Eiropas Reģionu komitejas atzinums “Publiskā iepirkuma tiesību aktu kopums”

(2018/C 387/07)

Ziņotājs: Adrian Ovidiu TEBAN (RO/PPE), Kudžiras pilsētas mērs Atsauces dokumenti: Paziņojums “Kā Eiropas interesēs panākt labāku iepirkuma darbību Eiropā”, COM(2017) 572 final Paziņojums “Lielo infrastruktūras projektu iepirkuma aspektu brīvprātīga priekšvērtēšana – palīgs ieguldītājiem”, COM(2017) 573 final Komisijas ieteikums par publiskā iepirkuma profesionalizāciju, C(2017) 6654 final

I. VISPĀRĪGAS PIEZĪMES

EIROPAS REĢIONU KOMITEJA

1. atzīmē, ka daudzas dalībvalstis tikai nesen transponējušas 2014. gada publiskā iepirkuma direktīvas, un iestādes un ekonomikas dalībnieki vēl pielāgojas tām, izmantojot apmācības un konsultāciju pakalpojumus; šajā sakarā norāda, ka ir vajadzīgs lielāks progress saistībā ar digitālo publisko iepirkumu;

2. prasa Komisijai trīs gadu laikā pēc minēto direktīvu transponēšanas rūpīgi izvērtēt, kā Eiropas standarti attiecībā uz publisko iepirkumu tika transponēti katras dalībvalsts tiesību aktos un kā tie tiek piemēroti, un šajā sakarā iesaka izmantot daudzlīmeņu pieeju. Komiteja uzskata, ka šajā standartu piemērošanas novērtējumā būtu jākoncentrējas uz to, kādā veidā tie tika īstenoti vietējā un reģionālajā līmenī, ņemot vērā vietējo un reģionālo pašvaldību, kas ir nozīmīgas partneres īstenošanas posmā, nozīmi publiskā iepirkuma jomā. Šajā novērtējumā būtu jānoskaidro, kādā mērā šie jaunie standarti direktīvu pareizas integrācijas ceļā ir vienkāršojuši vai sarežģījuši regulējumu šajā jomā, mazajiem un vidējiem uzņēmumiem atvieglojuši piekļuvi uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus, mazinājuši birokrātiskos šķēršļus un palielinājuši stratēģiskā publiskā iepirkuma procedūru izmantošanu. Jānovērtē arī tas, vai un cik lielā mērā tie ir veicinājuši publisko izdevumu efektivitāti un nodarbinātības līmeņa paaugstināšanu. Saistībā ar paveiktā darba uzraudzību pēc diskusijām Subsidiaritātes darba grupā RK ir gatava sadarbībai ar citām Eiropas iestādēm, nodrošinot labāku atgriezenisko saiti attiecībā uz ES politikas īstenošanu vietējā un reģionālā līmenī ar mērķi panākt, lai Savienības tiesību akti labāk darbotos tās iedzīvotāju labā;

3. uzskata, ka stratēģiskie iepirkumi, kurus ieviesa ar 2014. gada reformu, padarīja publiskā iepirkuma procedūras ļoti sarežģītas, un tādēļ šās jomas atbildīgajām personām varētu būt nepieciešama papildu apmācība, lai novērstu nenoteiktību par to papildu kritēriju pievienošanas likumību, ar kuriem paredzēts veicināt ar inovāciju, sociāliem apsvērumiem un vidi saistītos mērķus. Komiteja uzsver, ka ir rūpīgi jāizvērtē ikviena jauna Komisijas iniciatīva publisko iepirkumu jomā, lai ņemtu vērā vietējos apstākļus un pārliecinātos, ka tā nepalielina administratīvo slogu līgumslēdzējām iestādēm;

4. pauž nožēlu, ka valsts atbalsta noteikumi, kā arī Eiropas uzskaites noteikumi, piemēram, standarts EKS 2010, un Komisijas prakse faktiski izdara spiedienu uz to, lai publiskais iepirkums tiktu izmantots kā vienkāršāks veids, lai ievērotu ES standartus konkurences jomā un novērstu pārmērīgas kompensēšanas risku. Tādējādi tiek ierobežota dalībvalstu brīvība organizēt sabiedriskos pakalpojumus, jo īpaši sociālajā jomā, un tas nonāk pretrunā LESD 14. pantam. Komiteja vēlreiz norāda, ka valsts atbalsta kontekstā nav neviena ekvivalenta “iekšējam izņēmumam”, kas paredzēts publiskā iepirkuma standartos, un ka tādēļ šī situācija rada papildu spiedienu, nenoteiktību un nepilnības pārvaldībā un galu galā pasliktina budžeta izpildi;

