[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 8.1.2009

COM(2009) 4 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES LĒMUMS

par savstarpējas palīdzības piešķiršanu Latvijai

un

Priekšlikums

PADOMES LĒMUMS

par ES vidēja termiņa finansiālās palīdzības nodrošināšanu Latvijai

Ieteikums

PADOMES LĒMUMS

par savstarpējas palīdzības piešķiršanu Latvijai

un

Priekšlikums

PADOMES LĒMUMS

par ES vidēja termiņa finansiālās palīdzības nodrošināšanu Latvijai

PASKAIDROJUMA RAKSTS

1. IEVADS

Latvijas ekonomikā pēdējos gados ir izveidojusies liela nelīdzsvarotība, jo ātru izaugsmi ir veicinājuši viegli pieejami kredīti un pārmērīgi ekspansīva fiskālā pozīcija, neņemot vērā Komisijas un Padomes ieteikumus, jo īpaši atzinumus par Latvijas secīgajām konverģences programmām. Šo situāciju ir ievērojami saasinājusi globālā krīze finanšu tirgos un vispārēji piesardzīgāka attieksme pret jaunajām tirgus ekonomikām, kas tām apgrūtina kredītu saņemšanu un sadārdzina tos. Latvijas kapitāla un finanšu tirgos kopš pagājušā gada oktobra ir vērojama ievērojama spriedze, kas atspoguļo pieaugošās bažas par valsts ekonomikas un finanšu sistēmas ilgtspējību. Īpašu satraukumu radīja stāvoklis banku nozarē, jo īpaši valsts lielākās vietējās un no ārēja finansējuma ļoti atkarīgās bankas ( Parex ) dzīvotspēja, kuras īpašumtiesības un kontroli vēlāk pārņēma valsts. Apkopojot iepriekš minēto, Latvija ir saskārusies ar pēkšņu un smagu banku nozares un ārējā finansējuma krīzi.

Šajā kontekstā Latvijas iestādes vērsās ES un SVF, lai saņemtu finansiālu atbalstu. Komisija kopā ar Padomes prezidentvalsti 22. novembrī paziņoja, ka ES ir gatava kopā ar SVF piedalīties saskaņotas finansējuma paketes nodrošināšanā, lai stiprinātu Latvijas maksājumu bilances ilgtspējīgumu. Tomēr tika uzsvērts, ka finansiālās palīdzības pakete tiks nodrošināta tikai tad, ja Latvijas iestādes cieši apņemsies īstenot stingru un izpildāmu ekonomikas stabilizācijas programmu. Pamatojoties uz apspriedēm ar Komisiju un SVF, Saeima 12. decembrī pieņēma valdības priekšlikumu par „Ekonomikas stabilizācijas un izaugsmes atjaunošanas programmu” (turpmāk — programma). Programmas galvenie mērķi ir saglabāt uzticību Latvijas finanšu sistēmai gan Latvijā, gan starptautiskā mērogā, dot tiešu un netiešu ieguldījumu, lai apturētu un novērstu izmaksu konkurētspējas un inflācijas negatīvo tendenci, šajā nolūkā kā daudz stingrākas fiskālās pozīcijas galveno darbību samazinot valsts sektorā strādājošo atalgojuma izmaksas, un stiprināt ekonomikas izaugsmes potenciālu, īstenojot virkni strukturālu reformu.

2. NESENIE NOTIKUMI MAKROEKONOMIKAS JOMā

Pēc ilgstoša straujas izaugsmes perioda, kas aizsākās deviņdesmito gadu beigās un kurš pamatojās galvenokārt uz iekšzemes pieprasījumu, Latvijas reālā IKP pieaugums 2005.–2007. gadā bija izsakāms ar divciparu skaitli. Izaugsmi galvenokārt veicināja ievērojams kreditēšanas uzplaukums, kas palielināja privāto patēriņu un investīciju apjomu nekustamajā īpašumā, tomēr tā beidzās 2007. gada vidū, jo nepamatoti augstās nekustamā īpašuma cenas vairs nebija iespējams saglabāt. Šo gadu laikā ekonomikā notika pārorientēšanās no tirgojamu preču nozares uz netirgojamām precēm, tādējādi graujot ekonomikas ārējo ilgtspējīgumu un izraisot nopietnu pārkaršanu.

2008. gada pirmajos trīs ceturkšņos IKP strauji samazinājās, un ir sagaidāms, ka šī tendence turpināsies, jo to galvenokārt izraisa privātā patēriņa un privāto ieguldījumu sarukums. Privāto patēriņu ir ietekmējusi augstā inflācija, nekustamā īpašuma cenu pazemināšanās, kredītmaksājumu palielināšanās, ierobežotākas iespējas saņemt aizdevumus sliktākas nodarbinātības un ienākumu prognozes. Līdz ar nekustamo īpašumu tirgus uzplaukuma beigām samazinās arī pastāvīgie ieguldījumi celtniecībā, kā arī ieguldījumi aprīkojumā, jo tiek prognozēts mazāks pieprasījums gan Latvijā, gan ārvalstīs. Uzņēmumi izjūt ievērojamu cenu spiedienu, ko izraisa darbaspēku izmaksu pieaugums, un finansējums aizvien vairāk tiek ierobežots. ES finansēti projekti un valsts projekti kopumā zināmā mērā mazinās citu ieguldījumu strauju samazināšanos. Tomēr ir paredzams, ka IKP ievērojamu laiku turpinās samazināties, jo neto eksporta pieaugums nespēj līdzsvarot ļoti vājo iekšzemes pieprasījumu.

Stāvoklis darba tirgū tikai nesen ir sācis uzlaboties, tomēr darba tirgus reakcija uz iekšzemes pieprasījuma kritumu būs ievērojama. Bezdarba līmenis jau ir palielinājies no 6,3 % 2008. gada 2. ceturksnī līdz 7,2 % 3. ceturksnī, un algu pieaugums nominālā izteiksmē palēninās, lai gan tas notiek pēc ļoti augstu likmju sasniegšanas. Latvijas darba tirgus uzskatāms par pietiekami elastīgu, tāpēc tam vajadzētu ierobežot ražošanas un nodarbinātības izmaksas saistībā ar atalgojuma saskaņošanu ar produktivitāti.

SPCI inflācija augstāko līmeni (17,7 %) sasniedza 2008. gada maijā, un novembrī tā bija samazinājusies līdz 11,8 %. Pamatinflācija[1] (novembrī 11,0 %) un pakalpojumu cenu inflācija pastāvīgi samazinās līdz ar pieprasījuma spiediena mazināšanos. Ņemot vērā prognozēto straujo iekšzemes pieprasījuma samazināšanos, zemāku atalgojumu valsts sektorā (sk. 6. punktu), kas ierobežos arī algas privātajā sektorā, un plaša patēriņa preču cenu samazināšanos, ir labas izredzes, ka inflācija arī turpmāk ievērojami samazināsies.

