LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 18/105

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai “Intelektuālā īpašuma tiesību stingrāka piemērošana iekšējā tirgū” ”

COM(2009) 467 galīgā redakcija

2011/C 18/19

Ziņotājs: RETUREAU kgs

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2009. gada 11. septembrī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai “Intelektuālā īpašuma tiesību stingrāka piemērošana iekšējā tirgū””

COM(2009) 467 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Vienotā tirgus, ražošanas un patēriņa specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2010. gada 2. martā.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 462. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 28. un 29. aprīlī (29. aprīļa sēdē), ar 132 balsīm par, 5 pret un 4 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Ieteikumi un secinājumi.

1.1. Komiteja izsaka nožēlu, ka Komisijas priekšlikumos nav ņemta vērā nesenā darbība, kuru Savienība un dalībvalstis veikušas, ratificējot Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijas (WIPO) “interneta līgumus”, tas ir, Līgumu par autortiesībām (WCT) un Līgumu par izpildījumu un fonogrammām (WPPT).

1.2. Tā pieprasa arī informāciju par sarunām, kas norisinās par ACTA (Anti-counterfeiting trade agreement (Tirdzniecības nolīgums viltojumu novēršanas jomā)), un par atšķirībām ar ratificējamajiem WIPO līgumiem, jo īpaši attiecībā uz ACTA interneta sadaļu, kā arī ar Direktīvu 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu, tā saukto. “viltošanas direktīvu” (1).

1.3. Komiteja tomēr pieņem zināšanai Komisijas nodomu tuvākajā laikā organizēt iesaistīto pušu tikšanos un izsaka cerību, ka tā notiks pēc iespējas drīz un pirms galīgā lēmuma pieņemšanas; cik iespējams, savlaicīgi būtu jāiesaista arī Eiropas Parlaments.

1.4. Komiteja noraida ierosinājumu ieviest tādus īpašus noteikumus saistībā ar autortiesību piemērošanu internetā, ar ko iespējama iejaukšanās privātajā dzīvē, kā tas ir noticis vairāku valstu tiesību aktos. Tā vietā Komiteja iesaka aktīvus patērētāju, jo īpaši jauniešu, izglītošanas un apmācības pasākumus.

1.5. Komiteja atbalsta galveno Komisijas priekšlikumu izveidot Eiropas viltošanas un pirātisma novērošanas centru, kas apkoptu un izplatītu noderīgu informāciju par viltotāju izmantoto praksi un sniegtu konkrētu atbalstu MVU, kas bieži ir viltošanas upuri, lai tie būtu labāk informēti par savām tiesībām.

1.6. Komiteja uzskata, ka “konkurētspējas” Padomes aicinājums izveidot tīklu informācijas ātrai apmaiņai, kurš balstītos uz IMI (Iekšējā tirgus informācijas sistēmu), jo īpaši tad, ja dalībvalstis pārvarētu ar administratīvo sadarbību saistītās problēmas, ir ļoti lietderīgs; izveide būs atkarīga arī no valstu savstarpējo kontaktu efektivitātes. Komisijai turklāt būtu regulāri jāpublicē pārskats par novērošanas centra savāktajiem datiem un tā darbību.

1.7. Ļoti nepieciešamā cīņa pret organizēto noziedzību viltošanas jomā būtu jāizvērš, pastiprinot muitas dienestu un tiesībaizsardzības iestāžu sadarbību un ES līmenī iesaistot Eiropolu. Komiteja uzskata, ka Eiropā būtu jāveic krimināltiesību normu saskaņošana, noteikti ievērojot proporcionalitātes principu starp pārkāpumu un sodu, tostarp par nelegālu pavairošanu internetā. Tas nenozīmē pārmērīgu vai nesamērīgu tiesību normu izstrādi tiesību aktos pret nelegālu pavairošanu vai viltošanu komerciālos nolūkos.

