PALĀTAS APSVĒRUMI KOMISIJAS ATBILDES

IEVADS

10.1. Šī nodaļa veltīta darbības rezultātiem. Pirmajā īsajā sadaļā aplūkots Komisijas pirmais novērtējuma ziņojums (1). Tālāk sniegti Palātas apsvērumi par Komisijas veikto pašnovērtējumu par Komisijas ģenerāldirektoru gada darbības pārskatu 1. daļā norādītājiem darbības rezultātiem (2) un daži no galvenajiem jautājumiem, kas izriet no Palātas 2011. gadā izdotajiem īpašajiem ziņojumiem par darbības rezultātiem (3).

10.2. Darbības rezultātu novērtēšanai izmanto pareizas finanšu pārvaldības principus (saimnieciskums, lietderība un efektivitāte) (4). Šis novērtējums ir ļoti svarīgs publisko līdzekļu intervencē, un tas attiecas uz ieguldījumiem (finanšu, cilvēkresursu, materiālajiem, organizatoriskajiem vai normatīvajiem līdzekļiem, kas nepieciešami programmas īstenošanai), faktiskajiem rezultātiem (programmu iegūtie rezultāti), koprezultātiem (programmas tūlītējā iedarbība uz tiešajiem adresātiem vai saņēmējiem) un uz ietekmi (ilglaicīgas izmaiņas sabiedrībā, kuras kaut vai daļēji var saistīt ar ES veiktajiem pasākumiem).

ZIŅOJUMS PAR SAVIENĪBAS FINANŠU NOVĒRTĒJUMU, KURA PAMATĀ IR SASNIEGTIE REZULTĀTI

10.3. Komisija 2012. gada februārī publicēja Eiropas Parlamentam un Padomei adresētu ziņojumu par Eiropas Savienības finanšu novērtējumu, kura pamatā ir sasniegtie rezultāti (novērtējuma ziņojums) (5). Līgumā noteikts, ka Komisijai jāsagatavo šāds ziņojums un ka šis ziņojums ir daļa no pierādījumiem, uz kuru pamata Parlaments katru gadu Komisijai apstiprina budžeta izpildi (6).

10.4. Pēc Parlamenta aicinājuma Palāta 2012. gada jūnijā sniedza atzinumu Nr. 4/2012 par novērtējuma ziņojumu (7). Šajā atzinumā Palāta norāda, ka novērtējuma ziņojums ir neskaidrs, nesniedz pietiekami daudz būtiskas informācijas un līdz ar to sniedz mazu pievienoto vērtību un ka Parlamentam, Padomei un Komisijai vajadzētu izmantot iespēju, ko dod šis ziņojums, proti, apspriest un vienoties par to, kā šo ziņojumu varētu izmantot budžeta izpildes apstiprinātājiestāde. 10.4. 2010. gada novērtējuma ziņojumu ar budžeta izpildes apstiprinātājiestādi apsprieda 2012. gada sākumā. Pamatojoties uz šīm apspriedēm, Komisija pirmā novērtējuma ziņojuma sagatavošanā izmantoto pieeju mainīja uz visaptverošāku ziņošanu par to darbību rezultātiem, kuras finansētas no budžeta, izmantojot esošos ziņošanas materiālus. Komisija tomēr turpina pilnveidot novērtējuma ziņojumu kā svarīgu budžeta izpildes apstiprināšanas elementu, ņemot vērā budžeta izpildes apstiprinātājiestādes atbildes.

ĢENERĀLDIREKTORĀTU PĀRSKATI PAR GADA LAIKĀ SASNIEGTO

Ievads

10.5. Komisijas ģenerāldirektori izvirza darbības rezultātu mērķus ģenerāldirektorāta gada vadības plānos un pēc tam ziņo par to izpildi gada darbības pārskatos. Palāta izvērtēja trīs ģenerāldirektorātu pārskatus, proti, Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektorāta (Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD), Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta (Reģionālās politikas ĢD) un Attīstības un sadarbības ģenerāldirektorāta – EuropeAid (EuropeAid) pārskatus (8). Kopā šie trīs ģenerāldirektorāti atbild par aptuveni trīs ceturtdaļām no 2011. gadā veiktajiem ES budžeta maksājumiem (9).