5. Toolbox 2017 edition – Quality of Public administration (Instrumentu kopums 2017. gadam. Publiskās pārvaldes kvalitāte) pienākums iesaistīties stratēģiskajā iepirkumā, lai sasniegtu labākus rezultātus sociālajā aspektā, tostarp arī ilgtspējīgas attīstības un inovācijas jomā, un ka minētajām iestādēm ir publiska rakstura pamatpienākums mijiedarboties ar līgumslēdzējiem; ar bažām konstatē, ka Komisijas sagatavotajā dokumentā(Instrumentu kopums 2017. gadam. Publiskās pārvaldes kvalitāte) ( 1 ) ir norādīts, ka publiskās pārvaldes iestādēm gandrīz iriesaistīties stratēģiskajā iepirkumā, lai sasniegtu labākus rezultātus sociālajā aspektā, tostarp arī ilgtspējīgas attīstības un inovācijas jomā, un ka minētajām iestādēm ir publiska rakstura pamatpienākums mijiedarboties ar līgumslēdzējiem;

6. šajā sakarā vēlas norādīt, ka 2014. gada reformā paredzēto ekoloģisko, sociālo un ar inovāciju saistīto kritēriju ņemšana vērā būtu jāatstāj attiecīgo publisko pārvaldes iestāžu kompetencē saskaņā ar vietējās autonomijas principu sabiedrisko pakalpojumu organizēšanā, ņemot vērā arī pamatotības kritērijus un līdzsvarotu ietekmes novērtējumu izmaksu un ieguldījumu rezultātu aspektos;

7. uzsver, ka ar savu pirktspēju izvēloties videi nekaitīgas preces, pakalpojumus un būvdarbus, Eiropas publiskās pārvaldes iestādes, izmantojot brīvprātīgu zaļā publiskā iepirkuma rīku, var būtiski veicināt ilgtspējīgu patēriņu un ražošanu, resursu ziņā efektīvāku ekonomiku un ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Šajā ziņā atzinīgi vērtē 2017. gada oktobrī publicēto Eiropas Komisijas brošūru par publisko iepirkumu aprites ekonomikā ( 2 )

8. uzsver, ka 2014. gada reformā tika apstiprinātas publisko pārvaldes iestāžu tiesības tieši sniegt un organizēt savus pakalpojumus, kā arī definēti “iekšēja” pakalpojuma un “publiskā sektora iestāžu savstarpējās sadarbības” jēdzieni. Tādējādi publiskais iepirkums ir tikai viens no daudziem citiem iespējamiem veidiem, kā nodrošināt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, un tā pārvaldībai nevajadzētu noteikt kādu konkrētu metodi;

9. aicina Komisiju ātri pabeigt projektu par inovatīvu risinājumu publiskā iepirkuma procedūrām un rokasgrāmatu par sociāli atbildīgu publisko iepirkumu, lai dalībvalstīs sekmētu attiecīgo tiesību normu ieviešanu un jo īpaši kā galveno piešķiršanas kritēriju izmantotu saimnieciski visizdevīgākā piedāvājuma kritēriju; šajā saistībā aicina Komisiju precizēt, ka tas nenozīmē viszemāko cenu;

II. IETEIKUMI POLITIKAS JOMĀ

Par paziņojumu “Kā Eiropas interesēs panākt labāku iepirkuma darbību Eiropā”

10. atbalsta viedokli, ka publiskā iepirkuma efektīva pārvaldība ir valsts pārvaldes kvalitātes neatņemama sastāvdaļa visā ES, jo runa ir par patiesi transversālu administratīvo funkciju, kas skar gandrīz katru publisku struktūru, sākot no federālajām ministrijām līdz pat vietējiem publiskiem dienestiem, tādējādi lielā mērā veidojot pārvaldības kvalitātes raksturiezīmi ( 3 ) , un tādēļ publiskais iepirkums būtu jāiekļauj ES labāka regulējuma programmā;

