EIROPAS KOMISIJA Briselē, 23.7.2021 COM(2021) 417 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS





2020. GADA ZIŅOJUMS



PAR SUBSIDIARITĀTES PRINCIPA UN PROPORCIONALITĀTES PRINCIPA PIEMĒROŠANU UN PAR ATTIECĪBĀM AR VALSTU PARLAMENTIEM









2020. GADA ZIŅOJUMS

PAR SUBSIDIARITĀTES PRINCIPA UN PROPORCIONALITĀTES PRINCIPA PIEMĒROŠANU UN PAR ATTIECĪBĀM AR VALSTU PARLAMENTIEM 1. Ievads Šis ir 28. ziņojums par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu, kas iesniegts saskaņā ar 9. pantu Līguma par Eiropas Savienību un Līguma par Eiropas Savienības darbību Protokolā Nr. 2. Tāpat kā 26. un 27. ziņojums, arī šis ziņojums aptver Komisijas attiecības ar valstu parlamentiem, kuriem ir būtiska nozīme šo principu piemērošanā. Komisija 2020. gadā turpināja visos politikas veidošanas posmos integrēt subsidiaritātes un proporcionalitātes principus, pieņemot dažādus jaunus pasākumus, kā arī palīdzēt valstu parlamentiem īstenot subsidiaritātes kontroli Covid-19 izraisītās pandēmijas kontekstā. Eiropas Savienības Tiesa vairākos spriedumos precizēja proporcionalitātes principa piemērošanu, vienā no kuriem apstiprināja direktīvas par darba ņēmēju norīkošanu spēkā esību. Neskatoties uz pandēmijas izraisītiem traucējumiem, sadarbība ar valstu parlamentiem 2020. gadā bija ciešāka nekā pārejas posmā iestāžu darbībā 2019. gadā. Komisija saņēma 255 valstu parlamentu atzinumus, no kuriem ceturtā daļa bija saistīti ar pandēmiju. Iniciatīva, kuru valstu parlamenti komentēja visvairāk, bija priekšlikums Eiropas Klimata aktam. Izmantojot videokonferenču sniegtās iespējas, Komisija turpināja piedalīties starpparlamentu sanāksmēs vēl lielākā mērā nekā iepriekš, un Komisijas priekšsēdētāja pirmo reizi kopš 2013. gada piedalījās Eiropas Savienības dalībvalstu parlamentu komiteju konferencē (COSAC). 2. Subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošana iestādēs 2.1. Komisija Labāks regulējums Pirmā Urzulas fon der Leienas Komisijas darba programma, proti, Komisijas 2020. gada darba programma, tika pieņemta 2020. gada janvārī un koriģēta 2020. gada maijā, lai ņemtu vērā Covid-19 pandēmiju. Tajā atkārtoti uzsvērta Komisijas apņemšanās izstrādāt pierādījumos balstītus priekšlikumus, kas pielāgoti iedzīvotāju un uzņēmumu vajadzībām, nerada nevajadzīgu slogu un ir viegli īstenojami. Visu gadu Komisija turpināja īstenot savu labāka regulējuma programmu un integrēt subsidiaritātes un proporcionalitātes principus visos tās politikas veidošanas posmos. Tā arī izvērtēja esošos tiesību aktus un politikas satvarus, pirms iesniegt priekšlikumus par to pārskatīšanu. Šie izvērtējumi ietvēra novērtējumus par to, vai esošie politikas pasākumi joprojām atbilst mērķim un ciktāl tie joprojām atbilst subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem. Tīmekļa portāls “Izsakiet viedokli” ir izrādījies noderīgs vienots piekļuves punkts, lai iedzīvotāji un ieinteresētās personas varētu piedalīties Komisijas politikas sagatavošanā. Lai nodrošinātu Komisijas priekšlikumu kvalitāti, ir svarīgi ņemt vērā iedzīvotāju, uzņēmumu un citu ieinteresēto personu viedokļus. Ņemot vērā praktiskās grūtības, ar kurām līdzdalībnieki pandēmijas dēļ varētu saskarties darbā ar portālu, Komisija paplašināja sabiedriskās apspriešanas un nodrošināja vairāk atgriezeniskās saites sniegšanas iespējas iniciatīvām, kas bija jāsniedz 2020. gadā vai 2021. gada sākumā, pēc iespējas pagarinot apspriešanas periodu līdz 6 nedēļām. Tā arī pārveidoja portālu, atvieglojot iniciatīvu identificēšanu un meklēšanu. Tagad portālā arī skaidrāk identificēti valsts, reģionālo un vietējo varas iestāžu viedokļi, lai par tiem varētu sniegt vispusīgu informāciju ietekmes novērtējumos un izvērtējumos. Subsidiaritātes, proporcionalitātes un scenārija “Darīt mazāk, bet efektīvāk” jautājumu darba grupa (“darba grupa”) ieteica darīt vairāk, lai novērtētu tiesību aktu, tostarp deleģēto un īstenošanas aktu, praktisko ietekmi uz realitāti, normatīvās atbilstības un izpildes programmas (REFIT) ietvaros. Tā arī ieteica iekļaut ekspertu grupā, kas atbalsta šo darbu, vairāk vietējo un reģionālo pašvaldību pārstāvju. Tas mudināja Komisiju 2020. gada maijā izveidot platformu “Gatavi nākotnei” — augsta līmeņa ekspertu grupu, kuras uzdevums ir konsultēt Komisiju par spēkā esošo tiesību aktu atbilstību mērķim, sloga samazināšanu, kā arī tiesību aktu atbilstības nākotnes vajadzībām nodrošināšanu. Tā iegūst no pastiprinātas vietējo un reģionālo pašvaldību dalības, piedaloties trim Reģionu komitejas pārstāvjiem un tās reģionālo centru tīklam ES politikas īstenošanas pārskatā — RegHub. Grupas gada darba programmā tiks identificēti novērtējamie tiesību akti, ņemot vērā arī darba grupas izveidoto sarakstu. Tā pievērsīs uzmanību arī tiesību aktu blīvumam. Labāka regulējuma pamatnostādnēs un “rīkkopā” ir paredzēts, ka Komisijai, novērtējot pašreizējo pasākumu turpmāko nozīmību un Eiropas pievienoto vērtību, kā arī apsverot jaunu iniciatīvu ieviešanu, ir jāveic subsidiaritātes analīze. Komisija analizē subsidiaritāti un proporcionalitāti gan leģislatīvu, gan neleģislatīvu iniciatīvu gadījumā. Šāda analīze būtu jāiekļauj visos ietekmes novērtējumos, izvērtējumos un atbilstības pārbaudēs. Ietekmes novērtējumi Novērtējot savu politikas priekšlikumu ietekmi, Komisija vienmēr ņem vērā subsidiaritātes un proporcionalitātes principus. Saskaņā ar labāka regulējuma rīkkopu tiesību aktu priekšlikumiem, tostarp priekšlikumiem par deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kas identificēti kā “politiski sensitīvas/svarīgas” iniciatīvas, būtu jāsagatavo ceļvedis vai sākotnējās ietekmes novērtējums. Ietekmes novērtējumā šie akti tiek atbalstīti tikai tad, ja pastāv iespējamība, ka ES rīcības paredzamā ekonomiskā, vides vai sociālā ietekme būs nozīmīga, un Komisijai ir rīcības brīvība attiecībā uz akta saturu. Ja ietekmes novērtējums netiek veikts, priekšlikumam pievienotajā paskaidrojuma rakstā un attiecīgā gadījumā analītiskajā dienestu darba dokumentā aptver subsidiaritāti un proporcionalitāti. Regulējuma kontroles padome veic neatkarīgu kvalitātes kontroli attiecībā uz visiem ietekmes novērtējumiem. 2020. gadā tā izdeva 41 atzinumu par ietekmes novērtējumiem. Viens no šiem atzinumiem attiecās uz ietekmes novērtējumu priekšlikumam direktīvai par adekvātu minimālo algu ES . Padome pieprasīja priekšlikumā labāk pamatot subsidiaritātes un proporcionalitātes principus. Savā sākotnējā atzinumā padome norādīja, ka ietekmes novērtējumā “nebija pietiekami skaidri izklāstīts, kā problēmu analīzē novērtēta minimālo algu nepietiekamība dalībvalstīs” un nebija “pietiekami pamatota likumdošanas iniciatīvas atbilstība izvēlētajam juridiskajam pamatam un subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem”.

