Eiropas Parlamenta rezolūcija par Apvienoto Nāciju Organizācijas reformu



Oficiālais Vēstnesis 124 E , 15/05/2006 Lpp. 0549 - 0556



P6_TA(2005)0237 Apvienoto Nāciju Organizācijas reforma Eiropas Parlamenta rezolūcija par Apvienoto Nāciju Organizācijas reformu Eiropas Parlaments, - ņemot vērā 2004. gada 29. janvāra rezolūciju par ES un ANO attiecībām [1], - ņemot vērā ziņojumu "Drošāka pasaule — mūsu kopīga atbildība", ko 2004. gada 1. decembrī pieņēma augsta līmeņa speciālistu grupa par draudiem, izaicinājumiem un pārmaiņām, - ņemot vērā ANO tūkstošgades projekta 2005. gada 17. janvāra ziņojumu "Investējot attīstībā — praktisks plāns, lai sasniegtu Tūkstošgades mērķus", - ņemot vērā ANO ģenerālsekretāra 2005. gada 21. marta ziņojumu "Lielākā brīvībā uz attīstību, drošību un cilvēktiesībām visiem", - ņemot vērā Reglamenta 103. panta 2. punktu, A. tā kā augsta līmeņa speciālistu grupas ziņojumā (turpmāk — RHP) ir vairāk nekā simts ieteikumu par izmaiņām un nepieciešamību veikt ANO reformu, lai risinātu uzdevumus un draudus saistībā ar nabadzību, infekcijas slimībām, kaitējumu videi un vardarbību sabiedrībā, kā arī terorismu, masu iznīcināšanas ieročiem un kodolieroču neizplatīšanu; tā kā ģenerālsekretāra ziņojumā ir uzsvērta un apstiprināta lielākā daļa šo ieteikumu; B. tā kā RHP ir izvirzīta jauna kopējās drošības vīzija, un tajā runā par galvenajiem starptautiskā miera un drošības draudiem, kas ir jūtami visā pasaulē; C. tā kā ģenerālsekretārs saistībā ar RHP ieteikumiem uzskata, ka steidzami jāpārskata Apvienoto Nāciju Organizācijas politikas virzieni un iestādes, lai sagatavotos jauniem uzdevumiem attiecībā uz draudiem un izvairītos no ANO sairšanas, ņemot vērā pieaugošās nesaskaņas valstu starpā un to vienpusējā rīcībā; D. tā kā RHP ir skaidri norādīts, ka spēka izmantošana vajadzības gadījumā ir pēdējais risinājums, kas ir atkārtoti jāuzsver Drošības padomes rezolūcijā par principiem attiecībā uz spēka izmantošanu, un skaidri atbalsta "jauno kritēriju", ka pastāv kolektīva starptautiska atbildība sniegt aizsardzību genocīda un citos plaša mēroga slepkavošanas gadījumos, etniskās tīrīšanas vai nopietnos starptautisko cilvēktiesību pārkāpuma gadījumos, kuru novēršanā suverēnās valdības ir bezspēcīgas vai arī nevēlas tos novērst; E. tā kā patiesa daudzpusība ir vispiemērotākais instruments to problēmu un draudu risināšanai, ar ko saskaras starptautiskā sabiedrība, ja tā balstās labi piemērotās iestādēs un efektīvos lēmumu pieņemšanas un īstenošanas procesos; F. tā kā ģenerālsekretāra ziņojumā ir uzsvērta nepieciešamība rīkoties un nekavējoties veikt reformu, kā arī tajā ir noteikti konkrēti pasākumi, ko līdz 2005. gada septembrim būtu jāpieņem valstu un valdību vadītājiem; G. tā kā ES dalībvalstīm ir jābūt centienu priekšplānā, lai nodrošinātu pasaules līdzdalību daudzpusējās konvencijās, Sabiedrības drošība 21. gadsimtā: profilakse, apzināšanās un kopēja atbildība 1. ļoti atzinīgi vērtē ģenerālsekretāra ziņojumu pēc RHP un noteikti atbalsta pamatnodomu īstenot Apvienoto Nāciju Organizācijas konsekventu un nopietnu reformu, lai šo organizāciju pielāgotu jaunai realitātei pasaulē, kā arī lai tā kļūtu efektīvāka, pielāgota ilgam laika termiņam un atbildīgāka par kopējo drošību 21. gadsimtā; īpaši atzinīgi vērtē reālistisko pieeju abos ziņojumos, kuros pretstatā iepriekšējiem reformu priekšlikumiem ir attiecīgi apvienota vīzija ar konkrētiem un praktiskiem rīcības pasākumiem; 2. aicina