Ārējā nelīdzsvarotība ir bijusi ļoti liela, un ārējās saistības ir neilgtspējīgi pieaugušas, tomēr 2008. gadā līdz ar valsts iekšējā izlietojuma samazināšanos ārējā aizņemšanās ievērojami saruka. Maksājumu bilance un ārējie ieguldījumi ir iztirzāti 5. iedaļā.

3. VALSTS FINANSES

VALSTS FINANSēM LATVIJā IR PAAUGSTINāTA NOZīME, JO MONETāRO POLITIKU IEROBEžO NOSACīTI FIKSēT ais valūtas maiņas kursa režīms[2]. Tomēr iekšzemes pieprasījuma straujā pieauguma laikā 2005.–2007. gadā Latvija īstenoja prociklisku fiskālo politiku, neraugoties uz labākiem vispārīgajiem budžeta rezultātiem un neievērojot atkārtotus ieteikumus Padomes atzinumos par secīgiem Latvijas konverģences programmas atjauninājumiem. Papildu ieņēmumi parasti tika izlietoti, veicot budžeta grozījumus gada laikā, un netika veidotas nekādas rezerves gadījumam, ja situācija pasliktinātos. Atalgojuma pieaugums valsts sektorā izraisīja atalgojuma pieaugumu privātajā sektorā, un atalgojuma līmenis salīdzinoši bija augstāks valsts sektorā. Latvijā vairāk nekā 30 % nodarbināto strādā valsts sektorā un, ņemot vērā, ka pakalpojumu nozare ir proporcionāli liela, proti, aptuveni 75 % no bruto pievienotās vērtības, atalgojuma noteikšana valsts sektorā ievērojami ietekmē atalgojumu privātajā sektorā.

2008. gada pirmo desmit mēnešu laikā dramatiski samazinājās PVN ieņēmumi (par 3 % gadā), ko izraisīja privātā patēriņa straujš kritums. Ieņēmumi no citiem galvenajiem nodokļu veidiem sākotnēji saglabājās salīdzinoši labā līmenī, pateicoties augstajai inflācijai, tomēr arī šī labvēlīgā ietekme ir sākusi mazināties. Latvijas Valsts kase prognozē, ka 2008. gada konsolidētais valsts budžeta deficīts, kurā ietverts valsts budžets un sociālās apdrošināšanas fonda budžets, varētu būt ap 2½ līdz 2¾ % no IKP[3]. Ņemot vērā iespēju, ka pašreizējos apstākļos pašvaldībām varētu rasties neliels deficīts (neraugoties uz ierobežojumiem, kuru mērķis ir nodrošināt sabalansētību vai pārpalikumu šajā apakšnozarē), sagaidāms, ka valsts sektora 2008. gada deficīts varētu būt tuvu 3 % no IKP.

Saeimas 14. novembrī pieņemtajā 2009. gada budžetā paredzētais konsolidētais valsts deficīts ir 1½ % no IKP, tomēr tas pamatojas uz ražošanas apjoma samazināšanos tikai par 1 %, kas nebija reāli sasniedzams skaitlis. Tajā iekļauti ievērojami tiešo nodokļu samazinājumi un izdevumu palielinājumi. Jau pieņemšanas laikā bija skaidrs, ka ražošanas apjoms samazināsies ievērojami vairāk un ka kompensācijas pasākumu trūkuma dēļ pastāv risks, ka deficīts varētu sasniegt ļoti lielu apjomu. Ieskaitot ļoti mazu pašvaldību deficītu, valsts deficītu varas iestādes prognozēja 1,8 % apmērā no IKP un primāro deficītu — 1,1 % apmērā no IKP. Ņemot vērā nodokļu iekasēšanas datus par 2008. gada pēdējiem mēnešiem un sliktākas ekonomiskās izredzes 2009. gadam, valsts budžeta bilances prognoze ir ievērojami pasliktinājusies salīdzinājumā ar Komisijas dienestu rudenī prognozēto deficītu 5,6 % apmērā no IKP. Salīdzinājumam jāmin, ka valsts parāda attiecība 2007. gada beigās bija 9,5 %, t.i., viens no zemākajiem rādītājiem ES.

4. FINANšU TIRGI

Latvijas finanšu sistēmā pārsvarā dominē banku nozare, kura pēdējos desmit gados attīstījusies ļoti strauji. Tajā var skaidri nodalīt divus segmentus. No vienas puses, ir citu valstu bankas, kuras galvenokārt finansē ar aizdevumiem no mātesuzņēmumiem un kurām pieder 70 % no tirgus. No otras puses, ir vietējās bankas, kuras galvenokārt tiek finansētas, izmantojot sindicētos aizdevumus un nerezidentu noguldījumus. Īpaši svarīgi ir nerezidentu noguldījumi, kuri 2008. gada novembra sākumā veidoja 43,5 % no visiem noguldījumiem, izņemot monetāro un finanšu iestāžu noguldījumus. Tādējādi Latvijas finanšu sistēma balstās galvenokārt uz ārēju finansējumu, t.i., finansējumu no mātesuzņēmumiem, nerezidentu ieguldījumiem un ārvalstu sindicētiem aizdevumiem. Rezultāts ir ārkārtīgi augsts ārējo saistību līmenis, kas turpina paaugstināties, un tam atbilstoši aizdevumi iedzīvotājiem, galvenokārt ārvalstu valūtās (gandrīz 90 % no visiem aizdevumiem). Iekšzemes kredīti ir pieauguši no 10 % no IKP 1997. gadā līdz 90 % 2007. gadā. Tāpēc šķiet, ka divi galvenie Latvijas banku sistēmas apdraudējumi ir likviditāte un kredītriski.

