LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 353/9

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2012/C 353/07

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“FENLAND CELERY”

EK Nr.: UK-PGI-0005-0887-22.08.2011

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Fenland Celery”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Apvienotā Karaliste

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība:

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

“Fenland Celery” (Apium graveolens) ir tādas selerijas nosaukums, kas, izmantojot tradicionālas metodes, tiek stādīta, audzēta un novākta Adventurers 1. un 2. tipa kūdrainā augsnē ar dziļu kūdras slāni noteiktās Kembridžšīras, Safolkas un Norfolkas teritorijās.

Audzēšanas metodes un izmantoto šķirņu dēļ Fenlendas selerija ir produkts, kuram ir raksturīgas šādas sevišķas īpašības.

Izskats. Fenlendas selerijai ir plata pamatne 8–12 cm diametrā un uz āru vērsti lapu kāti. Tai ir izteikta forma un samērā liela sakne. Fenlendas selerijas izaug 60–80 cm garas, mērot no pamatnes līdz lapu galotnēm. Pamatnes krāsa variē no baltas līdz koši zaļai. Kāta apakšējā daļa vienmēr ir visbaltākā, augstāk kāta krāsa pakāpeniski pāriet gaiši zaļganā, bet lapas – gaiši zaļā krāsā. Fenlendas selerija ir spēcīga, mezglaina, ar izteiktu dzīslojumu.

Fenlendas selerija ir nedaudz trauslāka, taču maigāka un kraukšķīgāka nekā citas mūsdienās audzētās selerijas.

Garša. Fenlendas selerijai ir spēcīga, līdzsvarota saldeni sāļi rūgta garša. To papildina atsvaidzinoša maiga riekstu garša, viegla aromātiska skuju koku smarža un anīsa piegarša.

Fenlendas selerijas stāda jūnijā vai jūlijā un novāc no septembra līdz decembrim.

Vienīgās šķirnes, ko var izmantot Fenlendas selerijas ražošanā, ir šādas:

“Hopkins Fenlander”,

“New Dwarf White”,

“Ely White”.

Izmanto vienīgi šīs trīs šķirnes, jo tās dod augstas ražas, no tām izaudzētajām selerijām ir laba garša, tās ir izturīgas pret slimībām un spēj pielāgoties attiecīgo tipu augsnes apstākļiem.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

— Sēklu sagatavošana un sēšana No aprīļa līdz maijam Fenlendas selerijas šķirņu sēklas iepērk un piegādā apstiprinātam dārzniekam diedzēšanai. Dārzniecībā sēklas tiek iesētas kūdras blokos un novietotas dīgšanas telpā, kur tās septiņas dienas tiek turētas 18 °C temperatūrā. Pēc tam tās tiek pārvietotas uz siltumnīcu, kur tiek turētas aptuveni trīs nedēļas, līdz izaug par stādiem (aptuveni 4 collu garumā), kas ir gatavi stādīšanai. Tad stādus aizved uz lauku, kurā ir īpaša Adventurers 1. un 2. tipa augsne, un 24 stundu laikā pārstāda zemē – Adventurers 1. un 2. tipa dziļā kūdras slāņa augsnē. Mazos stādus pārstāda no jūnija līdz jūlijam, kas ļauj novākt ražu dažādos laikos un mazināt sliktas ražas iespēju.

— Ražas novākšana Fenlendas seleriju ražu novāc no septembra līdz decembrim, un tas ir sarežģīts process, kurā aprausto valni vispirms izārda ar īpašu attālām rindām paredzētu traktoru un kapļu mehānismu, lai gan to var izdarīt arī ar lāpstu. Selerijas novāc ar rokām, izmantojot nazi. Saknes var nogriezt vai nu pilnībā, vai daļēji, nosmailinot to galu.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

—

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Fenlendas selerijai ir jābūt izaudzētai Adventurers 1. un 2. tipa augsnē, kas noteikta Anglijas un Velsas pārskatā par augsnēm. Šā tipa augsnes ir atrodamas šādos Kembridžšīras, Safolkas un Norfolkas pagastos.

Kembridžšīra: Littleport, Ely St Mary and Trinity, Ely Trinity (Detached), Thetford, Stretham, Willingham, Haddenham, Sutton, Colne, Coveney, Chatteris, Welches Dam, Manea, Wimblington, March, Thorney, Wisbech St Mary, Waterbeach, Horningsea, Bottisham, Swaffham Bulbeck, Swaffham Prior, Burwell, Wicken, Soham, Fordham, Isleham, Chippenham, Snailwell, Ramsey.