Padomi pilnīgi atbalstīt Kofi Anana ziņojumu par reformu, un aicina Luksemburgas prezidentūru iesaistīties Padomes lēmuma pieņemšanā par kopēju ES nostāju attiecībā uz noteiktām ANO reformām; 3. skaidri atbalsta pārliecību, ka progresam attīstības, drošības un cilvēktiesību jomās ir jābūt savstarpēji saistītam un ka Apvienoto Nāciju Organizācijas reforma nav jāuzskata par pašmērķi, bet gan par nenovēršamu rezultātu to politisko un drošības rādītāju un faktoru padziļinātai analīzei, kuri pastāv jaunajā un nedrošajā situācijā pasaulē; tādējādi iesaka stiprināt Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmu un iestādes, jo tās ir vispiemērotākās, kā arī vienīgās vispasaules iestādes, kas var veicināt un garantēt kopējo drošību gan likumīgi, gan efektīvi; 4. apstiprina stingru pašaizsardzības un spēka lietošanas ierobežojumu un pienākumu aizsargāt civiliedzīvotājus, kā ir noteikusi augsta līmeņa speciālistu grupa saskaņā ar ANO Statūtu būtību un formulējumu, kā arī piekrīt, ka šādai definīcijai nevajadzētu kavēt Drošības padomi īstenot aizsargpasākumus vēl aktīvāk nekā agrāk, jo tā ir vienīgā likumīgā iestāde šādas rīcības veikšanai; atgādina, ka krīzes novēršana var būt efektīva tikai tad, ja ANO ir līdzekļi pastāvīgi kontrolēt un uzraudzīt tos etniskos, valodas un reliģiskos saspīlējumus, kas var izraisīt krīzi; 5. atkārtoti norāda, ka Drošības padomei, lemjot par spēka izmantošanu, vienmēr jāņem vērā pieci leģitimitātes kritēriji: cik nopietni ir draudi, vai mērķis ir atbilstīgs, vai ir nepieciešams izmantot galēju līdzekli, vai līdzekļi ir proporcionāli un vai izmaksas ir atbilstīgas rezultātam; piekrīt, ka Drošības padomei rezolūcijā jāapstiprina principi attiecībā uz spēka izmantošanu un atļauju to izmantot; ierosina, ka Drošības padomei, izvērtējot katru gadījumu atsevišķi, kā arī lai rīkotos skaidri noteiktos gadījumos ierobežotā laika posmā, saskaņā ar Statūtu VII nodaļas atļaut deleģēt tās pilnvaras atzītām reģionālām organizācijām; 6. atbalsta augsta līmeņa speciālistu grupas aicinājumu atbilstīgi ģenerālsekretāra ziņojumam piešķirt Starptautiskajai Atomenerģijas aģentūrai (SAEA) pastiprinātu nozīmi un lielākus līdzekļus, tostarp nostiprināt tās kontroles pilnvaras cīņā pret kodolieroču izplatīšanu, kā arī kodolieroču, bioloģisko un ķīmisko (ABC) ieroču izmantošanas ierobežošanu; noteikti atbalsta aicinājumu valstīm apņemties pilnīgi ievērot visus pantus Kodolieroču neizplatīšanas līgumā, Konvencijā par bioloģiskajiem un toksiskajiem ieročiem un Konvencijā par ķīmiskajiem ieročiem, lai turpinātu stiprināt daudzpusējo pamatu attiecībā uz neizplatīšanu un atbruņošanos, kā arī īpašos ierosinājumus šajā jomā; 7. atbalsta garantijas piegādāt nepieciešamo degvielu, lai attīstītu tās izmantošanu miera vajadzībām, piemēram, pasākumu, kurā SAEA darbojas kā galvotājs kodoldegvielas, kas ir paredzēta atomenerģijas izmantošanai civilām vajadzībām, piegādē par tirgus cenām valstīm, kuras brīvprātīgi veic vietējā urāna bagātināšanai un plutonija sadalīšanai paredzēto objektu attīstību; 8. atbalsta to, ka Apvienoto Nāciju Organizācija izveido terorisma apkarošanas stratēģiju, kurā ievēro cilvēktiesības un tiesiskumu, kurā ietver pilsonisku sabiedrību un kura balstās piecos principos: pārliecināt par atteikšanos no teroristiskām darbībām vai to atbalstīšanas, liegt teroristiem pieeju naudas līdzekļiem un materiālai bāzei, atturēt valstis no terorisma atbalstīšanas, attīstīt valstu