11. atzīmē, ka šis tiesību aktu kopums tiek apspriests pirms termiņa, līdz kuram pakāpeniski jāievieš jaunie publiskā iepirkuma noteikumi par digitālo rīku izmantošanu – proti, līdz 2018. gada oktobrim. Tāpēc vēl nav zināms, vai jaunie e-iepirkuma noteikumi sasniegs iecerētos mērķus un vai būs nepieciešams regulējumu turpmāk pilnveidot;

12. uzskata: pašreizējos publiskā iepirkuma tiesību aktos ir likts tik liels uzsvars uz tā pārredzamību un stratēģisko izmantošanu, ka šie tiesību akti var apdraudēt procedūru efektivitāti. Tādēļ mazākas vietējās un reģionālās pašvaldības ar to nespēj tik galā, jo īpaši tāpēc, ka tās baidās pieļaut procesuālas kļūdas, vai nelabprāt vēlas atteikties no tradicionālajām iepirkuma sistēmām vai izstrādāt novatoriskas procedūras šajā jomā; šajā nolūkā būtu jāizstrādā standartizēti iepirkuma dokumenti;

13. uzsver: sarežģītās procedūras, kā arī standartizētu dokumentu trūkums palielināja administratīvās izmaksas saistībā ar publisko iepirkumu gan pircējiem, gan pārdevējiem, bet relatīvā vienkāršība, ar kādu var vērsties apelācijas tiesā, lai apstrīdētu lēmumus par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus, ir novedusi pie daudzām sūdzībām un strīdu skaita pieauguma. Transponējot direktīvu mērķi, valstu noteikumi nedrīkstētu palielināt regulējuma sarežģītību vai lineāri pazemināt robežvērtības, kā tas noticis dažās dalībvalstīs. Pieaugošais prasību skaits, ko iesniedz daži pretendenti, atsaucoties uz tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvu, liecina, ka Komisijai un dalībvalstīm ir apņēmīgi jārīkojas, lai novērstu minētajā direktīvā paredzēto tiesību izmantošanu ļaunprātīgā veidā;

14. tāpat konstatē, ka publiskie iepirkumi inovācijas jomā rada papildu problēmas pārvaldības un saskaņotības jomā, ja runa ir par publiskā iepirkuma galveno mērķu sasaistīšanu ar mērķi padarīt to par inovācijas politikas instrumentu. Inovācijas veicināšana publiskajā iepirkumā nozīmē arī to, ka ir vajadzīgas pastiprinātas teorētiskās, operatīvās un pārvaldības kompetences, kā arī standartizēti dokumenti, lai spētu vadīt daudzpusējās sarunas, kas nepieciešamas sarežģītos projektos;

15. šajā sakarā norāda: Komitejas analīzes par Eiropas pusgadu liecina, ka publiskie iepirkumi bieži vien kavē ieguldījumus ( 4 ) . Pētījums, ko Komiteja veica par šķēršļiem, kas kavē ieguldījumus vietējā un reģionālajā līmenī, liecina, ka ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus saistītie noteikumi pilsētām un reģioniem bija nozīmīgs šķērslis ieguldījumiem, jo īpaši noteikumu atšķirīgas transponēšanas, publiskā iepirkuma procesa sarežģītības vai neefektivitātes, tā pārmērīgā ilguma un nenoteiktības dēļ attiecībā uz tiesiskajām procedūrām ( 5 )

16. uzskata: apgalvojot, ka 55 % no piešķirtajiem līgumiem joprojām balstās uz viszemākās cenas kritērija, Komisijas paziņojums var maldināt, jo 2014. gada reforma ievērojami paplašināja iespēju uzaicinājumos iesniegt piedāvājumus ņemt vērā stratēģiskos kritērijus un jauno regulējumu valsts tiesību aktos transponēja tikai 2016. gadā: šis laika periods ir nepietiekams, lai varētu pilnībā izvērtēt tā ietekmi. Komiteja vēlas piebilst, ka ekskluzīva līguma piešķiršana, pamatojoties vienīgi uz viszemākās cenas kritēriju, vēl nenozīmē, ka noteiktajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu nav ņemti vērā sociālie vai vides mērķi: attiecīgā uzaicinājuma specifikācijas faktiski var ietvert arī stratēģiskus kritērijus, piemēram, pienācīgi ņemot vērā konkrētus kritērijus, kas saistīti ar vidi vai enerģētiku. Šādos gadījumos līgums tika piešķirts, pamatojoties uz viszemāko cenu, taču visi stratēģiskie kritēriji ir pilnībā ņemti vērā atbilstīgi ES standartiem;

