Komisijas ziņojums - Ziņojums par konkurences politiku 2005. gads /* SEC/2006/0761 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 15.6.2006 SEC(2006)761 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS Ziņojums par konkurences politiku 2005. gads SATURS Ievads 7 I – Konkurences noteikumi – EK Līguma 81., 82. un 86. pants 12 A – Tiesību aktu, interpretācijas un procedūras noteikumi 12 1. Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana 12 2. Vienošanās un saskaņotas darbības 13 2.1. Grupveida atbrīvojuma regulas transporta nozarē 13 2.1.1. Jūras transports 13 2.1.2. Gaisa satiksme 14 2.2. Mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas grupveida atbrīvojuma regula 15 3. Procedūras noteikumi 16 3.1. Piekļuve lietas materiāliem 16 3.2. Ar tirgus darbību saistītas informācijas un sūdzību izskatīšana 17 1. logs. EK Līguma 81. un 82. pants: sūdzību izskatīšanas prioritāšu kārtība un Kopienas intereses 18 4. ES tiesību aktu konkurences ietekmes novērtējums 19 5. Zaļā grāmata par zaudējumu atlīdzības prasībām saistībā ar EK konkurences noteikumu pārkāpumiem 20 B – EK Līguma 81., 82. un 86. panta piemērošana 22 1. Enerģētika, smagā, ķīmijas un farmācijas rūpniecība 22 1.1. Enerģētika 22 1.2. Smagā rūpniecība 27 1.3. Ķīmijas nozare 28 1.4. Farmācijas nozare 29 2. logs. AstraZeneca: valdības noteikto procedūru ļaunprātīga izmantošana farmācijas nozarē 29 2. Informācijas, sakaru un mediju joma 31 2.1. Elektroniskie sakari un pasta pakalpojumi 31 2.2. Mediju joma 36 2.3. Informātikas, Internet tīkla un patērētāju elektronikas nozare 38 3. Pakalpojumu nozare 40 3.1. Finanšu pakalpojumi 40 3.2. Transporta nozare 42 3.2.1. Gaisa satiksme 42 3.2.2. Iekšzemes transports 44 3.3. Tirdzniecības un citādi pakalpojumi 45 3.3.1. Profesionālie pakalpojumi 45 3.3.2. Atkritumu apsaimniekošana 46 4. Rūpniecība, patēriņa preces un ražošana 48 4.1. Patēriņa preces un pārtikas produkti 48 4.2. Mehāniskās un citas ražošanas nozares, ieskaitot transporta aprīkojuma ražošanu 49 5. Karteļi 53 5.1. Karteļu politikas jaunumu apskats 53 5.1.1. Jauns direktorāts 53 5.1.2. Komisijas iecietības programma 54 5.2. Lietas 56 C – Pārskats par sadarbību EKT 60 1. Vispārīgs pārskats 60 1.1. Sadarbība politiskos jautājumos 60 1.2. Valsts tiesību aktu pielāgošana efektīvākam piemērošanas nodrošinājumam 61 1.3. Sadarbība atsevišķu lietu izmeklēšanā 61 2. ES konkurences noteikumu piemērošana ES valsts tiesās: ziņojums par Regulas (EK) Nr. 1/2003 15. panta īstenošanu 63 2.1. Lūgumi sniegt informāciju vai atzinumu 63 2.2. Valsts tiesu spriedumi 64 2.3. Amicus curiae iesaistīšanās lietā 64 2.4. Finansējums valsts tiesnešu apmācībai 64 2.5. Komisijas atzinumi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 15. panta 1. punktu 65 3. Sadarbība EKT darba grupās un apakšgrupās 67 D – Atsevišķas tiesas prāvas 70 E – Statistika 76 II – Uzņēmumu apvienošanās kontrole 79 A – Tiesību aktu un interpretācijas noteikumi 80 1. Tiesiskās aizsardzības līdzekļu pētījums 80 2. Jaunas nostādnes par atteikšanos no apvienošanās 82 3. Vienkāršots lietu sadalījums praksē – 2005. gada pieredze 83 3.1. Statistikas pārskats 83 3.2. Lietu pirms paziņošanas sadalījuma mehānisma praktiskā darbība 84 B – Komisijas lēmumi 85 1. Lēmumi saskaņā ar 8. pantu 85 2. Lēmumi saskaņā ar 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 6. panta 2. punktu 90 3. VKI izmeklēšanai nodotās lietas 93 4. Atsauktie paziņojumi un atteikšanās no apvienošanās 98 C – Atsevišķas tiesas prāvas 101 D – Statistika 106 III – Valsts atbalsta kontrole 108 A – Tiesību aktu un interpretācijas noteikumi 108 1. Noteikumi, pamatnostādnes un paziņojumi 108 1.1. Valsts atbalsta rīcības plāns 108 3. logs. Valsts atbalsta rīcības plāns 108 1.2. Valsts reģionālā atbalsta pamatnostādnes laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam 109 1.3. Jaunie P&A un jauninājumu noteikumi 110 1.4. Paziņojums par valsts atbalstu eksporta kredītu apdrošināšanai 112 1.5. Vides aizsardzības atbalsta pamatnostādņu pārskatīšana 112 1.6. Pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi 114 4. logs. Pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi 114 2. Lauksaimniecības nozare 115 2.1. Jauna valsts atbalsta izdevumu paziņošanas kārtība 115 2.2. Pārredzamība 116 3. Ogļrūpniecības nozare 116 4. Transporta nozare 117 5. Pārredzamība 118 6. Paplašināšanās 118 6.1. Pastāvošais atbalsts jaunajās dalībvalstīs 118 6.2. Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās 119 B – Lietas 121 1. Uzņēmumu darbības saglabāšanas un pārstrukturēšanas atbalsts 121 1.1. Uzņēmumu darbības saglabāšanas atbalsts 121 1.2. Pārstrukturēšanas atbalsts 122 2. Kuģubūves nozare 127 3. Tēraudrūpniecības nozare 130 4. Valsts apraides un platjoslas pakalpojumi un kinoindustrija 131 5. Banku nozare 136 6. Reģionālais atbalsts 136 7. Pētniecības un attīstības un jauninājumu atbalsts 140 8. Vides aizsardzības un enerģijas taupības atbalsts 144 9. Mācību, nodarbinātības un mazo un vidējo uzņēmumu atbalsts 147 10. Fiskālais atbalsts 149 11. Atbalsts dabas katastrofu nodarīto zaudējumu kompensācijai 154 12. Citas nozares: veselības aprūpe, pasta pakalpojumi, valsts aizsardzība 155 13. Lauksaimniecības nozare 156 14. Zivrūpniecības nozare 160 15. Ogļrūpniecības nozare 161 16. Transporta nozare 162 16.1. Dzelzceļa transports 162 16.2. Kombinētais transports 162 16.3. Ceļu transports 163 16.4. Gaisa satiksme 163 C – Ar valsts atbalstu saistīto lēmumu izpildes nodrošinājums 166 1. Ievads 166 2. Atsevišķas lietas 167 D – Atsevišķas tiesas prāvas 169 E – Statistika 175 IV – Starptautiskā darbība 177 A – ES paplašināšanās un Rietumbalkānu valstis 177 B – Divpusējā sadarbība 178 1. Ievads 178 2. Sadarbības nolīgumi ar ASV, Kanādu un Japānu 178 3. Sadarbība ar citām valstīm un reģioniem 181 C – Daudzpusējā sadarbība 184 1. Starptautiskais konkurences tīkls 184 2. ESAO 186 V – Perspektīva 2006. gadam 190 1. Konkurences noteikumi 190 2. Uzņēmumu apvienošanās 191 3. Valsts atbalsts 191 4. Starptautiskā darbība 192 Pielikums – Ziņojumā minētās lietas 193 1. EK Līguma 81., 82. un 86. pants 193 2. Uzņēmumu apvienošanās kontrole 195 3. Valsts atbalsts 196 Ievads KONKURENCES ĢENERĀLDIREKTORA IEVADS Konkurences ģenerāldirektorāts (ĢD) 2005. gadā ir guvis ievērojamus panākumus ceļā uz efektīvāku un mērķtiecīgāku konkurences noteikumu piemērošanu visās darbības jomās. Šajā gadā Komisija ir pieņēmusi Valsts atbalsta rīcības plānu (VARP) – tas ir reformu kopums ar tālejošiem mērķiem, kas ir izstrādāts, lai panāktu konkrētākus valsts atbalsta noteikumus, tādējādi veicinot mērķtiecīgāku atbalstu, piemēram, atbalstu, kura mērķis ir sekmēt jauninājumus, riska kapitālu, pētniecību un attīstību. VARP augstākais mērķis ir lielāka valsts atbalsta kontroles prognozējamība, labāki saimnieciskie rezultāti un labāka pārvaldība. Valsts atbalsta kontroles jomā ir ievērojami paplašinājies arī ar lietu izmeklēšanu saistītā darba apjoms, 2005. gadā ir reģistrētas 676 jaunas lietas (par 8 % vairāk nekā iepriekšējā gadā). Nodrošinot konkurences tiesību aktu piemērošanu, Konkurences ĢD par svarīgāko prioritāti ir uzskatījis karteļu atmaskošanu, izjaukšanu un sodīšanu, jo karteļi ir vispostošākais veids, kā nomākt konkurenci. Karteļi mākslīgi paaugstina preču un pakalpojumu cenas, samazina piegādes un liek šķēršļus jauninājumiem (tādējādi patērētājiem nākas maksāt vairāk par zemākas kvalitātes precēm), un var ievērojami palielināt Eiropas uzņēmumu ražošanas izmaksas. Komisijas iecietības programmas panākumi, kuru rezultātā ir pieaudzis izmeklēto karteļu lietu skaits, iedvesmojoši apliecina mūsu politikas efektivitāti. Komisija 2005. gadā ir pieņēmusi piecus pret karteļiem vērstus lēmumus; uzlikto soda naudu kopsumma ir 683,029 miljoni euro. Lai stiprinātu Komisijas spēkus cīņā pret karteļiem, 2005. gadā Konkurences ĢD ir izveidots īpašs Karteļu direktorāts. Cits Konkurences ĢD konkurences noteikumu piemērošanas nodrošinājuma virziens ir bijis pastiprināta cīņa pret rīcību, kas patērētājiem var nodarīt sevišķu kaitējumu. Tā, piemēram, Komisija ir piemērojusi sankcijas pret AstraZeneca par regulatīvās sistēmas ļaunprātīgu izmantošanu, lai aizkavētu tādu nepatentētu medikamentu ienākšanu tirgū, kas konkurē ar AstraZeneca komerciāli veiksmīgo preparātu Losec . Līdzās oficiālai pārkāpumu tiesvedībai Komisija ir likusi lietā jaunās iespējas, ko paver Regula (EK) Nr. 1/2003, proti, iespēju saņemt no uzņēmumiem saistības, lai atrisinātu konkurences problēmas. Šīs iespējas ir izmantotas, piemēram, Coca Cola komercpolitikas lietā. Pagrieziena punkts Regulas (EK) Nr. 1/2003 īstenošanā bija pirmās divas nozaru izmeklēšanas saskaņā ar 17. pantu: viena finanšu pakalpojumu nozarē un otra enerģētikas (gāzes un elektroenerģijas apgādes) nozarē, un abos gadījumos izmeklēšanai ir bijusi būtiska nozīme, tuvinot Komisijas plašākos politiskos mērķus – izaugsmi un jaunu darbavietu radīšanu. Veicot nozaru izmeklēšanas, Komisija ir pildījusi apņemšanos tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma jomā panākt aktīvāku nostāju, vairāk pamatojoties uz ekonomisku novērtējumu. Liekot lietā nozaru izmeklēšanu rezultātus, Komisija noteiks, vai un kādi tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma un regulatīvie pasākumi ir vajadzīgi šajās nozarēs, lai nodrošinātu iekšējā tirgus pienācīgu darbību. Nozaru izmeklēšanu rezultātu analīze un atbilstīga turpmākā rīcība 2006. gadā un arī vēlāk ir svarīgi Konkurences ĢD nākotnes uzdevumi. Uzņēmumu apvienošanās jomā 2005. gadā tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma darbs paplašinājās, un tam par iemeslu bija pašlaik kopumā vērojamā uzņēmumu apvienošanās un pārņemšanas pieauguma tendence. Pavisam tika paziņoti 313 apvienošanās gadījumi, t.i., par 25 % vairāk nekā 2004. gadā. Turklāt Konkurences ĢD izmeklēšana aizvien vairāk pamatojas uz rūpīgi savāktiem faktiem. Apzinot konkurences problēmas, galvenais ir rūpīga ekonomiskā analīze un faktisks pamatojums. Īpaša uzmanība ir bijusi pievērsta apvienošanās gadījumiem, kas var kavēt ES liberalizācijas mērķu sasniegšanu. Svarīgs modernizācijas mērķis ir bijis ES konkurences noteikumu efektivitātes celšana, un šo mērķi var sasniegt tikai, nodrošinot, ka pienācīgi darbojas Eiropas konkurences iestāžu tīkls (EKT), kas tuvina Komisiju un valsts konkurences iestādes (VKI) dalībvalstīs. Tā galvenais mērķis ir paplašinātajā ES nodrošināt saskaņotu un konsekventu ES konkurences noteikumu piemērojumu. Šajā kontekstā Komisijai saskaņā ar 11. panta 4. punktu Regulā (EK) Nr. 1/2003 ir ziņots par gandrīz 80 gadījumiem, kad VKI plāno pieņemt lēmumus saskaņā ar EK Līguma 81. un/vai 82. pantu. Konkurences ĢD sadarbībā ar Informācijas sabiedrības ĢD ir svarīga loma, īstenojot Komisijas 2002. gadā pieņemto elektroniskās komunikācijas tiesiskā regulējuma sistēmu, kuras pamatā ir ES konkurences tiesību aktu principi. Saskaņā ar minēto sistēmu Konkurences ĢD kopā ar Informācijas sabiedrības ĢD atbild par valsts regulējošo iestāžu paziņojumu pārbaudi saistībā ar regulatīviem pasākumiem, kas skar elektronisko komunikāciju tirgu. 