Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar kuru dalībvalstīm atļauj Eiropas Savienības interesēs ratificēt Starptautiskās Darba organizācijas 1990. gada Konvenciju par drošību ķīmisko vielu izmantošanā darba vietā (Konvencija Nr. 170) /* COM/2012/0677 final - 2012/0320 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Šis priekšlikums ļaus dalībvalstīm juridiski ratificēt Starptautiskās darba organizācijas (ILO) 1990. gada Konvenciju Nr. 170 par drošību ķīmisko vielu izmantošanā darba vietā, turpmāk “Ķīmisko vielu konvencija Nr. 170” vai “Konvencija”. Ķīmisko vielu konvencija Nr. 170 tika pieņemta 1990. gada 25. jūnijā Starptautiskās darba konferences 77. sesijas laikā, un tā stājās spēkā 1993. gada 4. novembrī. Konvencijas mērķis ir ķīmisko vielu izraisīto slimību un darbā gūtu traumu profilakse un samazināšana, turklāt Konvencija veicinās arī plašas sabiedrības un vides aizsardzību. 2012. gada jūnijā Ķīmisko vielu konvenciju Nr. 170 bija ratificējušas 17 valstis, kas ir ILO locekles. Minētā konvencija starp tām, kuras ILO ir klasificējusi kā aktuālākās, un tāpēc aktīvi tiek veicināta konvencijas atpazīstamība. Eiropas Savienība (ES) ir apņēmusies veicināt programmu pienācīgas kvalitātes nodarbinātībai gan iekšēji, gan starptautisko attiecību kontekstā. Darba standarti ir pienācīgas kvalitātes nodarbinātības koncepcijas pamatelements. Tādējādi ILO Konvencijas ratifikācija dalībvalstīs ir svarīgs signāls par Savienības politikas atbilstību centieniem uzlabot darba standartus visā pasaulē. Tāpēc ES līmenī ir nepieciešams likvidēt visus juridiskos kavēkļus, lai dalībvalstis varētu ratificēt šādas konvencijas, kuru saturs nerada bažas saistībā ar esošo Savienības acquis. Ķīmisko vielu konvencijas Nr. 170 mērķi ir šādi: izveidot ķīmisko vielu novērtēšanas kārtību; noteikt, ka darba devējam ir jāiegūst informācija no piegādātājiem; sniegt informāciju darba ņēmējiem; apzināt vajadzību pēc atbilstošiem profilakses pasākumiem un izveidot aizsardzības programmas darba ņēmējiem. Konvencijas I daļā ir iekļauti noteikumi par piemērošanas jomu un definīcijām, II daļā paredzēti vispārīgie principi, III daļa attiecas uz klasifikācijas sistēmām un saistītajiem pasākumiem, IV un V daļa nosaka attiecīgi darba devēju saistības un darba ņēmēju pienākumus, savukārt VI daļā paredzētas darba ņēmēju tiesības, tostarp tiesības atkāpties bīstamu situāciju gadījumā, vienlaikus saglabājot tiesības uz aizsardzību pret nevēlamām sekām, ja tie savas tiesības ir īstenojuši. VII daļa attiecas uz paziņošanas pienākumiem, veicot eksportu uz importētājām ILO dalībvalstīm. Eiropas Savienībā ķīmisko vielu drošums ir svarīgs jautājums sociālās, vides un iekšējā tirgus politikas kontekstā, un to reglamentē vairāki Savienības tiesību akti, tostarp: - Regula (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006[1]; - Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, 93/67/EEK, 93/105/EK un 2000/21/EK[2]; - Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/37/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret draudiem, kas saistīti ar kancerogēnu vai mutagēnu vielu iedarbību darbā (sestā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)[3]; - Padomes Direktīva 98/24/EK par darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā (četrpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)[4]. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Neattiecas. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas izstrādātajiem noteikumiem[5] par starptautiskajām kompetencēm, un jo īpaši attiecībā uz Ķīmisko vielu konvencijas Nr. 170 noslēgšanu un ratificēšanu[6], dalībvalstis nav tiesīgas neatkarīgi lemt par konvencijas ratifikāciju, nesaņemot Padomes iepriekšēju piekrišanu, jo konkrētas Konvencijas daļas ir Savienības kompetencē. Tajā pat laikā Eiropas Savienība pati par sevi nevar ratificēt ILO Konvenciju, jo tikai valstis var būt konvencijas dalībnieces. Ja nolīguma vai līguma priekšmets daļēji ir Savienības kompetencē un daļēji — dalībvalstu kompetencē, Savienības iestādēm un dalībvalstīm ir jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai pēc iespējas labāk nodrošinātu sadarbību Konvencijas ratificēšanā un to saistību īstenošanā, kuras izriet no attiecīgās konvencijas[7]. Attiecībā uz pēdējo desmit gadu laikā pieņemtajām ILO konvencijām, no kurām noteiktas daļas ir Savienības kompetencē, Padome ir atļāvusi dalībvalstīm Savienības interesēs ratificēt tās konvenciju daļas, kuras ir Savienības kompetencē[8]. Konkrēti attiecībā uz Ķīmisko vielu konvenciju Nr. 170, Tiesa jau 1993. gadā atzina, ka bīstamu vielu un maisījumu klasificēšanas, marķēšanas un iepakošanas regulējuma pakāpe ir sasniegusi tādu sarežģītības pakāpi, ka dalībvalstis saistībā ar šiem jautājumiem vairs nevar suverēni rīkoties starptautisko attiecību jomā[9]. Kopš tā laika saistītais Savienības acquis ir izstrādāts sīkāk un konsolidēts. Šo jomu galvenokārt reglamentē ar Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu, turpmāk “Regula”. Regula Savienības līmenī īsteno Apvienoto Nāciju Organizācijas izstrādāto Ķīmisko vielu klasificēšanas un marķēšanas vispārēji saskaņoto sistēmu (GHS). Savienības tiesību akti, kuri pamatojas uz LESD 114. pantu, ir daudz detalizētāki nekā Ķīmisko vielu konvencijā Nr. 170 noteiktie vispārīgie principi. Konvencijā noteiktie vispārīgie principi nav pretrunā Regulas noteikumiem. No ILO dibināšanas līguma 19. panta 8. punkta izriet, ka Konvencija paredz minimālos standartus, tādējādi, īstenojot Konvenciju valstīs, var noteikt augstākus standartus nekā Konvencijā paredzēts. Pieeja, kas saskaņā ar noteikumiem par darba ņēmēju veselību un drošību paredzēta Konvencijā, nav pretrunā minimālajām prasībām, ko šajā jomā paredz Savienības acquis. Tas nozīmē, ka Savienības pasākumi var būt stingrāki nekā ILO standarti un arī otrādi[10]. Tādējādi šā priekšlikuma mērķis ir atļaut dalībvalstīm Savienības interesēs ratificēt Ķīmisko vielu konvencijas Nr. 170 daļas, kuras ir Savienības kompetencē. Priekšlikums ir balstīts uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 6. punktu, ko piemēro pēc analoģijas, saistībā ar LESD 114. pantu, kurš ir pamats Savienības tiesību aktiem par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu. 2012/0320 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar kuru dalībvalstīm atļauj Eiropas Savienības interesēs ratificēt Starptautiskās Darba organizācijas 1990. gada Konvenciju par drošību ķīmisko vielu izmantošanā darba vietā (Konvencija Nr. 170) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu saistībā ar 218. panta 6. punkta a) apakšpunkta v) punktu un 8. punkta pirmo daļu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu[11], tā kā: (1) Eiropas Parlaments, Padome un Komisija sekmē tādu starptautisku darba konvenciju