1.8. Tādējādi Komiteja kopumā atbalsta Komisijas priekšlikumus, tomēr izsakot kritiku par pārredzamības trūkumu WIPO jautājumā un ņemot vērā nenoteiktību, ko radījuši vairāku dalībvalstu vienpusējie paziņojumi WIPO līgumu ratifikācijas laikā 2009. gada decembrī. Tā atbalsta tādu ES nostāju, kas nav plašāka par pašreizējo acquis.

1.9. Komiteja iesaka, īpaši attiecībā uz nezināmu autoru darbiem, izveidot saskaņotu reģistrācijas sistēmu autortiesībām un blakustiesībām, kuru regulāri aktualizē, lai viegli varētu atrast dažādus tiesību īpašniekus. Šajā sistēmā varētu norādīt darba veidu, nosaukumu un dažādos tiesību īpašniekus. Komiteja lūdz Komisijai izskatīt šādu iespēju.

1.10. Visbeidzot, Komiteja neatlaidīgi aicina izveidot un visās dalībvalstīs efektīvi ieviest Eiropas Savienības patentu, kas būs daudz efektīvāks un mazāk apgrūtinošs līdzeklis ar inovāciju saistīto MVU nemateriālo tiesību aizsardzībai.

2. Komisijas priekšlikumi.

2.1. Komisija uzsver, ka zināšanu sabiedrībā ir stingrāk jāpiemēro intelektuālā īpašuma tiesības (IĪT). Aizsardzība, kas IĪT piešķirta ES un starptautiskā līmenī (TRIPS (2), nozaru nolīgumi) ir jāpastiprina, jo uzņēmumi — gan lielāki uzņēmumi, gan MVU — minētās tiesības uzskata par aizvien svarīgākām. Jaundibināti uzņēmumi tādējādi var aizsargāt savus nemateriālos aktīvus un, pamatojoties uz tiem, iegūt kapitālu vai kredītus darbības uzsākšanai.

2.2. ES ir jāsniedz tiem atbalsts ar tādu intelektuālā īpašuma (IĪ) kultūru, kas aizsargā Eiropas talantus un paver iespējas gan uzņēmumiem, gan arī akadēmiskajai pētniecībai un jauniem, tehnoloģiski orientētiem uzņēmumiem (spin-offs) ap universitāšu pilsētiņām (3).

2.3. IĪT lielā vērtība tās padara par mērķi viltotājiem un pirātiem, kuri izmanto dažādus līdzekļus, tostarp internetu, kas ir starptautisks nelegālu preču tirgus instruments; tas kavē inovāciju un apdraud darbavietas, radot uzņēmumiem nopietnas saimnieciskās sekas, jo īpaši ekonomikas recesijas laikā.

2.4. Nelegālo preču tirgus tagad ietver ne tikai “tradicionāli” pavairotās vai viltotās preces (filmas, luksusa un modes preces, programmatūra, mūzika), bet arī jaunas masu patēriņa preces: pārtiku, higiēnas preces, automobiļu rezerves daļas, rotaļlietas, tehniskās iekārtas un elektroierīces utt.

2.5. Arī veselības aizsardzības jomā sastopami viltoti medikamenti, kas var apdraudēt cilvēku veselību.

2.6. Viltošanas un nelikumīgi izgatavotu kopiju tirdzniecības sekas izraisa aizvien lielākas bažas, jo vairāk tāpēc, ka viltošanā lielā mērā iesaistījušās organizētās noziedzības aprindas.

2.7. Ir izveidota Kopienas normatīvā sistēma, tostarp pieņemta Direktīva 2004/48/EK (4) par IĪT piemērošanu; ir saskaņotas civiltiesības, un šobrīd Padomē apspriež priekšlikumu par kriminālsankcijām. ES muitas noteikumos paredzēta nelikumīgi izgatavotu kopiju aizturēšana un ar to tirdzniecību saistītas sankcijas — turklāt Komisija apspriežas arī ar dalībvalstīm par minēto noteikumu pilnveidošanu.

2.8. Komisija vēlas saskaņā ar visaptverošu Eiropas mēroga plānu cīņai pret viltošanu un pirātismu apstiprināt papildu neleģislatīvus pasākumus atbilstoši “konkurētspējas” Padomes 2008. gada 25. septembra rezolūcijai.