Ietekmes novērtējums vēlāk tika pārskatīts, lai labāk risinātu šos aspektus. Tajā paskaidrots, ka rīcība ES līmenī ir efektīvāka nekā rīcība valsts līmenī attiecībā uz minimālās algas noteikšanas sistēmu stiprināšanu. Šāda rīcība palīdzēs nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus vienotajā tirgū, novēršot lielās atšķirības minimālo algu segumā un adekvātumā, kuras neattaisno pamatā esošie ekonomiskie apstākļi, — mērķi, kuru nesaskaņota dalībvalstu rīcība nevar panākt pietiekamā apmērā. Attiecībā uz proporcionalitāti ietekmes novērtējumā paskaidrots, ka priekšlikumā ievērotas vispārpieņemtās valstu minimālās algas noteikšanas tradīcijas, pilnībā ievērojot dalībvalstu un sociālo partneru kompetenci noteikt to minimālās algas līmeni un atstājot pēc iespējas vairāk iespēju valsts līmeņa lēmumiem. Komisija Regulējuma kontroles padomei iesniedza “subsidiaritātes novērtējuma tabulu” kopā ar pārskatīto ietekmes novērtējumu. Izvērtējumi un atbilstības pārbaudes Komisija 2020. gadā pabeidza 33 novērtējumus, tostarp vienu atbilstības pārbaudi, un Regulējuma kontroles padome pārbaudīja 13 lielākus novērtējumus, tostarp divas atbilstības pārbaudes. Šie novērtējumi aptvēra daudzus aspektus, no kuriem daži bija īpaši būtiski subsidiaritātes un proporcionalitātes ziņā. Piemēram, Rūpniecisko emisiju direktīvas, kas ir galvenais ES instruments ES rūpniecisko emisiju ietekmes uz vidi un cilvēku veselību kontrolei un seku mazināšanai, izvērtējumā uzsvērti būtiskie ieguvumi, ko sniedz rīcība ES līmenī, salīdzinot ar rīcību tikai valsts un vietējā līmenī. Piemēram, ES rīcība ir nodrošinājusi konsekventāku pieeju, pieņemot vides aizsardzības ziņā efektīvus rūpniecisko emisiju standartus ar relatīvi nelielām atšķirībām starp dažādām dalībvalstīm. Subsidiaritātes kontroles mehānisms Komisija īstenoja savu apņemšanos, ko tā uzņēmās, atbildot uz darba grupas ieteikumu, ka, nosakot 8 nedēļu periodu valstu parlamentiem pamatotu atzinumu iesniegšanai, periods no 20. decembra līdz 10. janvārim ir izslēdzams. Pirmo reizi tas tika izdarīts Ziemassvētku/Jaungada svētku laikā 2019.–2020. gadā un vēlreiz tajā pašā laika posmā 2020.–2021. gadā. Attiecībā uz savu apņemšanos sagatavot apkopotas atbildes uz to valstu parlamentu pamatotajiem atzinumiem, kas pārstāv septiņas vai vairāk balsis subsidiaritātes pārbaudes mehānismā, neviens no Komisijas tiesību aktu priekšlikumiem neradīja tādu pamatotu atzinumu skaitu, kas nepieciešams šā sliekšņa sasniegšanai. Savā 2020. gada 8. aprīļa vēstulē valstu parlamentiem priekšsēdētājas vietnieks M. Ševčovičs atzina, ka Covid-19 krīzes dēļ ir bijis grūti pārbaudīt tiesību aktu priekšlikumu atbilstību subsidiaritātes principam 8 nedēļu laikā, kā paredzēts Līgumu Protokolā Nr. 2. Viņš apņēmās šo procesu atvieglot divējādi. ·Pat ja valstu parlamentu atzinumi, kuros paustas bažas par subsidiaritātes principu saistībā ar tiesību aktu priekšlikumiem (pamatoti atzinumi), tiktu saņemti pēc noteiktā termiņa, Komisija tos ņems vērā, vēršot uz tiem attiecīgā Komisijas locekļa uzmanību un sniedzot publisku atbildi pēc būtības. Šo iespēju izmantoja trīs valstu parlamenti, visi attiecībā uz Eiropas Klimata aktu. ·Komisija arī nekavējoties informēs valstu parlamentus, kad tā pieņem tiesību aktu priekšlikumu ar mērķi mazināt Covid-19 krīzes sekas, kura pieņemšana Eiropas Parlamentā un Padomē varētu notikt mazāk nekā 8 nedēļu laikā saskaņā ar steidzamības procedūru, kā paredzēts 4. pantā Līgumu Protokolā Nr. 1. Komisija 2020. gadā šādus brīdinājumus valstu parlamentiem nosūtīja septiņas reizes. 2.2. Eiropas Parlaments Eiropas Parlaments 2020. gadā no valstu parlamentiem oficiāli saņēma 134 iesniegumus atbilstīgi Protokolam Nr. 2 par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principu piemērošanu. No šiem 134 atzinumiem 13 bija pamatoti atzinumi un 121 viedoklis (iesniegumi, kuros nav paustas bažas par subsidiaritāti). Salīdzinājumam — 2019. gadā tika iesniegti 62 iesniegumi, no kuriem neviens nebija pamatots atzinums. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta Reglamenta VI pielikumu Juridiskā komiteja (JURI) ir pilnībā atbildīga par to, lai tiktu nodrošināta atbilstība subsidiaritātes principam. Reizi sešos mēnešos tā ieceļ vienu no saviem locekļiem par pastāvīgo referentu subsidiaritātes jautājumos, pamatojoties uz politisko grupu rotāciju. Gilles Lebreton (Identitātes un demokrātijas grupa) bija pastāvīgais referents 2020. gada pirmajā pusgadā; pēc tam šo amatu uz otro pusgadu ieņēma Karen Melchior (grupa “Renew Europe”). Saņemtos pamatotos atzinumus, kurus par tādiem atzinusi minētā komiteja, informatīvā nolūkā iekļauj tās nākamās sanāksmes darba kārtībā. JURI komiteja arī regulāri sagatavo ziņojumu par Komisijas gada ziņojumu par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Gaidāmais ziņojums, par kura referentu tika iecelts Mislav Kolakušić (pie politiskajām grupām nepiederošs), attieksies uz 2017., 2018. un 2019. gadu. JURI komiteja arī sniedz ieguldījumu COSAC divu gadu ziņojumos par jautājumiem, kas saistīti ar subsidiaritāti un proporcionalitāti. Eiropas Parlamentārās izpētes pakalpojumu ģenerāldirektorāts turpināja palīdzēt Eiropas Parlamentam, subsidiaritātes un proporcionalitātes apsvērumu iekļaušanā tā darbā: ·sistemātiski kontrolējot Komisijas ietekmes novērtējumu subsidiaritātes un proporcionalitātes aspektus un pievēršot uzmanību visām, jo īpaši valstu parlamentu un Reģionu komitejas, paustajām bažām; ·nodrošinot, ka Eiropas Parlaments pats savā darbā pilnībā ievēro šos principus, piemēram, kad tas veic savu būtisko grozījumu ietekmes novērtējumu vai arī analizē Eiropas Parlamenta jaunu tiesību aktu priekšlikumu pievienoto vērtību, pamatojoties uz LESD 225. pantu, kā arī izmaksas, kas rodas ES līmeņa rīcības neesības dēļ; ·izvērtējot subsidiaritātes un proporcionalitātes aspektus, izstrādājot ietekmes novērtējumus, galveno uzmanību pievēršot ES pievienotajai vērtībai. Tas 2020. gadā sagatavoja 5 Komisijas ietekmes novērtējumu sākotnējos vērtējumus, 1 ietekmes novērtējumu, 13 ex post Eiropas īstenošanas novērtējumus, 3 īstenošanas novērtējumus, 2 citus ex post novērtējumus, 2 kārtējos kontrolsarakstus, 2 ziņojumus par Eiropas integrācijas trūkuma radītajām izmaksām, 9 Eiropas pievienotās vērtības novērtējumus, 5 pievienotās vērtības novērtējumus par pašreizējo ES politiku, 1 Eiropas pievienotās vērtības analīzi un 6 īstenošanas vērtējumus. Tas uzsāka jaunu publikāciju sēriju par valstu parlamentiem un Eiropas lietām, lai sniegtu pārskatu par valstu parlamentu struktūru un to, kā tie apstrādā, pārbauda un iesaistās ES likumdošanā, un publicēja pirmos divus brīfingus šajā sērijā. 2.3. Padome

Eiropas Savienības Padome (“Padome”) 2020. gada 27. februāra secinājumos par labāku regulējumu “Konkurētspējas un ilgtspējīgas, iekļaujošas izaugsmes nodrošināšana” uzsvēra, ka, “lai palielinātu efektivitāti, jaunajos priekšlikumos iekļautajos pasākumos vienmēr būtu jāievēro pamattiesības un vienlīdzība likuma priekšā, kā arī subsidiaritātes, proporcionalitātes un juridiskās noteiktības principi, un jo īpaši jāņem vērā mazo un vidējo uzņēmumu (MVU), tostarp mikrouzņēmumu, vajadzības.” Attiecībā uz proporcionalitātes principu tā jo īpaši uzsvēra “nozīmi, kas MVU, tostarp mikrouzņēmumiem, ir kā galvenajiem inovācijas, zaļās pārkārtošanās, digitalizācijas, nodarbinātības, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes un sociālās kohēzijas virzītājspēkiem mūsu sabiedrībā.” Tā piebilda, ka “visos lēmumu pieņemšanas procesa posmos ES līmenī būtu labāk jānosaka MVU, tostarp mikrouzņēmumu, intereses un vajadzības, lai nodrošinātu, ka tiesību akti būs skaidri un paredzami ar minimālām izmaksām un samērīgi ar uzņēmumu lielumu.” Padome 2020. gada 16. novembrī pieņēma secinājumus par “regulatīvajām smilškastēm” un eksperimentu klauzulām kā instrumentiem inovācijai labvēlīgam, nākotnes prasībām atbilstošam un noturīgam tiesiskajam regulējumam, kas spēj pārvarēt radikāli transformatīvus izaicinājumus digitālajā laikmetā , norādot, ka subsidiaritātes un proporcionalitātes principi, kā arī piesardzības princips, vienmēr jāievēro un jāveicina, atsaucoties uz iepriekšējiem 2016. gada maija secinājumiem par šiem principiem. Papildus līgumos noteiktajām prasībām Padome informē dalībvalstis par valstu parlamentu atzinumiem par Komisijas tiesību aktu priekšlikumiem. Padomes Ģenerālsekretariāts 2020. gadā delegācijām nosūtīja 99 atzinumus, kas sniegti saistībā ar politisko dialogu. Protokola Nr. 2 ietvaros tā saņēma 9 pamatotus atzinumus. 