2005. gadā tika pārbaudīts 201 šādu paziņojumu (šis skaits ir vairāk nekā divkāršojies, salīdzinot ar 89 paziņojumiem 2004. gadā). Lēmumu skaits, ko Komisija ir pieņēmusi saistībā ar šādiem paziņojumiem, arī ir gandrīz divkāršojies – 2005. gadā ir pieņemti 117 lēmumi salīdzinājumā ar 64 lēmumiem 2004. gadā. Konkurences ĢD 2005. gadā ir veicis arī svarīgus pasākumus, lai nodrošinātu efektīvu ar konkurences jautājumiem saistīto Komisijas lēmumu izpildi, par ko liecina oficiālas tiesvedības sākums (decembrī) saistībā ar Komisijas lēmuma neizpildi Microsoft lietā Arī valsts atbalsta jomā ir sarucis saskaņā ar laikposmā no 2000. gada līdz 2005. gadam pieņemtajiem lēmumiem atgūstamā nelikumīgā un nesaderīgā valsts atbalsta apjoms: no kopējās 9,4 miljardu euro lielās summas līdz 2005. gada jūnija beigām sekmīgi bija atgūti aptuveni 7,9 miljardi euro. Līdzās VARP Konkurences ĢD ir guvis ievērojamus panākumus, īstenojot vērienīgo konkurences politikas modernizācijas procesu, kura mērķis ir paplašināt konkurences tiesību aktu piemērošanas nodrošinājumu, lai sekmētu ES konkurences noteikumu efektivitāti un vienlaikus celtu konkurētspēju. Konkurences ĢD diskusiju dokuments par EK Līguma 82. panta piemērošanu izslēdzošai dominējoša stāvokļa ļaunprātīgai izmantošanai un Zaļā grāmata par zaudējumu piedzīšanas prasībām dos ieguldījumu ES konkurences kultūras stiprināšanā. Kā piemēru var minēt arī Komisijas ierosinājumu atcelt līnijkuģu konferencēm piešķirto grupveida atbrīvojumu no ES konkurences noteikumos paredzētā neatļautas uzņēmējdarbības prakses aizlieguma. Atbrīvojuma atcelšana nāks par labu ES eksportētājiem, jo samazināsies maksa par pārvadājumiem, bet saglabāsies pakalpojumu uzticamība, un rezultātā celsies ES rūpniecības konkurētspēja. Visbeidzot, Konkurences ĢD 2005. gadā ir veltījis ievērojamus līdzekļus labāka tiesiskā regulējuma iniciatīvu atbalstam. Jo īpaši šeit jāpiemin Komisijas veiktā jaunu iniciatīvu pārbaude, lai novērtētu to ietekmi uz konkurenci, kā arī atbalsts dalībvalstu konkurences iniciatīvām. Vienlaikus ar mūsu pašu politikas izstrādes darbu šie pasākumi ir palīdzējuši celt konkurences noteikumu efektivitāti un nodrošinājuši pārredzamību un prognozējamību uzņēmēju aprindām un patērētājiem. Kopumā 2005. gads ir bijis ievērojamu panākumu gads, gan konsolidējot atjauninātos konkurences tiesību aktus monopolu un uzņēmumu apvienošanās jomā, gan īstenojot tālejošu reformu valsts atbalsta jomā. Šajā gadā ir gūti arī svarīgi panākumi, izmantojot jau pastāvošos instrumentus, lai saistībā ar konkurences problēmām īstenotu nostāju, kas ir vairāk vērsta uz ietekmi un kuras pamatā ir ekonomisks novērtējums. Visbeidzot, 2005. gadā Konkurences ĢD ir ķēries pie jauniem, svarīgiem projektiem, no kuriem īpaši jāpiemin nozaru izmeklēšana un kuru rezultātā turpmākajos gados radīsies jaunas ierosmes un/vai notiks jauni tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma pasākumi. Tie nesīs labumu ES patērētājiem – gan atsevišķām personām, gan uzņēmumiem – un palīdzēs celt ES konkurētspēju. UZKLAUSĪŠANAS AMATPERSONAS ZIŅOJUMS Komisija ir izveidojusi uzklausīšanas amatpersonas posteni, lai uzticētu vadīt administratīvo tiesvedību konkurences noteikumu pārkāpumu un uzņēmumu apvienošanās lietās neatkarīgai personai, kam ir pieredze konkurences lietās un kam piemīt vajadzīgā godprātība, lai šajos procesos veicinātu objektivitāti, pārredzamību un efektivitāti. Uzklausīšanas amatpersona darbojas saskaņā ar savām amatpersonas pilnvarām. Konfidencialitāte un piekļuve lietas materiāliem saskaņā ar Paziņojumu par piekļuvi lietas materiāliem Saistībā ar piekļuvi lietas materiāliem 2005. gadā vairākkārt ir nācies sastapties ar sarežģījumiem. Piemēram, dažkārt, kad lietā ir bijuši vairāki tūkstoši dokumentu, kas pamatoti jāuzskata par konfidenciāliem, lūgumi par piekļuvi ir kavējuši tiesvedību. Lai izvairītos no šādas kavēšanās, piekļuve lietas materiāliem ir rūpīgi jāsagatavo, neaizmirstot, ka saistībā ar katru dokumentu ir jāpārbauda, vai piekļuves pieprasījums attiecīgajam dokumentam ir attaisnojams ar aizstāvības tiesībām, vai arī priekšroka ir dodama konfidencialitātei. Visas iesaistītās puses ir ieinteresētas, lai procedūra noritētu ātri un bez liekas kavēšanās. Tādēļ gan informācijas sniedzējiem, gan tiem, kas vēlas piekļūt konfidenciālai informācijai, ir jāievēro ar konfidencialitāti saistītie svarīgākie principi. Īpaša uzmanība jāpievērš šādiem aspektiem: - Informācijas sniedzējiem jāiesniedz lūgums par konfidencialitāti, kas ir pietiekami pamatots un attiecas uz konkrētām informācijas daļām, par kurām pamatoti var apgalvot, ka to izpaušana ir saistīta ar nopietna kaitējuma risku. Jāiesniedz nekonfidenciāls informācijas variants, pievienojot īsu katra izsvītrotā informācijas fragmenta aprakstu. Nekonfidenciālo variantu un izsvītrotās informācijas aprakstu ir svarīgi sastādīt tā, lai ikviens, kam ir pieejami lietas materiāli, varētu noteikt, vai izsvītrotā informācija varētu būtiski ietekmēt lietas aizstāvību un vai tādējādi ir pietiekams pamats lūgt Komisijai atļauju piekļūt šai informācijai. - Personām, kas lūdz atļauju piekļūt konfidenciālai informācijai, jāiesniedz detalizēts un pamatots pieprasījums, kurā ir skaidri norādīts, ka pieprasījuma iesniedzējs vēlas piekļūt konkrētiem dokumentiem saistībā ar aizstāvības tiesībām. Uzklausīšanas amatpersonu lēmumi Darba gaitā izskatot atsevišķus pieprasījumus par piekļuvi lietas materiāliem, uzklausīšanas amatpersonas saskaņā ar pilnvaru 8. pantu 2005. gadā septiņās lietās ir pieņēmušas 13 lēmumus. Saskaņā ar 8. pantu puses var pieprasīt piekļuvi dokumentiem, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai varētu pienācīgi izmantot tiesības tikt uzklausītām un kas tām nav bijuši pieejami konfidencialitātes apsvērumu dēļ. Uzklausīšanas amatpersonas var liegt vai atļaut pilnīgu vai daļēju piekļuvi šiem dokumentiem. Uzklausīšanas amatpersonām 2005. gadā nav nācies pieņemt nevienu lēmumu saskaņā ar pilnvaru 9. pantu. Saskaņā ar pilnvaru 9. pantu uzklausīšanas amatpersonas var lemt, ka Komisija drīkst atklāt informāciju arī tad, ja attiecīgais uzņēmums pret to iebilst, un to var darīt gadījumos, kad ir noskaidrots, ka informācija nav aizsargāta, vai gadījumos, kad, izvērtējot gribēto piekļuvi informācijai un kaitējumu, ko informācijas atklāšana var nodarīt, lēmums ir par labu informācijas atklāšanai. Šādus lēmumus var apstrīdēt Eiropas tiesās, un šis process ir t. s. ,, Akzo procedūra”. Lai izvairītos no apgrūtinošas procedūras, uzklausīšanas amatpersonas vispirms var nosūtīt tā sauktās ,,9. panta vēstules”. Ar šīm vēstulēm uzņēmumiem dara zināmu uzklausīšanas amatpersonu provizorisko nostāju pirms galīga un juridiski saistoša lēmuma pieņemšanas saskaņā ar 9. pantu. Uzklausīšanas amatpersonas 2005. gadā ir nosūtījušas virkni šādu vēstuļu. Lietas materiālu apjoms Uzklausīšanas amatpersonas 2005. gadā atzinua, ka saskaņā ar tiesu praksi pusēm pēc pieprasījuma ir jāļauj piekļūt visiem dokumentiem, kas ir objektīvi saistīti ar iespējamo pārkāpumu, ievērojot parastos, ar attiecīgo dokumentu konfidencialitāti vai to iekšējo raksturu saistītos izņēmumus. Tomēr attiecīgajiem Komisijas dienestiem ir dota zināma rīcības brīvība veikt izmeklēšanu, ko dienesti uzskata par pietiekoši saistītu. Pamatojoties uz objektīviem iemesliem, attiecīgie Komisijas dienesti var lemt, vai vispusīga un rūpīga izmeklējamās pret konkurenci vērstās rīcības analīze prasa vienlaikus izpētīt arī citus preču vai ģeogrāfiskos tirgus. Uzklausīšanas amatpersonu ziņojumi un mutiskā uzklausīšana Uzklausīšanas amatpersonas 2005. gadā ir sagatavojušas starpziņojumus un/vai gala ziņojumus trīs uzņēmumu apvienošanās lietās un divpadsmit konkurences noteikumu pārkāpumu lietās, uzklausīšana saistībā ar dažām no šīm lietām bija notikusi 2004. gadā. Mutiskā uzklausīšana 2005. gadā tika lūgta astoņās konkurences noteikumu pārkāpumu lietās. Uzņēmumu apvienošanās lietās uzklausīšana nav notikusi. Iespējams, ka interese par mutisko uzklausīšanu uzņēmumu apvienošanās lietās mazinās tādēļ, ka puses vēlas izmantot tām doto ierobežoto laiku, nevis lai apšaubītu Komisijas novērtējumu plašākas auditorijas priekšā, kur starp klausītājiem var būt arī pārstāvji no uzņēmumiem ar naidīgu attieksmi pret apvienošanos, bet gan lai risinātu sarunas par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Mutisko ziņojumu kārtība Lai nodrošinātu, ka uzņēmumi, kas vēlas sadarboties ar Komisiju saskaņā ar Iecietības paziņojumu, neatsakās no šīs sadarbības, baidoties no atklāšanas zaudējumu piedziņas civilprocesos ārpus ES jurisdikcijas, 2005. gadā ir ieviesta jauna kārtība. Saskaņā ar šo kārtību pārējie iespējamā karteļa dalībnieki nevar piekļūt uzņēmumu liecībām parastā veidā (t.i., izmantojot lasāmatmiņas kompaktdiskus/ciparvideodiskus vai papīra dokumenta eksemplārus). Pusēm ir atļauts konspektēt liecību ierakstus, kas sniegtas saskaņā ar iecietības programmu. I – Konkurences noteikumi – EK Līguma 81., 82. un 86. pants A – TIESīBU AKTU, INTERPRETāCIJAS UN PROCEDūRAS NOTEIKUMI 1. DOMINēJOšA STāVOKļA ļAUNPRāTīGA IZMANTOšANA 1. KO nkurences ĢD 19. decembrī ir publicējis diskusiju dokumentu par ES konkurences noteikumu piemērošanu, vēršoties pret dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu (EK Līguma 82. pants)[1]. Diskusiju dokumenta mērķis ir rosināt diskusiju par to, kā vislabāk aizsargāt ES tirgu no dominējošu uzņēmumu izslēdzošas uzvedības, kuras mērķis ir mazināt tirgū vēl palikušo konkurences spiedienu. Dokumentā ir ierosināti pamatprincipi pastāvīgam un stingram EK Līguma 82. panta piemērošanas nodrošinājumam, pamatojoties uz nesen izmeklētu lietu ekonomisko analīzi un izklāstot iespējamu metodiku, kas ļautu novērtēt atsevišķus visbiežāk sastopamos stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas veidus, piemēram, monopolcenas, viena zīmola preces, preču sasaisti un piegāžu atteikumu. Komisija 2006. gadā ir paredzējusi turpināt darbu pie citiem dominējoša stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas veidiem, piemēram, diskriminējošas vai ekspluatējošas uzvedības. Konkurences ĢD ir aicinājis līdz 2006. gada 31. martam iesniegt apsvērumus saistībā ar publicēto diskusiju dokumentu. 2. EK Līguma 82. pants aizliedz dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu. Parasti ļaunprātīgu izmantošanu iedala izslēdzošā stāvokļa ļaunprātīgā izmantošanā, kad konkurentus izspiež no tirgus, un ekspluatējošā stāvokļa ļaunprātīgā izmantošanā, kad dominējošie uzņēmumi izmanto savu ietekmi tirgū, piemēram, ar pārlieku augstām cenām. Diskusiju dokuments ir veltīts tikai izslēdzošai stāvokļa ļaunprātīgai izmantošanai. 3. Dokumentā ir aprakstīti izslēdzošas dominējoša stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas analīzes vispārīgie principi. Ja tirgū darbojas kāds uzņēmums, kam ir dominējošs stāvoklis, konkurence šādā tirgū jau ir vāja. Tādēļ konkurences noteikumu mērķis ir novērst šā dominējošā uzņēmuma uzvedību, kas rada risku vēl vairāk vājināt konkurenci un nodarīt kaitējumu patērētājiem, neatkarīgi no tā, vai kaitējums rodas uzreiz vai pēc vairākiem mēnešiem vai gadiem. Apskatot ar cenām saistītu uzvedību, piemēram, atlaides, dokumentā ir apsvērts, vai par stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu ir uzskatāma tikai tāda uzvedība, kas rada risku izspiest no tirgus konkurentus, kuru darbība ir tikpat efektīva. Dokumentā ir apsvērts arī, vai darbības efektivitāte ir jāņem vērā saistībā ar 82. pantu, un, ja ir, tad kādā veidā to vislabāk izdarīt. Ja apgalvojumus par efektivitāti ņem vērā, tad šai efektivitātei būtu jāpārsniedz attiecīgās uzvedības ierobežojošās sekas. 4. Konkurences ĢD plaši apspriež šo diskusiju dokumentu. Tas jau ir apspriests ar Eiropas Konkurences iestāžu tīkla pārstāvjiem, un pašlaik ir sākta tā atklāta apspriešana. Apspriežu procesa daļa būs arī atklāta uzklausīšana, ko Komisija ir paredzējusi rīkot 2006. gada pavasarī un kas būs veltīta dominējoša stāvokļa ļaunprātīgai izmantošanai un jo īpaši apspriežu dokumentā izklāstītajiem pamatprincipiem. 2. VIENOšANāS UN SASKAņOTAS DARBīBAS 2.1. Grupveida atbrīvojuma regulas transporta nozarē 2.1.1. Jūras transports Padomes Regulas (EEK) Nr. 4056/86 par līnijkuģu konferenču grupveida atbrīvojumu atcelšana 5. Komisija 14. decembrī ir pieņēmusi priekšlikumu[2] Padomes Regulai, ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 4056/86, piemērojot jūras transportam EK Līguma 81. un 82. pantu[3]. Komisija lems par šo priekšlikumu ar kvalificētu balsu vairākumu pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu. 6. Komisijas mērķis ir atcelt līnijkuģu konferenču grupveida atbrīvojumu, kas ļauj līnijkuģu konferencēm vienoties par pārvadājumu tarifiem un regulēt jaudas. Pēc trīs gadu pārbaudes veiktais ietekmes novērtējums rāda, ka līnijkuģu konferences neatbilst 81. panta 3. punkta četriem kumulatīvajiem nosacījumiem un ka grupveida atbrīvojuma atcelšanas rezultātā visticamāk kritīsies maksa par pārvadājumiem, bet saglabāsies pakalpojumu uzticamība un celsies ES rūpniecības un jo īpaši ES eksportētāju konkurētspēja. Sākot ar dienu, kad Padome būs pieņēmusi minēto regulu, attiecībā uz līnijkuģu konferenču grupveida atbrīvojuma noteikumiem priekšlikumā ir paredzēts divu gadu pārejas periods. 7. Ar priekšlikumu ir paredzēts grozīt arī Padomes Regulu (EK) Nr. 1/2003[4] un paplašināt tās darbības jomu, iekļaujot tajā arī kabotāžas kuģu un klaiņkuģu pakalpojumus, un līdz ar to visām saimnieciskās darbības nozarēm piemērojot vienotu konkurences noteikumu īstenošanas kārtību. 