Lai nodrošinātu starptautiskā procesa turpmāku virzību saistībā ar aviācijas emitējuma ierobežošanas globālās shēmas izveidi, kā arī atvieglotu šīs shēmas vēlāku īstenošanu ES, līdz 2023. gadam ir pagarināta ierobežotās darbības jomas piemērošana aviācijas nozarē, attiecinot to tikai uz lidojumiem Eiropas Ekonomikas zonas iekšienē. No 2021. gada aviācijas nozarei sāks piemērot lineāro samazinājuma koeficientu, aviācijas emisijas maksimālo robežvērtību samazinot par 2,2 % gadā.

Pēdējos trijos gados kvotu pārpalikums Eiropas CO2 emisijas tirgū ir pakāpeniski samazinājies – kopumā par gandrīz pusmiljardu kvotu, galvenokārt tādēļ, ka tika īstenots tā dēvētais sākotnējās atlikšanas pasākums, proti, kvotu izsoles atlikšana (sk. 3. attēlu 4.3. iedaļā). Reformētās ETS ietvaros arī turpmāk tiks pievērsta uzmanība ar pārpalikumu saistītajiem aspektiem, stiprinot tirgus stabilitātes rezervi, t. i., 2015. gadā izveidoto ES mehānismu, kas paredzēts kvotu pārprodukcijas mazināšanai un ES ETS noturības pret turpmākiem satricinājumiem palielināšanai. Laikā no 2019. gada (kad minētā rezerve sāks darboties) līdz 2023. gadam tirgus stabilitātes rezervē iekļaujamā pārpalikuma procentuālā daļa tiks dubultota – no sākotnēji noteiktajiem 12 % līdz 24 %. Turklāt no 2023. gada rezerves, kas pārsniedz iepriekšējā gada izsoles apjomu, vairs nebūs derīgas. Šo reformu rezultātā, kopā ar tirgus stabilitātes rezerves pārpalikuma rādītāja otro publicēšanu 2018. gada maijā, tirgus stabilitātes rezervē laikposmā no 2019. gada janvāra līdz augustam tiks iekļauti gandrīz 265 miljoni kvotu (16 % no pārpalikuma) – tās neizsolīs. Šādi izsolīto kvotu apjoms 2019. gada pirmajos astoņos mēnešos tiks samazināts par 40 %, salīdzinot ar attiecīgo apjomu 2018. gadā.

2017. gadā CO2 emisija no iekārtām, uz kurām attiecas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ES ETS), nedaudz palielinājās – par 0,18 %, salīdzinot ar 2016. gadu. Lai gan tādējādi pārtrūka emisijas samazināšanās tendence, kas bija vērojama kopš minētās sistēmas trešā tirdzniecības perioda (2013–2020) sākuma, to var izskaidrot ar reālā IKP pieaugumu par 2,4 %, proti, tas bija lielāks nekā jebkurā citā gadā kopš šā tirdzniecības perioda sākuma. Pieaugumu galvenokārt radīja rūpniecība, turpretim enerģētikas nozares emisija ceturto gadu pēc kārtas mazliet samazinājās (sk. 7. tabulu 4.2. iedaļā). Aviācijas nozares verificētās emisijas turpināja augt, uzrādot pieaugumu par 4,5 % salīdzinājumā ar 2016. gadu (sk. 8. tabulu 5. iedaļā).

Dalībvalstis var brīvprātīgi atcelt kvotas no tām pieejamā kopējā izsoles apjoma, ja papildu valsts pasākumu rezultātā tiek slēgta elektroenerģijas ražošanas jauda. Ja elektrostacijas tiks slēgtas bez attiecīgās dalībvalsts lēmuma atcelt kvotas, ar TSR noteikumiem tiks ņemtas vērā tā sekas, palielinot rezervē ieskaitāmo kvotu daudzumu vai vēlāk atbrīvojot kvotas no rezerves.