2.4. Reģionu komiteja Reģionu komiteja (“Komiteja”) 2020. gada 8. maijā nāca klajā ar deklarāciju par pasākumiem Covid-19 krīzes pārvarēšanai , aicinot sniegt lielāku atbalstu reģionālajām un vietējām pašvaldībām un kopīgi pārskatīt kompetences veselības aprūpes jomā saskaņā ar subsidiaritātes principu. Tā uzsvēra, ka pat Covid-19 pandēmijas laikā ārkārtas pasākumiem jābūt samērīgiem, ierobežotiem laikā un tiem jāpiemēro demokrātiska kontrole, kā arī jāievēro subsidiaritātes un daudzlīmeņu pārvaldības principi. Komiteja 2020. gada 2. jūlijā rezolūcijā “Tuvināt Eiropu iedzīvotājiem, iesaistot ciematus, pilsētas un reģionus” definēja savas prioritātes 2020.–2025. gadam, paužot “apņēmību turpināt strādāt, lai uzlabotu ES tiesību aktu kvalitāti, labāk prognozētu to teritoriālo ietekmi un veicinātu aktīvas subsidiaritātes principa ievērošanu”. Tā arī uzsvēra, ka “pandēmija parāda, cik svarīgi ir pareizi piemērot aktīvas subsidiaritātes principu, un atklāj vietējo un reģionālo pašvaldību būtisko lomu, no vienas puses, un nepieciešamību nodrošināt koordināciju un atbalstu Eiropas līmenī, no otras puses.” Raugoties uz 2021. gadu, tā paziņoja, ka pārbaudīs jaunās ES politikas iniciatīvas, lai nodrošinātu, ka tajās ir iekļauts teritoriālais aspekts un ievērota ES pievienotās vērtības prasība atbilstīgi Subsidiaritātes, proporcionalitātes un scenārija “Darīt mazāk, bet efektīvāk” jautājumu darba grupas ieteikumiem un labāka regulējuma pamatnostādnēm. Komiteja 2020. gada 12. oktobrī publicēja Gadskārtējā ES reģionālā un vietējā barometra pirmo izdevumu, galvenokārt pievēršoties Covid-19 pandēmijas radītajai ietekmei. Ziņojums rāda, ka ES reģionālās un vietējās pašvaldības ir bijušas priekšpostenī, pārvarot veselības aprūpes krīzi, un tām arī ir būtiska loma sekmīgā ekonomikas atveseļošanā. Savos galvenajos secinājumos tā aicina vairāk iesaistīt reģionālās un vietējās pašvaldības ES un valstu atveseļošanas plānu pārvaldībā, iesakot Eiropas pusgadā kā Atveseļošanas un noturības mehānisma pārvaldības mehānismā iekļaut rīcības kodeksu reģionālo un vietējo pašvaldību iesaistīšanai saskaņā ar aktīvās subsidiaritātes principu. Ziņojumā arī aicināts cieši iesaistīt reģionus un pilsētas valsts plānu sagatavošanā, lai nodrošinātu to papildināmību ar reģionālajām un vietējām atveseļošanas stratēģijām. Visbeidzot, kā aktīvas subsidiaritātes principa praktisku piemērošanu Komiteja un Komisija ierosina organizēt ikgadēju atveseļošanas un noturības forumu, lai pārliecinātos, vai atveseļošanas plāns darbojas pilsētās un reģionos. Komiteja 2020. gada 2. jūlijā pieņēma rezolūciju par Komisijas darba programmu 2021. gadam . Tajā Komisija mudināta turpināt sadarbību, lai veicinātu “aktīvas subsidiaritātes” jēdzienu, tostarp izmantojot Komitejas ES politikas īstenošanas pārskata reģionālo centru tīklu RegHub un palīdzot Komitejai projekta RegHub 2.0 izstrādē, lai sniegtu lietotāju pieredzē ar vietējās un reģionālās ES politikas īstenošanu balstītu atgriezenisko saiti. Komiteja 2020. gada oktobrī apstiprināja šā projekta turpināšanu un uzņēma tīklā jaunus dalībniekus . Komisijas jaunā platforma “Gatavi nākotnei” savā struktūrā tieši iekļauj RegHub kā ekspertu tīklu, savukārt pašu Komiteju platformas pārvaldības grupā pārstāv trīs tās locekļi. Tas ievērojami paplašina Komitejas lomu un labāk nodrošina aktīvas subsidiaritātes principa piemērošanu visā likumdošanas ciklā . Komiteja novērtēja atbilstību subsidiaritātes principam un proporcionalitātes principam astoņos tiesību aktu priekšlikumos, par kuriem tā 2020. gadā sniedza atzinumus. Šajos atzinumos bija ietverts vai nu tiešs novērtējums par atbilstību subsidiaritātes principam un proporcionalitātes principam, vai arī konkrēti ieteikumi, lai uzlabotu atbilstību. Komiteja 2020. gadā īstenoja subsidiaritātes darba programmu kā praktisku ikgadējās subsidiaritātes uzraudzības instrumentu. Subsidiaritātes vadības grupa komitejas bijušā priekšsēdētāja Karl-Heinz Lambertz vadībā apzināja 2020. gada subsidiaritātes darba programmas piecas prioritāras iniciatīvas: digitālie pakalpojumi, Eiropas zaļais kurss, mūsu vides aizsardzība, sociālā Eiropa un jauns migrācijas un patvēruma pakts. Komiteja pieņēma rezolūciju “Zaļais kurss sadarbībā ar vietējām un reģionālajām pašvaldībām”, mudinot “sasniegt taustāmus rezultātus vietējā līmenī ar daudzlīmeņu pārvaldību un aktīvu subsidiaritāti.” Tā pieņēma atzinumu par priekšlikumu regulai, ar ko izveido satvaru klimatneitralitātes sasniegšanai (Eiropas Klimata akts), uzsverot, cik svarīgi ir sasniegt mērķi, ka “visos ES pasākumos tiek ievērots princips “nekaitēt” un saskaņā ar aktīvas subsidiaritātes principu Eiropas lēmumu pieņemšanas procesā tiek pilnībā respektēti visi pārvaldības līmeņi kā partneri, nevis kā ieinteresētās personas.” Tā arī pieņēma atzinumu par Eiropas Klimata paktu, uzskatot to par lielisku iespēju ieviest aktīvas subsidiaritātes principu, jo tā mērķi ir lielā mērā saskaņoti ar aktīvās subsidiaritātes pieejas galvenajiem mērķiem: izstrādāt iekļaujošu un konstruktīvu darba veidu, kas pilnībā realizē ES daudzslāņu demokrātiskās un pārvaldības sistēmas potenciālu. 2020. gadā 18 viedokļi par subsidiaritāti un proporcionalitāti tika iesniegti REGPEX, proti, subsidiaritātes uzraudzības tīkla apakšsistēmai, kas pieejama parlamentiem un reģionu valdībām ar likumdošanas pilnvarām, lai palīdzētu viņiem piedalīties likumdošanas procesa sākumposmā (subsidiaritātes pārbaude). Sīkāka informācija par šiem viedokļiem un saites uz Komisijas priekšlikumiem, uz kuriem tie attiecas, ir pieejama REGPEX vietnē. 2.5. Eiropas Savienības Tiesa Eiropas Savienības Tiesai (Tiesai) 2020. gadā nebija jāspriež par iespējamiem subsidiaritātes principa pārkāpumiem. Vairākās lietās, kurās atsaucās uz proporcionalitātes principu ES tiesību aktu apstrīdēšanai, Tiesa atgādināja, ka ES likumdevējam ir jābūt plašai rīcības brīvībai jomās, kurās tam ir jāizdara izvēle ar politiku, ekonomiku vai sociālām lietām saistītos jautājumos un kurās tam ir jāveic sarežģīti novērtējumi. Šajās jomās pieņemtā pasākuma tiesiskumu var ietekmēt tikai pasākuma acīmredzama neatbilstība mērķim. Tādējādi Tiesa, noraidot divu dalībvalstu izvirzītās prasības par atcelšanu, apstiprināja Direktīvas 2018/957, ar ko groza Direktīvu par darba ņēmēju norīkošanu, spēkā esību, ņemot vērā proporcionalitātes principu. Tā atgādināja, ka proporcionalitātes princips prasa, lai ES tiesību aktos ietvertie pasākumi būtu piemēroti leģitīmo mērķu īstenošanai un nepārsniegtu to sasniegšanai nepieciešamo. Atsaucoties uz rīcības brīvību, kas ES likumdevējam jāatstāj, regulējot darba ņēmēju norīkošanu pakalpojumu sniegšanai, Tiesa uzskatīja, ka piemērojamais kritērijs nav tas, vai šādā jomā pieņemtais pasākums bija vienīgais vai labākais iespējamais pasākums, jo pasākuma likumību var ietekmēt tikai tā acīmredzama neatbilstība mērķim. Tiesa sprieda, ka ES likumdevēja plašā rīcības brīvība attiecas ne tikai uz apstrīdēto pasākumu būtību un darbības jomu, bet zināmā mērā arī uz pamatfaktu konstatāciju. Tomēr pat tad, ja ES likumdevējam ir plaša rīcības brīvība, tā izvēle jābalsta uz objektīviem kritērijiem un jāpārbauda, vai izraudzītā pasākuma mērķi ir tādi, kas attaisno pat būtiskas negatīvas ekonomiskas sekas dažiem operatoriem. Tiesību aktu projektos jāņem vērā nepieciešamība pēc iespējas samazināt uzņēmējiem uzlikto slogu un samērot ar sasniedzamo mērķi. Tiesa uzskatīja, ka abas dalībvalstis, kuras apstrīdēja likumību, nespēja pierādīt, ka ar Direktīvu (ES) 2018/597 veiktie grozījumi pārsniedz tās mērķu sasniegšanai nepieciešamo, proti, nodrošināt pakalpojumu sniegšanas brīvību, pamatojoties uz taisnīgiem nosacījumiem, un sniegt darba ņēmējiem lielāku aizsardzību.