8. Lai atvieglinātu pāreju uz pilnīgi brīvas konkurences režīmu, Komisija 2007. gadā plāno publicēt pamatnostādnes par konkurenci jūras transporta nozarē. Komisijas Regulas (EK) Nr. 823/2000 par konsorciju grupveida atbrīvojumu termiņa pagarināšana un grozījumi 9. Komisija 20. aprīlī ir pieņēmusi Regulu (EK) Nr. 611/2005, ar ko groza pastāvošo regulu par grupveida atbrīvojumu līnijkuģu konsorcijiem[5]. Ar šo regulu Komisijas Regulas (EK) Nr. 823/2000 termiņu pagarina līdz 2010. gada 25. aprīlim un tajā izdara divus nelielus grozījumus. Grozījumi paredz, ka konsorcija dalībnieki drīkst izstāties no konsorcija nolīguma bez finansiāliem sodiem pēc sākotnējā termiņa, kas nepārsniedz 24 mēnešus; salīdzinot ar agrāko režīmu, šis termiņš ir par 6 mēnešiem garāks. Turklāt grozījumi paredz, ka šis sākotnējais termiņš attiecas arī uz gadījumiem, kad spēkā esoša nolīguma puses ir vienojušās par būtiskiem konsorcija piedāvātiem jauniem ieguldījumiem jūras transporta pakalpojumu jomā. Šiem ieguldījumiem ir jābūt vismaz pusei no kopējiem konsorcija dalībnieku ieguldījumiem. Visbeidzot, ir grozīts viens no atbrīvojuma pamatnosacījumiem, proti, faktiskas cenu konkurences pastāvēšana konsorcijā: tagad, lai pierādītu šādas konkurences pastāvēšanu, var ņemt vērā arī ,,individuālus konfidenciālus līgumus”. 10. Konsorciju grupveida atbrīvojums ir cieši saistīts ar līnijkuģu konferenču grupveida atbrīvojumu (Padomes Regula (EEK) Nr. 4056/86). Ņemot vērā abu grupveida atbrīvojumu ciešo saistību, Komisija uzskata, ka nevajag un būtu nepareizi ieviest būtiskas pārmaiņas saistībā ar konsorciju grupveida atbrīvojumu, iekams nav pabeigta Padomes Regulas (EEK) Nr. 4056/86 pārskatīšana. 2.1.2. Gaisa satiksme Padomes Regulas (EEK) Nr. 1617/93 par grupveida atbrīvojumu aizstāšana 11. Komisija ir turpinājusi 2004. gadā sākto apspriežu procesu saistībā ar Komisijas Regulas (EEK) Nr. 1617/93[6] pārskatīšanu, 2. martā publicējot dokumentu, kurā ir iztirzāti apspriežu gaitā iesniegtie apsvērumi. 12. Komisija 15. novembrī ir pieņēmusi pagaidu projektu regulai par grupveida atbrīvojumu, ar kuru ir paredzēts aizstāt Komisijas Regulu (EEK) Nr. 1617/93. Šo projektu gatavojas apspriest Padomdevēja komiteja aizliegtu vienošanos un dominējoša stāvokļa jautājumos. Grupveida atbrīvojuma regulas pagaidu projektā ir paredzēti šādi noteikumi: 13. apspriedēm par pasažieru pārvadājumu tarifiem ES iekšējā gaisa satiksmē grupveida atbrīvojumu piemēro līdz 2006. gada 31. decembrim; pēc šīs dienas atbrīvojuma termiņu nepagarina; 14. apspriedēm par laika nišu sadali un lidostu ieplānošanu grupveida atbrīvojumu piemēro līdz 2006. gada 31. decembrim; pēc šīs dienas atbrīvojuma termiņu nepagarina; 15. apspriedēm par pasažieru pārvadājumu tarifiem gaisa satiksmē starp ES un trešām valstīm saskaņā ar datu paziņošanas pienākumu grupveida atbrīvojumu piemēro līdz 2008. gada 31. decembrim. 16. Vienlaikus ar jaunās grupveida atbrīvojuma regulas izstrādi Komisijas dienesti ir sākuši apspriedes ar IATA un vairākām atsevišķām lidsabiedrībām par starplīniju pārvadājumu nākotni. 2.2. Mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas grupveida atbrīvojuma regula Grupveida atbrīvojuma atcelšana automašīnu izplatīšanas līgumu atrašanās vietas klauzulās 17. Komisija 1. oktobrī ir pabeigusi mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas konkurences noteikumu reformu: saskaņā ar jaunajiem noteikumiem Regulas (EK) Nr. 1400/2002 grupveida atbrīvojums vairs neattiecas uz autoražotāju un izplatītāju izplatīšanas līgumu ,,atrašanās vietas klauzulām”. Atrašanās vietas klauzulas ir automašīnu izplatīšanas līgumu noteikumi, kas nosaka, ka izplatītāji darbojas vienā pamata atrašanās vietā un nedrīkst veidot papildu tirdzniecības vai piegādes vietas citur. 18. Jaunie noteikumi attiecas uz pasažieru automobiļiem un viegliem saimnieciski izmantojamiem transportlīdzekļiem. Tie neattiecas uz ekskluzīvas izplatīšanas sistēmām vai līgumiem ar nelielu ietekmi uz tirgu[7]. Attiecībā uz selektīvas izplatīšanas līgumiem jaunie noteikumi nozīmē, ka uz atrašanās vietas klauzulām, kas aizliedz izplatītājiem veidot papildu tirdzniecības vai piegādes vietas, vairs neattiecas grupveida atbrīvojuma regulas ,,miera osta”. 19. Jaunajiem noteikumiem ir divkāršs politisks mērķis[8]: 20. mazināt teritoriālos ierobežojumus, lai patērētāji varētu baudīt priekšrocības, ko dod efektīva konkurence izplatītāju vidū, jo īpaši cenu ziņā un vietās, kur patērētājiem nav reālu iespēju izvēlēties starp viena zīmola automašīnu izplatītājiem, 21. atvieglināt novatorisku izplatīšanas veidu attīstību, piemēram, daudzzīmolu tirdzniecības vietu izveidi. 22. Pārskatot minētās regulas 5. panta līgumu atrašanās vietas klauzulas, Komisija ir atzinusi plašāka individuālā novērtējuma nozīmi, kad katrā gadījumā atsevišķi jānosaka, vai attiecīgā klauzula atbilst visiem 81. panta 3. punkta nosacījumiem, kuri attaisno izņēmumus. Piemērojot atrašanās vietas klauzulas selektīvās izplatīšanas sistēmās, iespējamākais pozitīvais rezultāts varētu būt investīciju un atzītu izplatītāju reklāmas pūliņu negodīgas izmantošanas novēršana. 23. Attiecībā uz regulā minētajām pirmā veida atrašanās vietas klauzulām, t.i., klauzulām, kas aizliedz veidot papildu tirdzniecības vietas, nav saprotams, kā prasība aizliegt papildu tirdzniecības vietas varētu autoražotājiem palīdzēt izvairīties no investīciju negodīgas izmantošanas. Regula paredz, ka autoražotāji var prasīt papildu tirdzniecības vietu ierīkošanu atbilstīgi visiem izplatīšanas vietu kvalitātes standartiem, ko piemēro reģionā, kur ir plānota attiecīgās tirdzniecības vietas izveide, un viņiem šajā sakarā ir tiesības veikt iepriekšēju pārbaudi. Ar to vajadzētu pietikt, lai izvairītos no investīciju un atzītu izplatītāju reklāmas pūliņu negodīgas izmantošanas. Turklāt nav domājams, ka papildu tirdzniecības vietas varētu palielināt autoražotāju darījumu un loģistikas izmaksas, jo autoražotāji turpinās piegādāt izplatītāju pasūtītās automašīnas saskaņā ar autoražotāju un izplatītāju starpā noslēgtajiem pastāvošajiem līgumiem. Tas nozīmē, ka gadījumos, kad izplatītāji izveido papildu tirdzniecības vietas citās dalībvalstīs, nav jāslēdz papildu līgumi ar vietējiem importētājiem, lai gan autoražotāji, protams, var deleģēt vietējiem importētājiem zināmas funkcijas, piemēram, kvalitātes kritēriju ievērošanas pārbaudi. Pirkuma nosacījumi un tirdzniecības apjomi paliek nemainīgi saskaņā ar pastāvošajiem izplatīšanas līgumiem. 24. Veicot individuālu novērtējumu saskaņā ar EK Līguma 81. pantu saistībā ar regulā minētajām otrā veida atrašanās vietas klauzulām, t.i., klauzulām, kas aizliedz veidot papildu piegādes vietas, rezultāti, iespējams, varētu būt atšķirīgi. Šajā gadījumā risks, ka, veidojot šādas piegādes vietas, notiek investīciju un attiecīgajā teritorijā atzītu izplatītāju reklāmas pūliņu un labvēlības negodīga izmantošana, varētu būt lielāks. Praksē gadījumos, kad piegādes vietas faktiski izmanto ,,tirdzniecībai” (pretēji vienkāršai ,,nodošanai”), autoražotāji varētu sekmīgi atsaukties uz 81. panta 3. punkta izņēmumiem, ar noteikumu, ka papildu piegādes vietu atvēršanas aizliegums ir vienīgais veids, kā novērst negodīgas izmantošanas risku, kas var novest pie attiecīgā izplatīšanas tīkla destabilizācijas. 3. PROCEDūRAS NOTEIKUMI 3.1 . Piekļuve lietas materiāliem 25. Komisija 13. decembrī ir pieņēmusi Paziņojumu par noteikumiem, kas attiecas uz piekļuvi Komisijas lietas materiāliem konkurences noteikumu pārkāpumu un uzņēmumu apvienošanās lietās[9]. Paziņojumā ir sniegti pamatprincipi, kas jāievēro, izmantojot tiesības piekļūt lietas materiāliem saskaņā ar paziņojumā skaidri izklāstītajiem noteikumiem. Paziņojums neattiecas uz piekļuvi citu tiesas prāvu materiāliem. Paziņojumā aprakstītās tiesības piekļūt lietas materiāliem, kas atšķiras no vispārīgajām tiesībām uz piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Regulu Nr. 1049/2001[10], ļauj personām, kuras ir Komisijas iebildumu paziņojuma adresāti, efektīvi izmantot savas aizstāvības tiesības. 26. Ar šo paziņojumu aizstāj 1997. gadā pieņemto paziņojumu par piekļuvi lietas materiāliem, un šā paziņojuma mērķis ir veicināt tās procedūras pārredzamību un saprotamību, ko Komisija izmanto, izskatot pieprasījumus par piekļuvi lietas materiāliem konkurences noteikumu pārkāpumu un apvienošanās lietās. Šajā sakarā Paziņojumā ir teikts, ka Komisijas iebildumu adresātiem ir tiesības piekļūt lietas materiāliem vai nu elektroniskā vai papīra formātā. Paziņojumā ir norādīts, kādos gadījumos puses var piekļūt lietas materiāliem. Paziņojumā ir precizēts, ka ,,Komisijas lietas materiāli” ir visi dokumenti, kas attiecas uz konkrēto procedūru, kuras rezultātā ir tapis Komisijas iebildumu paziņojums. Komisijas iekšējie dokumenti (tostarp sarakste ar dalībvalstīm), komercnoslēpumi un citāda konfidenciāla informācija pusēm nav pieejama. Komisija interpretē iekšējo dokumentu jēdzienu, pie šādiem dokumentiem pieskaitot principā visu saraksti starp Komisiju un tās ārējiem ekspertiem. Tomēr piekļuve ir atļauta ar tiesvedību saistītu pētījumu rezultātiem, kā arī dokumentiem, kas ir vajadzīgi, lai izprastu pētījumu metodiku vai pārbaudītu tās tehnisko pareizību. 27. Paziņojumā ir izvērsti aprakstīta kārtība, kas jāievēro attiecībā uz konfidenciālu informāciju un saistībā ar tiesībām piekļūt lietas materiāliem. Ir aprakstīta arī ar konfidenciālitātes sūdzībām saistītu strīdu risināšanas kārtība, ieskaitot uzklausīšanas amatpersonu lomu. 28. Paziņojumā ir aplūkots arī saistītais jautājums par konkurences noteikumu pārkāpumu procesu prasītāju un uzņēmumu apvienošanās procesos iesaistītu citu pušu piekļuvi īpašiem dokumentiem. Šādas tiesības tomēr ir ierobežotākas nekā tiesības piekļūt lietas materiāliem. 3.2. Ar tirgus darbību saistītas informācijas un sūdzību izskatīšana 29. Komisija augstu vērtē uzņēmēju un patērētāju sniegto informāciju, jo tā palīdz nodrošināt efektīvu konkurences noteikumu piemērošanu. Komisija gaida informāciju par jomām, kurās ir traucēta tirgus darbība, un par iespējamiem konkurences noteikumu pārkāpumiem. 30. Šo informāciju Komisijai var darīt zināmu dažādos veidos: 31. Par īpaši svarīgu Komisija uzskata ziņošanu par karteļiem un pieteikumus saskaņā ar iecietības programmu[11]. Karteļi ir vispostošākais veids, kā nomākt konkurenci, un cīņā pret tiem Komisija iegulda ievērojamus līdzekļus. 32. Komisija vienmēr gaida informāciju par tirgus darbību[12] arī tad, ja tai neseko konkrētu lietu izmeklēšana. Tikai apkopojot plašu informāciju no dažādiem avotiem, Komisija var gūt skaidru priekšstatu par situāciju tirgū. 33. Komisija gaida arī oficiālas sūdzības[13] par konkrētiem jautājumiem, kas skar Kopienas intereses un kurās ir sniegts pienācīgs situācijas raksturojums. Bez sūdzībās atklātās informācijas un to iesniedzēju aktīva atbalsta Komisija nebūtu varējusi pieņemt daudzus svarīgus lēmumus. Pirms iesniegt oficiālu sūdzību, vienmēr ir ieteicams sazināties ar Konkurences ĢD. Šādas neoficiālas pārrunas paver iespēju agrīni apspriesties par iespējamā sūdzības iesniedzēja rīcībā esošo informāciju un palīdz noskaidrot, vai Komisija attiecīgo gadījumu varētu uzskatīt par pietiekami svarīgu. 34. Ikviens no šiem informēšanas veidiem ir pietiekami svarīgs, lai tam, iespējams, sekotu tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma pasākumi. Komisija rūpīgi izskata katru saņemto iesniegumu un sniedz atbildi. 