17. vietējās un reģionālās pašvaldības ievēro virkni procedūru saistībā ar stratēģiskajiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus , piemēram, Spānijā, un ka šīs procedūras ievēro tādi publisko tiesību subjekti kā valsts skolas, augstskolas un slimnīcas; šajā sakarā atsaucas uz pētījumu, ko Iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU ģenerāldirektorāts pasūtīja par publiskā iepirkuma stratēģisko izmantošanu, lai veicinātu vides, sociālo un inovācijas politiku ( 6 ) ; pētījumā ir uzsvērts, ka, piemēram, Spānijā, un ka šīs procedūras ievēro tādi publisko tiesību subjekti kā valsts skolas, augstskolas un slimnīcas;

18. uzsver: pieņemot jaunās publiskā iepirkuma direktīvas, MVU veicināšana tika atzīta par vienu no pieciem galvenajiem reformas virzieniem šajā jomā; tomēr no pētījuma, ko 2016. gadā veica Eiropas Reģionu komitejas organizētās pirmās iniciatīvas “Eiropas reģions, kas veicina uzņēmējdarbību” laureāti, izriet, ka procedūru vienkāršošana nav bijusi pietiekama, lai MVU varētu piekļūt publiskā iepirkuma līgumiem ( 7 ) ; atzīmē, ka publiskais iepirkums ir ļoti svarīgs mazajiem un vidējiem uzņēmumiem un ka publiskā iepirkuma politikā un tās īstenošanā MVU interesēm būtu jāvelta īpaša uzmanība;

19. attiecībā uz pārrobežu tirgiem Komiteja norāda, ka 2017. gada 20. septembrī pieņemtais Komisijas paziņojums “Izaugsmes un kohēzijas veicināšana ES pierobežas reģionos” ( 8 ) liecina, ka galvenais cēlonis daudzām grūtībām uz robežām ir saistīts ar noteikumu daudzveidību valsts tiesiskajās un administratīvajās sistēmās. Bieži vien ES tiesību aktos noteiktie standarti tiek piemēroti ar atšķirīgu stingrības pakāpi atkarībā no dalībvalsts. Tas nozīmē, ka divu atšķirīgu sistēmu piemērošana abpus iekšējai robežai var radīt sarežģītas situācijas un dažkārt juridisko nenoteiktību, kas rada papildu izmaksas;

20. tādēļ atkārtoti pauž stingru pārliecību, ka šajā posmā Komisijai galvenokārt jānodrošina 2014. gada direktīvu īstenošana, jo, neraugoties uz ES noteikto tiesisko regulējumu, dalībvalstīm ir zināma elastība un rīcības brīvība attiecībā uz to, kā transponēt ES tiesību aktus valstu sistēmās, un šī situācija varētu, piemēram, ierobežot MVU piekļuvi publiskajam iepirkumam vai apgrūtināt pārrobežu pirkumus;

21. uzskata, ka svarīga nozīme ir darbībai ar mērķi palielināt pārredzamību un integritāti un uzlabot datu kvalitāti un jo īpaši papildu darbībai, kas paredz veicināt līgumu reģistru izveidi, kuri būtu sabiedrībai pieejami. Tomēr Komisijai jāpalīdz publiskajām iestādēm, ne tikai izplatot konkrētus piemērus un labāko praksi, bet arī pēc Eiropas vienotā iepirkuma procedūras dokumenta parauga pieņemot standartizētus dokumentus, veidlapas un specifikācijas, pielāgoties pārredzamības kritērijiem un novērst slepenas vienošanās, izplatot informāciju vairāk nekā tiesību aktos noteikts;

22. atbalsta arī Komisijas papildinošu darbību, kuras mērķis ir sniegt norādes par to, kā konkrēti piemērot jaunos noteikumus par integritāti un izslēgšanas iemesliem saistībā ar slepenu vienošanos, kā arī izveidot pārkāpumu datubāzi, jo Komiteja uzskata, ka tas ir solis pareizajā virzienā; Komiteja arī uzskata, ka publiskajām iestādēm pirmām kārtām būtu jāpievēršas to ierēdņu izpratnes palielināšanai, kas atbild par uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu, un jāorganizē mācības, kas pielāgotas viņu vajadzībām, kā arī jāparedz viņiem instrumenti, ar kuriem novērst, atklāt un apkarot uzņēmumu izdarītos pārkāpumus, piemēram, korupciju, slepenas vienošanās un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju;