2.9. Pēc konsultatīvās ekspertu grupas izdarītajiem secinājumiem, kuros galvenā uzmanība pievērsta MVU situācijai, Komisija vēlas palielināt atbalstu likumpārkāpēju vajāšanai un plāno īstenot virkni projektu, lai palīdzētu MVU iekļaut IĪT savās inovācijas un zināšanu vadības stratēģijās.

2.10. Starptautiskā līmenī Komisija izstrādā aizsardzības stratēģiju attiecībā uz trešām valstīm (piemēram, ES un Ķīnas pret viltošanu vērsti nolīgumi, iniciatīvas muitas kontroles jomā). Darbību sācis IĪT-MVU-Ķīnas palīdzības dienests.

2.11. Būtu jānostiprina publiskā un privātā sektora partnerība (PPP), lai veidotu uz plašāku līdzdalību vērstu Eiropas līmeņa stratēģiju. Pēc augsta līmeņa konferences, kas notika 2008. gada maijā, Komisija publicēja Eiropas rūpnieciskā īpašuma tiesību stratēģiju un “konkurētspējas” Padome pieņēma minēto rezolūciju cīņai pret viltošanu un pirātismu un aicināja Komisiju, sadarbojoties ar dalībvalstīm, pastiprināt robežkontroles pasākumus.

2.12. Tomēr iegūt informāciju par viltošanas un nelikumīgi izgatavotu kopiju tirdzniecības raksturu un apjomu, kā arī novērtēt to reālo ietekmi uz mūsu ekonomiku ir īpaši sarežģīti. Papildus Komisijas savāktajiem datiem, kas iegūti, atsavinot preces uz robežām un kas turklāt atklāj tikai nelielu kopējās ainas daļu, dažādu valstu iestāžu rīcībā esošo informāciju ir grūti apkopot un sintezēt. Lai padziļināti novērtētu ar viltošanu saistītās nelegālās darbības ietekmi ne tikai pasaules, bet arī vietējā līmenī, un lai izprastu, kāpēc daži produkti vai nozares un daži reģioni ir īpaši neaizsargāti, būtu jāpaplašina par avotu kalpojošā datubāze. Tas ļautu izstrādāt mērķtiecīgākus rīcības plānus.

2.13. “Konkurētspējas” Padome ierosinājusi izveidot Eiropas viltošanas un pirātisma novērošanas centru, lai precīzāk izprastu minētās parādības. Komisija pašlaik veido šādu novērošanas centru, lai iegūtu visu iespējamo informāciju par IĪT pārkāpumiem, tomēr tā uzskata, ka novērošanas centra lomai jābūt plašākai un tam jākļūst par valstu attiecīgo iestāžu un ieinteresēto aprindu platformu informācijas un zināšanu apmaiņai paraugprakses jomā ar mērķi izstrādāt kopīgas stratēģijas viltošanas un pirātisma apkarošanai un sniegt ieteikumus politikas veidotājiem.

2.14. Lai novērošanas centrs kļūtu par vērtīgu resursu, tam jānodrošina Komisijas, dalībvalstu un privātā sektora cieša sadarbība un jāsniedz ieguldījums partnerībā ar patērētāju organizācijām nolūkā izstrādāt praktiskus ieteikumus un uzlabot patērētāju informētību. Ikgadēja ziņojuma publicēšana ļautu sabiedrībai uzprast problēmas un to risināšanas veidus.

2.15. Komisija pēc tam detalizēti nosaka novērošanas centra uzdevumus minēto mērķu sasniegšanā.

2.16. Tādējādi novērošanas centrs kļūtu par visiem iesaistītajiem dalībniekiem noderīgu platformu, kurā no katras valsts piedalās viens pārstāvis, kā arī plašs Eiropas un valstu iestāžu klāsts. Piedalīties jāuzaicina visvairāk skarto un pieredzes bagātāko nozaru, patērētāju, kā arī MVU pārstāvji.