1. logs. EK LīGUMA 81. UN 82. PANTS: SūDZīBU IZSKATīšANAS PRIORITāšU KāRTīBA UN KOPIENAS INTERESES PIRMS IESNIEGT OFICIāLU SūDZīBU KOMISIJAI, IR IETEICAMS ņEMT VēRā TāLāK IZKLāSTīTOS IETEIKUMUS. Dalībvalstu konkurences iestādes un tiesas Apsverot iespēju iesniegt oficiālu sūdzību Komisijai, patērētājiem un uzņēmējiem nevajadzētu aizmirst, ka arī dalībvalstu konkurences iestādes piemēro ES konkurences tiesību aktus un sadarbojas ar Komisiju Eiropas Konkurences iestāžu tīklā (EKT). Tādēļ pirms iesniegt sūdzību Komisijai, vispirms ir jāapsver, vai attiecīgās sūdzības izskatīšanā nevarētu iesaistīties dalībvalsts konkurences iestādes. Piemēram, ja iespējamais pārkāpums iespaido konkurenci galvenokārt vienas dalībvalsts teritorijā, lietu varbūt var izmeklēt šīs dalībvalsts konkurences iestāde (VKI). Arī gadījumos, kad attiecīgā lieta iespaido konkurenci vairāk nekā vienā dalībvalstī, VKI var sadarboties, vācot pierādījumus par konkurences noteikumu pārkāpumiem, un divu vai vairāku dalībvalstu VKI var kopīgi sākt lietas izmeklēšanu. Plašāka informācija par savstarpējo palīdzību EKT ir pieejama Komisijas tīmekļa vietnē[14]. Personām, kas gatavojas iesniegt sūdzību, ir jāapsver arī iespēja vērsties ar prasību valsts tiesā. Valsts tiesas var pietiekami labi izskatīt daudzas lietas, tostarp prasības par līgumsaistību izpildi, civillietas saistībā ar 81. panta 2. punktā paredzēto līgumu anulēšanu vai iesniegumus par pagaidu pasākumiem[15]. Komisija pārliecināti aizstāv arī no konkurences noteikumu pārkāpumiem cietušo personu tiesības iesniegt zaudējumu atlīdzības prasības valsts tiesās[16] un ir publicējusi Zaļo grāmatu[17], kurā ir apspriestas dažādas zaudējumu atlīdzības prasību izskatīšanas atvieglojumu iespējas. Prioritātes Apsverot iespēju iesniegt oficiālu sūdzību Komisijai, ir jāņem vērā, ka Komisija ļoti nopietni uztver visu tai iesniegto informāciju, tomēr tās rīcībā nav līdzekļu, lai izmeklētu ikvienu paziņoto problēmu. Komisijai ir jānosaka prioritātes un ierobežotie līdzekļi jākoncentrē, lai izmeklētu un sodītu visnopietnākos pārkāpumus un nodarbotos ar lietām, kas iespaido ES konkurences politikas attīstību un EK Līguma 81. un 82. panta saskaņotu piemērošanu[18]. Lai lemtu, vai kādas sūdzības padziļināta izmeklēšana pietiekami skar Kopienas intereses, Komisija, pamatojoties uz pieejamo informāciju, atbilstīgi katram atsevišķam gadījumam piemēro vienu vai vairākus tālāk izklāstītos kritērijus[19]: ietekme uz konkurenci iekšējā tirgū, par ko jo īpaši liecina šādi aspekti: sūdzībā izklāstītā pārkāpuma ģeogrāfiskais mērogs vai sūdzībā izklāstītā pārkāpuma saimnieciskā ietekme, vai iesaistīto preču vai sūdzībā izklāstītā pārkāpuma tirgus apjoms vai ietekme uz galapatērētājiem, vai ar sūdzību saistīto uzņēmumu vieta tirgū vai attiecīgā tirgus kopējā darbība; vajadzīgās izmeklēšanas apjoms un sarežģītība, pārkāpuma konstatēšanas iespējamība un - ievērojot šos aspektus - padziļinātas izmeklēšanas samērīgums; iespējamība celt prasību valsts tiesā, jo īpaši, ja saistībā ar attiecīgo lietu notiek vai ir notikuši privāti tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma pasākumi un ja lietas raksturs ļauj to pienācīgi risināt šādā veidā; lietderīguma pakāpe, ierosinot lietu par atsevišķu sūdzību, kas skar konkrētus juridiskus jautājumus, ko Komisija jau izmeklē saistībā ar vienu vai vairākām citām lietām vai ko tā jau ir izmeklējusi un/vai kas jau ir Kopienas tiesu procesa subjekts; sūdzībā minētie uzņēmumi ir izbeiguši vai mainījuši sūdzībā aprakstīto uzvedību, jo īpaši gadījumos, kad, ievērojot Komisijas lēmumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pantu, uzņēmumi ir apņēmušies īstenot tiem saistošas saistības, vai sūdzībā minētie uzņēmumi ir mainījuši uzvedību citu iemeslu dēļ, ar noteikumu, ka nekāda nopietna paliekoša ietekme uz konkurenci vai iespējamo pārkāpumu nopietnība tomēr neliek uzskatīt, ka ir skartas Kopienas intereses, lai gan uzvedība ir izbeigta vai mainīta; sūdzībā aprakstītās uzvedības ietekme uz citām Kopienas vai valsts tiesību jomām salīdzinājumā ar šīs uzvedības radītajām konkurences problēmām. Tomēr šos kritērijus piemēro elastīgi. Nav iespējams formulēt abstraktus noteikumus, kas noteiktu, kad Komisijai ir un kad nav jāiesaistās. Vienmēr var atrasties starp nosauktajiem kritērijiem neminēti faktori, kas tā vai citādi spēj ietekmēt attiecīgās lietas svarīgumu. Turklāt nav teikts, ka Komisijai būtu jāatsakās izskatīt kādu lietu tikai tādēļ, ka tā neskar Kopienas intereses. Tomēr parasti gadījumos, kad Komisija uzskata, ka Kopienas intereses nav skartas tādā mērā, lai sāktu padziļinātu izmeklēšanu, tā noraida sūdzību, pamatojoties uz vienu vai vairākiem nosauktajiem kritērijiem. Komisija cenšas četros mēnešos no attiecīgās sūdzības saņemšanas dienas paziņot sūdzības iesniedzējam, vai tā gatavojas vai negatavojas ķerties pie attiecīgās lietas izmeklēšanas. | - 4. ES tiesību aktu konkurences ietekmes novērtējums 35. Viens no svarīgākajiem darbības virzieniem Lisabonas stratēģijā, kuras jaunais posms ir sācies 22.-23. martā, ir tiesiskā regulējuma pilnveide gan ES, gan valstu līmenī nolūkā sekmēt konkurētspēju. Darbs pie ,,labāka tiesiskā regulējuma“ ir sākts 2002. gadā saskaņā ar Komisijas rīcības plānu, kas ir pārskatīts 16. martā. Tas aptver visus vēl neapstiprinātos ES likumdošanas priekšlikumus, spēkā esošos noteikumus (vienkāršošana) un jaunos likumdošanas un politikas priekšlikumus. Saskaņā ar rīcības plānu Komisija jūnijā ir pieņēmusi atjauninātās Ietekmes novērtējuma pamatnostādnes[20], kas aptver visas Komisijas gada darba plānā iekļautās likumdošanas un politikas iniciatīvas. Veicot ietekmes novērtējumu, notiek alternatīvu apzināto problēmu risinājuma variantu izpēte un šo variantu saimnieciskās, vides un sociālās ietekmes vērtēšana. 36. Ietekmes novērtējuma pamatnostādnēs ir atzīts, ka ,,svarīgs ražīguma pieauguma un konkurētspējas dzinējspēks ir spēcīga konkurence atbalstošā uzņēmējdarbības vidē”[21]. Tādēļ ietekmes novērtējuma neatņemama daļa ir novērtējums saistībā ar ietekmi uz konkurenci . Ietekmes novērtējuma pamatnostādnēs ir uzskaitīti – šis saraksts gan nav izsmeļošs – tie priekšlikumu veidi, kas būtu jānovērtē saistībā ar iespējami negatīvu ietekmi uz konkurenci (piemēram, noteikumi par liberalizētām tīklojumu nozarēm, pasākumi, kas ietekmē iespējas iekļūt tirgū un izkļūt no tā, atbrīvojumi no konkurences noteikumiem utt.)[22]. 37. Novērtējot ietekmi uz konkurences politiku, ir jāsāk ar diviem konkurences ietekmes novērtējuma pamatjautājumiem. Pirmais: kādi konkurences ierobežojumi tieši vai netieši izriet no attiecīgā priekšlikuma (vai tas ierobežo iespējas iekļūt tirgū, ietekmē uzņēmēju tirgus uzvedību utt.)? Otrais: vai attiecīgos politiskos mērķus var sasniegt ar mazāk ierobežojošiem līdzekļiem ? Ņemot vērā konkurences ietekmes novērtējuma rezultātus, izvirzīto politisko mērķu sasniegšanai ir iespējams izvēlēties mazāk ierobežojošas regulatīvas vai tirgus metodes, tādējādi izvairoties no nevajadzīgiem un pārspīlētiem konkurences ierobežojumiem. Tas ir gan patērētāju, gan rūpniecības interesēs. 5. Zaļā grāmata par zaudējumu atlīdzības prasībām saistībā ar EK konkurences noteikumu pārkāpumiem 38. EK Līguma 81. un 82. pantā izklāstīto konkurences noteikumu piemērošanu var pieprasīt gan konkurences iestādes (valsts piemērošanas pasākumi), gan privātas puses, kas ceļ prasību valsts tiesā (privāti piemērošanas pasākumi). Viens no EK konkurences noteikumu modernizācijas mērķiem ir bijis šo noteikumu piemērošanā piešķirt lielāku lomu valsts tiesām un valsts konkurences iestādēm (VKI). Regulā (EK) Nr. 1/2003 šajā sakarā ir uzsvērta Komisijas, valsts tiesu un VKI kopējā atbildība un sniegti vajadzīgie instrumenti, lai nodrošinātu EK konkurences noteikumu plašāku un saskaņotāku piemērošanu. Lai īstenotu valsts piemērošanas pasākumus, Komisija un VKI cieši sadarbojas Eiropas Konkurences iestāžu tīklā (EKT). Lai īstenotu privātus piemērošanas pasākumus, ar Regulu (EK) Nr. 1/2003 ir atceltas Komisijas monopoltiesības piemērot 81. panta 3. punktu, tādējādi pilnvarojot valsts tiesas pilnā apjomā piemērot EK Līguma 81. un 82. pantu. Valsts tiesām ir ekskluzīva kompetence lemt par zaudējumu atlīdzību personām, kam tie nodarīti, pārkāpjot konkurences tiesības. 39. Komisijas 19. decembrī publicētā Zaļā grāmata ir veltīta zaudējumu atlīdzības prasībām saistībā ar konkurences noteikumu pārkāpumiem[23]. Komisija vēlas sekmēt šādas prasības – līdz šim to ir bijis ļoti maz[24] – jo tās pa līdz īstenot divējādus mērķus. Proti, tās ļauj saņemt kompensāciju personām, kam pret konkurenci vērsta rīcība ir radījusi zaudējumus, un ir papildu stimuls uzņēmumiem ievērot EK Līguma konkurences noteikumus. Zaudējumu piedziņas prāvas ne vien pastiprina efektu, ko rada konkurences iestāžu paziņojumi par atklātajiem pārkāpumiem, tās var būt arī patstāvīgs noteikumu piemērošanas nodrošinājuma līdzeklis. Privātie EK Līguma konkurences noteikumu piemērošanas nodrošinājuma pasākumi tādējādi kļūst par instrumentu, kas paplašina EK Līguma 81. un 82. panta piemērošanas jomu. Turklāt sekmīgas zaudējumu atlīdzības prāvas individuāliem Eiropas uzņēmumiem vai patērētājiem ļauj tieši iesaistīties piemērošanas pasākumos. Šāda tieša uzņēmumu un patērētāju pieredze palielina konkurences noteikumu tiešo nozīmi. Ceļot EK Līguma konkurences noteikumu piemērošanas līmeni, zaudējumu piedziņas prāvas Eiropā sekmē šo noteikumu ievērošanu un līdz ar to arī efektīvu konkurenci. Tādēļ tās ir uzskatāmas par svarīgiem instrumentiem, kas veicina konkurētspējīgas tautsaimniecības izveidi un noturību, un šāda tautsaimniecība ir viens no svarīgākajiem elementiem Lisabonas stratēģijā, kuras mērķis ir Eiropas Savienības tautsaimniecības izaugsme un jaunu darbavietu radīšana Eiropas iedzīvotājiem. 40. Pieņemot spriedumu lietā Courage pret Crehan , Tiesa 2001. gadā ir apstiprinājusi, ka personām, kas ir cietušas zaudējumus saistībā ar EK Līguma konkurences noteikumu pārkāpumiem, ir tiesības pieprasīt zaudējumu atlīdzību, un dalībvalstīm ir jānosaka zaudējumu atlīdzības prasību efektīvas izskatīšanas kārtība[25]. Zaļās grāmatas galvenais mērķis ir atklāt svarīgākos šķēršļus, kas traucē izveidot efektīvāku zaudējumu atlīdzības prasību izskatīšanas sistēmu, un rosināt apspriest dažādus iespējamās rīcības variantus, lai atvieglinātu ar EK Līguma konkurences noteikumu pārkāpumiem saistīto zaudējumu atlīdzības prasību izskatīšanu. 41. Zaļajā grāmatā ir apskatīta virkne svarīgāko jautājumu, piemēram, pierādījumu pieejamība, vajadzība pierādīt vainu, zaudējumu aprēķināšana, aizstāvības nodošanas iespējamība, netiešo pircēju tiesības celt prasību, reprezentatīvu un kolektīvu prasību iespējamība, tiesvedības izmaksas, valsts un privāto tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma pasākumu koordinācija, jurisdikcijas noteikumi un piemērojamie tiesību akti. 42. Zaļās grāmatas mērķis ir rosināt diskusiju par to, kā panākt, lai būtu vairāk sekmīgu ar EK Līguma konkurences noteikumu pārkāpumiem saistīto zaudējumu piedziņas prāvu. Saņemtās atsauksmes palīdzēs Komisijai lemt, vai ir jāveic pasākumi, lai veicinātu šādu prasību skaita pieaugumu, un kādi pasākumi šajā nolūkā būtu vispiemērotākie. B – EK LīGUMA 81., 82. UN 86. PANTA PIEMēROšANA 1. ENERģēTIKA, SMAGā, ķīMIJAS UN FARMāCIJAS RūPNIECīBA 1.1. Enerģētika Nozaru izmeklēšana gāzes un elektroenerģijas apgādes nozarē 43. Pats svarīgākais ES konkurences noteikumu piemērošanas pasākums enerģētikas nozarē 2005. gadā ir bijis nozaru izmeklēšanas sākums gāzes un elektroenerģijas apgādes nozarē. Komisija 13. jūnijā ir pieņēmusi lēmumu[26] sākt nozaru izmeklēšanu gāzes un elektroenerģijas apgādes nozarē saskaņā ar Komisijas pilnvarām, ko paredz 17. pants Padomes Regulā (EK) Nr. 1/2003. Nozaru izmeklēšanas pamatojums ir izklāstīts konkurences komisāra paziņojumā, kam pievienojas enerģētikas komisārs.[27] 44. Nozaru izmeklēšana ir daļa no Komisijas centieniem atjaunināt Lisabonas stratēģiju, kuras mērķi ir sekmēt saimniecisko izaugsmi, celt nodarbinātības līmeni un pārvērst Eiropas Savienības tautsaimniecību par ,,konkurētspējīgāko un dinamiskāko uz zināšanām pamatoto tautsaimniecību pasaulē”. Lai palīdzētu no jauna izvērst Lisabonas stratēģiju, Komisija ir nolēmusi panākt aktīvāku konkurences noteikumu piemērošanu, tostarp veicot nozaru novērtējumu, lai nodrošinātu Eiropas tirgu atvērtību un konkurētspēju, jo īpaši enerģētikas nozarē[28]. 45. Izmeklēšana skar nesen liberalizēto gāzes un elektroenerģijas apgādes nozari. Tirgus integrācijas tempi ir bijuši nepiedodami gausi, un līdz šim nav izdevies ievērojami ietekmēt abām nozarēm tik raksturīgo augsto koncentrācijas līmeni. Cenas 2004. un 2005. gadā ir ievērojami cēlušās, un pasūtītāji arvien biežāk sūdzas par piegādātāju nespēju nodrošināt konkurētspējīgus piedāvājumus. Šāda situācija liecina, ka tirgus nedarbojas pietiekami labi, tādēļ izmeklēšanas sākums saskaņā ar 17. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 1/2003 un Komisijas rīcībā esošo izmeklēšanas instrumentu izmantošana ir pamatota. 46. Elektroenerģijas apgādes nozarē izmeklēšana skar galvenokārt cenu veidošanas mehānismu elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgū, elektroenerģijas ražošanu un piegādi un faktorus, kas nosaka ražotāju piegādes un cenu stratēģiju. Īpaša uzmanība ir veltīta, lai noskaidrotu, vai elektroenerģijas ražotājiem ir būtiska tirgus ietekme un vai tie var iespaidot elektroenerģijas vairumtirdzniecības cenas. Lai veiktu šādu novērtējumu, visticamāk būs jāizmanto ekonometriskā analīze. Turklāt ir paredzēts sīkāk izpētīt šķēršļus, kas kavē tirgus pieejamību un elektroenerģijas pārrobežu plūsmu, piemēram, šķēršļus, ko var radīt dažu dalībvalstu ilgtermiņa piegādes līgumi un valstu energosistēmu starpsavienojumu juridiskie un darbības režīmi. 47. Gāzes apgādes nozarē izmeklēšana skar galvenokārt ilgtermiņa importa līgumus, apmaiņas līgumus un šķēršļus, kas kavē gāzes pārrobežu plūsmu. Sīkāk ir paredzēts pētīt arī balansēšanas prasības, kas attiecas uz gāzes pārvades tīklu lietotājiem un gāzes uzglabāšanu, kā arī pakārtoto tirgu ilgtermiņa līgumus un to ietekmi uz piegādātāja maiņas izmaksām un iekļūšanu tirgū. 48. Gāzes piegādes nozares un elektroenerģijas piegādes nozares izmeklēšana aptver atšķirīgus jautājumus, jo konkurence šajās nozarēs atrodas dažādās attīstības stadijās, turklāt šīm nozarēm ir gluži atšķirīgas ražošanas struktūras. Tomēr izmeklēšanā Konkurences ĢD ņems vērā starp šīm nozarēm pastāvošās saiknes. Jo gāzi arvien vairāk izmanto kā galveno kurināmo elektroenerģijas ražošanā, un konkurētspējīgāks gāzes tirgus varētu tūlītēji un labvēlīgi ietekmēt elektroenerģijas tirgu. 