spēju apkarot terorismu un aizsargāt cilvēktiesības; 9. šajā sakarā uzsver nepieciešamību turpināt iesākto Pretterorisma komitejas darbu un atbalstīt Pretterorisma komitejas izpilddirekciju tās uzdevumā nodrošināt ANO Drošības padomes rezolūcijas Nr. 1373 noteikumu ievērošanu; 10. pauž cerību, ka Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālā asambleja pieņems visaptverošu konvenciju par terorismu, balstoties uz skaidru un saskaņotu definīciju, ievērojot cilvēktiesības un demokrātiskās brīvības, kas, cita starpā, ietver atsauci uz 1999. gada Starptautiskajā Konvencijā par cīņu pret terorisma finansēšanu un ANO Drošības Padomes Rezolūcijā Nr. 1566(2004) minētajām definīcijām, un atkārtoti uzsverot to, ka darbības, kas ietvertas 12 agrākajās pretterorisma konvencijās ir klasificējamas kā terorisms, kā arī apgalvojot, ka šīs darbības saskaņā ar starptautiskajām tiesībām ir klasificējamas kā noziegums; atbalsta arī efektīvāku sadarbību citās prioritārās jomās, piemēram, cīņu pret organizēto noziedzību, kājnieku un vieglo ieroču nelegālu tirdzniecību un darbu ar kājnieku mīnu pilnīgu iznīcināšanu; 11. pilnīgi atbalsta to, ka rūpnieciski attīstītajām valstīm aktīvāk jāiesaistās miera uzturēšanas operācijās visā pasaulē, un tādēļ prasa ES dalībvalstīm vairāk censties, lai pārveidotu armijas tādās vienībās, kas būtu piemērotas izvietošanai miera operācijās, kā arī turētu gatavībā kontingentu ANO vajadzībām; atzīmē savu ieguldījumu attiecībā uz nopietniem atjaunošanas pasākumiem gan konfliktu novēršanā, gan miera veidošanā pēc konfliktiem, nodrošinot miera uzturētājus ar pareizām pilnvarām, pietiekamām iespējām un atbilstīgu apmācību, lai tie pildītu savus uzdevumus un izvairītos no civilām un humanitārām krīzēm; piekrīt priekšlikumam, ka reģionālo organizāciju īstenotās miera uzturēšanas operācijas jāapstiprina Drošības padomei; Atbrīvošanās no trūkuma: kopēja un sabalansēta atjaunotās ANO attīstības politikas vīzija 12. izmanto iespēju lūgt iesaistītās puses darīt visu iespējamo, lai sasniegtu Tūkstošgades mērķus; uzsver to, ka attīstības reformas un mērķi, kā tas ir minēts Tūkstošgades mērķos, ir jāsasniedz saskaņā ar reformu centieniem kolektīvās drošības un iestāžu reformu jomās; izsaka pārliecību par to, ka tikai ar rūpīgu un sabalansētu ANO sistēmas reformu kopumā ir iespējams panākt līdzsvaru starp ANO ziemeļu un dienvidu valstīm, kurš savukārt palielinās ticību ANO un tās leģitimitāti šīs organizācijas dalībnieku acīs; 13. atgādina par iepriekšējiem palīdzības sniedzēju valstu solījumiem finansēt attīstību, kas ir jāizpilda, jo īpaši attiecībā uz panākumiem cīņā ar HIV/AIDS, malāriju un tuberkulozi; šajā sakarā atzīmē, ka ir jānostiprina ANO valstu komandas, tās personālam ir jābūt atbilstīgi apmācītam un apmaksātam, un, lai sasniegtu Tūkstošgades mērķus, tam ir cieši jāsadarbojas ar starptautiskajām finanšu institūcijām; 14. uzsver nepieciešamību turpmāk atbalstīt zinātnisko izpēti un izstrādi, lai nodrošinātu vides ilgspējību, pievērstu uzmanību klimata izmaiņām un reaģētu uz jaunattīstības valstu īpašajām vajadzībām lauksaimniecības, dabas resursu un vides aizsardzības jomās; 15. atgādina, ka veiksmīgai partnerībai jābalstās divpusējā procesā, kurā jaunattīstības valstīm ir jāstiprina valdība, cīņa ar korupciju un maksimāli jāizmanto vietējie resursi valsts attīstības stratēģiju finansēšanā, bet attīstītajām valstīm ir jāatbalsta šie centieni ar attīstības atbalsta