Tiesa ņēma vērā ne tikai juridisko kontekstu, uz kā pamata tika pieņemta apstrīdētā direktīva. Tā arī norādīja, ka ES likumdevējs nav pieļāvis nekādas acīmredzamas kļūdas, jo bija ņēmis vērā visus faktorus un apstākļus, kas ir būtiski situācijai, kuru bija paredzēts reglamentēt ar direktīvu. 3. Subsidiaritātes kontroles mehānisma piemērošana valstu parlamentos Kopumā no valstu parlamentiem 2020. gadā Komisija saņēma deviņus pamatotus atzinumus. Tas ir vairāk nekā 2019. gadā, kad pirmo reizi kopš subsidiaritātes kontroles mehānisma ieviešanas netika saņemts neviens pamatots atzinums. Taču tas ir arī mazāk nekā iepriekšējos gados, gan absolūtos skaitļos, gan proporcionāli valstu parlamentu nosūtīto atzinumu kopējam skaitam vai kopējam atzinumu skaitam par Komisijas priekšlikumiem, uz kuriem attiecas subsidiaritātes kontroles mehānisms (skatīt arī tabulu “Atzinumu veidi” 4. iedaļā). No 9 pamatotajiem atzinumiem, kas saņemti 2020. gadā, 3 atzinumi no Austrijas Bundesrat, Francijas Sénat un Nīderlandes Eerste Kamer attiecās uz Komisijas 2020. gada 4. marta priekšlikumu regulai, ar ko izveido satvaru klimatneitralitātes sasniegšanai (Eiropas Klimata akts). Šā priekšlikuma mērķis bija i) tiesību aktos nostiprināt Eiropas zaļajā kursā noteikto 2050. gada klimatneitralitātes mērķi, ii) noteikt ilgtermiņa politikas virzienu, iii) sniegt prognozējamību investoriem un iv) nodrošināt pārredzamību un pārskatatbildību. Tas ietvēra pasākumus, ar ko sekot progresam un attiecīgi pielāgot darbības, un pievērsās plānam 2050. gada mērķrādītāja sasniegšanai, ieskaitot 2030. gada starpposma mērķrādītāju, kas jānosaka, pamatojoties uz visaptverošu ietekmes novērtējumu. Komisija saņēma 9 atzinumus no 7 palātām par šo sākotnējo priekšlikumu, tostarp 3 pamatotos atzinumus, un pēc tam vēl 3 atzinumus no 3 palātām par septembrī iesniegto grozīto priekšlikumu par Savienības klimata mērķrādītāja 2030. gadam noteikšanu siltumnīcefekta gāzu neto emisiju samazināšanai par vismaz 55 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. Cita palāta atbildēja uz Komisijas no marta līdz jūnijam organizēto sabiedrisko apspriešanu par 2030. gada mērķrādītāja vērienīguma līmeni. Visas 3 palātas, kuras iesniedza pamatotus atzinumus, noraidīja ierosināto deleģēto aktu izmantošanu, lai noteiktu trajektoriju starp 2030. gada mērķrādītāju siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanai un 2050. gada klimatneitralitātes mērķrādītāju. Turklāt Eerste Kamer uzskatīja, ka Līguma par Eiropas Savienības darbību 192. panta 1. punkta (parastā likumdošanas procedūra), nevis 192. panta 2. punkta (vienprātība), izmantošana nebija samērojama ar priekšlikuma tvērumu un nozīmību. Lielākā daļa politiskā dialoga ietvaros iesūtīto atzinumu, kaut arī kopumā atbalsta priekšlikuma mērķus, pauda pamatotajos atzinumos izteiktās bažas par deleģēto aktu izmantošanu 2030.–2050. gada trajektorijas noteikšanai. Dažas palātas arī pieprasīja ņemt vērā katras dalībvalsts konkrēto energoresursu struktūru un pielāgošanas potenciālu vai arī atstāt 2050. gada mērķu sasniegšanas veidu un termiņu dalībvalstu ziņā. Citas mudināja mērķrādītāju sasniegšanas plānu balstīt uz atjaunojamo energoresursu enerģijas izmantošanu, nevis kodolenerģiju, vai arī izvirzīt citu starpposma mērķrādītāju 2040. gadam. Bija arī pieprasījums pielāgot ES finansiālo atbalstu katras dalībvalsts finansiālajām iespējām. Savās atbildēs Komisija paskaidroja, ka tā izmantos trajektoriju kā instrumentu progresa klimatneitralitātes mērķa sasniegšanā un pašreizējās politikas efektivitātes novērtēšanā. Šīs trajektorijas sākuma un beigu punkti, kā arī kritēriji, kas jāņem vērā, to nosakot, likumdevējiem bija jānosaka tā, lai deleģēšana neietvertu nekādu “būtisku elementu” LESD 290. panta izpratnē. Komisija arī norādīja, ka LESD 192. panta 1. punkts ir pareizais juridiskais pamats, ņemot vērā priekšlikuma mērķus. Tā atgādināja, ka likumdošanas procedūrai 192. panta 2. punkta juridiskais pamats ir izņēmums no 192. panta 1. punkta vispārīgā gadījuma un tāpēc tas būtu jāinterpretē šauri saskaņā ar Tiesas judikatūru. Komisija arī paskaidroja, ka enerģētikas nozares attīstība, kuras pamatā ir atjaunojamo energoresursu avoti, bija svarīga Eiropas zaļā kursa sastāvdaļa, taču priekšlikums, nenosakot konkrētu plānu klimatneitralitātes mērķa sasniegšanai, pilnībā ievēro dalībvalstu tiesības noteikt savu energoresursu struktūru. Tā uzsvēra spēcīgo atbalstu ES klimata mērķrādītājiem no nākamā ES ilgtermiņa budžeta, ko īslaicīgi stimulēs jaunais atveseļošanās instruments NextGenerationEU. Tā arī uzsvēra, ka Taisnīgas pārkārtošanās mehānisms sniegtu mērķtiecīgu atbalstu reģioniem un nozarēm, kuras visvairāk skar pāreja uz zaļo ekonomiku, lai tā varētu notikt godīgi un iekļaujoši, nevienu neatstājot novārtā. Divi citi pamatotie atzinumi, ko sagatavoja Dānijas Folketing un Zviedrijas Riksdag, attiecās uz Komisijas priekšlikumu Direktīvai par adekvātu minimālo algu Eiropas Savienībā, ko Komisija pieņēma 2020. gada 28. oktobrī. Gan Folketing, gan Riksdag uzskatīja, ka priekšlikums pārsniedz ES kompetenci šajā jomā un ka algas noteikšanas pasākumus vislabāk regulēt valsts līmenī. Pēc to domām, priekšlikuma mērķi nodrošināt darba ņēmējiem piekļuvi minimālajām algām, kas viņiem nodrošinātu pienācīgu dzīves līmeni neatkarīgi no tā, kur ES viņi strādā, ir iespējams pietiekami sasniegt valsts līmenī. Folketing uzskatīja, ka priekšlikums neievēro sociālo partneru līgumisko brīvību, savukārt labāki rezultāti augstāka atalgojuma vai darba ņēmēju ar zemu atalgojumu mazāka skaita ziņā tiktu sasniegti gadījumos, kad valstu iestādes neiesaistās koplīgumu kritēriju noteikšanā un to izpildes panākšanā. Riksdag uzskatīja, ka nepastāv skaidra pārrobežu dimensija, jo algu veidošanas nosacījumi un sistēmas dažādās valstīs ievērojami atšķiras un ka ES rīcībai šajā jomā nav pievienotās vērtības. Čehijas Senát neiesūtīja pamatotu atzinumu, taču tas pievienojās Folketing un Riksdag bažām par ES kompetenci un apšaubīja