2.17. Lai saskaņoti aizsargātu IĪT, jānodrošina reāla, administratīvā sadarbība, kas jāpastiprina un jāpaplašina viltošanas un pirātisma apkarošanas jomā, jāizveido īsta partnerība veidojot iekšējo tirgu bez robežām. Minētā nolūka īstenošanai jāizveido efektīvs kontaktpunktu tīkls, kas aptver visu ES.

2.18. Iekšējās darbības jomā vajadzīga arī viltošanas apkarošanas labāka koordinācija. Šajā sakarā jāieceļ valstu koordinatori, kuriem piešķirtas precīzas pilnvaras.

2.19. Ir arī lietderīgi pārrobežu līmenī sekmēt valsts struktūru pārredzamību, lai atbalstītu no viltošanas cietušo uzņēmumu likumīgo darbību. Valstu iestādēm, kas atbild par rūpniecisko īpašumu un autortiesībām, arī ir informācijas sniedzēju funkcija. Tām jāuzņemas arī jauni uzdevumi, tādi kā informētības uzlabošana un konkrēta atbalsta sniegšana MVU, sadarbojoties ar Eiropas Patentu biroju, kā arī Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB) preču zīmju jomā.

2.20. “Konkurētspējas” Padome arī aicināja Komisiju izveidot pārrobežu tīklu būtiskas informācijas ātrai apmaiņai, izmantojot valstu kontaktpunktus un modernus informācijas apmaiņas rīkus. Jānodrošina, lai visām kompetentajām aģentūrām un visām ar rūpniecisko īpašumu saistītajām valsts iestādēm būtu pieejams efektīvs un ātrs informācijas apmaiņas tīkls informēšanai par IĪT pārkāpumiem.

2.21. Komisija patlaban analizē, kā izveidot piemērotu saskarni, un izskata esošā Iekšējā tirgus informācijas sistēmas (IMI) tīkla izmantošanas iespējas, lai nodrošinātu būtiskas informācijas netraucētu apriti.

2.22. Norādot uz visām nopietnajām IĪT pārkāpumu sekām, Komisija vēlas rosināt minēto tiesību īpašniekus un visus ieinteresētos tirdzniecības ķēdes dalībniekus kopīgo interešu vārdā apvienot spēkus cīņā pret viltošanu un pirātismu. Viena no iespējām, kuru vajadzētu izskatīt, ir noslēgt brīvprātīgus nolīgumus cīņai pret viltošanu un pirātismu vietējā līmenī, kā arī rast tehnoloģiskus risinājumus viltotu preču atklāšanai; šādu nolīgumu darbību varētu paplašināt aiz Eiropas Savienības robežām. Izmantotajiem līdzekļiem, protams, jābūt likumīgiem.

2.23. Viltotu preču tirdzniecība internetā liek risināt ļoti specifiskus jautājumus, un Komisija ir sākusi ieinteresēto pušu strukturētu dialogu, jo internets ļauj viltotājiem un pirātiem īpaši elastīgi darboties pasaules līmenī un izvairīties no vietējo tiesību piemērošanas. Pašlaik un turpmāko notiekošo sanāksmju mērķis ir izstrādāt konkrētas procedūras, lai, pamatojoties uz brīvprātīgiem nolīgumiem, piespiestu no tirdzniecības vietnēm dzēst viltotas preces. Ja starp zīmolu īpašniekiem un interneta uzņēmumiem nav brīvprātīga nolīguma, Komisijai būs jāapsver leģislatīvi risinājumi, jo īpaši saskaņā ar IĪT piemērošanas direktīvu.

3. Komitejas piezīmes.

3.1. Komisijas priekšlikums ir vērsts uz Eiropas MVU intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību. Komiteja uzskata, ka MVU tiešām ir vajadzīgs īpašs atbalsts, lai palīdzētu tiem aizstāvēt savas tiesības saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem un Direktīvu 2004/48. Tomēr joprojām trūkst krimināltiesību aspekta, un dalībvalstīm būtu lietderīgi apsvērt līdzsvarotu un samērīgu risinājumu. Komiteja izsaka cerību, ka, pamatojoties uz LESD (5), tiks rasts risinājums nemateriālo tiesību īpašnieku atbalstam.