efektīvāku piešķiršanu un labāku pieeju to tirgum, kā arī ar nodokļu atvieglojumiem; 16. atbalsta uzskatu, ka ekonomikas un sociālā attīstība un drošība, kā arī cilvēktiesību ievērošana un vides aizsardzība ir savstarpēji ļoti atkarīgas; uzsver, ka riska novēršana ar attīstību var ievērojami samazināt politiskos, militāros un terorisma draudus, kas rodas no reālas vai novērotas sociālās un ekonomiskās nevienlīdzības, kā arī postošas ietekmes uz vidi; atzinīgi vērtē augsta līmeņa speciālistu grupas secinājumus, ka nepastāv draudu hierarhija un ka dažāda veida draudus nevar nošķirt vienu no otra; tādēļ atkārtoti apgalvo, ka drošības jautājumi ir cieši saistīti ar tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu un konsolidāciju; 17. pilnīgi atbalsta ģenerālsekretāra īpašos aicinājumus šajā jomā, tostarp skaidra grafika izveidošanu rūpnieciski attīstītām valstīm, lai sasniegtu 0,7 % no NKI oficiālai palīdzībai attīstības jomā, atzīstot īpašās vajadzības Āfrikā, kā arī uzsākot virkni iniciatīvu, lai īstenotu vispārēju tūlītēju attīstību tūkstošgades mērķu sasniegšanā, tostarp izmantošanas maksas izskaušanu attiecībā uz veselības un izglītības pakalpojumiem; 18. atbalsta ģenerālsekretāra ziņojumā norādīto ieteikumu stiprināt nevalstisko organizāciju ieguldījumu Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķu sasniegšanā, tostarp jaunus mehānismus, lai nodrošinātu pilsoniskās sabiedrības, privāto sektoru un starptautisko institūciju atbildīgumu; 19. atzinīgi vērtē ģenerālsekretāra ziņojumā norādīto ieteikumu vienoties par starptautisko pamatu, lai risinātu klimata pārmaiņas pēc 2012. gada, nopietnāk iesaistot visus galvenos izplūžu radītājus, kā arī atbalstītu vides mērķu sasniegšanu noteiktā termiņā visās ES dalībvalstīs; 20. apstiprina, ka ANO lēmējiestādēm ir jābūt kompetencei un atbildībai, gan nosakot sabiedrības kopējās intereses, gan nosakot aizsardzības normas, gan pieņemot noteikumus, lai saglabātu un aizsargātu šīs sabiedrības intereses, tostarp paredzot starptautiskus noteikumus nolūkā noskaidrot saistību starp tirdzniecību un vidi, lai nodrošinātu, ka daudzpusējos nolīgumus vides jomā aizsargā attiecībā uz tirdzniecības noteikumiem; Reorganizētas iestādes lielākai pārstāvībai un efektivitātei 21. uzsver, ka nepieciešamo Apvienoto Nāciju Organizācijas reformu kopumā nekādā gadījumā nedrīkst ierobežot vai aizēnot atsevišķā Drošības padomes reforma vai citi institucionāli jautājumi, lai gan vislielākā nozīme ir struktūru un darba metožu pārdomāšanai, lai panāktu labāku pārstāvību un uzticamību; aicina ANO dalībvalstis darīt visu, lai izvairītos no situācijas, kad iespējamās grūtības panākt vienošanos par jaunās Drošības padomes sastāvu apdraudētu reformu kopumā; 22. ir pārliecināta, ka galvenajiem elementiem, kas virza Drošības padomes reformu, jābūt tās pilnvaru nostiprināšanai, visu ģeogrāfisko zonu reālai pārstāvībai, leģitimitātei, efektivitātei un tās galvenajai lomai starptautiskā miera un drošības uzturēšanā; ir pārliecināta par nepieciešamību mainīt Drošības padomes sastāvu tādā veidā, kurā ņem vērā mainīto stāvokli starptautiskajā sistēmā, kā arī pašreizējo ģeopolitisko realitāti, palielinot jaunattīstības valstu skaitu Padomē, nodrošinot, ka tās vēlas un var rīkoties tad, kad rīcība ir nepieciešama, kā arī izmantojot efektīvākas un pārredzamākas darba metodes; uzskata, ka abi augsta līmeņa speciālistu grupas priekšlikumi (A paraugs un B paraugs) pienācīgi atspoguļo