priekšlikuma samērīgumu, uzskatot, ka Padomes ieteikums būtu piemērotāks nekā direktīva. Komisija atbildēja, ka priekšlikuma mērķis ir veicināt kolektīvās sarunas par algām visās dalībvalstīs, neapšaubot valstu sistēmu un tradīciju īpatnības. Tas pilnībā respektē valstu kompetenci un sociālo partneru autonomiju, nemēģinot saskaņot minimālās algas līmeni visā ES vai izveidot vienotu mehānismu minimālās algas noteikšanai visās dalībvalstīs. Tāpēc tajā bija ievērti tā juridiskajā pamatā — LESD 153. pantā — noteiktie ierobežojumi. Komisija arī paskaidroja, ka direktīva bija efektīvāka nekā ieteikums, jo tā dod pārliecību par to prasību saistošo raksturu, kas dalībvalstīm jāpiemēro, vienlaikus atstājot tām iespēju lemt par īstenošanas veidiem un metodēm, tostarp uzticot to īstenošanu sociālajiem partneriem pēc viņu kopīgā pieprasījuma. Citi četri pamatotie atzinumi attiecās uz grozīto priekšlikumu lēmumam par Eiropas Savienības pašu resursu sistēmu, kuru Komisija pieņēma 2020. gada 28. maijā (Zviedrijas Riksdag iesūtīts pamatots atzinums), priekšlikumu regulai, ar ko izveido Taisnīgas pārkārtošanās fondu, ko Komisija pieņēma 2020. gada 14. janvārī (Čehijas Poslanecká sněmovna iesūtīts pamatots atzinums), Komisijas 2020. gada 22. septembrī pieņemto grozīto priekšlikumu pārstrādāt regulu par Eiropas vienotās gaisa telpas izveidošanu (pamatots atzinums no Maltas Kamra tad-Deputati) un Komisijas jauno Migrācijas un patvēruma paktu, ko Komisija pieņēma 2020. gada 23. septembrī (pamatotu atzinumu iesūtīja Ungārijas Országgyűlés). Attiecībā uz pašu resursiem Riksdag uzskatīja, ka, lai gan Eiropas Savienības ekonomiskajiem pasākumiem, reaģējot uz Covid-19 krīzi, vajadzētu būt īslaicīgiem, mērķtiecīgiem un samērīgiem, Komisijas priekšlikums paredzēja ievērojamu aizņemšanos tirgos ES programmu palielināšanai, nepaskaidrojot, vai šie līdzekļi galvenokārt tiks izmantoti Covid-19 krīzes ietekmes mazināšanai. Tāpēc Riksdag uzskatīja, ka pasākumi bija pārāk plaši priekšlikuma mērķu sasniegšanai un Komisija nespēja sniegt skaidru pamatojumu, kāpēc šī aizņemšanās jāveic nevis valstu, bet gan ES līmenī. Komisija atbildēja, ka NextGenerationEU atveseļošanas plāns ir vienreizējs ārkārtas instruments, kas ieviests uz laiku un ko izmanto vienīgi reaģēšanai krīzes situācijā un atveseļošanas pasākumiem. Turklāt, ņemot vērā krīzes raksturu, ir lietderīgi piemērot LESD 122. pantu, kas paredz iespēju īstenot ekonomiskai situācijai atbilstošus pasākumus, par kuriem dalībvalstis lemj solidaritātes garā. Nepieciešamo pasākumu mēroga dēļ dalībvalstis atsevišķi nevarētu pietiekamā apmērā sasniegt Komisijas atveseļošanas plānā izvirzītos mērķus. Komisija piebilda, ka liela daļa ārkārtas atbalsta bija jāsniedz dalībvalstīm dotāciju veidā, jo aizdevumi vien neļāva valstīm ar lielām parādsaistībām īstenot reformas un veikt investīcijas, kas ir absolūti nepieciešamas, lai nodrošinātu ātru atveseļošanos visā ES un noturīgāku ekonomiku. Attiecībā uz Taisnīgas pārkārtošanās fondu Poslanecká sněmovna uzskatīja, ka prasība dalībvalstīm sagatavot pamatīgus teritoriālos taisnīgas pārkārtošanās plānus, detalizēti aprakstīt plānoto atbalstu lieliem uzņēmumiem, ir mikropārvaldība un iejaukšanās viņu kompetencē dalītās pārvaldības jomā. Turklāt prasības pamatot investīcijas, piemēram, “ievērojama darbvietu skaita saglabāšana” vai “būtisks siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājums”, nebija skaidri definētas. Komisija atbildēja, ka prasība dalībvalstīm sniegt detalizētu informāciju par plāniem, kas tai ļauj pārbaudīt, vai ir izpildīti piemērojamie nosacījumi, lai varētu pretendēt uz atbalstu, nebija nekas jauns un bija iepriekšējos plānošanas satvaros, un tajā tika ievērots subsidiaritātes princips. Dalībvalstis var lemt atbalstīt produktīvas investīcijas uzņēmumos, kas nav mazie un vidējie uzņēmumi, ja ierosinātās investīcijas atbilst konkrētiem nosacījumiem, jo īpaši nosacījumam par darbvietu radīšanu. Prasību būtiski samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas un saglabāt ievērojamu skaitu darbvietu izpilde arī bija jāvērtē katrā gadījumā atsevišķi, ņemot vērā ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā piemērojamo lielo līmeņatzīmju skaitu un nepieciešamību ņemt vērā reģionālā darba tirgus īpašo situāciju, kā arī attiecīgās nozares relatīvo nozīmību. Attiecībā uz Eiropas vienoto gaisa telpu Kamra tad-Deputati nepiekrita Komisijas un Eiropas Savienības Aviācijas drošības aģentūras (EASA) pienākumu tvēruma paplašināšanai. Atzīmējot, ka gaisa satiksmes pakalpojumus Maltas lidostā pilnībā kontrolē valdība, tā uzskatīja, ka tādas strukturālas izmaiņas kā atļauja EASA, kas darbojas kā darbības izvērtēšanas iestāde, piemērot korektīvus pasākumus, piemēram, deleģēt šos pakalpojumus citam pakalpojumu sniedzējam, būtu pretrunā valsts drošības un aizsardzības politikai. Pēc tās uzskatiem, lai paātrinātu Eiropas vienotās gaisa telpas ieviešanu, jāizvēlas mazāk uzbāzīgi instrumenti, ievērojot katras dalībvalsts īpašās teritoriālās iezīmes. Atbildē Komisija uzsvēra, ka Eiropas gaisa satiksme darbojas kā tīkls. Tā rezultātā Eiropas vienotās gaisa telpas mērķus var sasniegt tikai ar ES līmeņa rīcību, regulējot dažādu ieinteresēto personu, tostarp Eiropas gaisa telpas lietotāju, aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju un lidostu, stāvokli, rīcību un sadarbību visās dalībvalstīs. Tā precizēja, ka ekskluzīvas tiesības sniegt gaisa satiksmes pakalpojumus pēc dalībvalsts norīkojuma saskaņā ar pašreizējo darbības uzlabošanas sistēmu jau ietver izraudzīto pakalpojumu sniedzēju ekonomiskā, drošības un vides snieguma regulējumu. Šajā nolūkā padomdevēja struktūra atbalsta Komisiju, un uzdevumi, kurus ierosināts uzticēt EASA, neietver politisku rīcības brīvību. Komisija arī norādīja, ka, lai nodrošinātu, ka darbības mērķrādītāji un plāni ir faktiski saistoši, darbības izvērtēšanas iestādei jāspēj noteikt korektīvus pasākumus, ja plāni netiek īstenoti vai mērķrādītāji netiek sasniegti.