Norfolka: Leziate, East Winch, Bawsey, Middleton, Wimbotsham, Crimplesham, West Dereham, Wereham, Wretton, Stoke Ferry, Northwold, Ryston, Downham Market, Denver, Fordham, Nordelph, Welney, Feltwell, Hockwold-cum-Wilton, Redmere, Wormegay, East Winch, Leziate, Roydon.

Safolka: Lakenheath, Mildenhall, Barton Mills, Worlington, Freckenham.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Ģeogrāfiskā apgabala specifiskās īpašības un kvalitāte ir saistītas ar kūdrainu augsni un klimatu, kas ļauj ražot īpašas selerijas. Augsnes sastāvs ir tāds, ka ir iespējama vagu dzīšana, kas ļauj izaudzēt īpašu seleriju, kura ir baltā krāsā, kraukšķīga un ar neparasti atsvaidzinošu un maigu garšu, kas atgādina riekstus.

Augsnes, šķirņu un ražošanas metodes apvienojuma dēļ, ko izmanto tikai Fenlendas apgabalā, šis apvidus ir ieguvis labu reputāciju saistībā ar augstākās kvalitātes un garšīgāko seleriju ražošanu.

Fenlendas apgabals ir dabiski purvaina teritorija Austrumanglijā, un līdz 16. gadsimtam tās lielākā daļa atradās zem ūdens. Zemi sāka nosusināt 17. gadsimta trīsdesmitajos gados. Šajā laikā Kembridžšīras purvos tika izveidoti divi kanāli – Old Bedford River un New Bedford River –, kas tika savienoti ar Lielās Ūzas upi pie Kingslinas. Tomēr, kad ūdens tika novadīts, kūdra saruka un lauki pamazām grima, līdz 17. gadsimta beigās tie atkal atradās zem ūdens.

Pēc vairākiem mēģinājumiem nosusināt šo teritoriju tas beigu beigās izdevās 19. gadsimta divdesmitajos gados, kad tika ieviesti ar oglēm darbināmi tvaika dzinēji. Fenlendas apgabalu nosusināšanā izmantoja 286 nelielas elektriskās sūkņu stacijas, ūdensteces 3 800 jūdžu garumā, jūras aizsargkonstrukcijas 60 jūdžu garumā un upju krastu nostiprinājumus 96 jūdžu garumā. Tādējādi Fenlendas apgabals lielākoties atrodas ne vairāk kā 10 m virs jūras līmeņa. Pašlaik daudzas teritorijas atrodas zemāk par vidējo jūras līmeni.

Ar drenāžas sistēmas palīdzību Fenlenda, kas robežojas ar Linkolnšīru, Norfolku, Kembridžšīru un Safolku, kļuva par būtisku Lielbritānijas lauksaimniecības reģionu, kurā audzē graudus un dārzeņus. Vides un ģeogrāfisko priekšrocību dēļ Fenlendas seleriju audzēšanai tagad (tāpat kā agrāk) ir ļoti piemērota augsne – proti, Adventurers 1. un 2. tipa dziļā kūdras slāņa augsne – un labvēlīgi klimatiskie apstākļi.

Fenlendas reģionā vidējais nokrišņu daudzums ir zemāks nekā citās galvenajās lauksaimniecības zemēs Apvienotajā Karalistē (365 mm pagājušajā gadā saskaņā ar Weather Commerce Ltd). Neliels nokrišņu daudzums ir nozīmīgs faktors Fenlendas seleriju audzēšanā, jo pārmērīgas lietavas traucētu augšanu, bojājot vagas, un veicinātu slimību attīstību.

Adventurers 1. un 2. tipa augsne, kas raksturīga šim ģeogrāfiskajam apgabalam, ir selerijām labvēlīga divu iemeslu dēļ. Pirmkārt, augsnes dabiskā auglīguma dēļ tā nodrošina augu ar daudzām tam nepieciešamajām barības vielām. Otrkārt, augsnes sastāvs ir tāds, ka ar to var apraust augu, aizsargājot no saules, kas ļauj selerijas mizai saglabāties baltai, kā arī gada beigās aizsargājot no salnām – tas ļauj lauksaimniekiem Apvienotajā Karalistē pagarināt audzēšanas sezonu un noteikt augstāku cenu vietējos tirgos.