labāku pārstāvību, lai gan ir arī iespējami citi reformu priekšlikumi, kā arī uzsver, ka ES vieta ANO Drošības padomē paliek ES mērķis, iekams tiek izpildīti politiskie, konstitucionālie un tiesiskie nosacījumi; 23. pieņem zināšanai priekšlikumu paplašināt ANO Drošības padomes sastāvu, papildinot to ar jaunām vietām katrai reģionālajai grupai, tostarp Eiropai; izsaka viedokli, ka šajā sakarā pienācīgs risinājums, kas būtu saskaņā ar Līgumu par konstitūciju Eiropai, kurš nosaka Eiropas Savienībai juridiskas personas statusu, kā arī Eiropas Savienības ārlietu ministru, būtu piešķirt Eiropas Savienībai papildu patstāvīgu vietu; aicina dalībvalstis nopietni apsvērt šo priekšlikumu, lai veicinātu Eiropas ietekmi pasaulē ar saskaņotu un efektīvu kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP); 24. tomēr uzskata, ka neatkarīgi no izvēlētās reformu procedūras jebkurā gadījumā vairākas no papildu vietām Eiropai būtu jāpiešķir ES kā tādai; šajā sakarā aicina ES Padomi noteikt pienācīgu mehānismu, lai izvirzītu tās ES dalībvalstis, kuras īstenos savu mandātu kā ES pārstāves ciešā saskaņā ar pārējām ES dalībvalstīm, KĀDP augsto pārstāvi vai nākamo ārlietu ministru, Komisiju un Eiropas Parlamentu līdz izpildīs ES izvirzītos nosacījumus; 25. pilnīgi atbalsta RHP priekšlikumu ieviest indikatīvas balsošanas mehānismu Drošības padomē, tādējādi dalībnieki varētu pieprasīt nostājas atklātu norādīšanu par ierosināto rīcību, balsojumam "pret" nav veto efekta, ne arī pēdējam balsojumam ir juridiskais spēks, bet tas vairo veto funkcijas pārskatāmību; 26. nopietni atbalsta cilvēktiesību aizsardzības stiprināšanu un veicināšanu ANO sistēmā, kas līdz šim brīdim diemžēl ne vienmēr panāca vēlamo efektivitāti attiecībā uz rezultātiem, kā arī prasa ievērojami palielināt finanšu atbalstu no visām Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos biroja dalībvalstīm, kā arī Drošības padomes darbā un apspriedēs aktīvi iesaistīties augstajam komisāram; šajā sakarā atbalsta priekšlikumu, ka Augstais komisārs cilvēktiesību jautājumos sagatavo gada ziņojumu, kurā ir norādīta pievienotā vērtība attiecībā uz ANO sagatavoto ieteikumu pārredzamību un kurš tajā pašā laikā nosaka valsts sadarbības līmeņa izvērtējumu attiecībā uz ANO mehānismiem; 27. atbalsta ANO Cilvēktiesību komisijas aizvietošanu ar mazāk pastāvīgu Cilvēktiesību padomi, ko ar pastiprinātu vairākumu, tādējādi dodot šai padomei lielāku demokrātisko leģitimitāti un politiskās pilnvaras, tieši ievēl Ģenerālā asambleja, kurai, izvēloties pārstāvjus šai struktūrvienībai, jāizvēlas valstis, kurās visizteiktāk ievēro cilvēktiesības; atbalsta speciālistu veiktas salīdzinošas pārskatīšanas mehānisma iekļaušanu ANO Cilvēktiesību komitejas darba metodēs, un ar to varētu regulāri pārbaudīt cilvēktiesību ievērošanu katrā valstī; atbalsta ideju par to, ka iesaistīšanās Cilvēktiesību padomē uzliek par pienākumu dalībvalstij izdot pastāvīgu aicinājumu, kas ļautu īstenot ANO mehānismus un procedūras; uzskata, ka ir ļoti svarīgi nostiprināt neatkarīgo nevalstisko organizāciju lomu Cilvēktiesību padomē, un ka to līdzdalībai ir nepieciešama nevalstisko organizāciju komitejas reforma; 28. atkārtoti pauž pilnīgu atbalstu Starptautiskās Krimināltiesas darbam un mudina visas ANO dalībvalstis ar to sadarboties; atzinīgi vērtē īpaša referenta iecelšanu attiecībā uz pretterorisma pasākumu saskaņošanu ar starptautiskajām cilvēktiesībām; atzīst Starptautiskās Tiesas