselības problēmas jārisina plašākā stratēģiskā veselības politikas virzienu kontekstā, tostarp attiecībā uz iespējām izmantot veselība aprūpes pakalpojumus, līdztiesību veselības jomā un ES globālo ietekmi ar veselību saistīto jautājumu jomā; ii) Komisijai arī turpmāk būtu jāstrādā Pasaules Veselības organizācijas ietvaros, lai no garīgo un uzvedības traucējumu saraksta svītrotu ar dzimumidentitāti saistītus traucējumus un nodrošinātu pārkvalifikāciju, ar kuru tiktu atcelts slimības statuss, risinot sarunas par 11. Starptautisko slimību klasifikatoru (ICD-11); iii) Komisijai būtu jāatbalsta dalībvalstis, tām apmācot veselības speciālistus; iv) Komisijai un dalībvalstīm būtu jāveic pētījumi par tikai LGBTI personām raksturīgām veselības problēmām; v) dalībvalstīm būtu jāņem vērā LGBTI personas, izstrādājot un īstenojot nacionālos veselības plānus un politikas nostādnes, nolūkā nodrošināt, lai apmācības programmās, veselības politikas nostādnēs un veselības pārskatos tiktu ņemtas vērā LGBTI personām raksturīgas veselības problēmas; vi) dalībvalstīm būtu jāievieš vai jāpārskata dzimumu juridiskās atzīšanas procedūras, lai, tās īstenojot, tiktu pilnībā ievērotas personu tiesības uz cieņu un fizisko neaizskaramību; F. Nediskriminācija preču un pakalpojumu pieejamības jomā i) Komisijai, uzraugot, kā tiek piemērota Direktīva 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu (9), būtu jāpievērš īpaša uzmanība transpersonu iespējām iegādāties preces un pakalpojumus; G. Konkrēta rīcība saistībā ar transpersonām un interseksuāļiem i) Komisijai būtu jānodrošina, lai turpmāk izstrādājot tiesību aktus par dzimumu līdztiesību, tostarp visas pārstrādātās versijas, dzimumidentitāte tiktu iekļauta aizliegto diskriminācijas iemeslu sarakstā; ii) Komisijai būtu jārisina kompleksi gan transpersonu, gan interseksuāļu specifiskie jautājumi, īstenojot attiecīgās ES politiskās nostājas, kurās ir ņemta vērā dzimumu līdztiesības stratēģijā pieņemtā pieeja; iii) dalībvalstīm būtu jānodrošina par līdztiesību atbildīgo struktūru informētība un apmācība attiecībā uz transpersonu un interseksuāļu tiesībām un ar šīm personām saistītajiem specifiskajiem jautājumiem; iv) Komisijai, dalībvalstīm un attiecīgajām aģentūrām būtu jānovērš patlabanējais zināšanu, pētījumu un attiecīgu likumdošanas aktu trūkums attiecībā uz interseksuāļu cilvēktiesībām; H. Pilsonība, ģimenes un pārvietošanās brīvība i) Komisijai būtu jāizstrādā pamatnostādnes, lai nodrošinātu, ka, īstenojot Direktīvu 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (10), un Direktīvu 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (11), tiktu ievērotas visas ģimeņu formas, kas dalībvalstu tiesību aktos ir atzītas par tiesiskām; ii) Komisijai būtu jāizstrādā priekšlikumi par civilstāvokli apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu visā ES, lai samazinātu diskriminējošas tiesiskās un administratīvās barjeras iedzīvotājiem un viņu ģimenēm, kuri izmanto savas brīvas pārvietošanās tiesības; iii) Komisijai un dalībvalstīm būtu jānoskaidro, vai transpersonām paredzētie spēkā esošie ierobežojumi attiecībā uz civilstāvokli un identitāti apliecinošu dokumentu maiņu negatīvi neietekmē viņu iespējas izmantot brīvas pārvietošanās tiesība; iv) dalībvalstīm, kuras ir pieņēmušas tiesību aktus par viendzimuma pāru kopdzīvi, reģistrētām partnerattiecībām vai laulībām, būtu jāatzīst citu valstu pieņemtas līdzīgas normas; I. Pulcēšanās un vārda brīvība i) dalībvalstīm būtu jānodrošina vārda un pulcēšanās brīvības ievērošana, jo īpaši attiecībā uz praida gājieniem un līdzīgiem pasākumiem, gādājot par to, lai šie pasākumi noritētu saskaņā ar tiesību normām, un