ES ETS aptver ogļskābās gāzes (CO2) emisiju, kā arī dislāpekļa oksīda (N2O) emisiju, ko rada visāda slāpekļskābes, adipīnskābes, glioksālskābes un glioksāla ražošana, un perfluorogļūdeņražu (PFC) emisiju, ko rada alumīnija ražošana. Lai gan dalība ES ETS ir obligāta, dažās nozarēs ir iekļautas tikai iekārtas, kas ir lielākas par noteiktu robežu. Turklāt iesaistītās valstis no sistēmas var izslēgt mazas iekārtas (kas emitē mazāk nekā 25 000 tonnu CO2e), ja ir ieviesti alternatīvi un līdzvērtīgi pasākumi. Pārskatītajā ES ETS direktīvā arī papildus ir noteikts, ka ceturtajā posmā no ES ETS var izslēgt ļoti mazus emitētājus (kuru paziņotās emisijas pēdējos trijos gados nesasniedz 2500 tonnas CO2e), ja pastāv vienkāršota pārraudzīšanas kārtība, kā noteikt to radītās emisijas apjomu. Ja ļoti mazu iekārtu emisijas kādā kalendārajā gadā pārsniedz šo apjomu, tās tiek atkārtoti iekļautas sistēmā. Iesaistītās valstis ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā var iekļaut arī citas nozares un siltumnīcefekta gāzu emisijas.

Papildus šiem diviem jaunajiem fondiem joprojām būs pieejama izvēles pārejas bezmaksas piešķiršana saskaņā ar ES ETS direktīvas 10.c pantu, lai modernizētu enerģētikas nozari dalībvalstīs ar zemākiem ienākumiem, kas ir tiesīgas saņemt Modernizācijas fonda atbalstu. Ir ievērojami uzlabota resursu piešķiršanas procedūru pārredzamība. Projektus, kuru vērtība pārsniedz 12,5 miljonus EUR, izraudzīsies konkursa kārtībā, savukārt ieguldījumi, kas ir mazāki par šo summu, būs jāizraugās, pamatojoties uz skaidriem un pārredzamiem kritērijiem, par atlases rezultātiem veicot sabiedrisko apspriešanu (izņemot, ja arī šādus projektus izraugās konkursa kārtībā). Pārskatītajā ES ETS direktīvā ir noteikts, ka saskaņā ar 10.c pantu nepiešķirtās kvotas no trešā tirdzniecības perioda (2013–2020) var piešķirt 2021.–2030. gadā – ieguldījumiem, kas izraudzīti šādās konkursa procedūrās, izņemot, ja attiecīgā dalībvalsts izlemj to pilnībā vai daļēji nedarīt un attiecīgi informē Komisiju līdz 2019. gada 30. septembrim. Turklāt saskaņā ar jaunajiem noteikumiem atbilstīgās dalībvalstis var izmantot visu savu 10.c pantā paredzēto piešķīrumu vai daļu no tā, lai atbalstītu ieguldījumus Modernizācijas fonda ietvaros, ja tās par attiecīgajām summām līdz 2019. gada 30. septembrim informē Komisiju.

·Modernizācijas fonds sniegs atbalstu ieguldījumiem enerģētikas nozares un plašāku enerģētikas sistēmu modernizācijā, energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu enerģijas izmantošanas pastiprināšanā, kā arī taisnīgas pārejas nodrošināšanā no oglekļa atkarīgos reģionos desmit dalībvalstīs ar viszemākajiem ienākumiem. Enerģijas ražošanas iekārtas, kurās izmanto cieto fosilo kurināmo, nebūs tiesīgas saņemt atbalstu. Fonda līdzekļu avots būs kvotas, kas atbilst 2 % no ceturtā posma kopējā daudzuma un kuras izsolīs saskaņā ar noteikumiem un kārtību attiecībā uz izsolēm, kas notiek vienotajā izsoļu platformā. Atkarībā no tā, cik lielā mērā izsoles daļa tiek samazināta bezmaksas piešķiršanas bufera nodrošināšanai, fondam pieejamo kvotu daudzums var palielināties pat par 0,5 % no kopējā kvotu daudzuma. Darbs pie Modernizācijas fonda izveides tika uzsākts 2018. gada septembrī, organizējot sagatavošanās darbseminārus labuma guvējās dalībvalstīs (sk. Pielikuma 6. papildinājumu).

Ceturtajā posmā dalībvalstis joprojām varēs sniegt valsts atbalstu nozarēm, kas pakļautas oglekļa emisijas pārvirzes riskam būtisku netiešo oglekļa izmaksu dēļ (t. i., tādu izmaksu dēļ, ko izraisījušas paaugstinātas elektroenerģijas cenas) (sk. 4.1.2.1.2. iedaļu). Turklāt to papildinās arī uzlaboti noteikumi par pārredzamību un ziņošanu. Dalībvalstīm jācenšas šim mērķim izlietot ne vairāk kā 25 % no izsoļu ieņēmumiem, bet gadījumā, ja tās šīs summas pārsniegs, tām pārredzamības nolūkā tas būs jāpamato ziņojumā. Dalībvalstīm būs arī regulāri jāpublicē kompensācijas saņēmējiem izmaksātās summas – gan kopējās, gan pa nozarēm. Ņemot vērā šos jaunos noteikumus, Komisija ir ierosinājusi pārskatīt ES ETS Valsts atbalsta pamatnostādnes nākamajam tirdzniecības periodam (sk. Pielikuma 6. papildinājumu).