10.6. Palāta izskatīja kopš iepriekšējā gada veiktās izmaiņas Komisijas iekšējā ziņošanas kārtībā, un attiecībā uz trim minētajiem ģenerāldirektorātiem izanalizēja, vai pārskatos norādītie mērķi un darbības rādītāji ir: a) atbilstoši – vai tie atbilst politikas mērķiem un pārvaldības veidam un vai tie ir sasaistīti ar kvantitatīviem mērķiem; b) salīdzināmi – vai plānošanas posmā izraudzītos rādītājus izmantoja ziņojumu sagatavošanai un vai tika izskaidrotas izmaiņas, ja tādas bija; c) ticami – vai pārskata lietotājs var gūt pamatotu pārliecību par to, ka pārskatā sniegtā informācija ir pareiza (10).

Dažas pozitīvas izmaiņas kopš pagājušā gada

10.7. Komisija 2011. gada novembrī izdeva pārskatītus norādījumus saviem ģenerāldirektoriem par 2011. gada darbības pārskatu sagatavošanu. Tajos cita starpā, ir ņemti vērā arī apsvērumi, kurus Palāta minējusi savā 2010. gada pārskatā (11). Piemēram, tika precizēti norādījumi attiecībā uz ziņošanu par politikas rezultātiem gada darbības pārskata pirmajā daļā, norādot, ka ģenerāldirektoriem lielāka uzmanībā jāpievērš virzībai uz mērķu sasniegšanu gan rezultātu, gan ietekmes ziņā, kā arī jāapraksta sasniegtie tiešie rezultāti.

Dažos gadījumos problēmas joprojām rada atbilstība

10.8. Ģenerāldirektoriem stratēģiskā līmenī jānosaka ierobežots skaits vispārēju mērķu kopā ar ietekmes rādītājiem, kas ļauj sekot līdzi vispārējo mērķu sasniegšanas gaitai. Vispārējie mērķi un ietekmes rādītāji kopā ir rīki, kurus Komisijas vadība – un līdz ar to arī gada darbības pārskata lasītāji, piemēram, budžeta izpildes apstiprinātājiestāde, – var izmantot, lai novērtētu, cik lielā mērā ģenerāldirektorāts ir sasniedzis savus galvenos mērķus. Palāta konstatēja vairākas ar mērķiem un rādītājiem saistītas problēmas, kas ierobežo to lietderību, kā izklāstīts nākamajos punktos.