Attiecībā uz Migrācijas un patvēruma paktu Országgyűlés apšaubīja četru priekšlikumu juridisko pamatu un piektajā priekšlikumā paredzēto cilvēktiesību uzraudzības mehānismu. Tas brīdināja, ka, pieņemot priekšlikumus, dalībvalstīm tiks uzlikti pienākumi, pienācīgi neņemot vērā valstu īpašās iezīmes un lēmumu pieņemšanas pilnvaras. Országgyűlés apšaubīja šo pienākumu vispārējo nepieciešamību un baidījās, ka ierosinātie noteikumi padarīs neiespējamu valsts robežprocedūru īstenošanu migrācijas pārvaldības atbalstam, piemēram, tranzīta zonas. Tas arī apšaubīja paketes proporcionalitāti, jo tā uzliktu dalībvalstīm nesamērīgus pienākumus un radikāli mainītu ES patvēruma sistēmu. Atbildē Komisija pamatoja savu priekšlikumu juridisko pamatu. Tā paskaidroja, ka ES rīcība ir nepieciešama, lai novērstu nesamērīgu migrācijas spiediena slogu atsevišķai dalībvalstij un ka priekšlikums par patvēruma un migrācijas pārvaldību ir ļoti elastīgs, jo dalībvalstis var izvēlēties, kā sniegt savu ieguldījumu tajā. Tā uzsvēra, ka ierosinātais uzraudzības mehānisms nav sūdzību iesniegšanas mehānisms, bet gan iebūvēts kontroles mehānisms, kas paredzēts valstu iestāžu atbalstam. Dalībvalstis var izvēlēties uzticēt uzraudzību jau pastāvošām neatkarīgām uzraudzības struktūrām. Komisija arī uzsvēra, ka pašreizējais tiesiskais regulējums ierobežo ES robežprocedūras izmantošanu vairākos skaidri noteiktos gadījumos. Tāpēc šo procedūru nevar uzskatīt par vispārēju patvēruma procedūru dalībvalstī. 4. Politiskais dialogs ar valstu parlamentiem Vispārējas piezīmes Valstu parlamenti 2020. gadā Komisijai iesniedza 255 atzinumus. Tas ir vairāk nekā 2019. gadā (159), bet mazāk nekā iepriekšējos gados (2017. gadā — 576 un 2018. gadā — 569). No šiem 255 atzinumiem 99 (39 %), tostarp 9 pamatotie atzinumi (3 %), skāra Komisijas tiesību aktu priekšlikumus, uz kuriem attiecas subsidiaritātes kontroles mehānisms. Pārējie 156 atzinumi (61 %) skāra neleģislatīvas iniciatīvas, piemēram, paziņojumus, vai arī bija pašiniciatīvas atzinumi, kas nav tieši saistīti ar Komisijas iniciatīvu. Tas ir starp 2019. gada īpatsvaru, kad lielākā daļa atzinumu neskāra tiesību aktu priekšlikumus, un iepriekšējo gadu īpatsvaru, kad lielākā daļa atzinumu bija par iniciatīvām, uz kurām attiecas subsidiaritātes kontrole. Dalība un darbības joma Tāpat kā iepriekšējos gados, Komisijai nosūtīto atzinumu skaits ievērojami atšķīrās starp valstu parlamentiem. Desmit aktīvākās palātas iesniedza 217 atzinumus. Tas ir 85 % no kopējā apjoma, kas ir augstākā koncentrācija pēdējos gados (2019. gadā — 73 %; 2018. gadā — 83 %; 2017. gadā — 74 %; 2016. gadā — 73 %). Turpretim 12 palātas (2018. gadā — 17, 2019. gadā — 10) neiesniedza nevienu atzinumu. Tie 10 valstu parlamenti vai palātas, kas 2020. gadā nosūtīja visvairāk atzinumu, bija Portugāles Assembleia da República (40 atzinumi), Spānijas Cortes Generales (28 atzinumi), Rumānijas Senat (28 atzinumi), Čehijas Senát (22 atzinumi), Rumānijas Camera Deputaților (22 atzinumi), Vācijas Bundesrat (21 atzinums), Francijas Sénat (19 atzinumi), Čehijas Poslanecká sněmovna (17 atzinumi), Itālijas Camera dei Deputati (10 atzinumi) un Zviedrijas Riksdag (10 atzinumi), kas arī bija starp aktīvākajām palātām iepriekšējos gados. Šā dokumenta 2. pielikumā ir norādīts katras palātas iesūtīto atzinumu skaits. Politiskā dialoga ietvaros sniegto atzinumu galvenie temati 2020. gadā ES pasākumi Covid-19 krīzes novēršanai pievērsa vislielāko valstu parlamentu uzmanību, jo šajā sakarā tika iesniegti 66 atzinumi, 26 % no visiem saņemtajiem atzinumiem. No tiem 44 tieši skāra atveseļošanas plānu NextGenerationEU vai tā daļu, t. sk. pārskatītos priekšlikumus daudzgadu finanšu shēmai 2021.–2027. gadam un Padomes lēmumam par pašu resursiem. Vēl 11 atzinumi skāra krīzes agrīnajā posmā pirms NextGenerationEU pieņemšanas uzsāktās iniciatīvas, 7 skāra vēlākas iniciatīvas un 4 bija valstu parlamentu pašiniciatīvas atzinumi par konkrētiem krīzes aspektiem. Komisijas priekšlikums, par kuru tika iesniegts vislielākais atzinumu skaits, bija priekšlikums par Eiropas Klimata aktu. Par to tika iesniegti 12 atzinumi, tostarp 3 pamatoti atzinumi (par to skatīt iepriekš 3. iedaļu). Citi jautājumi, kam valstu parlamenti pievērsa vislielāko uzmanību, bija mākslīgais intelekts, konference par Eiropas nākotni un Eiropas zaļais kurss. 3. pielikumā ir uzskaitītas atsevišķas Komisijas iniciatīvas, par kurām tika iesniegti vismaz 5 atzinumi. ·Pasākumi Covid-19 krīzes novēršanai

Komisija saņēma 11 atzinumus no 6 parlamenta palātām par iniciatīvām, kuras tā bija īstenojusi pandēmijas sākuma posmā līdz 2020. gada maija vidum. Šajos atzinumos kopumā tika pausts atbalsts. Dažas palātas izteica tādus ierosinājumus kā veselības aprūpes infrastruktūras modernizācija dalībvalstīs, naudas aizņemšanās ES, nevis valsts līmenī, vai spēcīgas investīciju programmas uzsākšana Rietumbalkānu reģionā. Savās atbildēs Komisija atzinīgi novērtēja šos ierosinājumus un atzīmēja, ka lielākā daļa no tiem iekļauti tās turpmākajā rīcībā. Komisija 27. maijā nāca klajā ar vērienīgu ekonomikas atveseļošanas plānu, lai novērstu pandēmijas radītos ekonomiskos un sociālos zaudējumus un nostādītu ES uz ilgtspējīgas un noturīgas atveseļošanās ceļa, izmantojot visu tās budžeta potenciālu. Plāna pamatā ir jauns instruments NextGenerationEU, kas pabeigts, veicot mērķtiecīgu daudzgadu finanšu shēmas 2021.–2027. gadam pārskatīšanu un lēmuma par pašu resursiem grozījumu, kas ļauj ES finanšu tirgos piesaistīt 750 miljardus EUR. Visa pakete sastāvēja no diviem politiskiem paziņojumiem “Eiropas lielā stunda — jāatjaunojas un jāsagatavo ceļš nākamajai paaudzei” un “ES budžets – Eiropas atveseļošanas plāna dzinējspēks”, Komisijas darba programmas 2020. gadam, kas pieņemta 27. maijā, pārskatīšanas un 21 tiesību akta priekšlikuma, kas pieņemti nākamajās dienās. Komisija no 13 palātām saņēma 44 atzinumus par dažādām paketes daļām. Lielākajā daļā šo atzinumu tika pausts atbalsts Komisijas iniciatīvām. Bija divi izņēmumi — pamatotais atzinums par grozīto priekšlikumu lēmumam par Eiropas Savienības pašu resursu sistēmu un atzinums par priekšlikumu jaunam Savienības civilās aizsardzības mehānismam. Daži valstu parlamenti ieteica: i) attiecināt jaunā Atveseļošanas un noturības mehānisma budžeta saistību periodu uz visu septiņu gadu plānošanas periodu; ii) pārskatīt līdzekļu sadalījumu starp dalībvalstīm, lai atspoguļotu pandēmijas faktisko ietekmi uz to ekonomiku un sabiedrību; iii) radīt papildu jaunus resursus, kas pilnībā segtu NextGenerationEU atmaksu; iv) palielināt kohēzijai, lauksaimniecībai, migrācijai un robežu pārvaldībai vai drošībai un aizsardzībai piešķirtos līdzekļus. Vairāki valstu parlamenti arī pauda skaidru atbalstu tam, lai padarītu piekļuvi finansējumam atkarīgu no tiesiskuma principu ievērošanas. Savās atbildēs Komisija atsaucās uz Eiropadomes 21. jūlijā panākto vienošanos par daudzgadu finanšu shēmu 2021.