Audzējot šo dārzeni pēc tradicionālās metodes, intensīvāk tiek izmantotas gan zemes platības, gan darbaspēks. Šos audzēšanas paņēmienus Fenlendas lauksaimnieki ir nodevuši no paaudzes paaudzē vairāk nekā 50 gadus, un to izmantošanai vajadzīgas atbilstošas prasmes. Audzētājiem jānodrošina pietiekama aizsardzība pret salnām, nenoklājot augu un nepadarot audzēšanas apstākļus pārāk siltus (kas izraisītu slimības un puvi).

Salīdzinājumā ar parastajām seleriju kultūrām Fenlendas selerijām noteiktais stādījumu biezums ir ievērojami mazāks – tiek audzēts par 50 % mazāk šo seleriju uz hektāra (mūsdienīgā lauksaimniecībā tiek audzēti 50 tūkstoši augu uz hektāru, bet Fenlendas seleriju daudzums ir 25 tūkstoši augu uz hektāra). Stādīšanas biezums ir mazāks, jo šie augi ir jāstāda attālākās rindās.

5.2. Produkta specifika:

Fenlendas seleriju audzēšanā izmantotā metode paredz, ka augus audzē attālās rindās, kuras atdala dziļas vagas. Šīs attālās rindas ir būtiskas galaprodukta kopējās kvalitātes nodrošināšanai, jo augi ir jāaprauš ar augsni, kas palīdz saglabāt seleriju balto krāsu. Šī metode ir obligāta Fenlendas seleriju ražošanā; ja to neizmantotu, produktu nevarētu klasificēt kā “Fenland Celery”.

Vienīgās šķirnes, ko var izmantot Fenlendas selerijas ražošanā, ir šādas:

“Hopkins Fenlander”,

“New Dwarf White”,

“Ely White”.

Izmanto vienīgi šīs trīs šķirnes, jo tās dod augstas ražas, no tām izaudzētajām selerijām ir laba garša, tās ir izturīgas pret slimībām un spēj pielāgoties attiecīgo tipu augsnes apstākļiem.

Fenlendas selerijas ir mazākas nekā parastā veidā audzētās selerijas to ražošanas metodes un izmantoto šķirņu dēļ. Šī tradicionālā ražošanas metode apvienojumā ar Fenlendas selerijas sēklu šķirnēm un melno kūdraino Adventurers 1. un 2. tipa augsni palīdz izveidoties selerijas īpašajai saldajai riekstu garšai ar anīsa piegaršu, kā arī tās krāsojumam no gaiši zaļa līdz baltam, kas ir Fenlendas selerijas galvenās īpašības.

Fenlendas selerijas raksturo platāka pamatne un uz āru vērstāki lapu kāti. Pamatnes diametrs ir no 8 līdz 12 cm, forma ir izteiktāka un bieži vien ne tik viendabīga kā citām selerijām. Fenlendas selerijām bieži ir lielākas saknes to audzēšanas un novākšanas metožu dēļ. Audzēšanas perioda un ražošanas metodes dēļ šīs selerijas aug ievērojami lēnāk nekā citas tirdzniecībai paredzētās selerijas. Produkta lēnā audzēšana veicina tā īpašās riekstu un rūgteni saldenās garšas veidošanos, kā arī dara tās maigākas un kraukšķīgākas.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Kopš seniem laikiem šajā apgabalā lauksaimnieki, sākot no jūlija, stādīja Fenlendas selerijas un pirmo ražu novāca septembrī, turpinot to darīt līdz pat decembrim. Apraušana ar zemi aizsargāja selerijas no ziemas sala un ļāva ražotājiem pagarināt audzēšanas sezonu un noteikt labāku cenu.

Fenlendas selerijas šķirnes ir izvēlētas to ražīguma, garšas, izturības pret slimībām un pielāgošanās spējas dēļ – “Hopkins Fenlander” un “New Dwarf White” pašlaik ir visplašāk audzētās šķirnes. Abas šķirnes tika selekcionētas purvos, un pēdējos 50 gadus tās ir bijušas populāras.