Likviditātes risks jau ir materializējies ieilgušu likviditātes problēmu dēļ kopš 2008. gada oktobra. Paredzot, ka varētu rasties atmaksāšanas grūtības, divi ārvalstu sindikāti skaidri norādīja, ka tie varētu pieprasīt Parex bankai izsniegtu aizdevumu priekšlaicīgu atmaksu par kopējo summu EUR 0,8 miljardi, kuru atmaksas termiņi ir 2009. gada februāris un jūnijs. Tas izraisīja bankas daļēju nacionalizāciju 2008. gada 10. novembrī. Tomēr šādi piešķirtās valsts aizņēmuma garantijas tika uzskatītas par nepietiekamām, un sekoja Parex pilnīga nacionalizācija decembra sākumā un ierobežojumu noteikšana noguldījumu izņemšanai (EUR 50 000 mēnesī privātpersonām). Neraugoties uz minētajiem pasākumiem, pēc šiem notikumiem nerezidenti no Parex un vietējām bankām ar līdzīgiem uzņēmējdarbības modeļiem ir izņēmuši ievērojamu daudzumu noguldījumu, no kuriem tikai neliela daļa ir no jauna ieguldīta citās Latvijas bankās. Sistēmiskās likviditātes problēmas rosināja Latvijas Banku 13. novembrī paziņot par turpmākiem tās noteiktās rezerves likmes samazinājumiem no 7 % līdz 5 % īstermiņa saistībām un no 5 % līdz 3 % saistībām ar termiņu, kas pārsniedz divus gadus, tādējādi veicinot likviditāti (šie lēmumi stājās spēkā divos posmos pa 1 procentpunktam (pp) 24. novembrī un 24. decembrī). Tomēr rezervju samazināšanās ir turpinājusies, un Latvijas Bankas neto starptautisko ieguldījumu postenis laikā no 2008. gada oktobra sākuma līdz gada beigām samazinājās par EUR 0,9 miljardiem. Rezidentu un nerezidentu noguldījumi citām valstīm piederošās bankās šajā pašā periodā palielinājās, turklāt šķiet, ka ir nodrošināts likviditātes atbalsts no mātesuzņēmumiem.

Kredītrisks vēl nav nopietni materializējies, tomēr sagaidāms, ka turpmākajos mēnešos tas palielināsies. Lai gan ir palielinājies aizkavēto aizdevumu daudzums, problēmaizdevumu daudzums pašlaik nepārsniedz 1 % no kopējiem aizdevumiem, tostarp pateicoties arī patlaban notiekošajai problēmaizdevumu restrukturizācijai. Tomēr ir skaidrs, ka palielināsies sagaidāmās ilgstošās recesijas negatīvā ietekme uz iedzīvotāju ienākumiem un tādējādi to spēju atmaksāt parādus. Maksātspējas koeficienti samazināsies un, iespējams, tuvosies noteiktajām minimālajām vērtībā, un šādā gadījumā var būt vajadzīgi kapitāla ieguldījumi.

Banku nozares pašreizējais un turpmākais stāvoklis ir atkarīgs no objektīviem faktoriem, kā arī no tās spējas atjaunot sev uzticību. Galvenais uzdevums pašreizējā situācijā ir nodrošināt uzticību, lai stabilizētu noguldījumu bāzi un mazinātu turpmākas likviditātes problēmas. Ņemot vērā valsts ierobežotās finanses, uzticības atjaunošana finanšu sektorā, izmantojot valdības intervenci, radītu uzticību tikai tad, ja tā tiktu papildināta ar spēcīgu starptautisku finansiālo atbalstu.

5. MAKSāJUMU BILANCE UN āRēJāS FINANSēšANAS PRASīBAS

Latvijas ekonomikas uzplaukumam līdz 2007. gadam bija raksturīga liela ārējā nesabalansētība un neilgtspējīga ārēju saistību uzkrāšanās. 2007. gada beigās bruto ārējais parāds pārsniedza 135 % no IKP (neto ārējais parāds sasniedza 52 % no IKP). Starptautisko ieguldījumu pozīcija 2007. gada beigās palielinājās līdz neto saistībām 79 % apmērā no IKP, un ir aplēsts, ka neto saistības 2008. gada otrā ceturkšņa beigās būs palielinājušās līdz 82 % no IKP.

2008. gadā, mazinoties valsts iekšējam izlietojumam, ārējā aizņemšanās ir ievērojami samazinājusies. Saskaņā ar Latvijas Bankas iepriekšējām aplēsēm 2008. gada trešajā ceturksnī norēķinu konta deficīts samazinājās līdz aptuveni 12½ % no IKP (salīdzinājumā ar maksimumu, kas 2006. gada ceturtajā ceturksnī pārsniedza 27 % no IKP). Sagaidāms, ka 2009. gadā preču tirdzniecības deficīts saglabāsies ap 10 % no IKP (tāpat kā 2008. gada pēdējos mēnešos), tomēr, ņemot vērā pakalpojumu pozitīvo bilanci un ienākumu konta stāvokļa uzlabošanos, norēķinu konta deficīts varētu būt mazāks. Lai nodrošinātu IKP pieauguma bāzes maiņu no iekšzemes patēriņa, kas samazinās, uz eksporta palielināšanos, atalgojums ir precīzāk jāsabalansē ar produktivitāti un strukturālo reformu virzību, kuras nostiprina ekonomikas piedāvājuma daļu.

Lai gan būtisks elements saprātīgas maksājumu bilances atjaunošanai ir pēdējo gadu norēķinu konta deficīta neilgtspējīgā līmeņa samazināšana, tas nebūs pietiekami, lai nodrošinātu ārēju ilgtspējīgumu, ņemot vērā valsts lielo parādu, kura lielākā daļa ir īstermiņa parādi. Ir sagaidāms, ka vēl kādu laiku saglabāsies ievērojamas problēmas ārējā finansējuma jomā, jo samazināsies ārvalstu kredītu pieejamība, iespējams, aizplūdīs nerezidentu un rezidentu noguldījumi, kā arī ir pasliktinājušās prognozes par iekšējiem ieguldījumiem. Turpmāka ārvalstu valūtu rezervju samazināšanās (kuras laikā no 2008. gada oktobra līdz decembrim samazinājās par aptuveni 25 %) apdraudētu Latvijas piesaistīto valūtas maiņas kursu. Tāpēc, lai īstermiņā mazinātu likviditātes grūtības, vienlaicīgi atbalstot mērķtiecīgu ārējo stabilizāciju vidējā termiņā, būs vajadzīga ārēja finansiāla palīdzība, to papildinot ar spēcīgu politikas programmu.

Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka Latvijas maksājumu bilance ir nopietni apdraudēta, un iesaka Padomei pieņemt lēmumu par savstarpējas palīdzības piešķiršanu.

