• 4472 kg SOx emisiju,

• 13 5200 kg NOx emisiju,

• 5919 kg PM2,5 daļiņu.

Attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisijām līdzvērtīgs degvieleļlas patēriņš būtu radījis CO2 emisiju 3 369 600 kg apmērā.

Attiecībā uz pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem, tā kā krasta elektroenerģijas patēriņš bija 1800 MWh, līdzvērtīgs autoceļiem neparedzētas tehnikas dīzeļdegvielas patēriņš būtu radījis šādas piesārņojošo vielu emisijas:

• 155,56 kg SOx,

• 1101,6 kg NOx,

• 584,56 kg smalko daļiņu (tostarp 553,71 kg PM2,5).

Attiecībā uz siltumnīcefekta gāzēm līdzvērtīgs dīzeļdegvielas patēriņš būtu radījis 553 780 kg CO2.

No otras puses, attiecībā uz elektroenerģiju no sauszemes energotīkla un atjaunojamo energoresursu paredzamo ietekmi Francija uzsvēra, ka atjaunojamo energoresursu enerģijas īpatsvars valsts energoresursu struktūrā pēdējo desmit gadu laikā ir palielinājies par aptuveni 4 procentpunktiem – no 6,6 % 2007. gadā līdz 10,7 % 2017. gadā. Tādējādi atjaunojamo energoresursu enerģija 2017. gadā bija ceturtais primārās enerģijas avots aiz kodolenerģijas (40,0 %), naftas produktiem (28,9 %) un gāzes (15,7 %). Neraugoties uz šo tendenci atjaunojamo energoresursu enerģijas primārais patēriņš katru gadu atšķiras atkarībā no dažādiem faktoriem.

Enerģētikas politika

Pasākums ir saskaņā ar Direktīvu 2014/94/ES par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu, kurā pievēršas jautājumam par krasta elektroenerģijas padeves objektu ierīkošanu ostās, ja ir šādu objektu pieprasījums un ja izmaksas nav nesamērīgas salīdzinājumā ar ieguvumiem, tostarp vidiskajiem ieguvumiem. Turklāt tas ir atzīts par vispārējas nozīmes mērķi valsts atbalsta piešķiršanai saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu.

Šeit jāatceras, ka viens no galvenajiem iemesliem krasta elektroenerģijas nelabvēlīgajai konkurētspējas situācijai ir tāds, ka alternatīva, proti, jūras ostās esošos kuģos saražotā elektroenerģija, patlaban neto izteiksmē ir pilnībā atbrīvota no nodokļa – no nodokļa ir atbrīvota ne tikai flotes degviela, kas tiek izmantota elektroenerģijas ražošanai, atbilstoši parastajai situācijai, kas paredzēta Direktīvas 2003/96/EK 14. panta 1. punkta a) apakšpunktā, bet arī tā elektroenerģija, kura saražota kuģī (skat. Direktīvas 2003/96/EK 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu). Lai gan pēdējo minēto atbrīvojumu pašu par sevi ir grūti salāgot ar Savienības mērķiem vides jomā, tā pamatā ir praktiski apsvērumi. Lai apliktu ar nodokļiem kuģī saražoto elektroenerģiju, būtu nepieciešama kuģa īpašnieka – kas bieži vien ir trešās valsts persona – vai operatora deklarācija par patērētās elektroenerģijas apjomu. Šādā deklarācijā būtu jāiekļauj aplēse par to, kāda daļa elektroenerģijas patērēta tās dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos, kurā maksājams nodoklis. Nepieciešamība iesniegt šādas deklarācijas katrā valstī, uz kuru teritoriālajiem ūdeņiem tas attiecas, kuģu īpašniekiem radītu milzīgu administratīvo slogu. Analogi apsvērumi attiecas uz kuģošanu pa iekšzemes ūdensceļiem un fakultatīvo nodokļu režīmu, kas paredzēts direktīvas 15. panta 1. punkta f) apakšpunktā (ko faktiski īstenojusi Francija). Ņemot vērā šos apstākļus, ir pamatoti neradīt nelabvēlīgu situāciju mazāku piesārņojumu radošajai alternatīvai, proti, krasta elektroenerģijas izmantošanai, un ļaut Francijai piemērot samazinātu nodokļa likmi.

Transporta politika

Šis pasākums atbilst Komisijas Ieteikumam 2006/339/EK par krasta elektroenerģijas pieslēguma izmantošanas veicināšanu kuģiem pie piestātnes Savienības ostās, un Komisijas paziņojumam “Stratēģiskie mērķi un rekomendācijas ES jūras transporta politikai”.

Iekšējais tirgus un godīga konkurence

No iekšējā tirgus un godīgas konkurences viedokļa pasākums tikai samazina pašreizējo kuģu degvielas nodokļa atbrīvojuma izraisīto nevienlīdzību nodokļu jomā starp diviem konkurējošiem elektroenerģijas avotiem, kas pieejami kuģiem pie piestātnes, proti, starp elektroenerģiju, kas saražota kuģī, un krasta elektroenerģiju.

Attiecībā uz konkurenci starp kuģu operatoriem vispirms jānorāda, ka pašlaik maz kuģu izmanto krasta elektroenerģiju uz komerciāla pamata. Tāpēc ievērojami konkurences kropļojumi varētu rasties tikai starp tiem kuģiem, kas, pārejot uz krasta elektroenerģiju, gūtu labumu no pieprasītā pasākuma, un tiem, kuri turpinātu elektroenerģijas ražošanu kuģī. Lai gan precīzas izmaksu prognozes lielā mērā atkarīgas no naftas cenu izmaiņām, un tādēļ prognozēšana ir sarežģīta, jaunākie pieejamie izvērtējumi liecina, ka kopumā pat pilnīgs nodokļu atbrīvojums vairumā gadījumu nesamazinātu pamatdarbības izmaksas par krasta elektroenerģiju zem tā līmeņa, kas atbilst kuģī saražotas elektroenerģijas izmaksām, un tādējādi salīdzinājumā ar elektroenerģijas ražošanu kuģī neradītu būtisku konkurences priekšrocību tiem kuģu operatoriem, kas izmanto krasta elektroenerģiju. Konkrētajā gadījumā būtisks tāda veida kropļojums, kā aprakstīts iepriekš, vēl jo mazāk ir sagaidāms tādēļ, ka Francija ievēros Direktīvā 2003/96/EK noteikto minimālo nodokļu līmeni elektroenerģijai uzņēmuma vajadzībām.

Turklāt, kā jau minēts, kuģu operatori, kas saņem krasta elektroenerģiju, kurai piemēro Direktīvā 2003/96/EK noteikto minimālo nodokļa līmeni, principā negūst ekonomisku priekšrocību salīdzinājumā ar operatoriem, kas ražo paši savu elektroenerģiju uz kuģa, jo šī elektroenerģija ir atbrīvota no nodokļa. Francijas iestādes uzskata, ka kuģī ražotas elektroenerģijas aizstāšana ar krasta elektroenerģiju, kurai piemērots minimālais nodokļu līmenis, kopumā neradītu nozīmīgas priekšrocības izmaksu ziņā.

Turklāt attiecīgajiem kuģiem krasta elektroenerģija būs pieejama neatkarīgi no to karoga valsts, lai neradītu labvēlīgāku nodokļu situāciju valsts tirgus dalībniekiem salīdzinājumā ar konkurentiem no citām ES dalībvalstīm.