ratificēšanu, ko Starptautiskā Darba organizācija ir klasificējusi kā aktuālas, tādējādi atbalstot Eiropas Savienības centienus veicināt pienācīgas kvalitātes nodarbinātību visiem Savienībā un ārpus tās, un darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzība un uzlabošana ir svarīgs šo centienu aspekts. (2) Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) 1990. gada Konvencijas Nr. 170 par drošību ķīmisko vielu izmantošanā darba vietā (turpmāk “Konvencija”) III daļas noteikumi lielā mērā jau ir ietverti kopš 1967. gada izstrādātajā un turpmāk konsolidētajā Savienības acquis par normatīvo aktu un administratīvās prakses tuvināšanu klasificēšanas, iepakošanas un marķēšanas jomā[12]. (3) Tādējādi atsevišķas Konvencijas daļas ir Savienības kompetencē, un dalībvalstis nedrīkst uzņemties saistības ārpus Savienības iestāžu sistēmas attiecībā uz minētajām daļām[13]. (4) Eiropas Savienība nevar ratificēt konvenciju, jo konvencijas puses var būt tikai valstis. (5) Šajā situācijā dalībvalstīm un Savienības iestādēm ir jāsadarbojas attiecībā uz Konvencijas ratifikāciju. (6) Tādēļ Padome atļauj dalībvalstīm, kurām ir saistoši Savienības tiesību akti par normatīvo aktu un administratīvās prakses tuvināšanu klasificēšanas, iepakošanas un marķēšanas jomā, Eiropas Savienības interesēs ratificēt Konvenciju, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Ar šo dalībvalstīm atļauj ratificēt Starptautiskās Darba organizācijas 1990. gada Konvencijas par drošību ķīmisko vielu izmantošanā darba vietā (Konvenciju Nr. 170) daļas, kuras saskaņā ar Līgumiem ir Savienības kompetencē. 2. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs [1] OV L 351, 31.1.2008., 1. lpp. [2] OV L 396, 30.12.2006., 1. lpp. [3] OV L 158, 30.4.2004., 50. lpp. [4] OV L 131, 5.5.1998., 1. lpp. [5] Eiropas Savienības Tiesas 1971. gada 31. marta AETR spriedums, lieta Nr. 22/70, Tiesas judikatūras krājums Nr. 263, 1971.; skatīt arī LESD 3. panta 2. punktu, kurā šie principi ir kodificēti. [6] Eiropas Savienības Tiesas 1993. gada 19. marta atzinums Nr. 2/91, Tiesas judikatūras krājums 1993-I, 1061. lpp. [7] Eiropas Savienības Tiesas atzinums Nr. 2/91 (turpat), 36., 37. un 38. punkts. [8] Pēdējo desmit gadu laikā ir pieņemti trīs Padomes lēmumi, ar kuriem dalībvalstīm atļauj ratificēt SDO konvencijas: Padomes 2007. gada 7. jūnija Lēmums, ar ko dalībvalstīm atļauj Eiropas Kopienas interesēs ratificēt Starptautiskās Darba organizācijas 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā (OV L 161/63, 22.6.2007.); Padomes 2005. gada 14. aprīļa Lēmums, ar ko Eiropas Kopienas interesēs dalībvalstīm atļauj ratificēt Starptautiskās Darba organizācijas Konvenciju attiecībā uz jūrnieku personu apliecinošiem dokumentiem (Konvencija Nr. 185), OV L 136/1, 30.5.2005., un Padomes 2010. gada 7. jūnija Lēmums, ar kuru dalībvalstīm atļauj Eiropas Savienības interesēs ratificēt Starptautiskās Darba organizācijas 2007. gada konsolidēto Konvenciju par darbu zvejniecībā (Konvencija Nr. 188), OV 145/12, 11.6.2010. [9] Eiropas Savienības Tiesas atzinums Nr. 2/91, 25. un 26. punkts. [10] Eiropas Savienības Tiesas atzinums Nr. 2/91, 18. punkts. [11] OV C , , … lpp. [12] Regula (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006, OV L 353/1, 31.1.2008. [13] Eiropas Savienības Tiesas 1993. gada 19. marta atzinums Nr. 2/91, Tiesas judikatūras krājums 1993-I, 1061. lpp., 26. punkts.