Eiropas Parlamenta rezolÅ"cija par atjaunÄ"gÄs enerÄ£ijas apmÄ"ru ES un priekÅ¡likumiem konkrÄ"tÄm darbÄ"bÄm (2004/2153(INI))



Oficiālais Vēstnesis 227 E , 21/09/2006 Lpp. 0599 - 0608



P6_TA(2005)0365 Atjaunīgā enerģija ES Eiropas Parlamenta rezolūcija par atjaunīgās enerģijas apmēru ES un priekšlikumiem konkrētām darbībām (2004/2153(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Eiropas Komisijas paziņojumu Padomei un Parlamentam par atjaunojamās enerģijas apmēru ES (KOM(2004)0366), - ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvu 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus [1], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīvu 2003/30/EK par biodegvielas un citu atjaunīgo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā [2] (Biodegvielas direktīva), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Enerģija nākotnei — neizsīkstošie enerģijas avoti — Baltā grāmata Kopienas stratēģijai un rīcības plānam" (KOM(1997)0599), - ņemot vērā 2004. gada 1. aprīļa rezolūciju par starptautisko konferenci par atjaunīgo enerģiju, kura notika Bonnā 2004. gada jūnijā [3], - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas ziņojumu, kā arī Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas un Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas atzinumus (A6-0227/2005), 1. atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par atjaunīgās enerģijas daļu ES un aicina Komisiju arī turpmāk izstrādāt ambiciozu, bet tajā pašā laikā reālistisku stratēģiju atjaunīgās enerģijas jomā; 2. atzīst atjaunīgās enerģijas ārkārtējo nozīmību līdzās enerģijas efektivitātei un saglabāšanai ne tikai saistībā ar veselības un vides pasliktināšanās novēršanu un tādas ilgtspējīgas attīstības nodrošināšanu, kas atbilstu Eiropas mērķiem klimata jomā, bet arī saistībā ar jauninājumu veicināšanu, kā arī reģionālo un valsts attīstību, tirdzniecības iespējām un darba vietu izveidi saskaņā ar Lisabonas darba kārtību; 3. uzsver, ka atjaunīgās enerģijas izmantošana kopā ar enerģijas saglabāšanas pasākumiem samazina Eiropas atkarību no enerģijas importa un tādējādi mazina politisko un ekonomikas risku, kas rodas šāda importa rezultātā; 4. aicina Komisiju izvirzīt tālejošus, bet realizējamus mērķus, lai, atbalstot Eiropas mērķus klimata un apgādes drošības jomā, līdz 2020. gadam 60 % no ES elektroenerģijas apgādes veidotu enerģētikas tehnoloģijas ar ļoti zemu CO2 emisiju līmeni vai tādas, kuras nerada CO2 emisijas un ir CO2 neitrālas; 5. norāda, ka "atjaunīgās enerģijas" neattiecas tikai uz vēja enerģiju, arī citas atjaunīgās enerģijas, piemēram, hidroenerģiju, saules, ģeotermālo un biomasas enerģiju var izmantot, lai uzlabotu tīkla stabilitāti; Atjaunīgās enerģijas 21 tehnoloģija 21. gadsimtā 6. atzīst iespējas, ko piedāvā atjaunīgās enerģijas vairāk nekā 21 tehnoloģijas radītā dažādība, kuras principā aptver ne tikai visus ģeogrāfiskos apgabalus, bet arī visus būtiskos enerģijas izmantošanas veidus; 7. atzīst, ka atjaunīgā enerģija ir visstraujāk augošā enerģētikas nozare Eiropā un pat pasaulē ar vairāk nekā 20 % pieauguma tempu gadā vēja un saules fotovoltiskās enerģijas jomā un ka atjaunīgās enerģijas tehnoloģiju izstrāde ir radījusi vairāk nekā 300000 darba vietu; 8. atzīst, ka atjaunīgās enerģijas tehnoloģiju dažādajās jomās sasniegts ievērojams izmaksu samazinājums, dažos gadījumos pat līdz 50 % 15 gadu laikā, tomēr atzīmē, ka jāpanāk turpmāks izmaksu samazinājums, kam būs nepieciešams spēcīgs stimuls; 9. aicina pieņemt rīcības plānu biomasas jomā, lielāku atbalstu saules termoelektrostacijām ES dienvidos, kā arī koordinētu galveno projektu vēja enerģijas izmantošanai Ziemeļjūrā, lai veicinātu šo atjaunīgās enerģijas veidu straujo izplatību; 10. atzinīgi vērtē to, ka dažu dalībvalstu centienu rezultātā ES ir pasaules līdere lielākajā daļā atjaunīgās enerģijas tehnoloģiju, un aicina nākt klajā ar jaunām ES mēroga iniciatīvām un direktīvām; 11. atzīst biomasas potenciālu, kas jāizmanto ar sistemātiskas pieejas izlietošanai un teritorijas uzturēšanai palīdzību; 12. turklāt atzīst ģeotermālās enerģijas potenciālu gan siltuma, gan elektroenerģijas ražošanā