lielo nozīmi un atbalsta tādu pasākumu apsvēršanu, kas stiprinātu Tiesas darbu; 29. pilnīgi atbalsta augsta līmeņa speciālistu grupas viedokli, ka ir jāpalielina ģenerālsekretāra nozīme, pilnvaru robeža un atbildība miera un drošības jomā; šajā sakarā uzsver nepieciešamību piešķirt ģenerālsekretāram attiecīgu brīvību, rīcības brīvību un resursus, lai organizētu savas darba vides struktūru un modalitātes ANO pārvaldībai, saskaņojot reformas prioritātes; 30. ir satraukusies par apsūdzībām, ka ANO miera uzturēšanas spēku darbinieki ir lietojuši seksuālu un fizisku vardarbību cita starpā Kongo Demokrātiskajā Republikā, Bosnijā un Kosovā; nosoda faktu, ka tie, kuri ir vainīgi seksuālās vardarbības lietošanā un izvarošanā pašreizējo konfliktu laikā, nav nedz saukti pie atbildības, nedz arī sodīti, un aicina ANO risināt šos jautājumus, lai nodrošinātu to, ka ANO saglabā savu lomu pasaulē kā vadošā cilvēktiesību aizstāve; 31. atzinīgi vērtē priekšlikumu ar starptautisko finanšu institūciju līdzdalību ANO sekretariāta sastāvā izveidot Miera veidošanas komisiju, kā arī Miera veidošanas atbalsta biroju, lai veicinātu organizācijas spēju sekmēt miera veidošanas centienus pēc konfliktiem, kā arī atjaunot kārtību un no jauna veidot izpostītās nācijas, ja attiecīgā valsts vairs neeksistē; aicina izveidot civilos miera spēkus ("baltās ķiveres"), kas var pildīt nemilitāra rakstura funkcijas; vēlreiz apstiprina nepieciešamību nodrošināt humānās palīdzības sniedzēju lielāku aizsardzību un drošību un netraucētu piekļuvi neaizsargātiem iedzīvotājiem; uzsver, ka ģenerālsekretāram ir nepieciešami papildu resursi starpniecības uzdevumiem ("labai biroja darbībai"), kā arī atbalsta Tiesiskuma atbalsta nodaļas un Demokrātijas fonda izveidi, lai atbalstītu valstu centienus atjaunot tiesiskumu un demokrātiju; 32. uzsver, ka ir nepieciešams atveseļot Ģenerālo asambleju, īstenojot labāku konceptualizāciju un saīsinot tās darba kārtību, lai ātrāk un efektīvāk risinātu svarīgus un pastāvīgus jautājumus, kas ietekmē pasauli mūsdienās, samazinot locekļu skaitu komitejās un koncentrējot savu darbību, lai uzlabotu rezolūcijas un pašas organizācijas uzticamību; prasa izveidot mehānismu Ģenerālajā asamblejā, lai metodiski sadarbotos ar sabiedrību; 33. aicina uzlabot Ekonomikas un sociālo lietu padomes (ECOSOC) darbību, radikāli samazināt tās locekļu skaitu un stiprināt tās lēmumu pieņemšanas pilnvaras, lai pārveidotu to par Drošības padomei līdzvērtīgu struktūrvienību jomās, kas saistītas ar ekonomika, finansēm, attīstību, biotehnoloģijām, sakaru sistēmām, ētiku un klimata un biotopu apdraudējumiem; aicina attīstīt ciešu un pastāvīgu konsultāciju mehānismu starp pārveidoto ECOSOC un Bretoņvudas institūcijas, kā arī Pasaules tirdzniecības organizāciju (PTO), tādējādi ļaujot ECOSOC efektīvi vērtēt ANO attīstības programmas panākumus un pildīt vispārēja attīstības sadarbības foruma funkcijas; aicina izveidot labāku koordinācijas mehānismu starp dažādām ANO aģentūrām, kas strādā ECOSOC aizgādnībā; atbalsta ierosinājumu par reizi divos gados organizējamu vispārēju Attīstības sadarbības forumu un ECOSOC izpildu komitejas izveidošanu; 34. tomēr uzskata, ka ģenerālsekretāra ziņojumā iekļautie reformu priekšlikumi sociāli ekonomiskajā jomā lielākoties neatbilst faktiskajām tādas struktūrvienības vajadzībām, kas dotu iespēju nozīmīgākajām attīstītajām un attīstības valstīm kopīgi risināt jautājumus par būtiskām saiknēm starp