49. Konkurences ĢD mērķis ir atklāt, vai šķietami traucētās gāzes un elektroenerģijas tirgus darbības cēlonis ir EK Līguma 81., 82. un 86. panta noteikumu pārkāpumi, un tādā gadījumā Komisija varētu veikt aktīvus korektīvus pasākumus. Pamatojoties uz izmeklēšanā iegūtajiem faktiem un no tiem izrietošajām tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma prioritātēm, Konkurences ĢD bez kavēšanās izskatīs ikvienu ar EK Līguma 81., 82. un 86. pantu saistīto lietu. Jādomā, ka izmeklēšanas rezultāti palīdzēs arī novērtēt pašreizējā tiesiskā regulējuma efektivitāti gāzes un elektroenerģijas tirgus liberalizācijas procesā. 50. Gatavojoties izmeklēšanai, Konkurences ĢD ir apspriedies ar nozaru apvienībām, patērētāju grupām, citiem Komisijas dienestiem (tostarp Transporta un enerģētikas ĢD), kā arī ar valsts konkurences iestādēm (VKI) un valsts regulējošajām iestādēm (VRI) un to Eiropas pārstāvjiem, lai precīzi virzītu izmeklēšanu un nodrošinātu tās efektivitāti. Konkurences ĢD mērķis ir nodrošināt visa izmeklēšanas procesa pārredzamību. Pēc sākotnējās apspriežu rezultātu analīzes Komisija ar galvenajām nozaru problēmām ir iepazīstinājusi vairāku forumu dalībniekus, jo īpaši 1. decembra Enerģētikas padomes sanāksmes dalībniekus – šajā sanāksmē Komisija ir arī sniegusi ziņojumu par enerģētikas nozares liberalizācijas tiesisko instrumentu kopuma īstenošanu. Galvenās apzinātās problēmas ir nosauktas Konkurences ĢD Problēmu dokumentā[29], un tās ir saistītas ar augsto koncentrācijas līmeni, vertikālu tirgus slēgšanu, tirgus integrācijas trūkumu, pārredzamības trūkumu un cenu veidošanas mehānismu. Komisija 2006. gada sākumā ir paredzējusi nākt klajā ar sākotnējo ziņojumu, kam sekos intensīvas atklātas apspriedes. Galīgo ziņojumu par izmeklēšanu enerģētikas nozarē ir paredzēts publicēt 2006. gada beigās. 51. Nozaru izmeklēšana ievērojami stiprina Komisijas iespējas aktīvi veicināt konkurenci nesen liberalizētajā gāzes un elektroenerģijas apgādes nozarē, taču, lai sekmētu liberalizācijas procesu, 2005. gadā saistībā ar konkrētām lietām Komisija ir enerģiski īstenojusi arī tiesību aktu piemērošanas nodrošinājuma pasākumus. Ilgtermiņa gāzes piegādes līgumi pakārtotajos tirgos 52. Īpaša problēma, kas ir radusies pēc gāzes nozares atvēršanas konkurencei 2005. gadā, ir pakārtoto tirgu iespējamā slēgšana, ko var izraisīt ilgtermiņa gāzes piegādes līgumi starp tradicionālajiem piegādātājiem, no vienas puses, un sadales uzņēmumiem un rūpnieciskiem un komerciāliem lietotājiem, no otras puses. 53. Ilgtermiņa līgumi neļauj pasūtītājiem izvēlēties alternatīvus piegādātājus, kas var piedāvāt izdevīgākus piegādes nosacījumus. Dažkārt spēkā esošo līgumu termiņš beidzas pēc daudziem gadiem, tādēļ attiecīgie pasūtītāji nevar gūt labumu no nozarē pieaugošās konkurences. Turklāt gāzes piegādes tirgū ir vērojama arī liela apjoma ekonomija, ko rada, piemēram, balansēšanas un elastīguma augstās izmaksas, kas relatīvi samazinās, pieaugot piegādātās gāzes apjomam. Tādējādi ilgtermiņa līgumi pakārtotajos tirgos var arī kavēt alternatīvu piegādātāju iespējas radīt pietiekamu tirgus daļu, lai varētu efektīvi konkurēt. Šādi ilgtermiņa līgumi tādējādi var slēgt piekļuvi tirgum un radīt konkurences problēmas gadījumos, kad bez tiem var iztikt, jo tie nav vajadzīgi, lai radītu kompensējošas priekšrocības patērētājiem. 54. Konkurences ĢD un VKI un VRI divas reizes ir apsprieduši pakārtoto tirgu ilgtermiņa līgumu problēmu Eiropas Konkurences iestāžu tīkla (EKT) Enerģētikas apakšgrupā. Bundeskartellamt vispirms bija publicējis ziņojumu par problēmām, ko rada ilgtermiņa līgumi tajā tirgus daļā, kas piegādā gāzi vietējiem uzņēmumiem Vācijā (,,Stadtwerke”). Tad tas sāka sarunas ar 15 lielākajiem šā tirgus piegādātājiem, lai to piegādes līgumiem noteiktu konkrētus termiņa ierobežojumus. Šīs sarunas pārtrūka 15. septembrī, un Bundeskartellamt ir paziņojis, ka sāks oficiālu aizlieguma procedūru[30]. Konkurences ĢD izmeklē arī lietu, kas ir saistīta ar ilgtermiņa gāzes piegādes līgumiem Beļģijas tirgū. Teritoriālo aizliegumu lietas 55. Konkurences ĢD 2005. gadā ir turpinājis pielikt pūles, lai panāktu, ka pirmsliberalizācijas komerciālā prakse enerģētikas tirgū negrauj liberalizācijas procesu. Šie pūliņi vainagojās ar panākumiem, kad tika atcelti teritoriālie aizliegumi līgumos, ko ar vairākiem svarīgiem vēsturiskiem ES vairumtirgotājiem ir noslēdzis Gazprom. Teritoriāli aizliegumi neļauj gāzes importētājiem eksportēt gāzi uz pārējām dalībvalstīm un/vai mazina importētāju ieinteresētību to darīt, tādējādi kavējot tirgus integrāciju un konkurenci vadošo vairumtirgotāju vidū. 56. Konkurences ĢD 2003. gadā ir izdevies panākt, ka Gazprom un Itālijas naftas un gāzes uzņēmums Eni Spa[31] apņemas pārtraukt šādu praksi. Februārī[32] Konkurences ĢD ir panācis uzlabojumus gāzes piegādes līgumos starp Austrijas vadošo gāzes vairumtirgotāju OMV un Krievijas gāzes ražotāju Gazprom. Konkrēti grozījumi paredz, ka Gazprom vairs neaizliegs OMV pārdot no Gazprom nopirkto gāzi ārpus Austrijas un Gazprom varēs brīvi pārdot gāzi citiem Austrijas pasūtītājiem, vispirms nepiedāvājot to OMV (t.s. pirmpirkuma tiesības). OMV ir arī piekritis ieguldīt līdzekļus, lai celtu TAG cauruļvada jaudu – pa šo cauruļvadu Krievijas gāzi transportē caur Austriju uz Itāliju. Šis rezultāts līdzinās 2003. gadā panāktajam rezultātam ENI lietā. OMV apņemšanās pēc būtības ir identas solījumiem, ko Komisijai 2003. oktobrī ir devis ENI, kas arī ir TAG cauruļvada akcionārs. Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija ir nolēmusi šo izmeklēšanu izbeigt. 57. Jūnijā[33] Konkurences ĢD ir izbeidzis izmeklēšanu saistībā ar gāzes piegādes līgumiem starp Gazprom un Vācijas lielāko E.ON grupas vairumtirdzniecības uzņēmumu E.on Ruhrgas AG, panākot, ka no šiem līgumiem svītro teritoriālā aizlieguma klauzulas. Turklāt Gazprom vairs nebūs jāievēro ,,priviliģētākā pasūtītāja” klauzulas, kas līdz šim bija iekļautas šajos līgumos. Šīs klauzulas lika Gazprom piedāvāt Ruhrgas tādus pašus nosacījumus, kādus tas Vācijas vairumtirgū piedāvā Ruhrgas konkurentiem. 58. Šo divu lietu izbeigšana nozīmē, ka tagad Komisija ir pabeigusi izmeklēt visas 2001. gadā sāktās lietas saistībā ar Krievijas gāzes eksporta ierobežojumiem (Austrijā, Francijā, Vācijā, Itālijā un Nīderlandē). Izmeklēšana, kas arī ir sākta 2001. gadā, vēl turpinās saistībā ar Alžīrijas gāzi, ko importē Itālijas un Spānijas uzņēmumi. Tiesiskais regulējums 59. Komisija 2005. gadā ir turpinājusi gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus tiesiskā regulējuma izstrādi. Padome un Parlaments 28. septembrī ir pieņēmuši regulu par trešo pušu piekļuves nosacījumiem dabasgāzes pārvades tīkliem, ar kuru ir iecerēts uzlabot jaunu tirgus dalībnieku pārrobežu tirdzniecības iespējas[34]. Ir paredzēts 2006. gada sākumā pieņemt direktīvu par piegāžu drošību un infrastruktūras attīstību elektroenerģijas nozarē[35]. Ar šo direktīvu ir iecerēts nodrošināt uzticamu tiesisko regulējumu, kas veicinās jaunus ieguldījumus elektroenerģijas ražošanā un tās infrastruktūrā. 60. Komisija 2005. gadā ir turpinājusi pielikt pūles, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis īsteno Otro gāzes[36] un Otro elektroenerģijas[37] direktīvu, kas ir uzskatāmas par enerģētikas tirgus liberalizācijas procesa tiesiskā regulējuma stūrakmeņiem. Šajā ziņā ir gūti ievērojami panākumi. Saskaņā ar Otro gāzes un Otro elektroenerģijas direktīvu Komisijai līdz 2005. gada beigām bija jāziņo par paveikto iekšējā gāzes un elektroenerģijas tirgus izveidē. Komisija ir iesniegusi ziņojumu Enerģētikas padomei 1. decembrī. Tas saskan ar Konkurences ĢD veikto nozaru izmeklēšanas analīzi, un tajā ir ieteikts pirms lēmuma pieņemšanas par trešā liberalizācijas tiesību aktu kopuma izstrādi 2006. gada beigās veikt izpēti valstīs. 61. Arī Tiesa ir palīdzējusi noskaidrot dažus svarīgus tiesiskā regulējuma aspektus, 7. jūnijā pasludinot spriedumu VEMW lietā[38] . Lai gan lieta attiecas konkrēti uz Nīderlandē ieejošo starpsavienojumu jaudas ilgtermiņa rezervēšanu, tā nopietni ietekmē daudzus vēsturiskus starpsavienojumu jaudas ilgtermiņa rezervēšanas līgumus, kas turpināja pastāvēt pēc Pirmās elektroenerģijas direktīvas[39] spēkā stāšanās. 62. Tiesa ir atzinusi, ka saskaņā ar Nīderlandes tiesisko regulējumu atļautā prioritārā piekļuve par labu vēsturiskiem piegādes līgumiem (šajā gadījumā tie aptver 23 % no kopējās starpsavienojumu jaudas) ir diskriminācija, ko aizliedz 1996. gada elektroenerģijas direktīva, jo šīs direktīvas 7. un 16. pants nosaka, ka pret visiem vecajiem un jaunajiem tīklu lietotājiem ir jāievēro vienāda attieksme. Tiesa pastāv uz šādu nostāju, jo uzskata, ka jebkāda cita interpretācija varētu apdraudēt pāreju no monopolistiska un sadalīta tirgus uz atvērtu un konkurējošu tirgu. Tiesas spriedumā ir teikts arī, ka saskaņā ar direktīvu saistībā ar pastāvošajiem līgumiem Nīderlande būtu varējusi lūgt atbrīvojumu, bet nav to laicīgi izdarījusi. 63. Šim spriedumam varētu sekot citas valsts līmeņa tiesas prāvas un VRI rīcība. Attiecībā uz konkurences noteikumu piemērošanas nodrošinājumu šis spriedums paver durvis citām iespējamām lietām, ko varētu ierosināt Konkurences ĢD, lai gan Tiesas spriedums tieši neattiecas uz konkurences jautājumiem. 64. Jādomā, ka nozaru izmeklēšana ļaus Konkurences ĢD gūt plašu pārskatu par konkrētiem, ar ilgtermiņa rezervēšanu saistītiem faktiem un lemt, vai būtu vajadzīga papildu izmeklēšana. 65. Visbeidzot, 2005. gadā ir sākta arī tirdzniecība ar oglekļa dioksīda emisijas tiesībām[40]. Lai arī tā neskar enerģētikas nozari vien, elektroenerģijas piegādes tirgū tās sekas, iespējams ir izjūtamas visskaidrāk. Šķiet, ka emisijas kvotu tirdzniecības sistēma ir ietekmējusi elektroenerģijas cenas, jo elektroenerģijas ražotāji daļēji pieskaita cenu par emisijas tiesībām pie cenas, kas jāmaksā galapatērētājiem. Atsevišķi elektroenerģijas patērētāji ir sūdzējušies, ka cenu kāpums nebija pieļaujams, jo emisijas tiesības pārsvarā ir piešķirtas bez maksas. REPSOL 66. Lai gan 2005. gadā Komisijas prioritāte ir bijusi nesen liberalizētā gāzes un elektroenerģijas apgādes nozare, ir turpinājušies arī pasākumi pret pārkāpumiem citās enerģētikas nozarēs, piemēram, motordegvielas izplatīšanas jomā. 67. Komisija 2004. gada 20. oktobrī ir publicējusi paziņojumu[41] saskaņā ar 27. panta 4. punktu Regulā (EK) Nr. 1/2003 par to saistību tirgus pārbaudi, ko atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punktam bija iesniedzis REPSOL C.P.P. (tālāk tekstā ,,REPSOL”). Veicot izmeklēšanu saistībā ar EK Līguma 81. pantu, Komisija ir pētījusi, kā REPSOL noslēgtajos izplatīšanas līgumos ir piemērotas motordegvielas piegādes ekskluzivitātes klauzulas, kas bija novedušas pie Spānijas motordegvielas vairum- un mazumtirgus slēgšanas. Par līgumiem Komisijai sākotnēji bija paziņots, bet 2004. gada 1. maijā šī paziņošana tika izbeigta. 68. Komisija 2004. gada 17. jūnijā ir nosūtījusi REPSOL sākotnējo, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punktu veikto novērtējumu. 69. Šajā sākotnējā novērtējumā ir teikts, ka tirgus pieejamība ir apgrūtināta un REPSOL noslēgtie līgumi lielā mērā veicina iespējamu tirgus slēgšanu, jo tie piesaista lielu tirgus daļu REPSOL, turklāt tie ir ilgtermiņa līgumi (jo īpaši ,,nomas” un ,,lietošanas” līgumi, saskaņā ar kuriem REPSOL uz laiku iegūst īpašuma tiesības, ir noslēgti uz termiņu no 25 līdz 40 gadiem). 70. REPSOL piedāvātās saistības ļauj virknei izplatītāju, ar kuriem ir noslēgti ,,nomas” vai ,,lietošanas” līgumi, lauzt šos līgumus pirms termiņa beigām ar noteikumu, ka šie izplatītāji samaksā REPSOL kompensāciju. REPSOL apņemas arī neslēgt ar DODO[42] stacijām jaunus līgumus, kuru termiņš pārsniedz piecus gadus, un līdz 2006. gada beigām neiegādāties nevienu jaunu DODO staciju. Piedāvāto saistību izpildi pārrauga REPSOL iecelta pilnvarota persona. 71. Pēc iepazīšanās ar piedāvāto saistību tirgus pārbaudes rezultātiem REPSOL ir iesniedzis pārskatītas saistības, un Komisija plāno pieņemt lēmumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punktu, ar kuru pārskatītās saistības kļūtu saistošas. 