un aicina lielāku politisko uzmanību veltīt ģeotermālo enerģijas veidu sniegtajām iespējām; 13. atzinīgi vērtē centienus veicināt ūdeņraža tehonoģiju un uz ūdeņradi bāzētu tautsaimniecību un uzsver, ka ūdeņradis ir enerģijas nesējs, kura priekšrocības kļūst īpaši acīmredzamas, ja to ražo no atjaunīgas enerģijas avotiem, tādējādi efektīvi veicinot vides aizsardzību, ilgtspējīgu attīstību un pasākumus cīņai pret siltumnīcas efektu; Būvējot ES ceļu uz pasaules tirgus līdera pozīciju atjaunīgās enerģijas jomā 14. uzsver, cik svarīgi ir noteikt obligātus mērķus 2020. gadam, lai dotu skaidru signālu tirgus dalībniekiem, tādiem kā plaša mēroga energouzņēmumi un finanšu kopiena, kā arī dalībvalstu politiķiem, ka atjaunīgā enerģija ir ES enerģētikas nākotne, kā arī tās vides un rūpniecības stratēģijas sastāvdaļa; 15. aicina Komisiju arī turpmāk rūpīgi uzraudzīt, vai dalībvalstis īsteno savus inidikatīvos mērķus, kā arī meklēt iespējas papildus 2010. gada mērķu īstenošanā sasniegtās attīstības, galapatērētājiem piedāvātās naudas vērtības (tostarp ārējo izmaksu aprēķinu), kā arī enerģijas efektivitātes uzlabošanas jomā sasniegtās attīstības detalizētam novērtējumam izstrādāt ES vidēja termiņa atjaunīgās enerģijas stratēģiju laika posmam pēc 2010. gada; 16. atgādina iepriekš minēto 2004. gada 1. aprīļa rezolūciju, kurā lielākā daļa Parlamenta deputātu nobalsoja par mērķi līdz 2020. gadam sasniegt atjaunīgās enerģijas īpatsvaru 20 % apmērā no ES kopējā enerģijas patēriņa; 17. uzsver, ka jauni pētījumi, it īpaši gadījumos, kad ņem vērā enerģijas efektīvas izmantošanas scenārijus visām nozarēm, uzrāda, ka, pastāvot labākiem apstākļiem attiecībā uz atjaunīgo enerģiju un enerģijas efektīvu izmantošanu, ir iespējams sasniegt augstāku mērķi; 18. tāpēc aicina Komisiju izstrādāt pieprasījuma un efektivitātes scenārijus, kas mūs novestu pie vispārēja mērķa saistībā ar klimata izmaiņām, kurš paredzētu, ka globālā temperatūra nepārsniedz līmeni, kāds tas bija pirms rūpniecības attīstības perioda, vairāk nekā par 2°C, kā arī nodrošinātu labāku pamatu ilgtermiņa mērķu noteikšanai atjaunīgās enerģijas jomā; 19. atzīmē, ka, izmantojot sistēmiskāku pieeju enerģijas politikai, kas cita starpā ar labāku stimulu palīdzību integrē un paātrina enerģijas saglabāšanas, efektivitātes un atjaunīgās enerģijas plaša mēroga iespējas, līdz 2020. gadam būtu iespējams nodrošināt atjaunīgās enerģijas īpatsvaru 25 % apmērā no ES kopējā enerģijas patēriņa; uzskata, ka atjaunīgo tehnoloģiju turpmākam relatīvo izmaksu samazinājumam būtu nozīmīga loma šāda īpatsvara sasniegšanā, it īpaši stimulējot pieprasījumu, kā arī pētniecību un attīstību; 20. atzīmē, ka, lai vajadzīgos signālus saņemtu tādi augsti diferencēti enerģijas tirgi, kā elektroenerģijas, degvielas, kā arī apkures un atvēsināšanas nozare, ES mērķi jāiedala nozares un valsts līmeņa mērķos, lai radītu vienkāršākus un ekonomiski pievilcīgākus priekšnosacījumus ieguldījumiem atjaunīgās enerģijas pētniecībā un izmantošanā; tāpēc aicina Komisiju nākt klajā ar saistošiem mērķiem attiecībā uz katru no šīm trim nozarēm; 21. uzskata, ka stimuli nodokļu samazināšanas veidā ir kopumā iedarbīgs līdzeklis atjaunīgās enerģijas veicināšanai; mudina dalībvalstis izmantot šādus instrumentus un Komisiju novērst visus šķēršļus šādai dalībvalstu darbībai; Apkure un atvēsināšana — nozīmīgākais tirgus zemas temperatūras atjaunīgai enerģijai 22. atzīmē, ka ēku apkurei un atvēsināšanai izmantotā enerģija ir apmēram 40 % no ES kopējā energopatēriņa, un pieprasa izstrādāt sistēmisku pieeju, kas paredz izmantot vislabākās pieejamās tehnoloģijas apkures un atvēsināšanas pieprasījuma samazināšanai ar zema blīvuma enerģijas palīdzību no zemas temperatūras neizsīkstošiem enerģijas avotiem vai no koģenerācijas vai triģenerācijas vienībām; 23. atzinīgi vērtē attīstību, kas panākta jaunu ēku projektēšanā saistībā ar enerģijas izmantošanu, saulesgaismas arhitektūras, izolācijas un atjaunīgās enerģijas integrēšanas rezultātā iegūstot mājas ar zemu enerģijas patēriņu, pasīvu enerģijas patēriņu un pat mājas ar enerģijas pārpalikumu, kuras gadā saražo vairāk enerģijas, nekā tās patērē; 