23. uzskata: plašas sadarbības partnerības izveides veicināšanas nolūkā ierosinot organizēt brīvprātīgus strukturētus dialogus par publisko iepirkumu, kuri vajadzības gadījumā būtu pilnībā saskaņoti ar Eiropas pusgada procesu, Komisija ir spērusi soli uz priekšu pareizajā virzienā, bet ar dažiem nosacījumiem . Tā kā no partnerības dalībniekiem tiek sagaidīts, ka tie uzņemas saistības brīvprātīgi, būtu uzreiz jāprecizē, ka šiem dalībniekiem jābūt leģitīmiem. Tajā pašā laikā nevajadzētu apšaubīt, ka 2014. gada direktīvās par publisko iepirkumu vietējām pašvaldībām ir dota rīcības brīvība lemt par vides, sociālo un ar inovāciju saistīto kritēriju ņemšanu vērā; turklāt svarīgi ir panākt, ka sociālie partneri tiek pienācīgi pārstāvēti šajā partnerībā;

24. kā to uzsvērusi Komisija, konstatē, ka visu līmeņu iestādes un ieinteresētās puses vislabāk spēj definēt savu saistību būtību un apjomu; taču norāda, ka līdz galam nav skaidrs, vai vietējās un reģionālās pašvaldības tiks iesaistītas ierosinātajos strukturālajos dialogos, kā tas būtu jādara, vai arī Eiropas Parlaments un Padome būs vienīgie Komisijas partneri šajā uzdevumā;

Par Komisijas ieteikumu publiskā iepirkuma profesionalizācijai

25. atzinīgi vērtē to, ka Komisijas ieteikumā publiskās pārvaldes iestādes ir aicinātas uzlabot uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu efektivitāti un pieejamību un izmantot tos, lai sekmētu inovāciju un digitalizāciju; aicina dalībvalstis atbalstīt procedūru strauju digitalizāciju un elektronisku procedūru ieviešanu visos svarīgajos posmos, proti, sākot ar paziņošanu, piekļuvi piedāvājumiem un iesniegumiem un beidzot ar novērtēšanu, līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, pasūtīšanu, rēķinu sagatavošanu un norēķināšanos;

26. uzskata, ka regulējumam, Komisijas iniciatīvām šajā jomā un ar tām saistītajam administratīvajam slogam publiskajām pārvaldes iestādēm jābūt proporcionālam publiskā iepirkuma daļai, kas pārsniedz ES robežvērtības salīdzinājumā ar visām uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu procedūrām katrā dalībvalstī, tostarp publiskajiem iepirkumiem, kuri ir zem minētajām ES robežvērtībām, un ka Komisijai jāraugās, lai šī proporcionalitāte tiktu ievērota;

27. iebilst pret jebkāda veida obligātajām nostādnēm par administrācijas darbinieku apmācību un izglītību, jo šādi noteikumi varētu pārkāpt dalībvalstu, reģionu un vietējo pašvaldību suverenitāti saistībā ar to attiecīgo pārvaldes iestāžu organizāciju;

28. The Value Added of Ex ante Conditionalities in the European Structural and Investment Funds ( Ex ante nosacījumu pievienotā vērtība Eiropas strukturālajos un investīciju fondos), kas publicēts 2017. gada 31. martā ex ante nosacījumi palīdzēja transponēt un īstenot attiecīgos ES tiesību aktus, novērst šķēršļus ieguldījumiem Savienībā un sasniegt ES stratēģiskos mērķus un ka pateicoties tiem ir sāktas politiskās reformas un konkrētām valstīm adresēto ieteikumu izstrāde; norāda uz Komisijas dienestu darba dokumentunosacījumu pievienotā vērtība Eiropas strukturālajos un investīciju fondos), kas publicēts 2017. gada 31. martā ( 9 ) un kurā Komisija norāda, kanosacījumi palīdzēja transponēt un īstenot attiecīgos ES tiesību aktus, novērst šķēršļus ieguldījumiem Savienībā un sasniegt ES stratēģiskos mērķus un ka pateicoties tiem ir sāktas politiskās reformas un konkrētām valstīm adresēto ieteikumu izstrāde;