1.2. Smagā rūpniecība ALROSA un De Beers tirdzniecības līgums 72. Komisija 3. jūnijā ir publicējusi paziņojumu[43] saskaņā ar 27. panta 4. punktu Regulā (EK) Nr. 1/2003 par to saistību[44] tirgus pārbaudi, ko atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punktam bija piedāvājuši uzņemties ALROSA un De Beers . Veicot izmeklēšanu saistībā ar EK Līguma 81. un 82. pantu un EEZ līguma 53. un 54. pantu, Komisija ir pētījusi šo divu uzņēmumu starpā noslēgto tirdzniecības līgumu – abi uzņēmumi aktīvi darbojas neapstrādātu dimantu ieguves un piegādes nozarē. Par līgumu Komisijai sākotnēji bija paziņots, bet 2004. gada 1. maijā šī paziņošana tika izbeigta. 73. Komisija 2003. gada janvārī un jūlijā ir nosūtījusi abiem uzņēmumiem adresētus iebildumu paziņojumus, kas vienlaikus ir sākotnējais, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punktu veiktais novērtējums. 74. Saskaņā ar sākotnējo novērtējumu De Beers pasaules neapstrādāto dimantu tirgū ieņem dominējošu stāvokli. Noslēdzot pieminēto tirdzniecības līgumu ar savu lielāko konkurentu ALROSA, De Beers iegūtu kontroli pār svarīgu neapstrādāto dimantu tirgus piegādes avotu un varētu piekļūt paplašinātam dimantu spektram, kas citādi nebūtu iespējams. Tas, no vienas puses, likvidētu ALROSA kā piegādes avotu ārpus Krievijas tirgus un pastiprinātu jau pastāvošo De Beers tirgus ietekmi, kas savukārt kavētu konkurenci vai konkurences attīstību neapstrādāto dimantu tirgū. 75. Sākotnējā novērtējumā ir arī norādīts, ka saskaņā ar minēto tirdzniecības līgumu lielākais dimantu ražotājs pasaulē De Beers izplatītu apmēram pusi no sava lielākā konkurenta produkcijas. Ņemot vērā, ka tirdzniecības apjoms būtu ievērojams un ka līgums ir noslēgts starp diviem lielākajiem uzņēmumiem, kas darbojas neapstrādāto dimantu tirgū, konkurence šajā tirgū tirdzniecības līguma rezultātā būtu ievērojami vājināta. 76. ALROSA un De Beers piedāvātās saistības paredz pakāpeniski samazināt kopīgi pārdoto neapstrādāto dimantu vērtību līdz 700 miljoniem ASV dolāru 2005. gadā, līdz 625 miljoniem 2006. gadā, līdz 550 miljoniem 2007. gadā, līdz 475 miljoniem 2008. gadā, līdz 400 miljoniem 2009. gadā un līdz 275 miljoniem, sākot ar 2010. gadu. Saistībā ar cenu noteikumiem, šķirošanu un novērtēšanu De Beers un ALROSA apņemas noslēgt līgumu, kas pamatā līdzinātos jau minētajam tirdzniecības līgumam. Piedāvāto saistību izpildi pārrauga attiecīgi ALROSA and De Beers ieceltas pilnvarotas personas. 77. Ņemot vērā piedāvāto saistību tirgus pārbaudes rezultātus, Komisija apsver to, vai jāpieņem lēmums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punktu, ar kuru pārskatītas saistības kļūtu saistošas. 1.3. Ķīmijas nozare 78. Konkurences ĢD 2005. gadā ir veicis vairāku ķīmijas nozares likumdošanas priekšlikumu konkurences ietekmes novērtējumu, piemēram, šajā sakarā pārbaudot paredzētos grozījumus Augu aizsardzības Direktīvā 91/414/EEK[45], kas regulē augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, un Komisijas priekšlikumu regulai par ķīmisko vielu reģistrāciju, novērtējumu, lietošanas atļaujām un aizliegumiem[46] ( ,,REACH” ), kas paredz aptuveni 30 000 jau pazīstamu, kā arī jaunu ķīmisku vielu reģistrāciju. 79. Veicot konkurences ietekmes novērtējumu, kas turpinās, jo likumdošanas procesā tiesību aktu formulējums var mainīties, Konkurences ĢD galvenokārt ir centies nodrošināt, lai šie likumdošanas priekšlikumi un jo īpaši ar tiem saistītās rūpniecības nozares izmaksas neradītu konkurences traucējumus. 1.4. Farmācijas nozare Konkurence nepatentētu medikamentu jomā 80. Komisija jo īpaši saistībā ar Lisabonas stratēģiju piešķir svarīgu nozīmi konkurētspējīgai Eiropas farmācijas nozarei. Ir jānodrošina novatorisku preparātu intelektuālā īpašuma tiesību stingra aizsardzība, lai uzņēmumi varētu kompensēt savus P&A (pētniecības un attīstības) izdevumus un lai tiktu atalgoti to novatoriskie centieni. Tomēr, ja uzņēmumi cenšas nelikumīgi paildzināt šo aizsardzību, tas kavē jauninājumus un var izrādīties nopietns ES konkurences noteikumu pārkāpums. Farmācijas nozarē konkurence, ko rada nepatentēti medikamenti, kurus pēc patenta termiņa beigām sāk ražot trešās puses, parasti sekmē turpmākus jauninājumus. 81. Izmeklējot AstraZeneca lietu (skatīt 2. logu) un paralēli šai lietai Konkurences ĢD rīcībā ir nonākusi informācija par darbībām, kas var negatīvi ietekmēt konkurenci un kuru mērķis ir izslēgt no konkurences nepatentētus medikamentus vai kavēt šādu medikamentu radīto konkurenci. Šī informācija ir likusi intensīvāk pārraudzīt konkurenci nepatentēto medikamentu jomā. Paralēla farmaceitisko līdzekļu tirdzniecība 82. Komisija uzskata paralēlu farmaceitisko līdzekļu tirdzniecību par arbitrāžas līdzekli starp dalībvalstīm, kur ir augstas cenas un dalībvalstīm, kur cenas ir zemas, tādējādi palīdzot radīt kopēju farmaceitisko līdzekļu tirgu. EK Līguma 81. panta piemērošanu piegādes kvotu sistēmām, kas ierobežo vai padara neiespējamu tirdzniecību dalībvalstu starpā, Eiropas tiesas ir aplūkojušas šaurā nozīmē, pamatojoties uz apgalvojumu, ka šādas sistēmas ir uzņēmumu vienpusēja rīcība. 83. Tomēr vienpusējām piegādes kvotu sistēmām var piemērot EK Līguma 82. pantu. Taču tādā gadījumā nedrīkst aizmirst par šādu sistēmu iespējamu objektīvu attaisnojumu. 2. logs. AstraZeneca: valdības noteikto procedūru ļaunprātīga izmantošana farmācijas nozarē Komisija 15. jūnijā ir pieņēmusi lēmumu, ar ko uzņēmumiem AstraZeneca AB un AstraZeneca Plc (,,AZ”) uzliek naudas sodu 60 miljonu euro apmērā par EK Līguma 82. panta un EEZ līguma 54. panta pārkāpumu, ļaunprātīgi izmantojot valsts noteiktās procedūras un tiesisko regulējumu virknē EEZ valstu ar mērķi izslēgt nepatentētu medikamentu ražotājus un paralēlus tirgotājus no konkurences ar AZ pretčūlas preparātu Losec[47]. Nosakot sodu, Komisija ir ņēmusi vērā, ka dažus ļaunprātīgās izmantošanas aspektus, t.i., valdības noteikto procedūru ļaunprātīgu izmantošanu, var uzskatīt par jauniem aspektiem. 1. Iesaistītie tirgi Iesaistītie tirgi ir valstu tirgi, kur pārdod tā sauktos protonu sūkņa inhibitorus (PPI), recepšu medikamentus, ko lieto ar skābēm saistītu kuņģa un zarnu trakta slimību (piemēram, kuņģa čūlas) ārstēšanā. AZ Losec bija pirmais PPI. 2. AZ dominējošais stāvoklis iesaistītajos valstu PPI tirgos Komisijas atzinumi par dominējošu stāvokli iesaistīto valstu tirgos attiecīgajos gados cita starpā pamatojas uz AZ lielo tirgus daļu un PPI tirgus vadošā izplatītāja statusu. Iniciatori farmācijas līdzekļu tirgū parasti saviem preparātiem var panākt un uzturēt augstākas cenas nekā vēlāki jaunpienācēji. Komisijas lēmumā ir apskatīts arī jautājums par pircējiem monopsonijas situācijā (t.i., valsts veselības aizsardzības sistēmām) un cenu regulējumu. Komisijas lēmumā ir atzīmēts, ka, pastāvot monopsonijai, pircēju ietekme uz uzņēmumiem, kas piedāvā patiešām novatoriskus jaunus produktus (piemēram, Losec), ir ievērojami vājināta. Turklāt, pastāvot monopsonijai, pircēji nevar kontrolēt piekļuvi tirgum. 3. Tiesiskā regulējuma sistēmas ļaunprātīga izmantošana Pirmkārt, AZ ir ļaunprātīgi izmantojis 1992. gadā pieņemto Padomes Regulu[48], ar kuru ievieš papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (SPC), saskaņā ar kuru var pagarināt ar patentu noteikto farmaceitisko līdzekļu aizsardzības termiņu. Ļaunprātīgā izmantošana principā ir bijusi patentu biroju maldināšana vairākās EEZ valstīs, ko, sākot no 1993. gada vidus, AZ ir izmantojis saistībā ar SPC piemērojumu omeprazolam (AZ preparāta Losec aktīvā viela). Pateicoties šai maldinošajai informācijai, AZ vairākās valstīs ieguva papildu aizsardzību. Tādējādi tika kavēta lētāku, nepatentētu Losec variantu ienākšana tirgū, līdz ar to radot izmaksas veselības aizsardzības sistēmām un patērētājiem. Komisija ir atzinusi, ka šādu procedūru un regulējuma izmantošanu īpašos gadījumos var uzskatīt par ļaunprātīgu, jo sevišķi situācijās, kad iestādēm vai institūcijām, kas piemēro šīs procedūras, ir maza rīcības brīvība vai tās nav vispār. Tas, ka saskaņā ar citiem juridiskiem noteikumiem pastāv tiesiskās aizsardzības līdzekļi, pats par sevi nevar izslēgt EK Līguma 82. panta piemērošanu arī tad, ja minētie noteikumi aptver izslēdzošās uzvedības aspektus. Komisija savā lēmumā ir atzinusi, ka nav pamata ierobežot konkurences tiesību aktu piemērojamību, attiecinot tos vienīgi uz situācijām, kad ar nesaderīgo uzvedību nav pārkāpti citi tiesību akti un kad nepastāv citi tiesiskās aizsardzības līdzekļi. 4. Medikamentu tirdzniecības atļauju piešķiršanas procedūru ļaunprātīga izmantošana Otrkārt, ļaunprātīga izmantošana ir notikusi 90. gadu beigās, kad AZ Dānijā, Norvēģijā un Zviedrijā ir izņēmis no tirgus Losec kapsulas un šajās trīs valstīs laidis tirgū Losec MUPS tabletes, vienlaikus pieprasot Losec kapsulu tirdzniecības atļaujas pārreģistrāciju. Ar šo selektīvo pārreģistrāciju nepatentēto zāļu ražotājiem un paralēliem tirgotājiem tika atņemta atsauces tirgus tirdzniecības atļauja, kas tolaik (strīdīgi) bija vajadzīga, lai varētu ienākt un/vai palikt tirgū. Komisija ir atzinusi, ka, šādi rīkojoties, AZ ir vēlējies pagarināt un daļēji tam arī ir izdevies faktiski pagarināt piešķirto aizsardzību vēl ilgi pēc termiņa, ko paredz piemērojamie noteikumi. Šo otro ļaunprātīgo izmantošanu arī raksturo vēlme izspiest konkurentus no tirgus situācijā, kad saskaņā ar tiesisko regulējumu pastāv ierobežota iesaistīto iestāžu rīcības brīvība vai tās nav vispār. Uzņēmumiem, kas ieņem dominējošu stāvokli, attiecībā uz citu pušu tirgus pieejamību ir īpašs pienākums izmantot savas sevišķās privātās vai valstiskās priekšrocības, rīkojoties saprātīgi. Komisija savā lēmumā ir atzīmējusi, ka parastā situācijā kāda preparāta laišana tirgū, izņemšana no tirgus vai tā pārreģistrācijas pieprasījums pats par sevi nebūtu uzskatāms par ļaunprātīgu rīcību. | 2. Informācijas, sakaru un mediju joma 2.1. Elektroniskie sakari un pasta pakalpojumi Mobilo tālruņu viesabonēšanas maksa 84. Saistībā ar viesabonēšanu (t.i., maksu par mobilo tālruņu lietošanu, ceļojot ārvalstīs) Komisija 10. februārī ir nosūtījusi iebildumu paziņojumus Vācijas mobilo sakaru tīkla operatoriem T-Mobile International AG & Co. KG (T-Mobile) un Vodafone D2 GmbH (Vodafone) . Iebildumi attiecas uz starptautiskās viesabonēšanas vairumtirdzniecības tarifiem, ko gan T-Mobile, gan Vodafone piemēro ārvalstu mobilo sakaru tīklu operatoriem (tā sauktie starpoperatoru tarifi – IOT). Komisijas sākotnējie secinājumi saistībā ar izmeklēšanu T-Mobile lietā liecina, ka T-Mobile laikposmā no 1997. gada vismaz līdz 2003. gada beigām ir ļaunprātīgi izmantojis savu dominējošo stāvokli starptautiskās viesabonēšanas vairumtirdzniecības pakalpojumu nodrošināšanas jomā Vācijā, savā tīklā piemērojot negodīgas un pārlieku augstas cenas. Saistībā ar Vodafone tarifiem laikposmā no 2000. gada vismaz līdz 2003. gada beigām Komisija ir nonākusi pie tādiem pašiem sākotnējiem secinājumiem. Platjoslas pakalpojumi 85. Platjoslas pakalpojumu jomā Komisija 2004. gadā ir piekritusi Deutsche Telekom AG (DT) piedāvātajām saistībām pārtraukt vietējo cilpu koplietošanas (līniju koplietošanas) limitu sašaurināšanu Vācijā, t.i., uzvedību, ko Komisija provizoriski bija atzinusi par pielīdzināmu dominējoša stāvokļa ļaunprātīgai izmantošanai[49]. Šim atzinumam sekoja vienošanās, kuras pamatā bija Deutsche Telekom lēmumā[50] izklāstītā limitu sašaurināšanas metodika. Pēc apspriešanās ar Vācijas Valsts regulējošo iestādi (VRI) Bundesnetzagentur (BNetzA) Komisija vienošanos apstiprināja un līniju koplietošanas maksa ievērojami samazinājās. Vēlāk vairāki uzņēmumi sāka veidot tīklus platjoslas pakalpojumu sniegšanai, izmantojot līniju koplietojumu. Tomēr DT ar 24. maija pieteikumu paziņoja BnetzA, ka atkal gatavojas paaugstināt līniju koplietošanas maksu. Pēc pārbaudes, kurā noskaidrojās, ka tādā gadījumā atkal notiktu pirms vienošanās konstatētā limitu sašaurināšana, Komisijas dienesti iejaucās un pieprasīja DT ievērot saistības. Lai Komisija nesāktu oficiālu tiesvedību, DT iesniedza BnetzA jaunu pieteikumu, kurā bija pieprasīti tādi paši tarifi kā 2004. gadā. Beidzot BnetzA, ar ko Komisijas dienesti šajā lietā cieši sadarbojās, ir apstiprinājis vairumtirdzniecības tarifus, kas ir zemāki par pieprasītajiem tarifiem un zemāki par tarifiem, kas DT bija jāpiemēro, lai izpildītu saistības[51]. Komisija uzskata, ka panāktie labākie ar līniju koplietošanu saistītie platjoslas pakalpojumu nodrošinājuma nosacījumi pozitīvi ietekmēs konkurenci, līdz ar to Vācijā pieaugs platjoslas pakalpojumu izplatība un galarezultātā paplašināsies patērētāju izvēles iespējas un samazināsies patērētāju izmaksas. 3G nozaru izmeklēšana 86. Septembrī Komisija ir pabeigusi nozaru izmeklēšanu saistībā ar konkurenci jaunu mobilo sakaru sistēmu tirgū – tie ir 3G sakari, ar kuru palīdzību var pārraidīt audovizuālu saturu. Nozaru izmeklēšanas rezultāti 27. maijā ir nodoti atklātībā, un tirgus dalībnieki ir pauduši savus apsvērumus par izmeklēšanā gūtajiem atzinumiem. 