6. LATVIJAS „EKONOMIKAS STABILIZāCIJAS UN IZAUGSMES ATJAUNOšANAS PROGRAMMA”: MAKROEKONOMIKAS UN FINANšU SISTēMAS PASāKUMI

Turpinoties sarunām starp Latvijas iestādēm un starptautiskās finansiālās palīdzības paketes potenciālajiem dalībniekiem, Latvijas iestādes ir pieņēmušas vērienīgu politikas programmu (kā minēts iepriekš, to iesniedza Saeimā, kas to apstiprināja 12. decembrī). Programma pamatojas uz spēkā esošo lata piesaistes kursa saglabāšanu, kas savu politikas stūrakmeņa lomu saglabās arī turpmāk. Programmas mērķis ir risināt finanšu nozares problēmas, novērst fiskālo nesabalansētību un uzlabot konkurētspēju, vienlaicīgi saglabājot šauru valūtas maiņas koridoru. Tajā ir ietverta tūlītēja un ilglaicīga fiskālā konsolidācija, visaptveroša banku jautājuma risināšanas stratēģija, regulatīvo iestāžu krīzes vadības spēju uzlabošana, visaptverošas strukturālās reformas, kā arī citi svarīgi pasākumi. Tā pamatojas uz makroekonomiskajām prognozēm par IKP samazināšanos 2009. gadā par 5 % un vēl par 3 % 2010. gadā, kam seko neliels 2 % pieaugums 2011. gadā. Fiskālās stratēģijas mērķis ir, lai kopējais valsts budžeta deficīts 2011. gadā nepārsniegtu 3 % no IKP, tādējādi minētajā gadā izpildot Māstrihtas budžeta deficīta kritēriju.

Pēc sarunām ar ES, SVF un citām pusēm par finansiālo palīdzību, kurās tika uzsvērti nopietni turpmākie budžeta deficīti, valdība 2009. gadam pieņēma grozītu budžetu projektu; Saeima to apstiprināja 12. decembrī atbilstīgi ekonomikas stabilizācijas ārkārtas programmai. Grozītajā budžetā, kas pamatojas uz pārskatītu prognozi par IKP samazināšanos 2009. gadā par 5 %, ir ņemta vērā nesenā ekonomikas perspektīvu pasliktināšanās, un tā mērķis ir, lai kopējais valsts fiskālais deficīts nepārsniegtu 5 % no IKP[4]. Tas nozīmē, ka ir nepieciešama tikai neliela strukturālā korekcija salīdzinājumā ar prognozēto 2008. gada rezultātu (tomēr daudz lielāka salīdzinājumā ar novembrī pieņemto budžetu). Turklāt pilnvērtīgs budžeta likums 2009. gadam atbilstīgi decembra budžeta projektam būtu jāpieņem līdz 2009. gada marta beigām.

Attiecībā uz izdevumiem, konsolidācijas galvenais mērķis ir ievērojami samazināt valsts sektorā strādājošo atalgojumu (vidēji par 15 % salīdzinājumā ar sākotnējo 2008. gada 14. novembra budžetu, kas tomēr tikai daļēji kompensē lielos faktisko pieaugumus, kas fiksēti iepriekšējos gados) un turpināt darbinieku skaita samazināšanu. Turklāt ir plānoti lieli ar personālu nesaistīti kārtējo izdevumu samazinājumi. Citi nozīmīgākie plānotie pasākumi ir subsīdiju samazināšana (izņemot sociālo atbalstu) un izdevumu samazināšana par precēm un pakalpojumiem, kā arī pašvaldību izdevumu ierobežošana. Valsts līdzfinansējums ES finansētos projektos tiks saglabāts plānotajā apjomā un palīdzēs virzīt ekonomiku tirgojamu preču sektora virzienā. Attiecībā uz ieņēmumiem, tajā ir ietverts standarta PVN likmes palielinājums par 3 procentpunktiem līdz 21 %, daudz šaurākai nodokļu bāzei (galvenokārt medikamentiem) piemērojamās samazinātās PVN likmes palielinājums no 5 % līdz 10 %, akcīzes nodokļa palielinājums degvielai (sasniedzot ES acquis ), kā arī daļēji kompensējošs ienākumu nodokļa likmes samazinājums par 2 procentpunktiem.

2010. gadam ir plānota turpmāka fiskālā konsolidācija, un vidēja termiņa fiskālā programmas mērķis ir panākt, lai 2011. gadā kopējais valsts deficīts nepārsniegtu 3 % no IKP atbilstoši Māstrihtas fiskālās konverģences kritērijam. Papildu konsolidāciju 2010. gadā nodrošinās turpmāka izdevumu ierobežošanas noteikšana šajā gadā, kapitāla ienākuma nodokļa (10 %) ieviešana; nekustamā īpašuma un īpašuma nodokļa palielināšana, atceļot izņēmumus, lai paplašinātu ar nodokļiem apliekamo bāzi. Turklāt tiks veikti pasākumi, lai nostiprinātu budžeta veidošanas procedūras un tā īstenošanu, pieņemot jaunu fiskālo programmu un budžeta reformas likumu.

Papildus iepriekš aprakstītajai fiskālajai paketei, kā priekšnosacījums jebkādam ārējam finansiālajam atbalstam tiek meklēts risinājums situācijai ar Parex banku, saskaņā ar kuru esošajiem akcionāriem nebūtu nekādu īpašumtiesību interešu. Pēc pirmā audita valdība jau ir pārņēmusi savā kontrolē 85 % no bankas aktīviem. Bankas vadība ir nomainīta. Jaunā vadība izstrādā risinājumu plānu tā, lai valstij rastos pēc iespējas mazāki zaudējumi. Tuvākajā laikā tā centīsies gūt apstiprinājumu no ārējām personām par sindicētā finansējuma atjaunošanu Parex bankai.

Citu pasākumu mērķis ir garantēt banku nozares plašāku stabilitāti vidējā līdz ilgākā termiņā. Varas iestāžu pirmais mērķis būs atjaunot uzticību banku sistēmai. Banku sistēmā tiks veikta mērķtiecīga izpēte, lai nodrošinātu, ka visas bankas ir likvīdas un pietiekami kapitalizētas. Dzīvotspējīgām bankām, kurām jāpapildina kapitāls, pieprasīs veikt privātu restrukturizāciju, izmantojot ārējus investorus vai apvienošanos, vai kapitāla atbalstu no mātes bankām.

Gandrīz viss pašreizējais ārējais parāds gulstas uz privāto sektoru. Papildus piesardzības, pārraudzības un monetārās politikas pasākumiem parāda restrukturizācija ir programmas svarīga sastāvdaļa, lai panāktu parāda līmeņa samazinājumu atbilstīgi ilgtspējīgai izaugsmei nākotnē. Tiks nostiprināts attiecīgs juridiskais pamats esošu parādu termiņu un valūtu restrukturizācijai. Par prioritāti tiks noteiktas arī maksātnespējas procedūras un rehabilitācijas plānu ātra īstenošana.