24. uzsver ievērojamo ražīguma pieaugumu, kas varētu rasties, paātrināti integrējot enerģijas saglabāšanu un atjaunīgās enerģijas izmantošanu saliekamo būvkonstrukciju materiālos, tādos kā jumti un fasādes; 25. uzsver panākto progresu saules siltumenerģijas izmantošanā apkurei, tomēr pauž nožēlu par lielo atšķirību enerģijas apjomos, ko uz vienu iedzīvotāju saražo dažas šīs nozares vadošās valstis (Kipra, Austrija, Grieķija un Vācija) un ko — lielākā daļa pārējo dalībvalstu, un atzīmē saules termālās enerģijas augsto potenciālu Eiropas Savienībā; 26. uzver, cik nozīmīgi ir, lai tirgū ienāktu dzesēšana, t.i., ar saules siltumenerģiju, biomasu vai ģeotermālās enerģijas pievadi darbināma termiskā dzesēšana, un atzīmē, ka atjaunīgas dzesēšanas palielināšana ir nepieciešamā atbilde uz tirgus spriedzi, ko izraisa pieaugošais pieprasījums pēc dzesēšanas; 27. uzsver atjaunīgās enerģijas, tādas kā biomasa un ģeotermiskā enerģija, tirgus potenciālu saistībā ar rajonu centralizētās apkures un atvēsināšanas nozari, ražojot elektroenerģiju videi draudzīgā veidā un izmantojot zemas temperatūras "nevajadzīgo" enerģiju ēku apkurei vai atvēsināšanai; 28. uzsver iespējas, ko piedāvā rajonu centralizētās apkures un atvēsināšanas tīkli, kuri kā infrastruktūras sastāvdaļa ļauj optimāli izmantot un kombinēt tādu energoresursu plašu spektru, kuri nav saistīti ar zemesdzīļu resursiem, — siltumenerģijas pārpalikumu no elektroenerģijas ražošanas, dažādu veidu atjaunīgo siltumenerģiju (piemēram, ģeotermisko enerģiju, siltumenerģiju vai aukstumenerģiju no dziļūdens vai ezera ūdens vai biomasu), siltumsūkņus, kā arī siltumenerģiju, ko iegūst, sadedzinot bioloģiski sadalāmus atkritumus, un/vai rūpnieciskās ražošanas procesos; 29. atzīmē, ka ieguldījumiem ilgtspējīgā mājokļu celtniecībā vajadzīgi lielāki sākotnējie ieguldījumi, tajā pašā laikā tie samazina ēku ekspluatācijas izdevumus; uzsver, ka Energoresursu efektivitātes pakalpojumu uzņēmumiem jānovērš plaisa starp ieguldītājiem un lietotājiem, kā arī aicina ES iestādes izmantot ierosināto direktīvu par enerģijas galapatēriņa efektivitāti un energoapgādes pakalpojumiem, lai radītu stabilu tirgu šāda veida ieguldījumiem; 30. lūdz Komisiju paplašināt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/91/EK ( 2002. gada 16. decembris) par ēku energoefektivitāti [4] (Celtniecības direktīvas) darbības jomu, attiecinot to uz visām komerciālas nozīmes ēkām, kuru platība saistībā ar kopējo energoefektivitāti un atjaunīgās enerģijas izmantošanu pārsniedz 250 m2, un iesniegt priekšlikumu direktīvai par atjaunīgās enerģijas izmantošanu apkurei un atvēsināšanai; 31. uzsver, ka Eiropas Savienībai pretēji tās pieejai elektroenerģijas un degvielas nozarei nav sistemātiskas pieejas atjaunīgās enerģijas atbalstam apkures un atdzesēšanas nozarē, lai gan šī nozare ir ļoti lielā mērā atkarīga no gāzes un naftas importa un izmaksas, kas saistītas ar atjaunīgās enerģijas daļas pieaugumu, ir salīdzinoši zemas; tādēļ aicina izstrādāt vienotu ES stratēģiju, kuras mērķis ir ražošanas pieauguma rezultātā padarīt apkures un atdzesēšanas atjaunīgās vienības konkurētspējīgas; šajā sakarā uzskata ES līmeņa birokrātiskus noteikumus, kas ir saistoši māju īpašniekiem un celtniekiem, par nepiemērotiem, lai sasniegtu šo mērķi, un norāda, ka drīzāk ir vajadzīga direktīva, ar ko nosaka reāli sasniedzamus, bet augstus mērķus un koordinē dalībvalstu darbības, balstoties uz pagaidu pasākumiem, lai veicinātu pieeju tirgum; 32. uzskata šajā sakarā, ka Komisijai jāizstrādā priekšlikums direktīvai par apkuri un atdzesēšanu, kas līdzinās Komisijas priekšlikumam par biodegvielas direktīvu (KOM(2001)0547); 33. lūdz Komisiju kopā ar dalībvalstīm strādāt pie tā, lai vēlākais līdz 2012. gadam ieviestu celtniecības minimālos standartus visām privātmājām, kuri pamatojas uz pasīvās enerģijas (mazāk nekā 10 kW/m) standartiem; 34. lūdz Komisiju un ES Ministru padomi ekonomikas un finanšu jautājumos (ECOFIN) veikt ātrus un efektīvus pasākumus, lai likvidētu videi kaitīgas subsīdijas apkures un atvēsināšanas jomā; lūdz dalībvalstis izmantot efektīvus stimulus nodokļu samazinājumu veidā, lai