Lefkadu 2015. gada 17. novembra rītā skāra vairākas zemestrīces, kuru stiprums sasniedza 6,1 balli pēc Rihtera skalas. Postījumi tika reģistrēti arī Itakas salas un Kefalonijas salas ziemeļu daļā. Pēc tam sekoja vairāki pēcgrūdieni. Cietušajiem iedzīvotājiem tika nodrošināti pagaidu mājokļi, patvēruma vietas un pārtika. Zemestrīce izpostīja 120 dzīvojamās vienības, no kurām 20 tika atzītas par dzīvošanai nepiemērotām. Tika ziņots par postījumiem, kas nodarīti lauku un pilsētas infrastruktūras tīkliem, privātām un sabiedriskām ēkām (piem., vietējai slimnīcai, ostām) un kultūras objektiem (galvenokārt baznīcām). Zemes nogruvumos tika apraktas un izpostītas dažas no tūrisma ziņā nozīmīgākajām pludmalēm salas rietumos.

Komisija 2016. gadā saņēma sešus pieteikumus finansiāla pabalsta saņemšanai no Solidaritātes fonda. Tie visi tika iesniegti tiesību aktā noteiktajā termiņā — “ne vēlāk kā divpadsmit nedēļas no dienas, kad (..) radušies pirmie zaudējumi” (Regulas 4. panta 1. punkts). Četri pieteikumi attiecās uz reģionālām katastrofām un divi — uz lielām katastrofām.

Komisija 2016. gadā saņēma sešus pieteikumus finansiāla pabalsta saņemšanai no Solidaritātes fonda, proti, no Grieķijas (saistībā ar zemestrīci Lefkadā), Apvienotās Karalistes (saistībā ar plūdiem), Vācijas (saistībā ar plūdiem Lejasbavārijā), Kipras (saistībā ar sausumu un ugunsgrēkiem), Portugāles (saistībā ar ugunsgrēkiem Madeiras salā) un Itālijas (saistībā ar zemestrīcēm). Vairākas zemestrīces, kas laika posmā no 2016. gada augusta līdz 2017. gada janvārim notika Apenīnu kalnos Itālijas teritorijā, kopumā uzskatāmas par lielāko dabas katastrofu Solidaritātes fonda pastāvēšanas vēsturē.

Madeiras salā laika posmā no 2016. gada 8. līdz 13. augustam bija augsta gaisa temperatūra, ļoti stipras vēja brāzmas un ļoti zems nokrišņu daudzums, kā rezultātā izcēlās plaši mežu ugunsgrēki, kas īpaši smagi skāra reģiona galvaspilsētu Funšalu un Calheta pašvaldību. Šīs dabas parādības stipri ietekmēja iedzīvotāju ikdienas dzīvi un īpašumu, tostarp izraisot trīs nelaimes gadījumus. Izdegusī platība aptvēra 6000 ha, no kuriem 560 ha bija Natura 2000 tīkla aizsargājamās teritorijas. Tika izpostīti vai pilnībā iznīcināti vēsturiskas nozīmes īpašumi un simtiem privātmāju. Turklāt tika skarta arī pamata infrastruktūra, uzņēmumi un lauksaimniecības nozare.

Komisija novērtēja lūgumu un 2017. gada 24. janvārī ierosināja Eiropas Parlamentam un Padomei piešķirt finansējumu no Solidaritātes fonda EUR 7 298 760 apmērā. No Solidaritātes fonda piešķirtā finansiālā pabalsta atlikums Kiprai tika izmaksāts 2017. gada 16. maijā — pēc tam, kad Eiropas Parlaments un Padome bija apstiprinājuši attiecīgo budžeta grozījumu.

Komisija 2016. gada 5. decembrī izmaksāja Kiprai avansa maksājumu EUR 729 876 apmērā, kas atbilda 10 % no paredzamā finansiālā pabalsta no Solidaritātes fonda līdzekļiem.

Kipra 2016. gada 5. septembrī iesniedza pieteikumu finansiālā pabalsta saņemšanai no Solidaritātes fonda. Kipra aplēsa, ka sausuma un meža ugunsgrēku dēļ radītie kopējie tiešie zaudējumi ir EUR 180,803 miljoni. Šī summa pārsniedza lielo katastrofu robežvērtību, kas noteikta saistībā ar Solidaritātes fonda izmantošanu un ir piemērojama Kiprai 2016. gadā, — EUR 101,412 miljoni (t. i., 0,6 % no IKP, pamatojoties uz 2014. gada datiem).