10.9. Dažos gadījumos bija vērojama nepietiekama mērķu un rādītāju iekšējā saskaņotība (sk. 10.1. piemēru). 10.9.

Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD: ietekmes rādītājs neattiecas uz visu mērķi pilnībā Vienam vispārējam mērķim gada darbības pārskatā ir šādi trīs uzdevumi: — veicināt dzīvotspējīgas un konkurētspējīgas lauksaimniecības nozares attīstību; — nozarē ievērot augstu vides aizsardzības un ražošanas attīstību; — tajā pašā laikā nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni lauku iedzīvotājiem. Vienīgais šā mērķa ietekmes rādītājs ir “lauksaimnieku ienākumu līmenis”. Šis rādītājs attiecas tikai uz trešo no minētajiem uzdevumiem, un tas nozīmē, ka pirmajiem diviem uzdevumiem šādu rādītāju nav. EuropeAid: ietekmes rādītājs formulēts kā mērķis Ietekmes rādītājs “ES saskaņota pieeja”, kas atbilst 4. vispārējam mērķim “veicināt starptautiskas attīstības sistēmas izveidi, kuras pamatā būtu cieša daudzpusēja sadarbība un pasaules mēroga pārvaldība” un kura galamērķis ir “jauni ES budžeta atbalsta līgumi, kas noslēgti atbilstoši COM 638 principiem”, formulēts drīzāk kā mērķis, nevis rādītājs. Piektā iekšējās kontroles standarta pamatprasībās noteikts, ka vadības plānos gan politikas jomas, gan darbības līmenī jānorāda vismaz viens rādītājs attiecībā uz katru mērķi, lai uzraudzītu sasniegto un par to ziņotu. Minētā prasība ir pārņemta Ģenerālsekretariāta pastāvīgajos norādījumos, un ĢD AGRI to ievēro. Komisija ir pielikusi lielas pūles, lai noteiktu saskaņotus un visaptverošus mērķus un rādītājus. Atsevišķās politikas jomās tas ir sarežģīti izdarāms, un būtu jāņem vērā, ka darbības pārskatos ietvertie rādītāji nebūtu jāaplūko nošķirti. Komisija uzskata, ka rādītājs “lauksaimnieku ienākumu līmenis” aptver 1. vispārējo mērķi kopumā, jo tas attiecas ne tikai uz uzdevumu nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni lauku iedzīvotājiem, bet arī uz saimniecību un lauku apvidu dzīvotspēju. Turklāt, tā kā vienoto maksājumu saņemšanai lauksaimniekiem zeme jāuztur labā lauksaimniecības un vides stāvoklī, ir izpildīts arī 1. mērķa uzdevums ievērot “augstus vides aizsardzības un ražošanas standartus”. Komisija apsvērs alternatīvas metodes rādītāju noteikšanai, pamatojoties uz SMART principu.

10.10. Daudzi no trīs pārbaudīto ģenerāldirektorātu galvenajiem mērķiem un rādītājiem nav pietiekami labi piemēroti ikgadējai novērtēšanai, kas jāveic gada darbības pārskatu sagatavošanas procesā. Iemesls ir tas, ka dažos politikas virzienos ietekme ir jūtama pēc ilgāka laika, proti, no ieguldījumu veikšanas līdz to atdevei paiet ievērojams laiks. Lielākā daļa rādītāju un mērķu attiecās uz visu 2007.–2013. gada programmu posmu, un netika izmantoti nekādi starpposma rādītāji vai atskaites punkti. 10.10. Komisija apstiprina, ka daudzgadu programmu būtība ir veikt ilgtermiņa ieguldījumus, kas ļauj ietekmi novērtēt tikai pēc ilgāka laikposma. Laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam Komisija ir ierosinājusi kā iznākuma rādītājus izmantot atskaites punktus, kuri ir tiešāk saistīti ar politiku.

10.11. Ietekmes rādītājiem vajadzētu būt saistītiem ar attiecīgiem kvantitatīviem mērķiem. Tomēr 10.11. Kvantitatīvi mērķi ne vienmēr ir iespējami, atbilstoši vai pat attiecināmi, jo īpaši tāpēc, ka saistībā ar ietekmes rādītājiem ir jāņem vērā dažādi ārēji faktori. Šādos gadījumos pietiekams kritērijs sasniegumu novērtēšanai ir tendence.

a) trijos pārbaudītajos gada darbības pārskatos no 29 ietekmes rādītājiem 11 rādītājiem nebija noteikti ar tiem saistīti kvantitatīvi mērķi un šo mērķu izpildes termiņi (12); a) Kad vien tas ir iespējams, Komisija cenšas noteikt kvantitatīvus mērķus. Tomēr dažos gadījumos, piemēram, saistībā ar cilvēktiesību situāciju trešās valstīs, kvantitatīvi mērķi ne vienmēr būs jēgpilni un attiecināmi.

b) lai gan visiem Reģionālās politikas ĢD mērķiem, izņemot vienu, bija noteikti termiņi, tie bieži vien bija vidēja termiņa mērķi. Tādējādi Reģionālās politikas ĢD 2011. gada darbības pārskatā bieži sniegta informācija par sasniegtajiem rezultātiem saistībā ar iepriekšējo 2000.–2006. gada programmu posmu. b) Darbības pārskata 1.2. iedaļā attiecībā uz politikas vispārējiem mērķiem izmantoti ietekmes rādītāji, kas ir balstīti uz makroekonomiskajiem modeļiem un statistikas datiem, un vairumā gadījumu atsauces laiks ir 2006. gads. Ietekmes rādītāju izmaiņas ataino dažādu faktoru mijiedarbību, starp kuriem kohēzijas politika ir tikai viens elements.