veicinātu atjaunīgās enerģijas izmantošanu apkures un atvēsināšanas jomā, kā arī aicina Komisiju novērst visus šķēršļus šādas enerģijas izmantošanā; Elektroenerģija — godīgi tirgus noteikumi atjaunīgās elektroenerģijas ražošanai 35. atgādina Direktīvā 2001/77/EK noteikto mērķi panākt, ka atjaunīgā enerģija ir 21 % no ES kopējā elektroenerģijas daudzuma; 36. atgādina, ka šis mērķis ir izteikts kā īpatsvars no kopējā elektroenerģijas patēriņa, un lūdz visas ES iestādes neaizmirst ievērojamās iespējas samazināt elektroenerģijas patēriņu, īstenojot aktīvu politiku, kas vērsta uz elektroenerģijas patērētājiem kopumā; 37. atzīmē, ka Komisija atzinīgi vērtē to, ka dažas dalībvalstis, it īpaši Vācija un Spānija, ir ieviesušas atbilstīgu pamatpolitiku, lai īstenotu savus mērķus, un atzīmē, ka nav sagaidāms, ka citu valstu valdības sasniegs savus izvirzītos mērķus; pieprasa Komisijai izmantot Direktīvā 2001/77/EK paredzētās iespējas noteikt dalībvalstīm saistošus mērķus; 38. lūdz Komisiju tās 2005. gada ziņojumā par Direktīvu 2001/77/EK iekļaut turpmākus noteikumus par jebkāda veida šķēršļu (piemēram, administratīvo, politisko šķēršļu) novēršanu, kuri pašlaik kavē atjaunīgās enerģijas avotu attīstību vairākās dalībvalstīs, kā arī par godīgu un brīvu pieeju energosistēmai un nediskriminējošiem tarifiem; 39. atzīmē, ka Komisija Direktīvas 2001/77/EK 6. panta 1. punktā minētos administratīvos šķēršļus ir atzinusi par nopietniem vairākās dalībvalstīs, un pieprasa Komisijai pret šīm dalībvalstīm veikt atbilstīgus pasākumus; 40. atzīmē, ka Komisija ir konstatējusi arī to, ka vairākās dalībvalstīs nevienlīdzīgas iespējas piekļūt energosistēmai kavē atjaunīgās elektroenerģijas projektu turpmāku izstrādi; lūdz Komisiju rūpīgi uzraudzīt Direktīvas 2001/77/EK 7. panta piemērošanu, kā arī veikt atbilstīgus pasākumus pret šīm dalībvalstīm; 41. atzīmē, ka apstākļi elektroenerģijas tirgū ir tādi, ka joprojām nepastāv vienlīdzīga konkurence starp agrāk saskaņā ar monopolu noteikumiem izveidotiem elektroenerģijas piegādātājiem un izplatītājiem un mazajiem un vidējiem atjaunīgās enerģijas piegādātājiem, kā arī aicina Komisiju to ņemt vērā, tostarp Direktīvas 2001/77/EK izvērtēšanā; 42. pieprasa dalībvalstīm arī turpmāk izstrādāt stratēģijas un sistēmas atjaunīgās enerģijas izmantošanas veicināšanai ar mērķi samazināt birokrātijas plānošanu un atļaušanu, atvieglot pieeju energosistēmai un nodrošināt izcelsmes garantiju, saglabāt tīkla stabilitāti un pārskatīt videi kaitīgas subsīdijas; 43. aicina Komisiju un Padomi atļaut piemērot principu "piesārņotājs maksā" un iekļaut ārējās izmaksas iekšējās izmaksās attiecībā uz visiem energoresursiem; 44. atzīmē, ka vēja enerģijas attīstība dažās Eiropas valstīs bijusi iespaidīga un līdz 2004. gada beigām uzstādītas jaudas vairāk nekā 34600 MW apjomā, tādējādi pārsniedzot visas prognozes, un aicina turpmāk veikt pētījumus, lai atrisinātu problēmas saistībā ar enerģijas un tīkla stabilitātes regulēšanu; uzskata, ka vēja spēkstacijas jāierīko saprātīgi, lai ierobežotu problēmas, kuras izjūt iedzīvotāji skartajos apgabalos; un nožēlo, ka biomasas elektroenerģijas ražošanas potenciāls nav attīstīts plānotajā apmērā; šajā sakarā atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par rīcības plānu biomasas jomā; 45. atgādina, ka ES elektroenerģijas tirgū joprojām pastāv vairāki nopietni izkropļojumi, tādi kā nepietiekamas prasības attiecībā uz īpašumtiesību nošķiršanu, neefektīva vairumtirdzniecība, pieaugoša tirgus koncentrācija, lielas tiešās un netiešās subsīdijas, nediskriminējošas pieejas trūkums tādām līdzsvarojošām iekārtām, kā hidrospēkstacijas ar lielām ūdens tilpnēm, nenošķirti fondi, kā arī ārējo izmaksu neiekļaušana iekšējās izmaksās, un pieprasa, lai Komisija gada beigās izskata šos jautājumus savos ziņojumos par elektroenerģijas un gāzes iekšējiem tirgiem un nāk klajā ar jaunām likumdošanas iniciatīvām ar mērķi pārtraukt šos būtiskos tirgus izkropļojumus, kas apgrūtina atjaunīgās enerģijas ražošanu; 46. izsaka nožēlu, ka ES līdz šim nav izdevies nodrošināt vajadzīgo atbalstu saules termoelektrostaciju tehnoloģijas ieviešanai tirgū; aicina