tirdzniecību, finansēm, vidi un ekonomisko un sociālo attīstību; pilnībā kā pirmo soli atbalsta RHP priekšlikumu pārveidot G20 grupu, kurā Eiropas Savienība ir institucionāls loceklis un Starptautiskais Monetārais fonds un Pasaules banka ir ex-oficio loceklis, par līderu grupu, kuru regulāri apmeklētu ANO ģenerālsekretārs, ECOSOC priekšsēdētājs un Augstais komisārs cilvēktiesību jautājumos; 35. ierosina pārveidot pastāvošo, bet pasīvo un novecojušo Aizbildnības padomi par Atpalikušo valstu attīstības padomi, kas ANO vārdā būtu atbildīga par starptautiskās sadarbības koordinēšanu atpalikušo valstu gadījumā un vēl plašāk par konfliktu novēršanu atpalikušajās valstīs; ierosina, ka Drošības padome pilnvaro šo Atpalikušo valstu attīstības padomi pagaidu kārtā pārvaldīt tautas un teritorijas, kur valsts formālās struktūrvienības ir sabrukušas vai drīz izzudīs; 36. aicina stiprināt starptautisko vides pārvaldību, pārveidojot Apvienoto Nāciju Vides programmu (UNEP) par ANO īpašo vides aģentūru, kurai piešķir pietiekamus finanšu, materiālos un cilvēkresursus, kurā ir biedri no visas pasaules un kura ir pilnvarota nodrošināt valdību, starptautisku ekonomikas iestāžu un transnacionālu korporāciju atbilstību juridiski saistošiem daudzpusējiem vides nolīgumiem (DVN), kā arī pildīt atsauces funkcijas tehniskās un juridiskās ekspertīzes nodrošināšanai vides jomā; aicina īstenot saskaņotu jaunu rīcību, lai nodrošinātu ilgtspējīgu vides attīstību, kā arī risinātu ar klimata pārmaiņām, pārtuksnešošanos, bioloģisko daudzveidību un vides bēgļiem saistītos jautājumus; aicina precizēt jurisdikcijas robežas, tostarp strīdu risināšanas mehānismus, starp Pasaules Tirdzniecības organizāciju (PTO) un daudzpusējiem vides nolīgumiem ANO sistēmā; 37. vērš uzmanību uz faktu, ka 2004. gada novembrī UNEP un UNDP parakstīja saprašanās memorandu, atbilstīgi kuram UNEP sniedz palīdzību valstīm pēc to pieprasījuma, lai stiprinātu spēju nodrošināt atbilstību saistībām vides jomā, jo šī spēja ir viens no ilgtspējīgas attīstības pamatpīlāriem; atbalsta šo nostāju un pilnībā atzīst nepieciešamību nodrošināt abu programmu efektīvai sadarbībai nepieciešamo resursu piešķiršanu; 38. uzsver, ka UNESCO ir viena no nozīmīgākajām aģentūrām Apvienoto Nāciju sistēmā un tai ir globāla atbildība par izglītības, zinātnes (ieskaitot ūdeņus) un kultūras (ieskaitot sakarus un plašsaziņas līdzekļus) jomu; aicina dalībvalstis nodrošināt UNESCO lielākus budžeta līdzekļus svarīgo UNESCO uzdevumu izpildei; aicina ANO ģenerālsekretāru sistemātiski izmantot UNESCO ieguldījumu, it īpaši nabadzības mazināšanas un izglītības politikā, kā arī kultūras daudzveidības aizsardzībā; 39. aicina ANO sistēmā izveidot Apvienoto Nāciju Parlamentāro asambleju (UNPA), kas veicinātu organizācijas demokrātisko aspektu un tās iekšējo demokrātisko procesu un ļautu pasaules pilsoniskajai sabiedrībai būt tieši iesaistītai lēmumu pieņemšanas procesā; atzīmē, ka Parlamentārajai asamblejai jāpiešķir īstas tiesības uz informāciju, līdzdalību un uzraudzību, kā arī jādod iespēja pieņemt priekšlikumus, kas paredzēti ANO Ģenerālajai asamblejai; 40. kā pirmo soli ierosina rīkot parlamentāru pasākumu pirms dalībvalstu un valdību vadītāju sanāksmes 2005. gada septembrī, kas notiktu papildus Otrajai Vispasaules parlamentu priekšsēdētāju konferencei 2005. gada 7.