Lai izvairītos no starpnozaru korekcijas koeficienta (CSCF) piemērošanas nākamajā tirdzniecības periodā, ir ieviests svarīgs jauns aizsardzības pasākums – “bezmaksas piešķiršanas buferis”. Ja būs vajadzīgs piemērot korekcijas koeficientu, šis buferis tiks iedarbināts, samazinot ceturtajā posmā izsolāmo kvotu īpatsvaru līdz 3 % apmērā no kopējā kvotu daudzuma, tādējādi palielinot bezmaksas piešķiršanai pieejamo apjomu. Ja bezmaksas piešķiršanas buferim atvēlētās kvotas netiks izmantotas, tās darīs pieejamas, lai “papildinātu” jaunizveidotos Inovācijas un Modernizācijas fondus (sk. 2.3. iedaļu).

Lai izvairītos no negaidītas peļņas un atspoguļotu tehnoloģisko un inovāciju progresu kopš 2008. gada, 54 definētās līmeņatzīmju vērtības, ar kurām nosaka katrai iekārtai bez maksas piešķirto kvotu līmeni, ceturtajā posmā tiks divreiz atjauninātas, pamatojoties uz reālajiem datiem. Katrai līmeņatzīmei tiks noteikta ikgadējā samazinājuma likme. Tā būs robežās no minimālās ikgadējās likmes 0,2 % apmērā nozarēm ar zemāku inovācijas apguvi līdz maksimālajai ikgadējai likmei 1,6 % apmērā nozarēm ar augstāku inovācijas apguvi. Minimālā likme nodrošinās, ka ieguldījumu sniedz nozares, kurās emisijas samazināšanas metodes iedarbojas lēnāk, turpretī maksimālā likme radīs stimulu novatoriskām nozarēm emisiju samazināt straujāk. Ir sācies darbs pie deleģētā akta izstrādes par bezmaksas kvotu piešķiršanas noteikumu pārskatīšanu 2021.–2030. gadam, savukārt darbs pie bezmaksas kvotu piešķiršanas līmeņatzīmju vērtību atjaunināšanas 2021.–2025. gadam varētu sākties 2019. gada nogalē (sk. Pielikuma 6. papildinājumu).

Tāpat kā iepriekšējos gados, arī 2017. gadā ES ETS ietvaros galvenokārt tika sadedzināts fosilais kurināmais. Tomēr 28 valstis ziņoja arī par biomasas izmantošanu (iepriekšējā gadā bija 29 šādas valstis) 2181 iekārtā (20,4 % no visām iekārtām). Salīdzinājumam – pagājušajā gadā bija 2079 šādas iekārtas, kas atbilda 19 % no visām iekārtām. Tikai trīs valstis (LI, LV un MT) ziņoja, ka tajās biomasa netika izmantota. Biomasas radītās emisijas 2017. gadā bija aptuveni 145 miljoni tonnu CO2 (8 % no ES ETS ietvaros paziņotajām emisijām); tas ir tikai nedaudz vairāk nekā 141 miljons tonnu CO2 2016. gadā (arī apmēram 8 % no ES ETS ietvaros paziņotajām emisijām). 2017. gadā tikai Zviedrija ziņoja, ka biodegvielu izmanto gaisa kuģu operatori, proti, divi gaisa kuģu operatori (2016. un 2015. gadā gan Zviedrija, gan Vācija ziņoja, ka biodegvielu izmanto attiecīgi trīs un četri gaisa kuģu operatori).

Attiecībā uz iekārtu kategorijām, kas balstītas uz emisijas daudzumu gadā , 2017. gada dati liecina, ka, tāpat kā iepriekšējos gados, 72 % iekārtu ietilpst A kategorijā, gandrīz 21 % – B kategorijā un nedaudz vairāk nekā 7 % – C kategorijā. Par 6110 iekārtām tika ziņots, ka tās ir “iekārtas ar zemu emisijas līmeni” (57 % no kopskaita).