Komisiju palīdzēt šīs tehnoloģijas lielo potenciālu darīt pieejamu plašā mērogā; 47. uzskata, ka augstsprieguma līdzstrāvas pārvades līnijas var ievērojami veicināt atjaunīgo enerģiju izmantošanu; 48. atzīmē Ziemeļjūras piekrastes vēja enerģijas ievērojamo potenciālu un uzstāj, ka ar TEN-E fondu palīdzību ES iestādēm jāveicina Ziemeļjūras, Baltijas jūras un Īrijas jūras piekrastes valstu darbības efektīva koordinācija, lai šo potenciālu ar iespējami zemākām izmaksām integrētu Eiropas energosistēmā; atzīmē, ka līdzīgs plaša mēroga vēja enerģijas potenciāls ir Marokas dienvidos, un pieprasa Komisijai apsvērt iespēju atjaunīgās enerģijas jomā izveidot stratēģiskas partnerattiecības ar Magribas valstīm (Maroku, Alžīriju un Tunisiju); 49. lūdz ilgtermiņā izveidot saskaņotu Eiropas stimulēšanas sistēmu, kas atbilstu šādiem kritērijiem: tai ir: a) jādod ieguldījums gan pašreizējo mērķu, gan plašāku nākotnes mērķu īstenošanā; b) jāatbilst elektroenerģijas iekšējā tirgus principiem; c) jābūt daļai no sistēmiskas pieejas neizsīkstošo enerģijas avotu attīstībai, kura ņem vērā atjaunīgās enerģijas dažādu avotu raksturīgās pazīmes, kā arī dažādās tehnoloģijas un ģeogrāfiskās atšķirības; d) jāveicina neizsīkstošo enerģijas avotu efektīva izmantošana, jābūt vienkāršai un tajā pašā laikā pēc iespējas efektīvai, it īpaši attiecībā uz izmaksām; e) visu enerģijas avotu ārējās izmaksas jāiekļauj iekšējās izmaksās; f) jāparedz pietiekami gari pārejas periodi valsts atbalsta sistēmu ieviešanai, lai saglabātu ieguldītāju uzticību; uzskata, ka, pamatojoties uz šiem kritērijiem, ilgtermiņā būtu lietderīgi izveidot vienotu Kopienas tiesību aktu kopumu par Eiropas piegādes sistēmām, bet ka varētu ņemt vērā arī kvotu vai piedāvājuma modeli ar nosacījumu, ka iespējams novērst šādu modeļu pašreizējos trūkumus, ko atklāja dažās dalībvalstīs; 50. vērš uzmanību uz to, ka Eiropas Savienībā ir salas, kur darbojas, piemēram, pastāvīgas spēkstacijas, kurās galvenokārt pielieto augti attīstītu jauktu strāvas ražošanas tehnoloģiju, izmantojot atjaunīgus enerģijas veidus, apvienojumā ar uzkrāšanas tehnoloģiju, lai palielinātu to efektivitāti; aicina dalībvalstis un Komisiju sākt papildu iniciatīvas šajā virzienā; aicina Komisiju veikt pētījumu par labākajām praksēm attiecībā uz tīklu pārvaldi, lai atrisinātu problēmas, kas rodas, pievienojoties atjaunīgās enerģijas avotiem, it īpaši vēja un saules enerģijas tīkliem; 51. atzīmē, ka daļa no elektroenerģijas ražošanas ar atjaunīgo tehnoloģiju, galvenokārt fotogalvaniskās enerģijas, palīdzību joprojām ir dārga; mudina Komisiju un dalībvalstis veicināt izmaksu samazināšanas pasākumus, galvenokārt ar pētniecības un attīstības palīdzību, kā arī plānot stimulus tādā veidā, lai nepārtraukti uzlabotu tehnoloģijas un samazinātu izmaksas; Transports — vispirms efektivitāte, tad atjaunīgā degviela 52 norāda, ka transporta nozare rada būtisku atkarību no naftas importa, kas pakļauts stiprām cenu svārstībām, izraisot ievērojamas veselības problēmas gaisa piesārņojuma dēļ, un ka tā ir iemesls visstraujāk pieaugošajai CO2 emisijai; 53. atzīmē, ka efektivitātes palielināšana transporta nozarē, veicot strukturālus pasākumus, tādus kā labāka pilsētu un reģionālā plānošana, modālās pārmaiņas preču un personu pārvadāšanā un efektīvas darbības standartu pakāpeniska palielināšana, ir būtiski svarīga un papildinoša saistībā ar atjaunīgās degvielas stratēģijām; 54. mudina Komisiju izmantot degvielas vispārējās ietekmes uz vidi — tā saucamās enerģijas ķēdes no degvielas ieguves brīža līdz transportlīdzekļa kustības uzsākšanai ("well-to-wheel") — novērtējumus, ko savā CONCAWE pētījumā izstrādājis Komisijas Kopīgais pētniecības centrs, pirms uzsākt galvenos ES pasākumus šajā politikas jomā; 55. aicina dalībvalstis sasniegt Biodegvielas direktīvā izvirzītos mērķus un pielietot nodokļu atvieglojumus, kas paredzēti saskaņā ar Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai [5]; uzskata, ka, veicinot biodegvielas izmantošanu, radīsies jaunas iespējas ilgtspējīgai lauku attīstībai un jaunas perspektīvas novatoriskiem lauksaimniecības produktiem; cer, ka tehnisko specifikāciju novērtējuma