Ekonomikas politikas programmā ir iekļauti arī strukturālās reformas pasākumi, kuri tiek atbalstīti Lisabonas stratēģijas kontekstā, piemēram, aktīva darba tirgus un mūžizglītības politika, privātā sektora dalībnieku plašāka iesaistīšana pētniecībā un attīstības un inovāciju darbībās, eksporta veicināšanas pasākumi un administratīvu slogu likvidēšana uzņēmumiem.

7. ES ATBALSTS SASKAņā AR MAKSāJUMU BILANCES PALīDZīBAS MEHāNISMU Kā DAļA NO STARPTAUTISKā ATBALSTA

Tā kā Latvijā ir radušās nopietnas maksājumu bilances problēmas, un tikai gadījumā, ja Latvijas varas iestādes cieši apņemas īstenot plašu ekonomiskās stabilizācijas programmu, Komisija pēc konsultēšanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju 2009. gada 12. janvārī iesaka Padomei piešķirt savstarpējo palīdzību, kā paredzēts Līguma 119. pantā.

Turklāt pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju Komisija arī ierosina, ka pēc tam, kad pēc Komisijas ierosinājuma būs pieņemts minētais Padomes lēmums par savstarpējās palīdzības piešķiršanu Latvijai, Padomei būtu jāpieņem lēmums, ar kuru Latvijai no dalībvalstīm paredzētā ES palīdzības mehānisma (ko reglamentē Padomes 2002. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 332/2002) piešķir vidēja termiņa finansiālu palīdzību līdz EUR 3,1 miljarda apmērā, lai sekmētu tās maksājumu bilances ilgtspējīgumu.

Vidējā termiņa finanšu palīdzība tiktu sniegta tad, ja Latvijā rastos nopietns apdraudējums, ka gan iekšzemē, gan ārvalstīs varētu tikt zaudēta uzticība Latvijas finanšu sistēmai, pasliktinātos finansiālā situācija un īstermiņā rastos ievērojamas finanšu problēmas. Kopumā palīdzības mērķis ir veicināt nepieciešamo ārējo un iekšējo stabilizāciju. Kopējais aplēstais nepieciešamais finansējums laikposmā līdz 2011. gada pirmajam ceturksnim ir 7,5 miljardi euro. Šajā summā ietilpst atbalsts paredzamajam ārējā (norēķinu un kapitāla) konta deficītam, noguldījumu izņemšanai, nepilnīgai to aizdevumu pārnešanai, kuriem tuvojas maksājumu termiņš, pārnešanai, kļūdām un izlaidumiem maksājumu bilancē un starptautisko rezervju uzkrāšanai saprātīgā līmenī.

Atbalsts tiktu nodrošināts sadarbībā ar SVF un citu daudzpusēju un divpusēju atbalstu. Tas tiktu izmaksāts sešās daļās un saistībā ar ekonomikas politikas nosacījumiem. Ierosinātais lēmums būtu spēkā trīs gadus pēc stāšanās spēkā. Ekonomikas politikas nosacījumi saistībā ar ES aizdevumu izmaksām tiks noteikti saprašanās memorandā, kas noslēdzams ar Latvijas iestādēm. Galvenie atbalsta saņemšanas nosacījumi ir šādi.

Plaša fiskālā konsolidācija laikposmā līdz 2011. gadam. Salīdzinājumā ar sākotnējo 2008. gada 14. novembra budžetu 2009. gadam ir plānota ļoti liela fiskālā konsolidācija ar mērķi, lai budžeta deficīts nepārsniegtu 5 % no IKP, un ar turpmāku konsolidāciju 2010. gadā. Galvenie budžeta pasākumi ir šādi: i) tādas precīzi noteiktas vidēja termiņa fiskālās programmas pieņemšana, kas paredzēta, lai līdz 2011. gadam samazinātu kopējo valsts budžeta deficītu līdz līmenim, kas zemāks nekā Līgumā noteiktais 3 % no IKP atsauces līmenis; ii) vidēja termiņa budžeta griestu kontekstā valsts sektora vidējā atalgojuma samazinājums nominālā izteiksmē par aptuveni 15 % 2009. gadā. To vajadzētu attiecināt arī uz pašvaldībām, valsts aģentūrām un valstij piederošiem uzņēmumiem; iii) prēmiju un tamlīdzīgu maksājumu likvidēšana; iv) darbinieku skaita samazināšana par vismaz 5 % valsts sektorā un pašvaldībās; v) ievērojami subsīdiju samazinājumi (izņemot sociālo atbalstu) un izdevumu par precēm un pakalpojumiem samazinājumi; vii) ES finansētu projektu īstenošana iepriekš plānotajos līmeņos.

Finansiālu nosacījumu pasākumi ar mērķi garantēt banku nozares plašāku stabilitāti vidējā līdz ilgākā termiņā. Varas iestāžu pirmais mērķis būs atjaunot uzticību banku sistēmai. Banku sistēmā tiks veikta mērķtiecīga izpēte, lai nodrošinātu, ka visas bankas ir likvīdas un pietiekami kapitalizētas. Dzīvotspējīgām bankām, kurām jāpapildina kapitāls, pieprasīs veikt privātu restrukturizāciju, izmantojot ārējus investorus vai apvienošanos, vai kapitāla atbalstu no mātes bankām. Svarīgs posms šajā procesā bija atsevišķie triju ārvalstu mātes banku grupu paziņojumi 2008. gada 18. decembrī par to apņemšanos turpināt darbību Latvijā un par atbalstu savām darbībām šajā valstī.

Parādu restrukturizācija privātajā sektorā, lai samazinātu problēmas, ko izraisa augstais parāda līmenis (gandrīz viss ārējais parāds ir privātā sektora parāds), īstenojot to papildus piesardzības, pārraudzības un monetārās politikas pasākumiem. Būtu jānostiprina attiecīgs juridiskais pamats esošu parādu termiņu un valūtu restrukturizācijai. Par prioritāti jānosaka arī maksātnespējas procedūras un rehabilitācijas plānu ātra īstenošana. Še iekļaujama maksātnespējas likuma grozīšana, lai veicinātu risinājumus starp dzīvotspējīgiem uzņēmumiem un to kreditoriem un lai uzlabotu personiskā bankrota regulējumu.

Strukturālie pasākumi ienākumu politikas, fiskālās disciplīnas un budžeta procesa un pārvaldības jomā. Budžeta un finanšu pārvaldības likums tiks grozīts, lai nostiprinātu noteikumus par finansiālo atbildību, pārredzamību un atbildīgumu, un tiks ieviestas vidēja termiņa budžeta pamatnostādnes. Tiks izveidota īpaša komiteja atalgojuma ierobežošanas uzraudzībai un ieteikumu sniegšanai, lai nodrošinātu algu attīstību tādā veidā, kas atjauno konkurētspēju.