dalībniekiem garantējot efektīvu aizsardzību; ii) dalībvalstis nedrīkstētu pieņemt tiesību aktus, kuros ir ierobežota vārda brīvība attiecībā uz dzimumorientāciju un dzimumidentitāti; iii) Eiropas Savienības Komisijai un Padomei būtu jāapsver iespēja uzskatīt par Eiropas Savienības dibināšanas pamatā esošo vērtību pārkāpumu tiesību aktus, kurus dalībvalstis pieņēmušas, ierobežojot vārda brīvību attiecībā uz dzimumorientāciju un dzimumidentitāti, un abām iestādēm būtu jārīkojas, ņemot vērā minēto uzstādījumu; J. Naidīgi izteikumi un naida motivēti noziegumi i) Komisijai, īstenojot Direktīvu 2012/29/ES, ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus (12), būtu jāuzrauga ar dzimumorientāciju, dzimumidentitāti un dzimumizpausmi saistīto specifisko jautājumu risināšana un jāpalīdz dalībvalstīm tos risināt, it sevišķi gadījumos, kad šie noziegumi izdarīti, uz aizspriedumu vai tādu diskriminējošu motīvu pamata, kas skar šo cietušo personu personiskās īpašības; ii) Komisijai būtu jāierosina pārskatīt Padomes Pamatdirektīvu par cīņu pret konkrētiem rasisma un ksenofobijas veidiem un izpausmēm, izmantojot krimināltiesības, paredzot arī citu veidu uz aizspriedumiem balstītus noziegumus un naida kurināšanu, tostarp dzimumorientācijas un dzimumidentitātes dēļ; iii) Komisijai sadarbībā ar attiecīgajām aģentūrām būtu jāatvieglo dalībvalstu savstarpēja apmaiņa ar labu praksi attiecībā uz policijas spēku, prokuratūras dienestu, tiesnešu un cietušo personu atbalsta dienestu apmācību un izglītošanu; iv) FRA būtu dalībvalstīm jāpalīdz uzlabot salīdzināmo datu vākšanu par noziedzīgiem nodarījumiem, kas izdarīti homofobiska un transfobiska naida dēļ; v) dalībvalstīm būtu jāreģistrē un jāizmeklē aiz naida pret LGBTI personām izdarīti noziedzīgi nodarījumi un jāpieņem krimināltiesību normas, kurās būtu aizliegta naida kurināšana dzimumorientācijas un dzimumidentitātes dēļ; K. Patvērums i) Komisijai sadarbībā ar EASO un attiecīgajām aģentūrām un saskaņā ar spēkā esošajos ES tiesību aktos un judikatūrā noteiktajām pilnvarām, īstenojot patvēruma jomā pieņemtos tiesību aktus, tostarp Direktīvu 2013/32/ES par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (13) un Direktīvu 2011/95/ES par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus (14), un uzraugot to īstenošanu, būtu jāņem vērā īpaši jautājumi, kas saistīti ar dzimumorientāciju un dzimumidentitāti; ii) Komisijai un dalībvalstīm sadarbībā ar attiecīgajām aģentūrām būtu jānodrošina, lai patvēruma jomas speciālisti, tostarp jautājumu uzdevēji un tulki, izietu atbilstošu apmācību — arī esošos apmācības kursus — lai varētu risināt konkrēti ar LGBTI saistītus jautājumus; iii) Komisijai un dalībvalstīm sadarbībā ar EASO un Eiropas Ārējās darbības dienestu būtu jānodrošina, lai LGBTI tiesisko un sociālo stāvokli viņu izcelsmes valstīs regulāri dokumentētu un lai šādu informāciju kopā ar pārējo informāciju par izcelsmes valsti nodotu personām, kas pieņem lēmumus par patvēruma piešķiršanu; L. Paplašināšanās un ārējā darbība i) Komisijai arī turpmāk būtu jāturpina to jautājumu pašreizējā uzraudzība, kas pievienošanās valstīs ir saistīti ar dzimumorientāciju un dzimumidentitāti; ii) Komisijai, Eiropas Ārējās darbības dienestam, ES īpašajam pārstāvim cilvēktiesību jautājumos un dalībvalstīm būtu regulāri jāizmanto Padomes pamatnostādnes, lai veicinātu un aizsargātu LGBTI iespējas izmantot visas cilvēktiesības, un arī turpmāk būtu jāapliecina vienota nostāja, reaģējot uz šo tiesību pārkāpumiem; iii) Komisijai un Eiropas Ārējās darbības dienestam būtu EASO un dalībvalstīm jāsniedz no ES delegācijām iegūtā informācija par LGBTI personu situāciju trešajās valstīs;