rezultāti etanola un parastās degvielas maisījumam ir apmierinoši un ka būs iespējams pēc iespējas ātrāk grozīt Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīvas 98/70/EK pielikumus attiecībā uz benzīna un dīzeļdegvielas kvalitāti, izdarot grozījumus Padomes Direktīvā 93/12/EEK [6]; 56. lūdz Komisiju ietvert savā rīcības plānā attiecībā uz biomasu obligātu, pakāpeniski pieaugošu prasību degvielas uzņēmumiem tirdzniecībā iekļaut biomasas degvielu; 57. uzsver, ka etanola izmantošana degvielā veicinās ES lauksaimniecības reģionu attīstību un lauksaimniecības izcelsmes izejvielu vērtības palielināšanos; uzskata, ka saistībā ar nesenajām reformām un finanšu atbalsta samazināšanu (KLP, cukurs) etanola kā degvielas izmantošanas un ražošanas veicināšana varētu šai nozarei radīt jaunu noietu; 58. aicina Komisiju, ņemot vērā jaunās tehnoloģijas, līdztekus ilgtspējīgai lauksaimniecībai un mežsaimniecībai, kā arī ilgtspējīgai atkritumu apsaimniekošanai izmantot bioenerģijas un biodegvielas potenciālu saistībā ar KPL un ES atkritumu apsaimniekošanas stratēģiju; Biomasa — snaudošais milzis atjaunīgās enerģijas jomā 59. atzīmē, ka biomasas izmantošanai ir vairākas priekšrocības, salīdzinot ar tradicionālajiem enerģijas avotiem, kā arī dažiem citiem atjaunīgās enerģijas veidiem, jo īpaši tās relatīvi zemās izmaksas, mazāka atkarība no īstermiņa meteoroloģiskām pārmaiņām, reģionālo saimniecisko struktūru attīstības veicināšana un alternatīvu ienākumu avotu nodrošināšana lauksaimniekiem; 60. tāpēc izsaka nožēlu, ka biomasas ievērojamais potenciāls atjaunīgās enerģijas jomā nav izmantots atbilstīgi tā tehniskajām iespējām ar reālām izmaksām; atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu, ka tā iesniegs rīcības plānu attiecībā uz biomasu, un mudina Komisiju izstrādāt dokumentu ar augstiem mērķiem, kas ietvertu konkrētus un juridiski saistošus priekšlikumus; 61. uzsver, ka biomasas priekšrocības elektroenerģijas jomā ir īpaši jūtamas, ja iekārtas var vienlīdz labi izmantot enerģijai, apkurei un atdzesēšanai; 62. lūdz Komisiju un dalībvalstis biomasas veicināšanai izmantot struktūrfondus un Kohēzijas fondu; 63. lūdz Komisiju un dalībvalstis biomasas ilgtspējīgas izmantošanas veicināšanai izmantot KLP otrā pīlāra (lauku attīstība) lielo potenciālu; 64. aicina Komisiju tās specifisko programmu prioritātēs saistībā ar 7. Pētniecības un tehnoloģiskās attīstības pamatprogrammu ietvert biomasas ekoloģiski efektīvu izmantošanu; 65. uzsver milzīgās iespējas, kādas ir biomasas un fosilā kurināmā (piemēram, ogļu) līdzsadedzināšanai, kā rezultātā īsā laikā un finansiāli izdevīgi var palielināt atjaunīgo enerģiju daļu, turpretim ilgtermiņā ir jāizveido iekārtas, kuras darbina tikai biomasa; 66. mudina dalībvalstis nodrošināt, ka to nodokļu politika nekavē biomasas ražošanas attīstību; 67. mudina dalībvalstis pārskatīt savas nodokļu sistēmas, atcelt visus nevajadzīgos nodokļu apgrūtinājumus biomasas izmantotājiem un uzskata nodokļu samazinājumus par efektīvu stimulu; 68. atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu izstrādāt rīcības plānu attiecībā uz biomasu; tomēr, tā kā tas ir sarežģīts un strīdīgs jautājums, aicina Komisiju organizēt plašas apspriešanās ar sabiedrību un ieinteresētajām pusēm, lai turpmākai rīcībai izstrādātu līdzsvarotu darba plānu ar augstiem mērķiem; 69. uzskata, ka ES nedrīkst izmantot veicināšanas pasākumus biomasas plašākai izmantošanai atjaunīgās enerģijas ražošanā, izmantojot ilgtspējīgas ražošanas metodes, kā attaisnojumu tam, lai neveiktu pētniecību ar mērķi panākt lielāku enerģijas efektivitāti (degvielai, apkurei, elektrībai u.c. izmantojamās enerģijas daudzuma samazināšana), kas ir viens no iespējamiem līdzekļiem lauksaimnieku finansiālā sloga samazināšanai; 70. aicina ģenētiski modificēto organismu audzēšanai un to izmantošanai pārtikas produktu ražošanā piemērojamos noteikumus par līdzāspastāvēšanu un marķēšanu attiecināt arī uz atjaunīgās enerģijas jomu; 71. atzīst KLP ieguldījumu atjaunīgās enerģijas ražošanā ar biomasas un biodegvielas palīdzību un mudina arī turpmāk attīstīt un izmantot šos enerģijas veidus; uzskata par