Strukturālās reformas pasākumi, kuri inter alia tiek atbalstīti Lisabonas stratēģijas kontekstā , piemēram, aktīva darba tirgus un mūžizglītības politika, plašāka privātā sektora iesaistīšana pētniecības un attīstības un inovāciju darbībās, eksporta veicināšanas pasākumi un administratīvu slogu samazināšana uzņēmumiem.

Lai nodrošinātu vajadzīgo elastīgumu pašreizējos tirgus apstākļos, tiek ierosināts atļaut izmantot procentu mijmaiņas darījumus aizdevumu operācijām, kas finansē aizdevumu. Lai neapdraudētu ES budžetu, iespējamā mijmaiņas darījuma partneriem būtu jābūt ar visaugstāko kredītkvalitāti.

Ieteikums

PADOMES LĒMUMS

par savstarpējās palīdzības piešķiršanu Latvijai

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 119. pantu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

tā kā:

(1) Sakarā ar ļoti liela ārējā finansējuma nepieciešamību Latvijas kapitāla un finanšu tirgi pēdējā laikā ir saskārušies ar problēmām, kas saistītas ar tirgus noskaņojuma vispārīgu pasliktināšanos, un pieaug bažas par Latvijas ekonomikas veselību, ņemot vērā lielo nesabalansētību starp ievērojamo ārējo deficītu un ļoti lielo ārējo parādu, valsts finanšu pasliktināšanos un augstus izmaksu līmeņus un cenu inflāciju. Latvijas banku sektorā ir radušās nopietnas likviditātes un uzticības problēmas. Ārvalstu valūtu rezervju līmenis ir samazinājies, jo centrālā banka ir veikusi intervenci, lai saglabātu nacionālās valūtas piesaistes kursu.

(2) Padome regulāri pārskata Latvijas īstenoto ekonomikas politiku, jo īpaši Latvijas konverģences programmas un valsts reformu programmas kontekstā, kā arī konverģences ziņojumu kontekstā.

(3) Ir novērtēts, ka Latvijas kopējās ārējā finansējuma vajadzības līdz 2011. gada pirmajam ceturksnim ir EUR 7,5 miljardi.

(4) Latvijas iestādes no ES un citām starptautiskām finanšu iestādēm un citām valstīm ir pieprasījušas ievērojamu finansiālo palīdzību, lai atbalstītu maksājumu bilances ilgtspējīgumu.

(5) Latvijas maksājumu bilance ir nopietni apdraudēta, tāpēc savstarpējā palīdzība, kuru steidzamā kārtā piešķir Kopiena, ir pamatota.

(6) Finanšu palīdzības paketi nodrošinātu ar nosacījumu, ka Latvijas iestādes stingri apņemas īstenot plašu fiskālās, finanšu sistēmas un strukturālo reformu programmu, lai veicinātu nepieciešamās ārējās un iekšējās korekcijas ar mērķi stabilizēt ekonomiku un atjaunot ticību ekonomikas politikai. Sadarbībā ar EFK Komisija regulāri un rūpīgi pārbaudīs, vai tiek pilnībā īstenoti ekonomikas politikas nosacījumi, saskaņā ar kuriem šī palīdzība tiktu piešķirta,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

Vienīgais pants

Kopiena piešķir Latvijai savstarpēju palīdzību.

Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

Briselē,

Padomes vārdā —

priekšsēdētājs

Priekšlikums

PADOMES LĒMUMS

par Kopienas vidēja termiņa finansiālās palīdzības piešķiršanu Latvijai

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 2002. gada 18. februāra Regulu (EK) Nr. 332/2002[5], ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm, un jo īpaši tās 3. panta 2. punktu,

ņemot vērā Komisijas priekšlikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju (EKF),

tā kā:

(1) Padome […] pieņēma lēmumu piešķir Latvijai savstarpēju palīdzību.

(2) Sakarā ar ļoti liela ārējā finansējuma nepieciešamību Latvijas kapitāla un finanšu tirgi pēdējā laikā ir saskārušies ar problēmām, kas saistītas ar tirgus attieksmes vispārīgu pasliktināšanos, un pieaug bažas par Latvijas ekonomikas veselību, ņemot vērā lielo nesabalansētību starp ievērojamo ārējo deficītu un ļoti lielo ārējo parādu, valsts finanšu pasliktināšanos un augstus izmaksu līmeņus un cenu inflāciju. Latvijas banku sektorā ir radušās nopietnas likviditātes un uzticības problēmas. Ārvalstu valūtu rezervju līmenis ir samazinājies, jo centrālā banka ir veikusi intervenci, lai saglabātu nacionālās valūtas piesaistes kursu.

(3) Ir novērtēts, ka Latvijas kopējās ārējā finansējuma vajadzības līdz 2011. gada pirmajam ceturksnim ir EUR 7,5 miljardi.

(4) Ir pamatoti, izmantojot vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm, kas izveidots ar Regulu (EK) Nr. 332/2002, piešķirt Latvijai Kopienas atbalstu EUR 3,1 miljardu apmērā. Kopienas palīdzība jāsniedz līdztekus Starptautiskā Valūtas fonda aizdevumam 1,5 miljardu SDR apmērā (1200 % no Latvijas SVF kvotas, aptuveni EUR 1,7 miljardi) saskaņā ar rezerves vienošanos, kas apstiprināta 2008. gada 23. decembrī. Paredzēts, ka Ziemeļvalstis (Zviedrija, Dānija, Somija un Norvēģija) kopā sniegs palīdzību EUR 1,8 miljardu apmērā, Pasaules Banka — EUR 0,4 miljarda apmērā, Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka, Čehijas Republika, Polija un Igaunija — kopā EUR 0,5 miljardu apmērā, šādi līdz 2011. gada pirmajam ceturksnim nodrošinot kopējo summu EUR 7,5 miljardu apmērā.

(5) Kopienas palīdzība jāpārvalda Komisijai. Saprašanās memorandā ir jāiekļauj konkrētie ekonomikas politikas nosacījumi, par kuriem panākta vienošanās ar Latvijas iestādēm pēc konsultācijām ar EFK. Tajos inter alia jābūt iekļautiem pasākumiem, kas paredzēti pašreizējo likviditātes problēmu mazināšanai, ilgtermiņa stabilitātes atjaunošanai, nostiprinot banku sektoru, fiskālās nesabalansētības koriģēšanai un tādas iekšpolitikas pieņemšanai, kas uzlabos konkurētspēju. Šajos pasākumos jāietver tūlītēja un ilglaicīga fiskālā konsolidācija, visaptveroša banku jautājuma risināšanas stratēģija, uzlabotas regulatīvo iestāžu krīzes vadības spējas, visaptverošas strukturālās reformas, kā arī citi svarīgi pasākumi. Sīkāki finanšu nosacījumi aizdevuma līgumā ir jāprecizē Komisijai.