29. uzskata, ka šīs Eiropas Komisijas iniciatīvas ir būtiskas, lai veiksmīgi īstenotu ES regulējumu par publisko iepirkumu, taču uzskata, ka ir rūpīgi jāizvērtē visu šo instrumentu vai iniciatīvu efektivitāte un jāizceļ to sinerģija un papildināmība; uzskata arī, ka iespējamajām jaunām darbībām vajadzētu būt pilnībā pamatotām, lai vietējām un reģionālajām pašvaldībām neuzliktu nevajadzīgu administratīvo slogu;

30. pauž nožēlu, ka visaptverošā politikas stratēģijā un politikas jomās, kuru mērķis ir veicināt sociālus un ekoloģiskus publiskos iepirkumus un plašākā kontekstā nodrošināt publisko līdzekļu pareizu izlietojumu, Komisija nepievērš pietiekamu uzmanību nepieciešamajam profesionalizācijas procesam. Komiteja uzskata, ka publisko iepirkumu profesionalizāciju nevar skatīt izolēti no labas pārvaldības un profesionalizācijas vispār, ņemot vērā atbilstīgu vietējo pakalpojumu pārvaldību un sniegšanu;

31. tāpat uzsver, ka attiecībā uz sabiedriskajiem pakalpojumiem daudzos gadījumos būtu vēlams saglabāt to iekšēju sniegšanu vai izmantot citus risinājumus kā alternatīvu publiskajam iepirkumam;

32. pauž gandarījumu, ka Komisijas 2018. gada 7. jūnija priekšlikumā regulai, ar ko izveido vienotā tirgus atbalsta programmu, paredzēts: “jāatbalsta pasākumi, kas nodrošina: stratēģiskā publiskā iepirkuma plašāku izmantošanu, publiskā iepirkuma profesionalizāciju, labāku MVU piekļuvi iepirkuma tirgiem, caurredzamības, godprātības un labāku datu vairošanu, iepirkuma digitālās pārveides izvēršanu un kopīgu iepirkumu veicināšanu, kopā ar dalībvalstīm nostiprinot partnerības pieeju, tostarp ar īpašu IT rīku izstrādi uzlabojot datu vākšanu un datu analīzi, atbalstot apmaiņu ar pieredzi un labu praksi, sniedzot konsultācijas, cenšoties noslēgt izdevīgus tirdzniecības nolīgumus, stiprinot sadarbību starp valstu iestādēm un sākot pilotprojektus” ( 10 )

33. norāda, ka ir nepieciešamas papildu vadlīnijas par elektroniskajām veidlapām un e-iepirkuma procedūrām, lai izvairītos no pretrunām starp valstu pieeju un ES pieeju un lai vietējām un reģionālajām pašvaldībām nebūtu neskaidrību par to, kad un kā izmantot dažādas veidlapas un procedūras; uzsver, ka zināšanu centri var sniegt pozitīvu ieguldījumu un veicināt ES tiesību aktu un likumdošanas aktu pareizu īstenošanu un interpretāciju, sniedzot bezmaksas informāciju un konsultācijas vietējām un reģionālajām pašvaldībām un to apvienībām;

34. Housing Europe viedokli par to, ka viens no galvenajiem profesionalizācijas un inovācijas faktoriem publiskā iepirkuma jomā būtu Eiropas risinājumu kataloga izveide, kurā risinājumi būtu ietverti standartizētos dokumentos, kuros apkopoti priekšlikumi, sākot no tehniskiem risinājumiem, kā nodrošināt atbilstību klimata un enerģētikas kritērijiem, līdz pat inovatīvām iespējām sociālo problēmu risināšanā. Šis Eiropas katalogs, ko sagatavotu Eiropas Komisijas Iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU ģenerāldirektorāts ( DG GROW ), būtu jābalsta uz zinātību un praksi, ko apkopojušas Eiropas federācijas; tas pavērtu iespēju standartizēt procedūras un samazinātu tiesvedības gadījumu skaitu atbalsta federācijasviedokli par to, ka viens no galvenajiem profesionalizācijas un inovācijas faktoriem publiskā iepirkuma jomā būtu Eiropas risinājumu kataloga izveide, kurā risinājumi būtu ietverti standartizētos dokumentos, kuros apkopoti priekšlikumi, sākot no tehniskiem risinājumiem, kā nodrošināt atbilstību klimata un enerģētikas kritērijiem, līdz pat inovatīvām iespējām sociālo problēmu risināšanā. Šis Eiropas katalogs, ko sagatavotu Eiropas Komisijas Iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU ģenerāldirektorāts (), būtu jābalsta uz zinātību un praksi, ko apkopojušas Eiropas federācijas; tas pavērtu iespēju standartizēt procedūras un samazinātu tiesvedības gadījumu skaitu ( 11 )