3.2. Novērošanas centram būtu jāsniedz ieguldījums cīņā ar visiem IĪT pārkāpšanas veidiem neatkarīgi no uzņēmuma lieluma, tomēr īpašu uzmanību pievēršot MVU īpašajām vajadzībām.

3.3. Daži priekšlikumi, piemēram, brīvprātīgi nolīgumi, jau tiek īstenoti, savukārt citi vēl ir projekta izstrādes posmā, un paziņojumā nav uzsvērti dažās jomās pārvaramie šķēršļi, tādi kā administratīvā sadarbība, kas daudzos gadījumos, šķiet, pienācīgi nefunkcionē.

3.4. Saistībā ar nelikumīgu pavairošanu un viltošanu internetā parādījies jauns elements; Eiropas Savienība un dalībvalstis pagājušā gada decembrī ratificēja WIPO“interneta līgumus”, ar kuriem principā nodrošina Eiropas Savienības tiesību vienotu piemērošanu, tomēr valstu dažādās deklarācijas, kas pieņemtas sakarā ar ratifikāciju, atkal var apdraudēt vienotu Eiropas līmeņa pieeju. Ar minētajiem līgumiem tāpat kā ar Direktīvu 2004/48 par autortiesībām un blakustiesībām informācijas sabiedrībā paredzēts cīnīties ar pavairošanu un viltošanu komerciālos nolūkos.

3.5. Tomēr vienlaikus starp ASV, ES un dažām “izredzētajām” valstīm notiek “slepenas sarunas”, kuru mērķis ir izstrādāt starptautisku līgumu pret viltošanu, jeb ACTA, kuram, pēc ASV puses domām, jāietver daudz līdzīgu iezīmju ar Digital Millenium Copyright Act (DMCA). Saskaņā ar Amerikas puses sarunu risinātāja teikto šī slepenība vajadzīga tādēļ, lai novērstu ASV un Eiropas pilsoniskās sabiedrības skaļu protestu. Eiropas patērētāji, kuru organizācijas nav aicinātas piedalīties sarunās, un Eiropas uzņēmumi nosoda minētās procedūras, kas ir nepārredzamas (6) un nedemokrātiskas, un ar kurām, aizbildinoties ar cīņu pret viltojumiem internetā (viena no līguma projekta nodaļām), varētu ieviest īstu policijas — tostarp privātās policijas — kontroli pār visa veida informācijas apmaiņu un saziņu internetā. Turklāt no dažiem avotiem saņemta informācija, ka vairs netiks nošķirta viltošana komerciālā nolūkā un pavairošana privātām vajadzībām. Tā kā Ziemeļamerikas ražotāju lobijiem ir nodrošināta pastāvīga piekļuve sarunām, ir steidzami jāatjauno to pārredzamība, lai ļautu pilsoniskajai sabiedrībai izteikt savu viedokli.

3.6. Arī EESK vēlas saņemt informāciju par notiekošajām diskusijām un apspriestajiem priekšlikumiem un izteikt par tiem savu viedokli. Būtu ļoti nevēlami, ja Amerikas DMCA noteikumus transponētu starptautiskā līgumā, kas konkurētu ar WIPO līgumiem un Eiropas un starptautiskajā līmenī palielinātu neskaidrību autortiesību un blakustiesību jomā. Eiropas Savienības nostājai jebkurā gadījumā nebūtu jābūt plašākai par pašreizējo acquis.

3.7. Komiteja uzskata, ka noteikumos par autortiesībām internetā nav jāparedz ne tiesību īpašnieku iespēja kontrolēt tehnoloģijas izmantošanu, kas ir pašreizējā tendence iepriekš minētajos valstu tiesību aktos, kā arī nav jāatļauj viņu iejaukšanās privātā saziņā. Nesamērīgais aizsardzības ilgums (no 50 līdz 75 gadiem pēc autora nāves vai 75 gadi juridiskajai personai), daudznacionāliem izklaides uzņēmumiem piešķirtās pārspīlētās tiesības kontrolēt plašsaziņas līdzekļus nepārprotami kavētu inovāciju un jaunu tehnoloģiju attīstību, kā arī neveicinātu konkurencei labvēlīgus apstākļus; aizsardzības mērķis ir nodrošināt taisnīgu atlīdzību autoriem un izpildītājiem, nevis garantētus ienākumus izplatītājiem (“majors”), ko rada tiesības iejaukties.