10.12. Savā 2010. gada pārskatā Palāta norādīja, ka ģenerāldirektorāti nav noteikuši darbības mērķus vai nav ziņojuši par tiem saistībā ar saimnieciskumu (ieguldījumu izmaksas) vai lietderību (attiecība starp ieguldījumiem, faktiskajiem rezultātiem un koprezultātiem). Iepriekšējā gadā Palāta atsevišķā apsvērumā ziņoja arī par to, ka gada darbības pārskatu 1. daļā iekļautais politikas sasniegumu apraksts sniedz ierobežotu informāciju par koprezultātiem un ietekmi; pārskatos galvenokārt sniegta informācija par ieguldījumiem un faktiskajiem rezultātiem, nevis veikto darbību iznākumiem. Palātas šogad veiktā vadības plānu un gada darbības pārskatu pārbaude neatklāja nekādu būtisku uzlabojumu šajā jomā. 10.12. Komisijas dienesti izpildīja pienākumus, kas noteikti Finanšu regulās un norādījumos par gada darbības pārskatu (GDP) izstrādi. Komisija pilnveidoja pastāvīgos norādījumus 2011. gada GDP izstrādei attiecībā uz saimnieciskumu, efektivitāti un lietderību, kā arī aicināja ģenerāldirektorātus pārskatu 3. iedaļā brīvprātīgi pievienot rādītājus par pareizu finanšu pārvaldību. Komisija ir pārliecināta, ka GDP kopumā sniedz pietiekamu informāciju par rezultātiem/iznākumiem.

Salīdzināmību apgrūtina paskaidrojumu trūkums

10.13. Saskaņā ar labas prakses principiem ne tikai izvirzītie mērķi, bet arī informācija par darbības rezultātiem ir jāizklāsta konsekventi periodu pēc perioda vai jāpaskaidro veiktās izmaiņas, lai šīs informācijas lietotāji varētu veikt salīdzinājumus un izvērtēt pastāvošās tendences. 10.13. Komisija uzskata, ka informācija par darbības rezultātiem būtu jābalsta uz pastāvīgu pilnveidošanas procesu, kad tas nepieciešams, nevis jāsniedz konsekventi. Tā piekrīt, ka šajā sakarā notikušās izmaiņas būtu jāpaskaidro. Komisijas ieskatā gan attiecībā uz to ir sniegts pietiekami informācijas.

Mērķu, rādītāju un uzdevumu konsekvence

10.14. Gada darbības pārskatos jāsniedz informācija par vadības plānā noteikto mērķu, rādītāju un uzdevumu izpildi un sasniegšanu. Kopumā šo prasību ievēroja Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD, kas pārklasificēja dažus ietekmes rādītājus atbilstoši ieteikumiem, kurus Palāta bija sniegusi saistībā ar 2010. gada darbības pārskatiem. Tomēr ģenerāldirektorāts ne vadības plānā, ne gada darbības pārskatā nepaskaidroja divu citu izmaiņu būtību. Un, tā kā dalībvalstis varēja mainīt kvantitatīvos mērķus pēc saviem ieskatiem, laika posmā starp 2011. gada vadības plānu un 2011. gada darbības pārskatu dalībvalstu veiktās lauku attīstības plānu atjaunināšanas rezultātā tika mainīti trīs no četriem kvantitatīvajiem mērķiem (sk. 10.2. piemēru). 10.14. Komisija uzskata, ka rādītāji un mērķi gadu gaitā bijuši stabili. Kā norādīts konstatējumā, šajā gadījumā rādītāju un mērķu maiņa ir izņēmums, ko veica, pamatojoties uz Palātas ieteikumiem divus ietekmes rādītājus noteikt kā rezultātu rādītājus. Tas ir ļoti skaidri norādīts atjauninātajā 2011. gada vadības plānā. Dalībvalstīm patiešām ir iespēja pielāgot savus mērķus, lai pilnveidotu savus lauku attīstības plānus (skatīt atbildi uz 10.2. piemēru).