Laika periodā no 2015. gada oktobra līdz 2016. gada jūnijam Kiprā bija ļoti maz nokrišņu un to skāra atkārtoti karstuma viļņi. Izraisītā sausuma rezultātā tika zaudēta raža, izcēlās meža un veģetācijas ugunsgrēki un trūka ūdens. Ūdens trūkums atstāja smagu ietekmi uz lauksaimniecību, mājsaimniecībām un vidi. Nikosijas, Larnakas un Famagustas rajonos lielās platībās tika zaudēti visi kultūraugi, kuru augšanai nepieciešams noteikts lietus ūdens daudzums (piem., mieži, kvieši un citi neapūdeņotie lopbarības kultūraugi). Ievērojami samazinājās ūdens pieplūde ūdenskrātuvēs, jo īpaši Kouris dambī, kas ir galvenais ūdens ieguves avots attīrīšanas iekārtām un apūdeņošanai. Jūnija vidū karstuma vilnis Kiprā izraisīja divus lielus mežu ugunsgrēkus. Vispirms pie Argaka izdega 763 ha Pafos valsts meža. Otrais ugunsgrēks pie Solea iznīcināja 1897 ha, kas lielākoties bija daļa no Adelfoi valsts meža.

Vācija 2016. gada 19. augustā iesniedza pieteikumu finansiālā pabalsta saņemšanai no Solidaritātes fonda. Pieteikums attiecās tikai uz vienu NUTS 2 līmeņa reģionu — Lejasbavāriju (DE22). Aplēstie kopējie tiešie zaudējumi bija EUR 1259,005 miljoni. Šī summa atspoguļoja 3,03 % no reģiona IKP un pārsniedza Regulā noteikto reģiona robežvērtību — 1,5 %.

Laika posmā no 2016. gada maija līdz jūnijam Vāciju skāra neierasti spēcīgas lietusgāzes, kuru rezultātā upes izgāja no krastiem un appludināja vairākus ciematus, jo īpaši Lejasbavārijas reģionā. Visvairāk cieta Rottal-Inn apriņķis Lejasbavārijā. Un 1. jūnijā tika gandrīz pilnībā nopostīta Zimbahas pilsēta (Simbach a. Inn). Tikai Rottal-Inn apriņķī vien tika appludināta teritorija, kuras platība bija aptuveni 430 km2 un kurā atradās aptuveni 5000 mājsaimniecības. Kopumā Lejasbavārijā no katastrofas cieta vairāk nekā 47 000 cilvēku un 7 cilvēki zaudēja dzīvību. Katastrofa nodarīja postījumus sabiedriskajai infrastruktūrai, privātmājām un uzņēmumiem.

Apvienotā Karaliste 2016. gada 26. februārī iesniedza pieteikumu finansiāla pabalsta saņemšanai no Solidaritātes fonda, informējot, ka kopējie tiešie zaudējumi ir aplēsti EUR 2300 miljonu apmērā. Apvienotās Karalistes iestādes savā pieteikumā norādīja, ka zaudējumu novērtēšana joprojām turpinās un paziņotā summa ir provizoriska. Galīgais pieteikums, kurā norādīta precizētā summa — EUR 2412,042 miljoni, tika iesniegts 2016. gada 22. septembrī. Šī katastrofa tika kvalificēta kā reģionāla dabas katastrofa, jo kopējie tiešie zaudējumi atspoguļoja 5,77 % no vidējā svērtā IKP 11 attiecīgajos NUTS 2 līmeņa reģionos , nepārprotami pārsniedzot Regulā noteikto robežvērtību — 1,5 % no reģiona vidējā svērtā IKP.

Apvienotā Karaliste 2015. gada 5. decembrī piedzīvoja plašus plūdus, kas skāra 11 reģionus. Katastrofā tika appludināti vairāk nekā 16 000 mājsaimniecību un 4985 uzņēmumi, turklāt aptuveni 3600 mājsaimniecības bija jāpārvieto uz citu mājvietu. Glābšanas un atjaunošanas darbos piedalījās 1700 militārpersonas, no kurām 700 visu laiku atradās uz vietas. Katastrofa spēcīgi ietekmēja tūrisma nozari (piem., viesnīcu rezervāciju atcelšanas un mazāka tūristu skaita dēļ), jo tikai Anglijas ziemeļos vien 35 % no tūrisma uzņēmumiem atrodas plūdu skartajās teritorijās. Arī lauku saimniecībām radās ražošanas zaudējumi.