(6) Palīdzība jānodrošina, lai mazinātu pašreizējās likviditātes problēmas, un tā jāsniedz ar nosacījumu, ka tiek īstenota politika, lai atjaunotu ilgtermiņa stabilitāti, nostiprinot banku sektoru, stabilizējot fiskālo nesabalansētību un īstenojot iekšpolitiku, kas uzlabo konkurētspēju, vienlaicīgi saglabājot nacionālās valūtas maiņas kursu šaurā diapazonā ap spēkā esošo centrālo maiņas kursu,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

1. Kopiena nodod Latvijas rīcībā vidēja termiņa aizdevumu, kura maksimālais apjoms ir EUR 3,1 miljardi, ar maksimālo vidējo dzēšanas termiņu uz pieciem gadiem.

2. Kopienas finansiālā palīdzība ir pieejama trīs gadus, sākot no pirmās dienas pēc tam, kad ir stājies spēkā šis lēmums.

2. pants

1. Palīdzību pārvalda Komisija atbilstoši Latvijas saistībām un Padomes ieteikumiem. Šos nosacījumus paredz saprašanās memorandā. Sīkākus finanšu nosacījumus aizdevuma līgumā precizē Komisija.

2. Sadarbībā ar EFK Komisija regulāri pārbauda, vai tiek ievēroti ekonomikas politikas nosacījumi, saskaņā ar kuriem šī palīdzība piešķirta. Komisija EFK informē par iespējamām aizņēmumu finansējuma izmaiņām vai finanšu nosacījumu pārstrukturēšanu.

3. Latvija ir gatava pieņemt un īstenot papildu konsolidācijas pasākumus, lai stabilizētu ekonomiku gadījumā, ja šādi pasākumi ir nepieciešami palīdzības programmas laikā. Latvijas iestādes pirms jebkādu papildu pasākumu pieņemšanas konsultējas ar Komisiju.

3. pants

1. Kopienas finansiālo palīdzību Komisija nodod Latvijas rīcībā ne vairāk kā sešās daļās, kuru apjoms tiks noteikts saprašanās memorandā.

2. Pirmo daļu piešķir ar nosacījumu, ka stājas spēkā aizdevuma līgums un saprašanās memorands.

3. Ja aizdevuma finansēšanas nolūkā nepieciešams, ir atļauti pienācīgi procentu mijmaiņas darījumi ar visaugstākās kredītkvalitātes partneriem.

4. Lēmumu par turpmāko daļu piešķiršanu Komisija pieņem pēc atzinuma saņemšanas no EFK.

5. Pārējo daļu izmaksa notiek, ja apmierinoši tiek izpildīta jaunā ekonomikas programma (Latvijas valdības ekonomikas stabilizācijas un izaugsmes atjaunošanas programma), kas iekļauta konverģences programmā, un jo īpaši tie ekonomikas politikas nosacījumi, kas paredzēti saprašanās memorandā. Tie inter alia ir šādi:

1. precīzi noteiktas vidēja termiņa fiskālās programmas pieņemšana, kas paredzēta, lai līdz 2011. gadam samazinātu kopējo valsts deficītu līdz ne vairāk kā Līgumā paredzētajam atsauces līmenim 3 % apmērā no IKP;

2. 2009. gada budžeta izpilde, kas grozīts ar 2008. gada 12. decembra budžeta papildinājumu (un kurā detalizētus grozījumus izdarīs 2009. gada pirmā ceturkšņa laikā), kura mērķis ir kopējais valsts budžeta deficīts, kas nepārsniedz 5 % no IKP;

3. valsts sektora vidējā atalgojuma samazināšana 2009. gadā par vismaz 15 % nominālajā izteiksmē salīdzinājumā ar sākotnējo 2008. gada 14. novembra budžetu, kā arī turpmāks samazinājums par 2 % 2010.–2011. gadā;

4. darbinieku skaita samazināšana par vismaz 5 % valsts sektorā un pašvaldībās 2009. gadā;

5. budžeta procedūru izstrādes un īstenošanas nostiprināšana, pieņemot fiskālo sistēmu un budžeta reformas likumu;

6. skaidras un pārskatāmas atalgojuma sistēmas ieviešana valsts pārvaldes darbiniekiem un vienotas cilvēkresursu plānošanas un pārvaldības sistēmas izveidošana valsts pārvaldes iestādēm;

7. mehānismi, lai nodrošinātu plašāku banku sektora stabilitāti vidējā termiņā līdz ilgtermiņā, tostarp plaši uzraudzības, piesardzības un monetārās politikas pasākumi. Tiem jāierobežo kredīta palielināšanās līdz ilgtspējīgiem līmeņiem un jānodrošina nenodrošināta ārvalstu finansējuma izmantošana lielā apjomā. Banku sistēmā tiks veikta mērķtiecīga izpēte, lai nodrošinātu, ka visas bankas ir likvīdas un pietiekami kapitalizētas;

8. piemēroti pasākumi attiecībā uz privātā sektora parādu restrukturizāciju. Jānostiprina attiecīgs juridiskais pamats esošu parādu termiņu un valūtu restrukturizācijai. Par prioritāti jānosaka arī maksātnespējas procedūras un rehabilitācijas plānu ātra īstenošana;

9. nodrošināt, lai atlikušie Parex bankas mazākuma akcionāri negūtu labumu no bankas jautājuma atrisināšanas, un veikt pasākumus finansiālās stabilitātes uzlabošanai, pilnībā nacionalizējot Parex banku;

10. strukturālās reformas pasākumi, kuri tiek atbalstīti Lisabonas stratēģijas kontekstā un īstenoti Latvijas valsts reformu programmā, tostarp aktīva darba tirgus un mūžizglītības politika, privātā sektora plašāka iesaistīšana pētniecības un attīstības un inovāciju darbībās, eksporta veicināšanas pasākumi un administratīvu slogu likvidēšana uzņēmumiem;

11. ES finansētu projektu īstenošana plānotajā apjomā, lai palīdzētu uzlabot tirgojamo preču sektora ieguldījumu ekonomikas izaugsmē;

12. pasākumi, lai uzlabotu finansējuma pieejamību tādiem uzņēmumiem un uzņēmējiem, kuru pieteikumi struktūrfondiem ir apstiprināti vai kuri, iespējams, plāno pieteikties struktūrfondu līdzekļu saņemšanai.