10.2. piemērs Mērķis 2011. gada vadības plāns 2011. gada darbības pārskats Palielināt atjaunojamās enerģijas ražošanas apjomus 20 500 ktoe (38) 12 300 ktoe Darbavietu radīšana 346 000 344 000 Izmantota lauksaimniecības zeme ar augstu dabas vērtību 3 400 000 ha 3 620 000 ha 10.2. piemērs Dalībvalstīm ir iespēja pielāgot savus mērķus, un termiņa vidusposma novērtējumi bija piemērota iespēja precizēt datus un metodes un vajadzības gadījumā pielāgot mērķus. Mērķa “palielināt atjaunojamās enerģijas ražošanas apjomus” ievērojamā samazinājuma iemesls ir kļūdas labojums vienā lauku attīstības plānā. Pateicoties termiņa vidusposma novērtējumiem, bija iespējams veikt turpmākas kvalitātes pārbaudes un tādējādi konstatēt un labot šo kļūdu.

10.15. Papildus vispārējiem mērķiem Reģionālās politikas ĢD nosaka arī “daudzgadu plānošanas prioritātes”. Salīdzinājumā ar 2011. gada vadības plānu 2012. gada plānā iekļauto daudzgadu plānošanas prioritāšu skaits palielināts no četrām uz piecām, un dažām citām prioritātēm mainīts formulējums. Turklāt 2012. gada vadības plānā zemākā līmeņa “speciālo darbības prioritāšu” skaits palielināts no 28 uz 39. Plānā nav sniegti nekādi paskaidrojumi par šīm izmaiņām. 10.15. ĢD REGIO daudzgadu prioritāšu nosaukumus un skaitu nosaka, pamatojoties uz analīzi par to, kā nodrošināt savu funkciju izpildi juridiski pareizāk un efektīvāk, kā arī pēc vairākām speciālām gada darbības prioritātēm. Palātas norādītās izmaiņas atspoguļo problēmjautājumus, ar kuriem Eiropas Savienība pašlaik saskaras finanšu un ekonomikas krīzes kontekstā, un reģionālās politikas un ĢD REGIO prioritāšu attiecīgos pielāgojumus.

Paskaidrojumi par sasniegtajiem darbības rezultātiem

10.16. Ziņojumus par darbības rezultātiem sagatavo, lai informētu ieinteresētās personas. Tomēr pat tajos gadījumos, kad būtu bijis iespējams pienācīgi paskaidrot, kāpēc sasniegtie darbības rezultāti neatbilst noteiktajiem mērķiem, gada darbības pārskatos šādi skaidrojumi netiek sniegti. Tas attiecās arī uz Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD pat tad, kad izpilde ievērojami atpalika no noteiktā mērķa: četru rādītāju izpilde neatbilda pat pusei no noteiktā mērķa. Reģionālās politikas ĢD gada darbības pārskatā sniegta detalizēta darbības rezultātu analīze saistībā ar daudzgadu plānošanas prioritātēm (10.15. punkts), taču saistībā ar vispārējiem mērķiem un ietekmes rādītājiem šādas analīzes nebija. 10.16. Komisija uzskata, ka tā sniegusi pietiekamus paskaidrojumus. GDP norādītos rādītājus nevajadzētu aplūkot nošķirti. Secinājumus par politikas virziena ietekmi un rezultātiem ļauj veikt vadības plānā iekļautais rādītāju kopums, jo tie ir balstīti uz makroekonomisko modelēšanu un statistiku saistībā ar politikas attīstības kopējiem mērķiem.