Komisija novērtēja lūgumu un 2016. gada 21. jūnijā ierosināja Eiropas Parlamentam un Padomei piešķirt finansējumu no Solidaritātes fonda EUR 1 651 834 apmērā. No Solidaritātes fonda piešķirtā finansiālā pabalsta atlikums Grieķijai tika izmaksāts 2016. gada 15. novembrī — pēc tam, kad Eiropas Parlaments un Padome bija apstiprinājuši attiecīgo budžeta grozījumu.

Komisija 2016. gada 8. aprīlī izmaksāja Grieķijai avansa maksājumu EUR 164 798 apmērā, kas atbilst 10 % no paredzamā finansiālā pabalsta no Solidaritātes fonda līdzekļiem.

Grieķijas iestādes sākotnēji novērtēja, ka kopējie tiešie zaudējumi ir EUR 65,919 miljoni. Grieķijas iestādes 2016. gada martā precizēja šo informāciju, norādot, ka kopējie tiešie zaudējumi ir EUR 66,073 miljoni. Zaudējumi atspoguļoja 2,1 % no reģiona iekšzemes kopprodukta (IKP) attiecīgajā NUTS 2 līmeņa reģionā — Jonijas salas (EL62), tādējādi šī katastrofa tika kvalificēta kā reģionāla katastrofa. Robežvērtība, kas jāievēro, lai varētu izmantot Solidaritātes fonda līdzekļus, šim reģionam ir 1,5 % no reģiona IKP.

Itālija sākotnēji pieteicās finansiālā pabalsta saņemšanai no Solidaritātes fonda 2016. gada 16. novembrī. Pamatojoties uz to, Komisija piešķīra avansu no paredzamā Solidaritātes fonda pabalsta līdzekļiem EUR 30 miljonu apmērā, kuru izmaksāja 2016. gada 9. decembrī.

Komisija novērtēja lūgumu un 2017. gada 24. janvārī ierosināja Eiropas Parlamentam un Padomei piešķirt finansējumu no Solidaritātes fonda EUR 3 925 000 apmērā. No Solidaritātes fonda piešķirtā finansiālā pabalsta atlikums Portugālei tika izmaksāts 2017. gada 16. maijā — pēc tam, kad Eiropas Parlaments un Padome bija apstiprinājuši attiecīgo budžeta grozījumu.

Komisija 2016. gada 23. novembrī izmaksāja Portugālei avansa maksājumu EUR 392 500 apmērā, kas atbilda 10 % no paredzamā finansiālā pabalsta no Solidaritātes fonda līdzekļiem.

Portugāles iestādes iesniedza pieteikumu, norādot, ka tā bija reģionāla katastrofa, kuras kopējie tiešie zaudējumi tika aplēsti EUR 157 miljonu apmērā. Attiecībā uz tālākajiem reģioniem, kas ietver arī Madeiru, reģionālās katastrofas robežvērtība ir 1 % no reģiona IKP. Tiešie zaudējumi, par kuriem tika ziņots, veido 3,84 % no Madeiras IKP , tādējādi kvalificējot minēto situāciju kā reģionālu katastrofu.

(3)Horvātija, plūdi 2012. gadā: Solidaritātes fonda finansiālais pabalsts bija EUR 286 587. Īstenošanas ziņojums un paziņojums par pamatotību tika iesniegts 2015. gada jūnijā. Pēc Komisijas pieprasījuma Horvātija iesniedza papildu informāciju, pēc kuras saņemšanas 2016. gada jūlijā palīdzības pasākums tika izbeigts.

(4)Austrija, plūdi 2013. gadā: Solidaritātes fonda finansiālais pabalsts bija EUR 21,662 miljoni. Austrija 2015. gada augustā iesniedza īstenošanas ziņojumu un paziņojumu par pamatotību. Tika atzīts, ka ziņojums ir pilnīgs un atbilst Regulas prasībām, tādēļ Komisija 2016. gada augustā varēja izbeigt palīdzības pasākumu.

Komisija 2016. gadā saņēma arī trīs citus īstenošanas ziņojumus un paziņojumus par pamatotību — no Rumānijas saistībā ar sausuma un ugunsgrēku katastrofu 2012. gadā, no Vācijas saistībā ar plūdiem 2013. gadā un no Čehijas Republikas saistībā ar plūdiem 2013. gadā. Attiecībā uz šiem palīdzības pasākumiem izbeigšanas procedūra vēl nav beigusies.