87. Nozaru izmeklēšana, kas bija Komisijas un EBTA Uzraudzības iestādes kopīga ierosme, ir veikta 2004. gadā un 2005. gada pirmajā pusē, un ir sākta tādēļ, ka Komisija vēlējās panākt, lai pret konkurenci vērstas darbības neierobežotu sporta pārraides, kas ir izšķirīgs jaunu mobilo pakalpojumu attīstības nosacījums. Izmeklēšanā ir vispusīgi pētīta sporta pārraižu mobilās apraides tiesību iegādē, tālākpārdošanā un ekspluatācijā iesaistīto pušu darbība. 88. Uz 2004. gadā izsūtīto aptaujas anketu jautājumiem ir atbildējušas aptuveni 230 organizācijas. Turklāt, pētot apkopotos datus, Konkurences ĢD ir izanalizējis 50 gadījumus, kad, pārdodot 3G tiesības, bija radušās ar konkurenci saistītas problēmas. 89. Nozaru izmeklēšanas rezultāti ir ļāvuši Komisijai gūt skaidru priekšstatu par pašreizējo tirgus attīstību un dominējošajiem tirdzniecības un ekspluatācijas modeļiem visā mobilās apraides platformu sporta pārraižu vērtības pieauguma ķēdē. Nozaru izmeklēšanā un papildu pasākumos gūtie atzinumi ir izklāstīti ziņojumā, kurā ir apkopoti nozaru izmeklēšanas secinājumi[52]. 90. Ziņojumā ir izcelti vairāki nozaru izmeklēšanā atklāti uzņēmējdarbības prakses piemēri, kas var negatīvi ietekmēt konkurenci, ierobežojot patērētāju iespējas izmantot novatoriskus mobilos sporta pārraižu pakalpojumus. Galvenā vērība ziņojumā ir pievērsta četrām galvenajām izmeklēšanas gaitā atklātajām konkurences problēmu jomām: 91. Sasaiste: ietekmīgi mediju operatori nopērk visas pieprasītāko sporta notikumu audiovizuālās pārraides tiesības kopā, lai nodrošinātu ekskluzīvu visu platformu izmantošanu bez 3G tiesību izmantošanas vai tālākas iznomāšanas nolūka. 92. Aizliegumi: mobilās apraides tiesībām ir uzlikti pārāk ierobežojoši nosacījumi (stingri laika ierobežojumi vai nevajadzīgi pārraižu garuma ierobežojumi), kas mazina 3G pārraižu praktisko pieejamību. 93. Kolektīvā pārdošana: 3G tiesības paliek neizmantotas, jo kolektīvās pārdošanas organizācijām neizdodas pārdot atsevišķu sporta klubu 3G tiesības. 94. Ekskluzivitāte: 3G tiesību ekskluzīva piešķiršana, kuras rezultātā ietekmīgi operatori monopolizē pieprasītāko sporta notikumu pārraides. 95. Tirgus dalībnieki ziņojumā ir aicināti pārskatīt savu uzņēmējdarbības praksi un laicīgi labot ar to saistītās sekas, kas varētu negatīvi ietekmēt konkurenci. Ziņojumā ir arī teikts, ka Konkurences ĢD kopā ar iesaistītajām valsts konkurences iestādēm (VKI) pārbaudīs nozaru izmeklēšanā apzinātos valsts mēroga gadījumus, kas varētu negatīvi ietekmēt konkurenci. Apspriežu procedūra saskaņā ar Pamatdirektīvas (2002/21/EK) 7. pantu 96. Saskaņā ar ES elektronisko sakaru tīklu un pakalpojumu tiesiskā regulējuma noteikumiem[53] valsts regulējošajām iestādēm (VRI), ievērojot ES konkurences tiesību aktu principus, ir jādefinē attiecīgie, valsts apstākļiem atbilstīgie elektronisko sakaru tirgi. 97. Pēc tirgus analīzes procedūras izpildes VRI jāpaziņo Komisijai par visiem regulatīvo pasākumu projektiem, kas attiecas uz attiecīgo tirgu definēšanu, par būtisku ietekmi tirgū (BIT), ja tāda ir, un ierosinātajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, ja tādi ir. Komisija var vai nu nākt klajā ar saviem apsvērumiem, kas VRI ir stingri jāievēro, vai arī likt VRI atcelt plānotos pasākumus gadījumos, kad definētais tirgus un/vai noteiktā BIT nav savienojama ar Kopienas tiesībām. Komisija 2005. gadā no VRI ir saņēmusi 201 paziņojumu (ļoti būtisks pieaugums, salīdzinot ar 89 paziņojumiem 2004. gadā). 98. Komisija 2005. gadā ir pieņēmusi vienu lēmumu, pieprasot atcelt paziņotos pasākumus[54]. Šajā lietā, kas attiecas uz vairumtirdzniecības fiksēto sakaru pieslēgumu Vācijā, VRI bija ieteikusi par operatoru iecelt Deutsche Telekom, jo tas ir operators ar BIT vairumtirdzniecības pieslēguma pakalpojumu nodrošināšanai savā tīklā. VRI bija secinājusi, ka, ņemot vērā Deutsche Telekom kompensējošo pirktspēju, 53 alternatīviem fiksēto sakaru tīkla operatoriem Vācijā nav BIT, lai gan vairumtirdzniecības pieslēguma pakalpojumu nodrošināšanā attiecīgi savos tīklos tie ieņem monopolstāvokli. Tomēr Komisija ir uzskatījusi, ka VRI nebija sniegusi pietiekamus pierādījumus par labu kompensējošās pirktspējas argumentam. 99. Komisija ir novērtējusi arī trīs paziņojumus, kuros VRI bija atzinusi, ka divi vai vairāki operatori attiecīgajā tirgū ieņem kolektīvu dominējošu stāvokli. Pamatojoties uz Komisijas dienestu sākotnēji paustajām šaubām[55], divās no šīm lietām VKI ir atsaukušas paziņojumus, pirms Komisija bija pieņēmusi lēmumu. Trešajā lietā, kas attiecas uz vairumtirdzniecības mobilās piekļuves un izejošo zvanu tirgu Īrijā, Komisija nav iebildusi VRI atzinumam par kolektīvu dominējošo stāvokli. 100. Visbeidzot, Komisija ir piekritusi Francijas VRI priekšlikumam iekļaut attiecīgajā fiksēto sakaru balss zvanu tirgū t.s. ,,Internet tīkla protokola balss pārraides” (VoIP) pakalpojumus, kas ļauj klientiem zvanīt un saņemt zvanus tāpat, kā tas notiek, izmantojot tradicionālos telefonijas pakalpojumus[56]. Francijas VRI ir nošķīrusi tīrus VoIP Internet tīkla pakalpojumus, kas līdzinās īsziņu nosūtīšanai un citiem vienādranga Internet tīkla sakariem, piemēram, Skype, un VoIP pakalpojumus, ko nodrošina alternatīvi platjoslas operatori, kas ir ieguldījuši līdzekļus vietējo cilpu atsiešanā un citos platjoslas piekļuves produktos, un tādēļ spēj piedāvāt saviem klientiem augstākas kvalitātes balss pakalpojumus ar tradicionālo telefonijas pakalpojumu funkcijām. Tiesvedība saskaņā ar EK Līguma 226. pantu par Konkurences direktīvas (2002/77/EK) īstenošanu 101. Lai nodrošinātu, ka dalībvalstis i) transponē EK direktīvas valsts tiesību aktos un ii) transponē tās pareizi, papildus ES konkurences noteikumiem un Pamatdirektīvas 7. pantā paredzētajai apspriežu procedūrai un savienojumā ar šiem pasākumiem Komisija izmanto pārkāpumu tiesvedību saskaņā ar EK Līguma 226. pantu. Konkurences ĢD pārziņā ir pārraudzīt, kā dalībvalstis īsteno vienu no ES elektronisko sakaru tiesiskā regulējuma direktīvām, proti, t.s. Konkurences direktīvu[57]. Konkurences direktīvas galvenais mērķis ir nodrošināt, lai attiecībā uz elektronisko sakaru tīklu un elektronisko sakaru pakalpojumu nodrošinājumu dalībvalstis nepiešķirtu nekādas ekskluzīvas tiesības vai privilēģijas, kas neatbilst EK Līguma 86. panta prasībām, tādējādi nodrošinot, ka ES tirgū pastāv brīva konkurence. 102. Komisija ir turpinājusi pārkāpumu tiesvedību pret tām dalībvalstīm, kas ir kavējušās apstiprināt valsts pasākumus, lai saskaņotu valsts tiesību aktus ar Konkurences direktīvas prasībām. Komisija 2005. gadā ir izbeigusi pret Beļģiju, Igauniju un Čehiju sākto tiesvedību pēc tam, kad šīs dalībvalstis bija Komisijai paziņojušas par valsts pasākumu apstiprināšanu. Savukārt ar 14. aprīļa spriedumu Tiesa ir atzinusi, ka Grieķija vēl nav apstiprinājusi Konkurences direktīvas izpildei vajadzīgos pasākumus[58]. Ar līdzīgu 16. jūnija spriedumu Tiesa ir secinājusi, ka arī Luksemburga nav apstiprinājusi minētās direktīvas izpildei vajadzīgos pasākumus[59]. Tomēr 23. jūnijā Luksemburga ir paziņojusi Komisijai par pasākumiem, ar kuriem valsts tiesību aktus ir paredzēts saskaņot ar Konkurences direktīvu. 103. Komisijas rīcībā 2004. gadā bija nonākusi informācija, ka Zviedrijā joprojām ir spēkā noteikumi, kas liek televīzijas apraidītājiem iegādāties zemes apraides un translācijas pakalpojumus ekskluzīvi no valsts uzņēmuma Teracom AB. Tādēļ Komisija pret Zviedriju sāka pārkāpumu tiesvedību[60]. Zviedrijas valdības atbildē uz Komisijas oficiālo paziņojuma vēstuli par analogās apraides pakalpojumiem, nebija minētas nekādas konkrētas saistības, ar ko Zviedrija saprātīgā termiņā apņemtos pārkāpumus izbeigt. Tādēļ saskaņā ar EK Līguma 226. pantu 16. martā Komisija ir pieņēmusi pret Zviedriju vērstu argumentētu atzinumu. Tajā ir teikts, ka prasība apraidītājiem iegādāties analogās apraides pakalpojumus vienīgi no Teracom ir Konkurences direktīvas pārkāpums. Turpmāka izmeklēšana 2005. gadā rāda, ka Zviedrijas ciparu apraides pakalpojumu noteikumi ir līdzīgi. Zviedrijas apraidītāji, kas vēlas izplatīt savas programmas, izmantojot zemes ciparu apraides tīklu, dažos svarīgākajos ciparu apraides ķēdes posmos (piemēram, multipleksēšanā) ir spiesti sadarboties ar Teracom. Komisija ir secinājusi, ka Teracom faktiski bauda privilēģijas vai ekskluzīvas tiesības arī ciparu apraides pakalpojumu jomā, līdz ar to pārkāpjot Konkurences direktīvas noteikumus. Tādēļ Komisija 12. oktobrī ir nosūtījusi Zviedrijas valdībai vēl vienu oficiāla paziņojuma vēstuli. 104. Tajā pašā dienā Komisija ir nosūtījusi oficiāla paziņojuma vēstuli Ungārijai, paužot viedokli, ka Ungārijas mediju likums nav savienojams ar Konkurences direktīvu. Ierobežojot kabeļu sistēmu operatoru tiesības ar atļauju sniegt kabeļu televīzijas pakalpojumus teritorijā, kas aptver ne vairāk kā vienu trešdaļu iedzīvotāju, Ungārijas mediju likums ierobežo tiesības veidot vai nodrošināt elektronisko sakaru tīklus vai pakalpojumus un kavē kabeļu televīzijas tirgus tālāku konsolidāciju. Atceļot ierobežojumus, palielinātos konkurence kabeļu sistēmu operatoru, kā arī kabeļu un cita veida infrastruktūru operatoru vidū. Pasta pakalpojumi 105. ES konkurences politiku pasta nozarē piemēro situācijā, kad pasta pakalpojumu tirgus vēl nav pilnīgi liberalizēts. Pasta pakalpojumu direktīva[61] nosaka - ciktāl tas jādara, lai nodrošinātu vispārējo pakalpojumu uzturēšanu finansiāli sabalansētos apstākļos, dalībvalstis drīkst turpināt atsevišķu pasta pakalpojumu rezervēšanu vispārējo pasta pakalpojumu sniedzējiem, kas joprojām veido lielu tirgus daļu. Saskaņā ar Pasta pakalpojumu direktīvu Komisijai vēlākais līdz 2006. gada 31. decembrim ir jāiesniedz priekšlikumi saistībā ar 2009. gadā plānoto ES pasta pakalpojumu tirgus pilnīgo liberalizāciju. Dažas dalībvalstis jau ir atcēlušas pasta pakalpojumu monopoltiesības vai paziņojušas, ka plāno to darīt pirms noteiktā termiņa. 106. Šajā situācijā Komisija 2005. gadā ir pārbaudījusi vairāku dalībvalstu pasta pakalpojumu likumprojektus. Komisija ir paudusi viedokli, ka Čehijas pasta likumprojektā ir noteikumi, kas paplašina vadošā pakalpojumu sniedzēja monopoltiesības ārpus Pasta pakalpojumu direktīvas darbības jomas, tādējādi no jauna monopolizējot šīs dalībvalsts konkurencei atvērto tirgu. Komisija uzskata, ka gadījumos, kad ekskluzīvo tiesību darbības joma nepārsniedz Pasta pakalpojumu direktīvā noteiktos rezervēšanai atļautos pasta pakalpojumus, šīs tiesības saskaņā ar 86. panta 2. punktu prima facie ir attaisnojamas[62]. Pēc neformālām Komisijas un Čehijas valdības apspriedēm likumprojekts ir grozīts tādējādi, ka tas nepaplašina monopoltiesības un ļauj šajā tirgū tālāk attīstīties konkurencei. 107. Turklāt Konkurences ĢD pašlaik izmeklē atsevišķas darbības, kas var traucēt konkurenci Kopienas iekšējā pārrobežu pasta piegādē, kura saskaņā ar ES noteikumiem principā ir liberalizēta. Vairumā šādu gadījumu iespējami ļaunprātīgā rīcība attiecas uz darbībām, kas sekmē dominējoša stāvokļa pārnesi no tirgiem, kur valda monopoltiesības, uz līdzās esošiem, konkurencei atvērtiem tirgiem. Turpmākajā liberalizācijas procesā šādas darbības visticamāk kļūs arvien izplatītākas. Tādēļ Komisija un VKI nedrīkst zaudēt modrību, lai nodrošinātu, ka pret konkurenci vērstā uzvedība neiznīcina priekšrocības, ko dod Padomes un Parlamenta apstiprinātais pakāpeniskas liberalizācijas process. 2.2. Mediju joma Vācijas Bundeslīga 108. Komisija 19. janvārī ir pieņēmusi lēmumu par Vācijas Bundeslīgu[63] - tas ir pirmais lēmums par saistībām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pantu. Ar šo lēmumu Vācijas futbola līgas saistības attiecībā uz futbola spēļu mediju tiesību kopējo un ekskluzīvo pārdošanu ir atzītas par juridiski saistošām un tiesvedība ir izbeigta . 109. Ar lēmumu Bundeslīgas lietā Komisija ir apliecinājusi savu konkurences politiku mediju jomā attiecībā uz sporta pārraižu vērtīgo audiovizuālo tiesību pirkšanu un pārdošanu. Ņemot vērā mediju nozares struktūru, proti, situāciju, kad sporta pārraižu vērtīgo un ekskluzīvo audiovizuālo tiesību nelielais piedāvājums ir dažu pārdevēju rokās, šajā nozarē viegli var rasties ar konkurenci saistītas problēmas. Par pārdevējiem ir zināms, ka nereti pieprasītāko sporta pārraižu tiesības ir gatavi pārdot tikai pavisam nedaudzi piedāvātāji. Pārdošanas koncentrāciju palielina kopējā pārdošana, t.i., klubu tiesību nodošana un centralizēta pārdošana[64]. Ir vērojama arī ievērojama pirkšanas koncentrācija, kas var radīt problēmas, ņemot vērā tās potenciālo ietekmi uz citu tirgus dalībnieku piekļuves iespējām šīm sporta pārraižu tiesībām[65]. 