vajadzīgu palielināt ieguldījumu shēmu līdzfinansēšanas iespējas no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai un citiem struktūrfondiem, lai nodrošinātu atjaunīgās enerģijas līdzsvarotu un racionālu attīstību un izmantošanu, ar nosacījumu, ka šī enerģija un tās izmantošanas ietekme uz vidi ir labvēlīga un atbilst ilgtspējīgas ražošanas metodēm; 72. prasa pirmām kārtām veicināt lauksaimniecības un mežsaimniecības blakusproduktu, tostarp neproduktīvās lauksaimniecības teritorijās audzētu augu, griezto zaru un mežsaimniecības blakusproduktu (koksnes atkritumu) izmantošanu enerģijas ražošanā, lai lielā mērā izslēgtu konkurenci pārtikas produktu ražošanai; 73. atzīst atjaunīgās enerģijas ražošanas potenciālu, lai vienlaicīgi un efektīvi dažādotu un nodrošinātu zemnieku saimniecību ienākumus, radītu darba vietas, aizsargātu dabu un ražotu tīru enerģiju; tomēr uzsver, ka pārtikas apgādes drošībai arī turpmāk jābūt prioritārai salīdzinājumā ar enerģijas ražošanu; tāpēc uzskata, ka jāveic pasākumi, lai lauksaimniecībai labvēlīgās vietās novērstu pārtikas produktu ražošanas aizstāšanu ar enerģijas ražošanu, kā arī pārtikas produktu importa palielināšanos ES; 74. atzīst, ka mežsaimniecības nozare ir nepietiekami izmantots avots, kam var būt liela nozīme ne tikai biomasas tirgus attīstīšanā un paplašināšanā, bet arī enerģijas avota tuvināšanā patērētājam; Jauninājumu joma — labākas koordinācijas starp Eiropas, dalībvalsts un vietējo un reģionālo līmeni nozīmība 75. uzstāj uz to, ka saskaņotu Eiropas atjaunīgās enerģijas un enerģijas efektīvas izmantošanas stratēģiju var īstenot tikai ar labākas mijiedarbības starp visiem iesaistītajiem dalībniekiem palīdzību; īpaši uzsver vietējā un reģionālā līmeņa nozīmību šajā stratēģijā; 76. aicina izstrādāt jaunu programmu "Sapratīga enerģija Eiropai" saistībā ar finanšu plānu 2007.–2013. gadam, piešķirot tai ievērojami palielinātu finansējumu, lai paplašinātu labākās prakses izplatīšanu un stimulētu atjaunīgās enerģijas 100 % izmantošanu; 77. atbalsta Komisijas viedokli, ka atjaunīgās enerģijas veicināšanai nākotnē jākļūst par vienu no Eiropas struktūrpolitikas pamatelementiem; uzsver, ka tas pavērs jaunas iespējas jaunajām dalībvalstīm, it īpaši to mazo un vidējo uzņēmumu stiprināšanā; Pētniecība un attīstība — prioritāte atjaunīgajai enerģijai un enerģijas efektīvai izmantošanai 78. atzīmē, ka saules termoelektroenerģija, jūras izcelsmes neizsīkstošie enerģijas avoti, tādi kā jūras straumju, viļņu, paisuma un osmozes enerģija, ir atjaunīgās elektroenerģijas ražošanas jaunas potenciālās jomas un ka tajās ir jāveic būtiski ieguldījumi no ES pētniecības un attīstības programmu līdzekļiem; 79. atzinīgi vērtē ES vadošo lomu pasaulē atjaunīgās enerģijas tehnoloģiju jomā; 80. atzīmē, ka enerģijas jomā visām jaunajām enerģijas tehnoloģijām pirmajos attīstības gados vajadzīgs zināms finansiāls atbalsts, un uzsver to, ka Starptautiskā enerģētikas aģentūra norādījusi, ka laikā no 1974. līdz 2001. gadam atjaunīgās enerģijas pētījumiem piešķirti tikai 8,2 % no Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) valstu kopējā līdzekļu apjoma pētniecībai un attīstībai enerģijas jomā; 81. uzstāj, ka gaidāmajā 7. Pētniecības un tehnoloģiskās attīstības pamatprogrammas konkrētās programmās ievērojama summa jāpiešķir atjaunīgajai enerģijai un enerģijas efektīvai izmantošanai, ņemot vērā daudzos ieguvumus, ko atjaunojami enerģijas avoti dotu klimata pārmaiņām, neatkarīgai enerģijas piegādei un enerģijas piegādes drošumam; 82. uzsver, ka 7. Pētniecības un tehnoloģiskās attīstības pamatprogrammā jāparedz palielināts finansējums neizsīkstošiem enerģijas avotiem un enerģijas efektīvai izmantošanai; uzsver vajadzību novērst plaisu starp atjaunīgās enerģijas tehnoloģiju demonstrēšanu, izplatīšanu un tirgvedību, kā arī koncentrēt uzmanību uz pētniecību piekrastes vēja parku jomā; 83. uzstāj, ka Kopienas galvenie finanšu instrumenti — proti, struktūrfondi un Kohēzijas fonds, kā arī finansiālais atbalsts, kas pieejams saistībā ar Kopienas starptautiskās palīdzības programmām, jo īpaši Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instruments, jāorientē