Fenlendas selerija tiek audzēta Fenlendas apgabalā dziļā kūdras slāņa Adventurers 1. un 2. tipa augsnē, kas dabiski veidojusies ļoti auglīga no purvājos un kūdrājos nesadalījušos atmirušu augu atliekām. Augsnes nosaukums Adventurers (piedzīvojumu meklētāji) ir saistīts ar piedzīvojumu meklētājiem, kas nodarbojās ar drenāžu un pēc Bedfordas grāfa aicinājuma devās nosusināt Fenlendu – jo īpaši tas attiecas uz Gentlemen Adventurers jeb riska kapitāla ieguldītajiem, kas finansēja būvniecību un kuriem piešķīra lielas nosusinātās zemes platības.

Šāda tipa augsne ir dabiski līdzena, ko daļēji ietekmē dziļā kūdras slāņa īpašības un daļēji – veids, kādā notiek nosusināšana. Ūdens līmenis, ko rada drenas un grāvji, ļauj augošajai selerijai saņemt optimālu ūdens daudzumu.

Adventurers 1. un 2. tipa dziļā melnās kūdras slāņa augsne ir dabiski auglīga, un tajā ir barības vielas, kas nepieciešamas sekmīgai augstas kvalitātes seleriju ražošanai, izmantojot gan mūsdienīgas, gan tradicionālas Fenlendas seleriju audzēšanas metodes. Melnās kūdras īpašību dēļ selerijām tiek nodrošināts arī papildu siltums. C. R. Adams, M. P. Early, K. M. Bamford grāmatā Principles of Horticulture (Dārzkopības principi) apgalvo, ka šī augsne iesilst straujāk nekā citas, jo krāsas un sastāva dēļ saules enerģija tajā tiek viegli absorbēta un saglabāta siltuma veidā. Aprakstītā ražošanas metode ir vislabāk piemērota šim augsnes tipam, jo tajā ir nepieciešamās barības vielas un tās sastāvs ir piemērots augu apraušanai. Ir vispārzināms, ka Fenlendas selerijas aug ļoti lēni audzēšanas perioda un ražošanas metodes dēļ – melnā kūdrainā augsne šo procesu paātrina. Stādīšana jebkura cita tipa augsnē augšanu palēninātu vēl vairāk.

Šis apgabals Apvienotajā Karalistē ir visplašākā teritorija, kurā sastopama šā īpašā tipa lauksaimnieciski izmantojamā augsne, un tā šajā apgabalā ir arī visauglīgākā. Augsnes neatkārtojamās īpašības apvienojumā ar Fenlendas salīdzinoši vēsāko un sausāko klimatu veido ideālus apstākļus augu audzēšanai un seleriju novākšanai no jūlija līdz decembrim.

Tradicionālās metodes joprojām ir darbietilpīgs selerijas ražošanas veids, kurā izmanto paņēmienus, ko Fenlendas lauksaimnieki vairāk nekā 50 gadu laikā nodevuši no paaudzes paaudzē un kas ir pilnveidoti un uzlaboti, lai varētu ražot augstas kvalitātes selerijas. Fenlendas purvi kļuva par vietu, kas bija un joprojām tiek saistīta ar augstas kvalitātes selerijām.

Ēdienu apskatnieki “Fenlend Celery” selerijas unikalitāti ir komentējuši šādi: “Pārdošanā parādās citi agrie dārzeņi, piemēram, tradicionālā Fenlendas selerija, kas izrakta no Kembridžšīras augsnes. Agrais rabarbers no Jorkšīras, kas, precīzi izsakoties, arī ir dārzenis, ļoti labi garšo kopā ar ceptām svaigām makrelēm un sarkanajiem čilli pipariem.”Rose Prince, New English Cook, 2009. gada februāris.

“Selerija ir tikpat raksturīga angļiem kā Stiltonas siers. Sākotnēji tā sauktās “netīrās” selerijas vecākajām šķirnēm no līdzenā melnzemes Fenlandas apgabala Austrumanglijā bija īsa sezona – no oktobra līdz janvārim. Ja paveicās kādu seleriju apēst, pirms tam to vajadzēja pamatīgi nomazgāt, taču tās garša ir īpaša, sevišķi pēc nelielas salnas, kad tā kļūst par saldāko no selerijām.”Delia Smith, Delia Online.

“Mēs reti vēlamies ēst ko aukstu, mitru un netīru, bet, kad rudens beigās pārdošanā pirmo reizi parādās zemjainā Fenlendas selerija, to nogaršot ir īsta bauda!”Sally Bendall, Season Magazine, 2008. gada novembris.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

http://archive.defra.gov.uk/foodfarm/food/industry/regional/foodname/products/documents/fenlandcelery-pgi-110711.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.