3.8. Komiteja atbalsta autortiesību unificēšanu uz to tradicionālā pamata, neizstrādājot pārspīlētus noteikumus internetam.

3.9. Komiteja ierosina, piemēram, atbilstoši Eiropas autortiesībām, noteikt obligātu reģistrāciju saskaņotā autortiesību un blakustiesību reģistrā par ļoti nelielu samaksu, kas sedz tikai reģistrācijas izdevumus, atjauninot reģistrāciju, piemēram, reizi 10 vai 20 gados, lai būtu zināmi tiesību īpašnieki un to adreses. Šāds brīvi pieejams un pastāvīgi aktualizēts instruments visiem ieinteresētajiem uzņēmumiem, kas vēlētos komerciālos nolūkos izmantot kādu darbu, ļautu vieglāk iegūt nepieciešamās licences un atļaujas, tādējādi sekmējot nezināmu autoru darbu atkārtotu izmantošanu, to pārvietošanu uz citiem datu nesējiem vai tulkošanu citās valodās.

3.10. Tas sekmētu arī darbu (filmu, magnetafona lenšu u. c.) saglabāšanu, jo īpaši, ja datu nesēji ir nenoturīgi. Darbi tiek bieži pazaudēti, tos nekad neizdod atkārtoti vai neizmanto no jauna, un pastāv risks, ka daži darbi, tādi kā vecās filmas, izzudīs uz visiem laikiem.

3.11. Autortiesības jau ir ievērojamas ar to, ka pretstatā patentiem vai citām intelektuālā īpašuma tiesībām tām nav nepieciešama ne reģistrācija, ne samaksa par tām; tās atšķiras arī ar aizsardzības ilgumu, kas ir pārmērīgs, ņemot vērā informācijas sabiedrības un zināšanu ekonomikas vajadzību pēc jauninājumiem un zināšanu apmaiņas. Komiteja iesaka reģistrēt autortiesības un blakustiesības, norādot darba raksturu un nosaukumu, autortiesības un cita veida tiesības uz darbu, tiesību īpašnieku vārdus un adreses, ja iespējams, atjaunojot informāciju ik pēc 10 vai 20 gadiem, par minimālu samaksu, kas nepārsniedz reģistrācijas faktiskās izmaksas. Būtu arī lietderīgi, ja visi, kas vēlas komerciālos nolūkos izmantot kādu darbu, varētu vieglāk saņemt vajadzīgās licences un atļaujas. Autortiesības arī bieži jauc ar īpašuma tiesībām, tomēr tās jāsaprot kā izmantošanas pagaidu monopols un ekskluzīvas tiesības aizsargātu darbu aizsardzības termiņa laikā izsniegt to izmantošanas licences.

Briselē, 2010. gada 29. aprīlī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva, OV L 157, 30.04.2004., 45.–86. lpp.

(2) Starptautiski nolīgumi par tirdznieciskiem intelektuālā īpašuma tiesību aspektiem, tostarp viltotu preču tirdzniecību (TRIPS).

(3) Sk. INT/325, OV C 256, 27.10.2007., 17. lpp.; INT/448, OV C 218, 11.09.2009., 8. lpp.; INT/461, OV C 306/2009., 13. lpp. un INT/486 (vēl nav publicēts).

(4) OV L 157, 30.04.2004., 45.–86. lpp. (EESK atzinums OV C 32, 05.02.2004., 15. lpp.)

(5) Līgums par Eiropas Savienības darbību.

(6) Declaration on ACTA, European consumers, Transatlantic dialogue (Deklarācija par ACTA, Eiropas patērētāji, transatlantiskais dialogs) (sk. BEUC vietni).