Par paziņojumu “Lielo infrastruktūras projektu iepirkuma aspektu brīvprātīga priekšvērtēšana – palīgs ieguldītājiem”

35. pauž gandarījumu, ka ex ante mehānisms ir brīvprātīgs, un uzskata, ka šis mehānisms būs īpaši svarīgs koncesijām, kurām pirmo reizi tiek piemērots saskaņots ES režīms;

36. ir pārliecināta, ka ex ante mehānismam būs izšķiroša nozīme, lai mazinātu budžeta kavējumu un pārsniegšanas risku, kas rodas grūtību dēļ liela mēroga pārrobežu projektu publiskā iepirkuma procesos;

37. aicina Komisiju nodrošināt, ka, publicējot informāciju ex ante mehānisma tīmekļa vietnē vai izpaužot datus ar paziņošanas mehānisma un informācijas apmaiņas mehānisma starpniecību, tiek aizsargāta komerciāli konfidenciāla informācija un ievērota konfidencialitāte attiecībā uz informāciju, ko varētu izmantot piegādātāji konkurences izkropļošanai;

38. būtu vēlējusies vairāk skaidrības attiecībā uz Komisijas atbildēm, kuras tai jāsniedz uz pieprasījumiem, kas nosūtīti ar tehniskās palīdzības dienesta starpniecību; tehniskās palīdzības dienestam vajadzētu apzināties, kādas sekas šie pieprasījumi, kā arī paziņošanas mehānisms var radīt uz iespējamu turpmāku tiesvedību saistībā ar publisko iepirkumu. Komiteja aicina Komisiju precizēt, kā ex ante mehānisms varētu risināt konkrētas problēmas, ko rada pieaugošais prasību skaits, kuras iesniegtas saskaņā ar Tiesiskās aizsardzības līdzekļu direktīvu.

Briselē, 2018. gada 5. jūlijā Eiropas Reģionu komitejas priekšsēdētājs Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Pieejams šeit (angļu valodā).

(2) http://ec.europa.eu/environment/gpp/pubs_en.htm

(3) Eiropas Komisija, Quality of Public Administration – A Toolbox for Practitioners (Valsts pārvaldes kvalitāte – instrumentu kopums speciālistiem). 2017. gada izdevums, pieejams šeit.

(4) Eiropas Reģionu komiteja, 2017 European Semester (2017. gada Eiropas pusgads). Eiropas Reģionu komitejas stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanas uzraudzības foruma koordinācijas komitejas ziņojums Territorial Analysis of the Country Reports and accompanying Communication (Valstu pārskatu teritoriālā analīze un tai pievienotais paziņojums), pieejams šeit.

(5) Eiropas Reģionu komitejas pētījums Obstacles to investments at local and regional level (Šķēršļi ieguldījumiem vietējā un reģionālajā līmenī), 2016. gads, pieejams šeit (angļu valodā).

(6) Strategic use of public procurement in promoting green, social and innovation policies (Publiskā iepirkuma stratēģiskā izmantošana vides, sociālās vai ar inovāciju saistītās politikas veicināšanā): pētījums, ko pasūtīja Eiropas Komisijas Iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU ģenerāldirektorāts, publicēts 2016. gada 15. jūnijā; pieejams šeit.

(7) Eiropas Reģionu komiteja, Report on the Survey of EER Regions: How to make life easier for SMEs? (Ziņojums par pētījumu “Eiropas reģions, kas veicina uzņēmējdarbību. Kā atvieglot dzīvi MVU?”), 2016. gads, Brisele, 4. un 5. lpp.

(8) Pieejams šeit (angļu valodā).

(9) Pieejams šeit; plašākai informācijai izmantojiet šo saiti.

(10) COM(2018) 441 final.

(11) Dokuments publicēts šeit.