110. Komisija 2004. gada 18. jūnijā ir nākusi klajā ar sākotnējo novērtējumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. panta 1. punktu un informējusi par to VFF un Līgu federāciju. Saskaņā ar šo novērtējumu Līgu federācijas kopējā un ekskluzīvā mediju tiesību pārdošana ir saistīta ar vairākām konkurences problēmām . Tā var ierobežot Bundeslīgas klubu iespējas patstāvīgi risināt sarunas ar apraides sabiedrībām un/vai sporta tiesību aģentūrām, un tā var jo īpaši ierobežot klubu iespējas pieņemt neatkarīgus komerciālus lēmumus par tiesību pakešu pārdošanas cenu un saturu, tādējādi padarot neiespējamu ar tiesību pārdošanu saistītu konkurenci klubu starpā. Turklāt iespējai piedāvāt futbola spēļu pārraides ir liela nozīme tradicionālo apraidītāju un jaunu mediju operatoru konkurencē par reklāmas ienākumiem un skatītāju piesaistīšanu, tādēļ Līgu federācijas mediju tiesību kopējā pārdošana var negatīvi ietekmēt pakārtotos televīzijas tirgus un jaunu mediju tirgus, jo tā ierobežo pārraides un slēdz piekļuvi. 111. Lai labotu atklātās konkurences problēmas, Līgu federācija ir piedāvājusi saistības, ar kurām tās pārdošanas politika ir ievērojami mainīta[66]. Piedāvāto saistību tirgus pārbaude ir notikusi, publicējot paziņojumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 27. panta 4. punktu[67]. Lai novērstu pakārtoto tirgu slēgšanas risku, saistības paredz mediju tiesības pārdot izsolē ar nediskriminējošiem un pārredzamiem noteikumiem. Turklāt atzīstot, ka sporta pārraižu tiesību vērtības aizsardzības nolūkā ir vajadzīga zināma ekskluzivitāte, ilgtermiņa tirgus slēgšanas risks ir novērsts, apņemoties ierobežot vertikālo licences līgumu termiņu līdz trim spēļu sezonām. Saskaņā ar Komisijas sākotnējo novērtējumu, slēdzot līgumus uz ilgāku laiku, draud risks izveidoties situācijai, kad veiksmīgs pircējs iegūst dominējošu stāvokli tirgū, samazinot efektīvu ex ante konkurenci nākamo izsoļu kontekstā. 112. Turklāt, lai audiovizuālo pārraižu tiesību izsolē varētu piedalīties lielāks skaits potenciāli ieinteresētu pircēju, Līgu federācija ir apņēmusies ierobežot ekskluzivitāti, sadalot audiovizuālo pārraižu tiesības atsevišķās tiesību paketēs, kuru skaits ir saprātīgs un kuras ir izveidotas tā, ka operatori katru paketi var izmantot atsevišķi. Vairāku skaidri nodalītu pakešu pārdošana ļautu mazāk ietekmīgiem operatoriem, kuru rīcībā ir mazāki finanšu līdzekļi, censties izsolē iegūt savām vajadzībām atbilstīgas tiesības. Dažas paketes ir paredzēts rezervēt īpašiem tirgiem/platformām: tā kā dažādās izplatīšanas platformās tiesību vērtība ir ļoti asimetriska, piekļuve sporta pārraižu tiesībām var būt liegta atsevišķu topošu tirgus platformu operatoriem; apņemoties rezervēt tiesību paketes atsevišķām izplatīšanas platformām, mediju tiesības varētu iegūt bezmaksas un maksas televīzijas operatori, mobilo sakaru operatori un Internet tīkla pakalpojumu sniedzēji. 113. Visbeidzot, lai mazinātu pārraižu ierobežojuma risku, ko rada ekskluzīvu tiesību kolektīva pārdošana, saistībās ir paredzēts, ka klubi var individuāli pārdot atsevišķas tiesības. Lai nodrošinātu tiesību maksimālu izmantošanu un izvairītos no neizmantotām tiesībām, t.i., tiesībām, ko Līgu federācijai neizdodas pārdot vai tiesībām, ko pircēji neizmanto pilnā mērā, ir paredzēti atkāpnoteikumi. Neizmantotas tiesības nonāk atpakaļ klubos individuālai neekskluzīvai izmantošanai. 114. Komisija ir piekritusi, ka saistību spēkā stāšanās notiek ar pārejas periodu[68], lai nodrošinātu, ka vienošanās noteikumu saskaņošana ar konkurences noteikumiem neapdraud Vācijas futbola līgas darbību. 115. Lēmumā ir teikts, ka tas attiecas tikai uz Līgu federācijas mediju tiesību kopējās un ekskluzīvās pārdošanas politiku Vācijas pirmajā un otrajā profesionālajā vīriešu futbola līgā un neaptver konkurences jautājumus, kas izriet no individuāli noslēgtiem licences līgumiem. Šajā sakarā lēmumā ir uzsvērts, ka nav izslēgta turpmāka Komisijas izmeklēšana, jo īpaši gadījumos, kad viens pircējs iegādājas vairākas tiesību paketes. 116. Līgu federācijas piedāvātās saistības ievērojami uzlabo televīzijas, radio un jo īpaši topošo jauno mediju tirgus operatoru piekļuvi sporta pārraižu tiesībām. Tādēļ tās saskan ar Komisijas politiku, kas paredz nodrošināt satura maksimālu pieejamību, lai patērētāju labākajās interesēs mediju tirgos sekmētu jauninājumus un mazinātu koncentrācijas tendences. Futbola premjerlīga[69] 117. Novembrī Komisija ir paziņojusi par Futbola premjerlīgas (FAPL) piedāvātajām saistībām, kas attiecas uz Premjerlīgas futbola spēļu mediju tiesību kopējo pārdošanu Apvienotajā Karalistē. Šis paziņojums seko 2002. gada iebildumu paziņojumam un pirmo piedāvāto saistību atklātai apspriešanai 2004. gada aprīlī. Saistības ir paredzēts piemērot, sākot ar 2007. gada futbola sezonas mediju tiesību pārdošanu. Saistību galvenie elementi paredz izveidot mazākas un līdzsvarotākas televīzijas tiesību paketes, nodrošināt, ka viens atsevišķs pircējs nevar iegādāties visas paketes un nodrošināt, ka mediju tiesību pārdošana norisinās godīgi. Šajā nolūkā FAPL ir apņēmusies pārdot paketes veiksmīgākajiem atsevišķajiem katras paketes vairāksolītājiem un nodrošināt, ka pārdošanas procesu pārrauga īpaši pilnvarota neatkarīga persona. Saistībās ir iekļauti arī daudzi citi elementi, kas atšķirīgajās dažādo mediju tiesībās paredz atcelt pārraižu aizliegumus. Pamatojoties uz šīm saistībām, Komisija 2006. gadā, iespējams, pieņems lēmumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pantu. 2.3. Informātikas, Internet tīkla un patērētāju elektronikas nozare Microsoft 118. Komisija 28. jūlijā ir pieņēmusi lēmumu par pārraudzības pilnvarnieku Microsoft lietā[70]. Komisijas Microsoft lietas 2004. gada 24. marta lēmuma (,,Lēmums”) 7. punkts paredz izveidot piemērotu mehānismu, lai pārraudzītu, kā Microsoft pilda lēmumu, tostarp iecelt no Microsoft neatkarīgu pārraudzības pilnvarnieku. Šis ir viens no retajiem gadījumiem, kad Komisija ir izmantojusi pilnvarnieku, lai pārraudzītu pret konkurenci vērstu darbību pārtraukšanas rīkojuma izpildi saskaņā ar EK Līguma 82. pantu. Biežāk pilnvarniekus ieceļ, lai pārraudzītu lēmumu izpildi uzņēmumu apvienošanās gadījumos. 119. Pilnvarnieka galvenais uzdevums ir sniegt Komisijai eksperta atzinumus par lēmuma izpildi. Pilnvarnieks jo īpaši sniedz Komisijai šādu informāciju: i) vai Microsoft sniegtā informācija par savietojamību ir pieejama pilnā apjomā, vai tā ir precīza un laicīga un vai Microsoft nerada nekādus nepamatotus vai diskriminējošus šķēršļus, kas traucē piekļūt šai informācijai un to izmantot; ii) vai Windows personālo datoru ekspluatācijas sistēmu nesasaistītais variants, ko Microsoft nodrošina saskaņā ar lēmumu, ir pilnīgā darba kārtībā un tajā nav iekļauts Windows Media Player, un vai konkurējošajiem utilītas media player piegādātājiem ir pietiekama informācija, lai nepieļautu, ka viņu utilīta media player savietojumā ar Microsoft dominējošo personālo datoru ekspluatācijas sistēmu nenonāk neizdevīgā stāvoklī salīdzinājumā ar Windows Media Player. Šajā nolūkā pilnvarniekam ir pieejami Microsoft personālo datoru un serveru ekspluatācijas sistēmu pirmkodi. Visas izmaksas, kas saistās ar pilnvarnieka iecelšanu un viņa atalgojumu, sedz Microsoft. Pilnvarnieks ir iecelts 4. oktobrī, izvēloties no Microsoft iesniegta kandidātu saraksta. 120. Pēc tam, kad 2004. gada 22. decembrī bija noraidīta Microsoft prasība par pagaidu pasākumiem, Komisija ar Microsoft ir sākusi apspriedes par lēmuma izpildi. Apspriežot savietojamības tiesiskās aizsardzības līdzekļu piemērošanu (lēmuma 5. pants), Komisija galvenokārt vēlējās pārliecināties, vai Microsoft pilda pienākumu sniegt pilnīgu un precīzu informāciju, kas ļautu Microsoft konkurentiem izstrādāt darba grupas serveru ekspluatācijas sistēmu produktus, kuri ir savietojami ar Windows personālajiem datoriem un serveriem tāpat kā Microsoft serveru ekspluatācijas sistēmu produkti. Lai izpildītu šo prasību, Microsoft ir sniedzis to datorprogrammu (,,protokolu”) tehnisko aprakstu, kuras izmanto sakaros starp Windows personālajiem datoriem un darba grupas serveriem (,,tehniskā dokumentācija”). 121. Tehnisko dokumentāciju ir pārbaudījis pilnvarnieks, Komisijas tehniskie eksperti, kā arī vairākas trešās puses. Visi pārbaudītāji ir secinājuši, ka tehniskajā dokumentācijā sniegtā informācija ir nepietiekama, lai varētu izstrādāt konkurētspējīgus savietojamus darba grupu serveru ekspluatācijas sistēmu produktus. 122. Otrs jautājums, ko Komisija saistībā ar savietojamības tiesiskās aizsardzības līdzekļu piemērošanu 2005. gadā ir plaši apspriedusi ar Microsoft, attiecas uz nosacījumiem līgumos starp Microsoft un tiesiskās aizsardzības līdzekļu labumguvējiem, kuri vēlas piekļūt tehniskajai dokumentācijai un to izmantot. Sākotnēji Microsoft iepazīstināja Komisiju ar vairākiem līgumiem, kuros bija ietverti Microsoft nosacījumi, kas būtu jāievēro uzņēmumiem, kuri vēlas izmantot tehnisko dokumentāciju. Pēc apspriedēm ar Konkurences ĢD Microsoft ir vairākkārt grozījis šos līgumus. Konkurences ĢD ir veicis arī tirgus pārbaudi, apspriežot Microsoft priekšlikumus ar ieinteresētiem uzņēmumiem. 123. Ievērojot tirgus pārbaudes rezultātus un pamatojoties uz ekspertu atzinumiem par tehnisko dokumentāciju, Komisija ir nolēmusi sākt tiesvedību pret Microsoft par lēmumā minēto saistību neizpildi. Tādēļ 10. novembrī Komisija ir pieņēmusi lēmumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 24. panta 1. punktu (,,24. panta 1. punkta lēmums”). Šis lēmums ir minētās regulas 24. pantā paredzētās procedūras sākums. Saskaņā ar šo lēmumu Microsoft no 15. decembra ir jāmaksā periodisks soda naudas maksājums 2 miljoni euro dienā, ja Microsoft nepilda lēmuma 5. panta a) un c) punkta prasības: i) pienākumu sniegt pilnīgu un precīzu savietojamības informāciju un ii) pienākumu sniegt šo informāciju, piemērojot saprātīgus nosacījumus. 124. Komisija 21. decembrī saskaņā ar 24. panta procedūru ir nākusi klajā ar iebildumu paziņojumu saistībā ar Microsoft pienākumu sniegt pilnīgu un precīzu savietojamības informāciju. Komisijas iebildumu pamatā ir turpmāki pilnvarnieka ziņojumi, kuros ir secināts, ka tehniskā dokumentācija, ko Microsoft ir sniedzis saistībā ar 24. panta 1. punkta lēmumu, joprojām ir nepilnīga un neprecīza. 3. Pakalpojumu nozare 3.1. Finanšu pakalpojumi 125. Produktīvs finanšu pakalpojumu tirgus ir būtisks nosacījums, lai nodrošinātu Eiropas tautsaimniecības elastīgumu un dinamismu, celtu ražīgumu, paplašinātu izaugsmi un radītu jaunas darbavietas. Konkurences politika un iekšējā tirgus politika papildina viena otru un var palīdzēt izveidot integrētu un konkurētspējīgu visu finanšu pakalpojumu tirgu. Komisija stiprina konkurenci finanšu pakalpojumu nozarē, mērķtiecīgi liekot lietā nozaru izmeklēšanu, atsevišķu lietu izmeklēšanu un plašāku šīs jomas konkurences politikas izstrādi. Finanšu pakalpojumu nozaru izmeklēšana 126. Pamatojoties uz pilnvarām, ko paredz Regulas (EK) Nr. 1/2003 17. pants, Komisija 13. jūnijā ir sākusi nozaru izmeklēšanu finanšu pakalpojumu nozarē. Nozaru izmeklēšanas pamatojums ir izklāstīts konkurences komisāra paziņojumā, kam pievienojas iekšējā tirgus un pakalpojumu komisārs[71]. 127. Nozaru izmeklēšana aptver divas svarīgas finanšu pakalpojumu nozares: banku mazumtirdzniecības pakalpojumus un uzņēmumu apdrošināšanu. Šī izmeklēšana notiek paralēli. Banku mazumtirdzniecības pakalpojumu nozarē Komisijas izmeklēšana skar maksājumu kartes un svarīgākos banku mazumtirdzniecības pakalpojumus, piemēram, norēķinu kontus un mazo un vidējo uzņēmumu finansēšanas pakalpojumus[72]. Veicot izmeklēšanu saistībā ar maksājumu kartēm, Komisija pamatojas uz atsevišķu lietu izmeklēšanā gūtām zināšanām par tirgus situāciju. Saistībā ar svarīgākajiem banku mazumtirdzniecības pakalpojumiem Komisija cita starpā ir paredzējusi pārbaudīt tirgus integrācijas zemo līmeni, pakalpojumu izmantotāju faktiskās izvēles iespējas un šķēršļus, kas neļauj iekļūt tirgū. 128. Izmeklējot uzņēmumu apdrošināšanu, īpašu uzmanību ir paredzēts veltīt sadarbības līmenim apdrošinātāju un apdrošinātāju apvienību vidū tādās jomās kā polišu standartnosacījumu izstrāde[73]. Lai arī šāda sadarbība bieži ir produktīva, sadarbības formas ar varbūtēji negatīvu ietekmi var ierobežot pakalpojumu izmantotāju iespējas vienoties par apdrošināšanas nosacījumiem un kavēt konkurenci un jauninājumus šajā tirgū. 129. Nozaru izmeklēšanas analīzes pamatā ir galvenokārt tirgus dalībnieku sniegtā informācija. Piemēram, pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 1. punktu, Komis