— 9. septembrī Ņujorkā; uzsver gatavību nosūtīt delegāciju uz minētajiem pasākumiem; pilnīgi atbalsta Demokrātijas fonda izveidi, lai sekmētu, veidotu un stiprinātu demokrātiju visā pasaulē, kā tas prasīts ģenerālsekretāra ziņojumā; 41. aicina dalībvalstis atbalstīt un stiprināt "ANO demokrātijas vadības virsotni", kas veicina demokrātiju starp ANO dalībvalstīm un palīdz nodibināt demokrātiskas struktūrvienības ANO sistēmā, ar savu darbu dodot paraugu topošajām demokrātiskajām valstīm un vienlaicīgi atturot nedemokrātiskas autoritāras valstis no svarīgu ANO struktūrvienību vadīšanas, kas varētu apdraudēt ANO uzticamību; 42. atzinīgi vērtē ģenerālsekretāra iniciatīvu organizēt "Līguma pasākumu, uzaicinājumu uz vispasaules līdzdalību Focus 2005: reaģēšana uz globālām problēmām"; aicina dalībvalstis atbalstīt šo iniciatīvu, parakstot, ratificējot vai pievienojoties Focus 2005 minētajiem līgumiem, kuriem tās vēl nav pievienojušās; aicina arī Padomi un Komisiju attiecībās ar trešajām valstīm veicināt šo iniciatīvu un palīdzēt tām centienos parakstīt, ratificēt vai pievienoties šiem līgumiem līdz 2005. gada septembrim; 43. atgādina par veiksmīgo sadarbību starp Apvienotajām Nācijām un Eiropas Savienību saistībā ar glābšanas operācijām un palīdzības darbiem, kas veikti pēc cunami katastrofas; atzinīgi vērtē ģenerālsekretāra ieteikumu lūgt Apvienotajām Nācijām papildināt reģionālo organizāciju gūtos panākumus, jo īpaši veidojot striktas normas politiskās stabilitātes veicināšanai un mazākumtautību, pamatiedzīvotāju un iekšēji pārvietotu personu tiesību aizsargāšanā; atzinīgi vērtē ieteikumu sniegt lielāku atbalstu Āfrikai un Āfrikas Savienībai; aicina paplašināt partnerību starp Apvienotajām Nācijām un Eiropas Savienību, ņemot vērā, ka ES ir vispiemērotākā globālās politikas efektīvas īstenošanas koordinēšanai starp citām valstīm un reģionālajām struktūrām, ieskaitot Starptautisko Krimināltiesu, Kioto protokolu un Starptautisko aizliegumu lietot kājnieku mīnas; 44. vēlreiz izsaka viedokli, ka, ņemot vērā ES Konstitūciju, ir īpaši svarīgi pilnveidot ES diplomātisko pārstāvību ANO, lai uzlabotu attiecības starp šīm organizācijām un palielinātu ES ietekmi starptautiskā līmenī; tāpēc mudina Padomi un Komisiju aktīvi apvienot savas attiecīgās delegācijas kopējās ārējās ES delegācijās, kas pārstāv ES ANO štābos: Ņujorkā, Ženēvā, Vīnē un Nairobi; 45. aicina ES dalībvalstis bez vilcināšanās atbalstīt reformas priekšlikumus, kas izklāstīti ģenerālsekretāra ziņojumā un sagatavoti, pamatojoties uz RHP, veikt visu iespējamo, lai īstenotu šīs reformas atbilstīgajās jomās un sadarbībā ar ES iestādēm nodrošināt šī mērķa izpildei nepieciešamos līdzekļus; 46. aicina Parlamenta prezidiju uzdot speciālistu grupai izstrādāt sākotnējo projektu, kur paredzēts, kā ANO sistēmas visaptverošā reforma varētu risināties no ANO Statūtu un ES iestāžu skatījuma; 47. nolemj uzsākt virkni informācijas sniegšanas kampaņu, lai informētu sabiedrību plašā mērogā Eiropā un ārpus tās par ANO reformas vēsturisko nozīmi un tās ietekmi uz Eiropas institucionālo sistēmu; * * * 48. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, ES dalībvalstu valdībām un parlamentiem, ANO ģenerālsekretāram, ANO Drošības padomes priekšsēdētājam, ANO Ģenerālās asamblejas priekšsēdētājam, ANO Ekonomikas un sociālo lietu padomes priekšsēdētājam, ANO reformas vispārējās speciālistu grupas dalībniekiem, kā arī ASV Kongresam, Parlamentu savienībai un Eiropas Padomes parlamentārajai asamblejai. [1] OV C 96 E, 21.4.2004., 79. lpp. --------------------------------------------------