–2027. gadam un ekonomikas atveseļošanas pasākumu kopumu. Tā uzsvēra, cik svarīgi ir ātri izmantot ekonomikas atveseļošanas atbalstu, un paskaidroja, ka, lai gan saistības attiecībā uz dotācijām un aizdevumiem jāuzņemas līdz 2023. gada beigām, maksājumus varētu turpināt līdz 2026. gada beigām — gandrīz pilnu daudzgadu finanšu shēmas darbības laiku. Tā uzsvēra, ka IKP zudums tiks plaši izmantots, nosakot līdzekļu sadalījumu starp dalībvalstīm, un apstiprināja, ka 2021. gadā tā ierosinās jaunu pašu resursu grozu. Komisija arī atzina, ka finansējumam jābūt mērķtiecīgam un līdzsvarotam, ņemot vērā dažādas ES prioritātēs, lai nodrošinātu līdzsvarotu atveseļošanu ilgtermiņā, un paskaidroja, ka NextGenerationEU ir ietverti instrumenti kohēzijas atbalsta palielināšanai dalībvalstīm, papildu līdzekļi lauku rajonu attīstībai un Taisnīgas pārkārtošanās fonds, lai krīzes novēršanas posmā padarītu ekonomiku noturīgāku un ilgtspējīgāku. Tā atzīmēja, ka Eiropadomes 21. jūlija secinājumos finansējums ar migrāciju saistītiem jautājumiem, robežu pārvaldībai, drošībai un aizsardzībai, lai arī ir samazināts, salīdzinot ar tās 27. maija priekšlikumiem, tomēr ir lielāks nekā iepriekšējā plānošanas periodā. Tā atzinīgi novērtēja valstu parlamentu atbalstu tiesiskuma priekšnosacījuma mehānismam. Visbeidzot, Komisija uzsvēra vairuma valstu parlamentu tiešo lomu lēmuma par pašu resursiem apstiprināšanā pēc tā pieņemšanas Padomē, ko veica katra dalībvalsts saskaņā ar tās konstitucionālajām prasībām. Komisija saņēma 7 atzinumus no 2 valstu parlamentiem par tiesību aktu priekšlikumiem, kas pieņemti vēlāk šajā gadā, reaģējot uz Covid-19 krīzi. Šajos atzinumos kopumā pausts atbalsts priekšlikumu mērķiem. Tomēr atzinumā par priekšlikumu izveidot “ES atveseļošanas prospektu”, lai atvieglotu krīzes skarto uzņēmumu rekapitalizāciju, paustas bažas, ka pienākums sagatavot prospektu varētu radīt administratīvo slogu, kas apgrūtinātu emisiju samazināšanu. Atbildē Komisija paskaidroja, ka ar tās priekšlikumu ieviesti atbrīvojumi mazākiem vērtspapīru piedāvājumiem, kā arī vienkāršots prospekts. Komisija no divām palātām saņēma arī četrus pašiniciatīvas atzinumus par konkrētiem reakcijas uz pandēmiju aspektiem. Šo atzinumu mērķis bija: i) veicināt zāļu ražošanas pārcelšanu atpakaļ uz ES; ii) pastiprināt ārkārtas kopējās lauksaimniecības politikas pasākumus pandēmijas seku novēršanai; iii) nodrošināt, ka valdības, pieņemot ārkārtas pasākumus, piemēram, izsekošanas lietotņu izmantošanu, ievēro tiesiskumu; un iv) pagaidu kārtā atļaut aviosabiedrībām kompensēt pasažieriem, izmantojot kredītu/kuponu, nevis tūlītēju atmaksu par atceltajiem reisiem. ·Mākslīgais intelekts 19. februārī Komisija pieņēma “Balto grāmatu par mākslīgo intelektu. Eiropeiska pieeja — izcilība un uzticēšanās”. Tajā tika izklāstītas politikas iespējas, kā nodrošināt uzticamu un drošu mākslīgā intelekta attīstību Eiropā, pilnībā ievērojot ES pilsoņu vērtības un tiesības. To veido divi pīlāri: politikas satvars resursu mobilizēšanai visā vērtību ķēdē, lai paātrinātu mākslīgā intelekta (“izcilības ekosistēma”) un nākotnes tiesiskā regulējuma galveno sastāvdaļu (“uzticības ekosistēma”) attīstību. Komisija no sešām palātām saņēma sešus atzinumus par šo Balto grāmatu. Tika identificēti divi viedokļu virzieni: viena palātu grupa pievērsās nepieciešamībai izveidot normatīvo regulējumu, kas radītu juridisko noteiktību izstrādātājiem un lietotājiem un veicinātu inovācijas Eiropā, savukārt otra grupa brīdināja, ka jebkādi priekšlaicīgi centieni regulēt varētu kavēt inovācijas. Viena palāta ieteica pievienot trešo pīlāru — “veiklības ekosistēmu”, lai nodrošinātu nepieciešamo brīvību un iespējas eksperimentēt. Dažas palātas arī pieprasīja atbilstošu ģeogrāfisko līdzsvaru izcilības centru attīstībā ES, uzsvēra prasmju trūkuma un pārkvalifikācijas problēmas vai uzsvēra nepieciešamību izstrādāt jaunas informācijas drošības procedūras un aizsargāt personu tiesības. Savās atbildēs Komisija apstiprināja savu mērķi izveidot īpašu tiesisko regulējumu mākslīgā intelekta pielietojumiem, izmantojot riskā balstītu pieeju. Tā paskaidroja, ka mērķis nebija regulēt tehnoloģiju kā tādu vai vērst pret to aizdomas, bet regulēt konkrētu pielietojumu vai izmantojumu, kas varētu apdraudēt pamattiesības un drošību, un piekrita nepieciešamībai definēt augsta riska mākslīgā intelekta pielietojumus. Tā arī piekrita, ka jāatļauj noteikumu elastīga pielāgošana, ņemot vērā nākotnes attīstību un tehnoloģijas. Tā apstiprināja aptuveni 200 digitālās inovācijas centru izveidi visā Eiropā, lai stimulētu plašu digitālo tehnoloģiju ieviešanu, t. sk. mikrouzņēmumos un jaunuzņēmumos, kam būtu jāveicina reģionu konverģence, daloties paraugpraksē un visiem centriem kopīgās zināšanās. Komisija arī piekrita nepieciešamībai attīstīt izglītību par mākslīgo intelektu visos līmeņos, kā arī mūžizglītību mākslīgā intelekta jomā. ·Konference par Eiropas nākotni Komisija 22. janvārī pieņēma paziņojumu “Konferences par Eiropas nākotni veidošana”, kurā izklāstīts tās viedoklis par konferenci. Tā uzskatīja, ka konferencei vajadzētu būt atklātai diskusijai, pievēršoties galvenokārt iedzīvotājiem svarīgiem jautājumiem, un tai jābūt pieejamai iedzīvotājiem no visām sabiedrības slāņiem un visiem Savienības nostūriem. Tā ieteica divus paralēlus diskusiju virzienus, no kuriem viens bija vērsts uz politiku saistībā ar ES vērienīgajiem mērķiem, savukārt otrs — uz demokrātiskiem procesiem, kuros Komisijai būtu jāuzņemas koordinatora un godīga starpnieka loma. Tā arī uzskatīja, ka konferences jēdziens, struktūra, tvērums un laiks jānosaka ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgu deklarāciju un ka valstu un reģionālajiem parlamentiem un citiem dalībniekiem vajadzētu būt nozīmīgiem konferencē un tie jāmudina organizēt ar konferenci saistītus pasākumus. Komisija no piecām palātām saņēma piecus atzinumus par šo paziņojumu. Vēl viena palāta nosūtīja pašiniciatīvas atzinumu (bez atsauces uz paziņojumu) un vēl viena — vēstuli par šo pašu tēmu. Visas palātas pieprasīja valstu parlamentiem nodrošināt tādu pašu pārstāvības līmeni un tādas pašas tiesības kā Eiropas Parlamentam konferences plenārsēdē un pieprasīja nodrošināt valstu parlamentu dalību konferences pārvaldes struktūrās, jo uzskatīja, ka viņu tieša iesaistīšanās ir būtiska, lai uzņemtos atbildību par konferences organizāciju un iznākumu. Šis viedoklis tika atkārtots COSAC sanāksmēs, trīs COSAC vēstulēs ES iestādēm un COSAC 34. pusgada ziņojumā. Runājot par konferences tvērumu un iespējamo iznākumu, dažas palātas bija pret jebkādām diskusijām par izmaiņām Līgumā, savukārt citas bija atvērtas šādām diskusijām. Viena palāta lūdza izskaidrot konferences juridisko raksturu un spēju ierosināt šādas izmaiņas. Ieteicamās diskusiju tēmas bija tiesiskums un pamatprincipi, tiesības un vērtības, ES lēmumu pieņemšanas procesa pārredzamība, valstu parlamentu loma šajā procesā un Eiropadomes stratēģiskās programmas galvenās tēmas. Valstu parlamenti arī uzsvēra konferences atgriezeniskās saites un rezultātu pēcpārbaudes nozīmi. Viņi sniedza dažādus ierosinājumus par to, kā iesaistīt iedzīvotājus, piemēram, rīkojot pasākumus ārpus galvaspilsētām, pielāgojot publisko saskarni jauniešu prasmēm un gaidām, kā arī pievēršot pietiekamu uzmanību dzimumu līdztiesībai. Savās atbildēs Komisija pauda gandarījumu par valstu parlamentu spēcīgo iesaisti konferences sagatavošanā un uzsvēra, ka tie varētu dot nozīmīgu ieguldījumu, lai konference būtu sekmīga, daloties pieredzē, organizējot pasākumus un nodrošinot, ka tā sasniedz pēc iespējas vairāk iedzīvotāju. Tā piekrita, ka ES vērienīgie pamatmērķi, kas noteikti tās politiskajās prioritātēs un Eiropadomes stratēģiskajā programmā, nodrošina plašu satvaru. Turklāt iedzīvotājiem ir atļauts ierosināt jebkādu tēmu, ko viņi uzskata par svarīgu. Tā apstiprināja, ka ir gatava arī uzņemties lomu, veicot izpēti, kā ES varētu uzlabot savus demokrātiskos procesus un palielināt savu leģitimitāti. ·Eiropas zaļais kurss Komisija 2019. gada 11. decembrī pieņēma paziņojumu “Eiropas zaļais kurss”, kurā izklāstīja jaunu izaugsmes stratēģiju, kuras mērķis ir ES pārveidot par taisnīgu un pārticīgu sabiedrību ar mūsdienīgu, resursefektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku, kurā siltumnīcefekta gāzu neto emisijas 2050. gadā būtu nulle un ekonomiskā izaugsme būtu atsaistīta no resursu patēriņa. Šajā paziņojumā ir iekļauts pirmais ceļvedis, kurā izklāstītas galvenās rīcībpolitikas un pasākumi šo mērķu īstenošanai. Komisija no piecām palātām saņēma piecus atzinumus par šo paziņojumu. Dažas no tām pauda bažas par pārkārtošanās ietekmi uz dalībvalstu tautsaimniecību, lūdzot nodrošināt, lai pārkārtošana būtu taisnīga, saglabātu tehnoloģisko neitralitāti un ļautu katrai dalībvalstij izvēlēties savu ceļu, vai arī Komisijai pārskatīt ES mērķi sasniegt oglekļneitralitāti līdz 2050. gadam un veidu, kā to sasniegt. Citas pauda gandarījumu par to, ka Komisija piešķīrusi