No ārējiem avotiem iegūto datu ticamība

10.17. Minētajos trīs gada darbības pārskatos visu iekļauto datu ticamības pārbaude neietilpa Palātas revīzijas uzdevumos. Pamatojoties uz veikto ierobežoto novērtējumu, Palāta konstatēja, ka dati, kas attiecas uz EuropeAid, kopumā bija ticami, jo lielākā daļa rādītāju ir starptautiski atzīti un individuāli pārbaudāmi. Taču Lauksaimniecības un lauku attīstības un Reģionālās politikas ģenerāldirektorātu gada darbības pārskatos, kuros lielā mērā izmantoti no dalībvalstīm saņemti dati, Palāta konstatēja vairākas problēmas, kuras atspoguļotas 10.3. piemērā. 10.17.

Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD: ziņojumi par sasniegtajiem rezultātiem sagatavoti, izmantojot nepilnīgus datus Eiropas Savienībā ir 88 lauku attīstības plāni. Taču ziņojumos par trim darbības rādītājiem ES līmenī izmantoti dati tikai no attiecīgi sešiem, deviņiem un 32 no minētajiem 88 plāniem. Turklāt saistībā ar vienu citu rādītāju izpilde ES līmenī ir atspoguļota, pamatojoties uz datiem, ko sniegušas tikai astoņas no 27 dalībvalstīm. ĢD AGRI: ziņojumi par sasniegtajiem rezultātiem, kas sagatavoti, izmantojot nepilnīgus datus Visai ES kopējie aprēķini par lauku attīstības plānos noteiktās politikas neto ietekmi uz ietekmes rādītājiem veikti pēc pieejamajiem skaitliski izteiktajiem datiem, ko iesniegušas dalībvalstis. Lielākajā daļā termiņa vidusposma novērtējumu nebija sniegts skaitliski izteikts ietekmes novērtējums, tā vietā norādot, ka novērtējumi veikti par agru plānošanas periodā, lai spētu noteikt izmērāmus iznākumus un ietekmi. Ietekme ir nosakāma ilgtermiņa procesos.

Reģionālās politikas ĢD: gada darbības pārskatā konstatētas iekšējas nekonsekvences Atšķirīgi uzrādīts jaunizveidoto darbavietu skaits, proti, 200 000 darbavietu 25 dalībvalstīs (34. lpp.) un 165 000 – 21 dalībvalstī (6. pielikums, 169. lpp), turklāt zemsvītras piezīmē minētas 19 dalībvalstis (126. zemsvītras piezīme). Norādīts atšķirīgs to iedzīvotāju skaits, kuri ieguvuši piekļuvi platjoslas internetam, proti, 900 000 (34. lpp) un 806 826 (6. pielikums, 172. lpp). Sniegta atšķirīga informācija par jaunizbūvētiem ceļiem, proti, jauni ceļi 920 km garumā 12 dalībvalstīs (34. lpp.) un 805 km garumā – 10 dalībvalstīs (6. pielikums, 171. lpp). ĢD REGIO: gada darbības pārskatā konstatētas iekšējas nekonsekvences Komisija norāda, ka pastāv divas pieejas informācijas sniegšanai attiecībā uz mērķiem un jaunākajiem zināmajiem rezultātiem. Visas iekšējās neatbilstības ir pienācīgi izskaidrotas tekstā. — GDP pamata daļā sniegtā informācija attiecas uz kopējiem sasniegumiem kohēzijas politikas jomā, un tajā ir ietverti skaitliski dati no visu dalībvalstu sniegtajiem ziņojumiem neatkarīgi no tā, vai tās noteikušas mērķus vai ne (mērķi nav obligāta prasība). — 6. pielikumā tieši salīdzināti mērķi un sasniegumi. Skaitliski dati ietverti tikai par tām dalībvalstīm, kuras ziņo par abiem elementiem (t. i., nenorādot dalībvalstis, kuras ziņo par sasniegumiem, taču ne par mērķiem). Šāda pieeja konsekventi īstenota jau vairākus gadus, un tā ir izstrādāta, lai ļautu ziņot par atbilstošiem sasniegumiem attiecībā uz noteiktu mērķi.