Šis lēmums ir adresēts Latvijas Republikai. To publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .

Briselē,

Padomes vārdā —

priekšsēdētājs

PĀRSKATS PAR IETEKMI UZ BUDŽETU

(sk. iekšējo noteikumu 16. pantu)

POLITIKAS JOMA: SADAĻA 01 — EKONOMIKA UN FINANSES

DARBĪBA: FINANŠU DARĪJUMI UN INSTRUMENTI

DARBĪBAS NOSAUKUMS: ES VIDĒJA TERMIŅA PALĪDZĪBA LATVIJAI

1. PRIEKŠLIKUMA NOSAUKUMS: ATTIECĪGĀ BUDŽETA POZĪCIJA UN SADAĻA

01 04 01 01 EK garantija Kopienas aizdevumiem, kas paredzēti maksājumu bilances atbalstam

2. JURIDISKAIS PAMATS

119. pants; Padomes 2002. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 332/2002.

3. FINANŠU GADA VISPĀRĒJIE RĀDĪTĀJI (EURO)

Šis postenis ir Eiropas Savienības nodrošinātu garantiju struktūra. Tas ļauj Komisijai apkalpot parādus (kapitālu, procentus un citus izdevumus) parādnieku (šajā gadījumā Latvijas) saistību nepildīšanas gadījumā.

Budžeta iegrāmatojums („p.m.”), kas atspoguļo budžeta garantiju, tiks izmantots vienīgi tad, ja garantija faktiski tiks pieprasīta. Parasti budžeta garantija netiek pieprasīta.

3.a – Kārtējais gads

Neattiecas

SA |

Sākotnējā finanšu gada apropriācija (budžets) |

Pārskaitījumi |

Papildu apropriācija |

Apropriācijas kopā |

Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai |

Pieejamais atlikums |

Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa |

3.b – Pārnestās summas

Neattiecas

SA |

Pārnestās summas |

Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai |

Pieejamais atlikums |

Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa |

3.c – Nākamais finanšu gads

Neattiecas

SA |

Sākotnējā finanšu gada apropriācija (budžets) | p.m. |

Pārskaitījumi |

Papildu apropriācija |

Apropriācijas kopā |

Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai |

Pieejamais atlikums |

Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa | p.m. |

4. DARBĪBAS APRAKSTS

Ierosinātā vidēja termiņa finansiālā palīdzība Latvijai ir Kopienas aizdevums EUR 3,1 miljarda apmērā (ko finansēs no Kopienas aizņēmumiem starptautiskajos kapitāla tirgos). To sniegs starptautisku finansēšanas pasākumu satvarā, jo īpaši ar SVF aizdevumu 1,5 miljardu SDR apmērā (aptuveni EUR 1,7 miljardi), izmantojot rezerves finanšu mehānismu. Ziemeļvalstu sniegtā palīdzība ir EUR 1,8 miljardi un Igaunija, Čehijas Republika, Polija un ERAB arī ir apņēmušās sniegt palīdzību EUR 0,5 miljardu apmērā.

Šī palīdzība liecina par vēlmi atbalstīt Latviju, kuras kapitāla un finanšu tirgi nonākuši grūtā situācijā, ko izraisījusi tirgus nostājas pasliktināšanās attiecībā uz jauniem tirgiem. Kopienas vidēja termiņa finansiālais atbalsts Latvijai ir paredzēts, lai mazinātu pašreizējās likviditātes problēmas, atjaunotu ilgtermiņa stabilitāti, nostiprinot banku sektoru, koriģētu fiskālo nesabalansētību un sāktu īstenot tādu iekšpolitiku, kas uzlabos konkurētspēju, vienlaicīgi saglabājot nacionālās valūtas maiņas kursu šaurā piesaistes diapazonā. Šādi atbalstītajā ekonomikas politikas paketē ir ietverta tūlītēja un ilglaicīga fiskālā konsolidācija, visaptveroša banku jautājuma risināšanas stratēģija, uzlabotas regulatīvo iestāžu krīzes vadības spējas, visaptverošas strukturālās reformas, kā arī citi svarīgi pasākumi.

Šī palīdzība — kuru, apspriežoties ar Ekonomikas un finanšu komiteju, pārvalda Komisija — ir veids, kā nodrošināt, lai ES saglabātu savu aktīvo līdzdalību Latvijas ekonomikas politikas pilnveidē un lai šī politika atbilstu gan Latvijas saistībām ES, gan Padomes rekomendācijām, jo īpaši attiecībā uz nacionālās reformu programmas, kā arī konverģences programmas izpildi.

Kopienas aizņēmumus, kas Latvijai paredzētā aizdevuma palielināšanas nolūkā iegūti kapitāla tirgos vai no finanšu institūcijām, sedz Kopienas garantija. Aizdevums ir iegūts kapitāla tirgos vai no finanšu institūcijām. Aizdevuma pamatsumma, kuru piešķirs Latvijai, ir EUR 3,1 miljardi.

Eiropas Savienības nodrošinātā garantijas struktūra ir tāda, kas dod iespēju Komisijai apkalpot šo parādu arī tad, ja Latvija nepilda savas saistības.

Lai izpildītu savus pienākumus, Komisija pagaidu kārtā šo parādu var apkalpot, arī izmantojot savas kases resursus. Šādā gadījumā jāpiemēro 12. pants Padomes 2000.gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 2000/597/EK, Euratom, par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 31.5.2000., 1. lpp.).

5. PIEŅEMTĀ APRĒĶINU METODE

Neattiecas

6. MAKSĀJUMU GRAFIKS (EURO)

Neattiecas

Pozīcija | Apropriācijas | Maksājumi |

n gads | n+1 gads | n+2 gads | n+3 gads | Turpmākie finanšu gadi |

n gads |

n+1 gads |

N gads |

n+1 gads |

Kopā |

[1] Kopējais rādītājs, neiekļaujot enerģijas un pārtikas jēlproduktu cenas.

[2] Latvijas lata maiņas kurss jau kopš 1994. gada ir bijis piesaistīts SDR valūtu grozam un kopš 2005. gada — euro. 2005. gada maijā Latvija pievienojās VKM II, vienpusēji nosakot +/- 1 % svārstību koridoru ap piesaistes kursu.

[3] Skaitlis aprēķināts, izmantojot valsts metodiku, neskaitot vietējās pašvaldības.

[4] Šajā palīdzības programmā ņemts vērā, ka 2009. gadā Latvija pievienosies EDP.

[5] OV L 53, 23.2.2002., 1. lpp.