prioritāti vides un klimata jautājumiem, un atbalstīja vērienīgu mērķu noteikšanu. Valstu parlamenti arī uzsvēra, ka pāreju uz ilgtspējīgu ekonomiku var panākt tikai ar sabiedrības atbalstu, tas nozīmē, ka sociālās grūtības pārejas posmā ir pienācīgi jāmazina un ir jāizveido stimuli, lai mudinātu privātos dalībniekus finansiāli piedalīties Eiropas zaļā kursa īstenošanā. Savās atbildēs Komisija uzsvēra apņemšanos īstenot Apvienoto Nāciju Organizācijas programmu 2030. gadam un ilgtspējīgas attīstības mērķus, kas ir tās darba kārtības neatņemama sastāvdaļa. Tā paskaidroja, ka, ņemot vērā bezprecedenta pagaidu investīcijas, kas nepieciešamas, lai pārvarētu Covid-19 krīzes negatīvo ietekmi, šodienas politiskās izvēles noteiks nākamo paaudžu nākotni. Tāpēc tā nevēlas ieguldīt novecojušā, uz fosilo kurināmo balstītā ekonomikā, bet gan vēlas veidot zaļu, digitālu, iekļaujošu un noturīgu ekonomiku, kas piemērota 21. gadsimtam. Tā piekrita, ka, lai to paveiktu, pārejai uz klimatneitrālu nākotni jābūt taisnīgai, neatstājot nevienu novārtā, un atsaucās uz Taisnīgas pārkārtošanās mehānismu, ko tā bija ierosinājusi atbalsta sniegšanai visām dalībvalstīm, koncentrējoties uz visvairāk oglekļietilpīgajiem reģioniem. Komisija arī uzsvēra, ka pilnībā ievēro dalībvalstu tiesības izvēlēties energoresursu struktūru un ka tās iesniegtie vai nākotnes priekšlikumi Eiropas zaļā kursa mērķu sasniegšanai ir balstīti pierādījumos un rūpīgos ietekmes novērtējumos. 5. Kontakti, apmeklējumi, sanāksmes, konferences un citas aktivitātes

Komisijas apmeklējumi valstu parlamentos un sanāksmes ar to pārstāvjiem 2020. gadā Komisijas locekļiem bija 101 apmeklējums valstu parlamentos vai (virtuālas) tikšanās ar valstu parlamentu delegācijām. Tas ir vairāk nekā 2019. gadā (55), neskatoties uz Covid-19 izraisītajiem traucējumiem. Pēc priekšsēdētājas Urzulas fon der Leienas lūguma katram Komisijas loceklim pirmajos 2 pilnvaru gados apmeklēt visas dalībvalstis un regulāri tikties ar valstu parlamentiem, tika veikts liels skaits apmeklējumu parlamentos — janvārī (17) un februārī (15), taču šo tendenci pārtrauca pandēmijas uzliesmojums. No aprīļa līdz gada beigām lielākā daļa valstu parlamentu un Komisijas locekļu sanāksmju notika, izmantojot videokonferences. 2020. gadā ES galvenais Brexit sarunu vedējs Mišels Barnjē arī tikās ar 12 valstu parlamentiem. Komisijas amatpersonas — lielākoties augsta līmeņa amatpersonas — piedalījās vairāk nekā 20 valstu parlamentu komiteju sanāksmēs, lai diskutētu par tiesību aktu priekšlikumiem tehniskā līmenī. Komisijas amatpersonas arī sniedza 23 prezentācijas (no tām 17 videokonferences veidā) valstu parlamentu pārstāvjiem Briselē par dažādiem jautājumiem, piemēram, NextGenerationEU, Eiropas nākotnes konferenci, Eiropas zaļo kursu, jauno Migrācijas un patvēruma paktu vai gada ziņojumu par tiesiskumu. Prezentāciju sniegšana, izmantojot videokonferences, ļāva paplašināt auditoriju, iekļaujot valstu parlamentu amatpersonas galvaspilsētās, tādējādi palielinot dalībnieku skaitu un uzlabojot Komisijas saziņu ar valstu parlamentiem. Komisijas pārstāvniecības dalībvalstīs regulāri sazinājās ar valstu parlamentiem, jo īpaši jautājumos par Eiropas pusgada procesu un citiem ekonomikas jautājumiem. 2020. gadā tās organizēja 254 apmeklējumus vai pasākumus, kuros piedalījās valstu parlamenti. Starpparlamentārās sanāksmes un konferences Neskatoties uz pandēmiju, starpparlamentu sadarbība turpināja attīstīties 2020. gadā. Notika daudzas starpparlamentārās sanāksmes un konferences, no kurām lielākā daļa notika, izmantojot videokonferences, un parasti tajās piedalījās Komisijas locekļi, tostarp: ØEiropas Savienības parlamentu Eiropas lietu komiteju konference (COSAC); ØEiropas parlamentārā nedēļa; Østarpparlamentārā konference par stabilitātes, ekonomikas koordinācijas un pārvaldības jautājumiem; Østarpparlamentārās konferences par kopējās ārpolitikas un drošības politikas un kopējās drošības un aizsardzības politikas jautājumiem; ØEiropola Kopīgā parlamentārās uzraudzības grupa; Øpirmā starpparlamentārā komiteju sanāksme par Eurojust darbību novērtēšanu; Øaugsta līmeņa starpparlamentārā konference par migrācijas un patvēruma jautājumiem; Østarpparlamentārās konferences par “Eiropas zaļo kursu un KLP” un “par sociālu un taisnīgu Eiropu”. COSAC LXIV plenārsēdē, kas notika videokonferences formātā 2020. gada 30. novembrī un 1. decembrī, piedalījās Komisijas priekšsēdētāja Urzula fon der Leiena. Tā bija pirmā reize kopš 2013. gada, kad Komisijas priekšsēdētājs piedalījās COSAC. COSAC plenārsēdes diskusiju tēmas bija Vācijas prezidentūras pārskats, Covid-19 krīzes laikā gūtās mācības par sadarbību pandēmiju vadības un veselības aprūpes jomā, Eiropas nākotne, transatlantiskās attiecības un partnerība ar Āfriku. Priekšsēdētāja Urzula fon der Leiena teica galveno uzrunu par Eiropas kopīgo reakciju uz pandēmiju, daudzgadu finanšu shēmu, NextGenerationEU un konferenci par Eiropas nākotni. Viņa mudināja krīzi uztvert kā iespēju ne tikai novērst zaudējumus, bet arī spert lielu soli uz priekšu, lai izveidotu ilgtspējīgāku, noturīgāku un digitālu Eiropu. Viņa uzsvēra nepieciešamību pēc labākas sagatavotības un Eiropas sadarbības līdzīgās situācijās nākotnē un uzsvēra valstu parlamentu nozīmīgo lomu, pārvēršot ES līdzekļus projektos, kas radīs darbvietas un izaugsmi. Notika divas regulārās COSAC priekšsēdētāju sanāksmes, proti, Zagrebā 2020. gada 20. un 21. janvārī un videokonferences formātā 2020. gada 14. septembrī. Janvāra sanāksmē, kurā piedalījās priekšsēdētājas vietniece D. Šuica, galvenā uzmanība tika pievērsta Horvātijas prezidentūras prioritātēm un konferencei par Eiropas nākotni. Septembra sanāksmē, kurā piedalījās priekšsēdētājas izpildvietnieks Fr. Timmermanss, galvenā uzmanība tika pievērsta Vācijas prezidentūras prioritātēm, Covid-19 pandēmijas radītajām sekām un līdz šim gūtajām atziņām. Pandēmijas dēļ tika atceltas plānotās klātienes sanāksmes, piemēram, COSAC LXIII plenārsēde un Eiropas Savienības parlamentu spīkeru konference. Tomēr videokonferences ļāva noorganizēt vairākas priekšsēdētāju ārkārtas sanāksmes. Pirmā sanāksme notika 2020. gada 16. jūnijā, aizstājot atcelto plenārsēdi. Tajā piedalījās priekšsēdētājas vietnieks M. Ševčovičš, un tajā galvenā uzmanība tika pievērsta Eiropas kopīgajai reakcijai uz pandēmiju un tās izraisītajām sekām daudzgadu finanšu shēmā 2021.–2027. gadam, kā arī konferencei par Eiropas nākotni. Divās citās priekšsēdētāju ārkārtas sanāksmēs galvenā uzmanība tika pievērsta aktuālajiem jautājumiem: 2020. gada 29. oktobrī, piedaloties priekšsēdētājas vietniecei V. Jourovai un komisāram D. Reindersam, — par Komisijas ziņojumu par tiesiskumu 2020. gadā un 2020. gada 23. novembrī, piedaloties priekšsēdētājas izpildvietniecei M. Vestagerei, — par cīņu pret pandēmijas izraisītajām sekām un no konkurences viedokļa raugoties gūtajām mācībām. Starp priekšsēdētājiem un Mišelu Barnjē tika noorganizētas divas sanāksmes arī 2020. gada 26. jūnijā un 2020. gada 17. septembrī par ES un Lielbritānijas attiecībām. Pēc 2020. gada 16. jūnija priekšsēdētāju ārkārtas sanāksmes un 2020. gada 30. novembra un 1. decembra plenārsēdes 32 valstu parlamentu delegāti līdzparakstīja vēstules Eiropas Parlamenta, Eiropadomes, Padomes un Komisijas priekšsēdētājiem. Jūnija vēstulē tika pausts gandarījums par kopēju Eiropas atbildi uz Covid-19 krīzi, uzsvērta daudzgadu finanšu shēmas savlaicīgas pieņemšanas nozīme un aicināts nodrošināt valstu parlamentiem pienācīgu pārstāvniecību konferencē par Eiropas nākotni. Decembra vēstulē tika atkārtoti pausts pēdējais lūgums, paskaidrojot, ka ideālā gadījumā konferences organizēšanā, tās vadības komitejā un secinājumu sagatavošanā valstu parlamenti būtu jāiesaista uz vienlīdzīgiem noteikumiem ar Eiropas Parlamentu. Vēstulē tika izvirzīta arī prasība īstenot decentralizētu pieeju, organizējot vairākus pasākumus dalībvalstīs un to reģionos. Lēmuma par pašu resursiem ratifikācija