5.Secinājumi

2016. gadā Komisijai iesniegto jauno pieteikumu skaits līdzekļu saņemšanai no Solidaritātes fonda bija neliels — divi pieteikumi saistībā ar katastrofām, kas norisinājās jau 2015. gada novembrī un decembrī (zemestrīce Lefkadā un plūdi Apvienotajā Karalistē). Šķiet, tas vēlreiz pierāda, ka Regulā 2014. gadā izdarītie grozījumi, lai pārskatītu un precizētu reģionālo katastrofu kritērijus, dod gaidītos rezultātus, jo īpaši tādēļ, ka vairs netiek iesniegti acīmredzami neatbilstīgi pieteikumi.

Tomēr augustā un oktobrī Itāliju vēlreiz piemeklēja postošas zemestrīces, kuras kopā ar vēl vienu smagu zemestrīci 2017. gada janvārī izvērtās par līdz šim vislielāko katastrofu, ar kuru ir saskāries Solidaritātes fonds kopš tā izveidošanas 2002. gadā. Zaudējumi tika novērtēti EUR 22 miljardu apmērā, un šī summa bija gandrīz divreiz lielāka nekā otras lielākās katastrofas gadījumā — saistībā ar zemestrīci Emīlijā-Romanjā 2012. gadā. Šie gadījumi apstiprina tendenci, kas tika novērota jau iepriekš, proti, lai gan ar plūdiem ir saistīta būtiski lielākā daļa no katastrofām, kuru rezultātā tiek iesniegti pieteikumi Solidaritātes fondam (aptuveni divas trešdaļas no visiem gadījumiem), zemestrīces ir pieskaitāmas pie katastrofām, kas notiek retāk, taču neapšaubāmi ir vispostošākās un izmaksu ziņā dārgākās, nemaz nerunājot par cilvēku upuriem, ņemot vērā bojā gājušo, ievainoto vai ilgstoši pārvietoto cilvēku skaitu.

Mazais pieteikumu skaits 2016. gadā un fakts, ka pieteikuma izskatīšana saistībā ar Itālijas zemestrīci tika pabeigta tikai 2017. gadā, bija veiksmīga apstākļu sakritība no budžeta viedokļa. 2016. gadā piešķirtie līdzekļi tika izmaksāti no 2015. gada piešķīruma neizmantotās daļas, kas tika pārnesta uz 2016. gadu. Attiecīgi visa 2016. gada piešķīruma summa palika neskarta un tika pārnesta uz 2017. gadu, tādējādi ļaujot 2017. gadā piešķirt līdz šim lielāko Solidaritātes fonda pabalstu Itālijai. Šis scenārijs parāda, ka iespēja pārnest iepriekšējā gadā neiztērētās summas uz nākamo gadu ir ļoti noderīga Solidaritātes fonda budžeta darbības uzturēšanai, pat ja Solidaritātes fonda gada piešķīrums daudzgadu finanšu shēmā 2014.–2020. gadam ir samazināts no 1 miljarda pašreizējās cenās uz EUR 500 miljoniem 2011. gada cenās. Būs svarīgi saglabāt šo elastīgumu laika posmā pēc 2020. gada. No otras puses, 2016. gada notikumi parāda arī to, ka Solidaritātes fonda finansiālais pamats ir diezgan neliels un neapšaubāmi varētu rasties sarežģījumi, ja salīdzinoši īsā laika periodā notiktu vairākas smagas katastrofas, jo īpaši tādā gadījumā, ja nebūtu iespējams pārnest vērā ņemamas summas no iepriekšējā gada. Šādā gadījumā būtu sarežģīti saglabāt noteiktos palīdzības apjomus un tas grautu vienlīdzīgas attieksmes principu.

Iespēja veikt avansa maksājumus, kas Regulā tika iekļauta 2014. gada pārskatīšanā, izrādījās ļoti noderīga. Lai gan ne visas valstis, kas iesniedza pieteikumu, lūdza avansa maksājumus, Komisija visos gadījumos (izņemot vienu) spēja izmaksāt pieprasīto avansu viena mēneša laikā no dienas, kad tika iesniegta pilna pieteikuma dokumentācija. Šķiet, būtu vērts apsvērt to, vai avansa maksājumu palielināšana virs pašreiz noteiktajiem 10 % (ir noteikts šīs summas ierobežojums — maksimāli EUR 30 miljoni) no paredzamā Solidaritātes fonda finansiālā pabalsta apmēra varētu būt iespējams risinājums, lai uzlabotu fonda reaģēšanas spēju, jo līdzekļu piešķiršanai pilnā apmērā, katrā gadījumā īstenojot budžeta procedūru, joprojām ir vajadzīgi vairāki mēneši.