ES ETS iekārtas, kurās notiek sadedzināšanas darbības, ir visās iesaistītajās valstīs, bet naftas pārstrāde, tērauda ražošana, cementa, kaļķu, stikla, keramikas, celulozes un papīra ražošana notiek vairumā no tām. Par ES ETS darbībām, kas papildus uzskaitītas kā darbības, kuru radītā emisija nav CO2 emisija, ir ziņots, ka 12 valstīs (DE, FR, EL, IS, IT, NL, NO, RO, SE, SI, SK un UK) ir izsniegtas atļaujas attiecībā uz primāro alumīniju un perfluorogļūdeņražiem (PFC), bet 20 valstīs (visās, izņemot CY, DK, EE, ES, IE, IS, LI, LU, LV, MT un SI) ir izsniegtas atļaujas attiecībā uz slāpekļskābes ražošanu un N2O. Par pārējām N2O nozarēm – adipīnskābes ražošanu un glioksāla un glioksālskābes ražošanu – ir ziņots attiecīgi trijās (DE, FR, IT) un divās (DE, FR) valstīs. Tikai Norvēģija paziņoja par CO2 uztveršanas un uzglabāšanas darbībām.

Septiņas valstis (ES, FR, HR, IS, IT, SI, UK) ir izmantojušas iespēju ES ETS neattiecināt uz mazajiem emitentiem saskaņā ar ES ETS direktīvas 27. pantu. 2017. gadā ES ETS netika attiecināta uz aptuveni 2,85 miljoniem tonnu CO2 (aptuveni 0,16 % no kopējām verificētajām emisijām).

Kā liecina saskaņā ar 21. pantu 2018. gadā iesniegtie dokumenti, līdz šim astoņas valstis (BE, DK, FR, HR, HU, LI, LT, NL) ir izmantojušas Pārraudzīšanas un ziņošanas regulas (PZR) 13. pantā definēto iespēju atļaut stacionārām iekārtām izmantot vienkāršotus pārraudzīšanas plānus gadījumos, kad risks ir zems. Kopš 2016. gada ir pievienojusies tikai Nīderlande. Attiecībā uz gaisa kuģu operatoriem, kuru radītās emisijas līmenis ir zems, par šā noteikuma izmantošanu 2017. gadā ziņoja trīs valstis (BE, IS un PL).

2017. gadā tika paziņots, ka 541 gaisa kuģu operatoram ir pārraudzīšanas plāns (2016. gadā bija 503 šādi operatori, bet 2015. gadā – 524). Jāatzīmē, ka 58 % (316) no ziņojumos iekļautajiem operatoriem bija komerciāli, bet atlikušie 42 % (225) bija nekomerciāli. Par maziem emitentiem kvalificējās kopā 280 operatori (gandrīz 52 %) (2016. gadā tādi bija 249 (50 %), bet 2015. gadā – 274 (52 %)).

3.2. Savienības reģistrs un Eiropas Savienības darījumu žurnāls (EUTL)

Savienības reģistrā un Eiropas Savienības darījumu žurnālā (EUTL) tiek izsekotas vispārīgo un aviācijas kvotu īpašumtiesības, reģistrējot kontos īpašumā esošos daudzumus un darījumus starp kontiem. Tos pārvalda un uztur Komisija, savukārt nacionālo reģistru administratori 31 ES ETS iesaistītajā valstī joprojām darbojas kā kontaktpunkts vairāk nekā 15 000 kontu pārstāvjiem (uzņēmumiem vai fiziskām personām). Stacionāro iekārtu un gaisa kuģu operatoru konti atrodas Savienības reģistrā, savukārt EUTL automātiski pārbauda, reģistrē un atļauj visus darījumus starp kontiem, tādējādi nodrošinot, ka visi pārvietojumi atbilst ES ETS noteikumiem. Savienības reģistrā un EUTL reģistrētie dati ir svarīgs informācijas avots dažāda veida ETS ziņojumiem, piemēram, tirgus stabilitātes rezerves pārpalikuma rādītāja aprēķināšanai (sk. 4.3. iedaļu), un Eiropas Vides aģentūras (EVA) ziņojumiem. EUTL arī nodrošina ES ETS pārredzamību, publicējot* informāciju par piešķiršanas tiesībām un par stacionāro iekārtu un gaisa kuģu operatoru atbilstību ETS noteikumiem. * EUTL publicētā informācija ir sniegta vietnē http://ec.europa.eu/environment/ets/.

Savienības reģistrs un EUTL 2017. gadā pilnībā funkcionēja 365 dienas gadā visu diennakti, un tikai īslaicīgi – kopā aptuveni uz 17 stundām – tā darbība bija pārtraukta tehnisku uzlabojumu veikšanai.