uz plaša mēroga ieguldījumiem jaunās un efektīvās atjaunīgās enerģijas un enerģijas saglabāšanas tehnoloģijās; 84. aicina Eiropas Investīciju banku (EIB) un Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banku (ERAB) izvirzīt aizvien augstākus mērķus attiecībā uz atjaunīgās enerģijas īpatsvaru savā ar enerģijas jomu saistīto aizdevumu portfelī, kā arī noteikt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas novēršanu par vienu no obligātiem kritērijiem atbalstāmo projektu atlasē; 85. uzskata, ka jāparedz tehnoloģiskas platformas saules elektroenerģijas ražošanai, vēja enerģijai, biomasai un atjaunīgās enerģijas integrēšanai celtniecības nozarē, tostarp uz neizsīkstošiem enerģijas avotiem balstītai kombinētai siltuma un enerģijas ražošanai un rajona centralizētai apkures/atvēsināšanas sistēmai (CHP/DHC); 86. mudina dalībvalstis veikt ieguldījumus izglītībā, kas saistīta ar atjaunīgo enerģiju, lai nodrošinātu profesionālo operatoru un plašas sabiedrības labāku informētību; 87. uzskata, ka steidzami jāveic pētījumi, jo īpaši tādas enerģijas apjoma prognozēšanas un tās pagaidu uzglabāšanas jomā, ko iegūst no gaistošiem avotiem, tādiem kā vēja un saules enerģija; 88. aicina paplašināt pašreizējās informācijas apmaiņas procedūras un uzlabot datu bāzu pārredzamību, lai ļautu attīstīties daudzpusīgākai sadarbībai vides pētījumu un plānošanas jomā; Eksporta stratēģija un politikas izstrāde 89. uzstāj, ka ES ir atbildīga par palīdzības sniegšanu vismazāk un mazāk attīstītām valstīm, kā arī valstīm ar attīstības procesā esošu tirgus ekonomiku pielāgotu atjaunīgo tehnoloģiju veicināšanā un finansēšanā; 90. aicina ES arī turpmāk saglabāt vadošo lomu pasaulē šajā jomā, pildīt no 2002. gada 26. augusta līdz 4. septembrim notikušajā Johannesburgas Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgtspējīgu attīstību uzņemtās saistības, kā arī izmantot savu ietekmi, lai attiecīgajās starptautiskajās struktūrās tālāk stiprinātu efektīvu atjaunīgās enerģijas plašākas izmantošanas politiku; 91. uzsver neizsīkstošo enerģijas avotu nozīmību attīstības sadarbības jomā un EK-Vidusjūras reģiona valstu partnerattiecībās; 92. aicina Komisiju vairāk atbalstīt saules termoelektrostaciju tehnoloģijas izmantošanu Vidusjūras reģiona dienvidos un austrumos; 93. atzīmē, ka pastāv ļoti lielas iespējas sadarbībai ar Ziemeļāfrikas un Vidusjūras reģiona valstīm saules, ģeotermiskās un vēja enerģijas ieguvē, šo reģionu tālākai attīstībai, kā arī tehnoloģiju eksportam no ES tirgus un elektroenerģijas importam uz ES tirgu; 94. aicina ES palīdzēt veicināt atjaunīgās enerģijas izmantošanu jaunattīstības valstīs, lai samazinātu nabadzību, novērstu konfliktus un sekmētu ilgtspējīgu attīstību; 95. aicina Komisiju un Padomi ilgtspējīgas energoapgādes veicināšanu uzskatīt par prioritāti palīdzības attīstības jomā un it īpaši nabadzības samazināšanas stratēģijās un mudināt vadošās finanšu iestādes, tādas kā EIB, ERAB, Pasaules banka, kā arī dalībvalstu eksportkredīta aģentūras piešķirt prioritāti ieguldījumiem neizsīkstošiem enerģijas avotiem un enerģijas efektīvai izmantošanai, lai veicinātu un atvieglotu attīstību šajā jomā; Eiropas Savienības iestādes kā labākie paraugi atjaunīgās enerģijas izmantošanā 96. aicina ES iestādes Eiropas pilsoņiem rādītu pozitīvus un redzamus piemērus, pielietojot atjaunīgās enerģijas veidus savās ēkās un transporta līdzekļos; 97. aicina Parlamenta Prezidiju uzņemties ilgtermiņa saistības pakāpeniski palielināt atjaunīgo enerģiju izmantošanu elektropiegādē, apkurē, dzesēšanā un Parlamentam nepieciešamo pārvadājumu veikšanā, kā arī apvienot šos centienus ar pasākumiem lietderīgākai enerģijas izmantošanai Parlamenta darbībā; * * * 98. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. [1] OV L 283, 27.10.2001., 33. lpp. [2] OV L 123, 17. 5. 2003., 42. lpp. [3] OV C 103 E, 29.4.2004., 838. lpp. [4] OV L 1, 4.01.2003., 65. lpp. [5] OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/75/EK (OV L 157, 30.4.2004., 100. lpp.). [6] OV L 350, 28.12.1998., 58. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.). --------------------------------------------------