2017. gadā Komisija uzsāka pāreju uz modernāku un drošāku Savienības reģistra un EUTL mitināšanas platformu. Šī pāreja tika pabeigta 2018. gada jūnijā. Komisija, vienojoties ar dalībvalstīm, sāka īstenot arī vairākas izmaiņas, kuru mērķis ir uzlabot efektivitāti darbā ar Savienības reģistru.

2018. gada februārī tika grozīta ES ETS reģistra regula, lai īstenotu aizsardzības pasākumus ES ETS vidiskās integritātes aizsardzībai gadījumos, kad ES tiesību aktus pārtrauc piemērot attiecībā uz dalībvalsti, kas izstājas no ES.

4. CO2 EMISIJAS TIRGUS DARBĪBA 2017. GADĀ

Šajā nodaļā ir sniegta informācija par aspektiem saistībā ar ES ETS kvotu piedāvājumu un pieprasījumu. Sadaļā par piedāvājumu ir sniegta informācija par maksimālo robežvērtību, kvotu bezmaksas piešķiršanu, programmu NER300, izsolēm, elektroenerģijas nozarei piešķirto atkāpi no prasības pilnīgi visas kvotas iegūt izsoļu ceļā (10.c pants), starptautisko kredītu izmantošanu, kā arī nodaļa par netiešo oglekļa izmaksu kompensācijas shēmām.

Attiecībā uz pieprasījumu ir sniegta informācija par verificētās emisijas daudzumu un kvotu piedāvājuma un pieprasījuma līdzsvarošanas metodēm, piemēram, tirgus stabilitātes rezervi (TSR).

4.1. Piedāvājums: apgrozībā laistās kvotas

4.1.1. Maksimālā robežvērtība

Maksimālā robežvērtība ir absolūtais SEG daudzums, ko var emitēt sistēmā ietvertās struktūras, un tā noteikta, lai nodrošinātu, ka tiek sasniegts emisijas samazinājuma mērķrādītājs un ka tas atbilst tirdzniecības periodā apgrozībā laisto kvotu skaitam. Trešajā posmā piemēro kopīgu maksimālo robežvērtību ES mērogā, ar ko aizstāj iepriekšējo – valstu maksimālo robežvērtību – sistēmu. 2013. gadā noteiktā stacionāro iekārtu emisijas maksimālā robežvērtība bija 2 084 301 856 kvotas. Šī maksimālā robežvērtība ik gadu samazinās atbilstoši lineārā samazinājuma koeficientam, proti, 1,74 % no vidējā kopējā to kvotu daudzuma, kas ik gadu izdotas 2008.–2012. gadā, tādējādi nodrošinot, ka to kvotu skaits, kuras stacionārās iekārtas var izmantot, 2020. gadā būs par 21 % mazāks nekā 2005. gadā. Aviācijas nozarei sākotnēji noteiktā maksimālā robežvērtība bija 210 349 264 aviācijas kvotu gadā, un tas ir par 5 % mazāk par vidējo aviācijas emisijas gada līmeni 2004.–2006. gadā. 2014. gada 1. janvārī līdz ar Horvātijas pievienošanos ES ETS minētā maksimālā robežvērtība palielinājās par 116 524 aviācijas kvotām. Ar šo maksimālo robežvērtību bija paredzēts atspoguļot 2008. gada tiesību aktu*, ar kuru tika noteikts, ka ES ETS ir jāattiecina uz visiem lidojumiem uz EEZ, no tās un tās robežās. Tomēr ES ETS tvērums uz laiku – no 2013. gada līdz 2016. gadam – aprobežojās tikai ar lidojumiem Eiropas Ekonomikas zonā, lai atbalstītu globāla pasākuma izstrādi, ko veica ICAO nolūkā stabilizēt starptautiskās aviācijas radīto emisiju, to noturot 2020. gada līmenī. Tādēļ 2013.–2016. gadā apgrozībā laisto aviācijas nozares kvotu skaits bija ievērojami mazāks par sākotnējo maksimālo robežvērtību. 2017. gadā, kamēr netiek piemērots ICAO globālais pasākums, darbības jomas attiecināšana tikai uz aviāciju EEZ iekšienē tika pagarināta līdz 2023. gadam (sk. 5. iedaļu). * Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/101/EK, ar ko groza Direktīvu 2003/87/EK, lai aviācijas darbības iekļautu Kopienas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā.

Tālāk dotajā 1. tabulā ir norādītas stacionāro iekārtu maksimālās robežvērtības un aviācijas kvotu daudzums, kas laists apgrozībā katrā ES ETS trešā posma gadā.