10.18. Lauksaimniecības un lauku attīstības un Reģionālās politikas ģenerāldirektorātu spēja nodrošināt dalībvalstu sniegto datu kvalitāti ir ierobežota. Reģionālās politikas ĢD ieteicis dalībvalstīm vairāk uzmanības pievērst pamatrādītājiem un izdevis norādījumus par iesniedzamajiem datiem. Uzsākta arī gadskārtēja datu pārbaudes procedūra, kas ļāva atklāt dažas kļūdas iesniegtajos datos. “Ar izpildi saistītās rezerves” ieviešana nākamajā programmu posmā fondiem, kas darbojas vienotajā stratēģiskajā satvarā (VSS fondi) (13), varētu būt viens no veidiem, kā mudināt dalībvalstis iesniegt atbilstošus, salīdzināmus un ticamus datus par darbības rezultātiem. Tomēr datu savlaicīga iesniegšana joprojām sagādās problēmas. Piemēram, šobrīd dalībvalstīm dati Reģionālās politikas ĢD jāiesniedz līdz nākamā gada jūnijam, tādējādi 2011. gadā iesniegtie dati, kas publicēti 2012. gada darbības pārskatā, attiecas uz 2010. gadu. 10.18. Komisija turpinās un pastiprinās kvalitātes pārbaudes datiem, ko dalībvalstis sniedz par pašreizējo plānošanas periodu. Saskaņā ar Komisijas tiesību akta priekšlikumu nākamajam plānošanas periodam dalībvalstu stimulēšanai jaunā plānošanas perioda sākumā 5 % finansējuma būtu jāpaliek nepiešķirtiem, lai tām dalībvalstīm, kuras ir sasniegušas savus atskaites punktus, piešķirtu papildu finansējumu (skatīt COM(2011) 615 galīgā redakcija). Komisija neuzskata, ka datu savlaicīgums būtu problēma. ĢD REGIO vienmēr izmanto jaunākos pieejamos datus, bet atzīst, ka saskaņā ar pašreizējiem un jaunajiem ierosinātajiem noteikumiem par ziņojumu sniegšanas kārtību dati par iepriekšējo gadu līdz nākamā gada aprīlim vēl nebūs pieejami.

PALĀTAS VEIKTO LIETDERĪBAS REVĪZIJU REZULTĀTI

Ievads

10.19. Palātas īpašajos ziņojumos analizēts, vai Eiropas Savienības budžetam piemēroti pareizas finanšu pārvaldības principi (10.2. punkts). Palāta izvēlas īpašajos ziņojumos aplūkojamos jautājumus – atsevišķas budžeta jomas vai pārvaldības jautājumus —, lai panāktu maksimālu ietekmi, un izmanto dažādus kritērijus, piemēram, ienākumu vai izdevumu līmeni (būtiskums), riskus, kas apdraud pareizas finanšu pārvaldības principu piemērošanu, un ieinteresēto personu ieinteresētības pakāpi.

10.20. Palāta 2011. gadā pieņēma (14) 16 īpašos ziņojumus, kas uzskaitīti 10.1. izcēlumā.

Revīzijas palātas 2011. gadā pieņemtie īpašie ziņojumi (15) — Nr. 1/2011 “Vai atbalsta sniegšana uzlabojās pēc tam, kad Komisijas centrālie dienesti nodeva ārējās palīdzības pārvaldību Komisijas delegācijām” — Nr. 2/2011 “Pēcpārbaude Īpašajam ziņojumam Nr. 1/2005 par to, kā tiek vadīts Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai” — Nr. 3/2011 “Ar Apvienoto Nāciju Organizācijas starpniecību ieguldīto ES līdzekļu izlietojuma produktivitāte un efektivitāte konfliktu skartajās valstīs” — Nr. 4/2011 “Mazo un vidējo uzņēmumu garantiju mehānisma revīzija” — Nr. 5/2011 “Vienotā maksājuma shēma (VMS): pareizas finanšu pārvaldības uzlabošanai risināmie jautājumi” — Nr. 6/2011 “Vai ERAF līdzfinansētie tūrisma projekti bija efektīvi” — Nr. 7/2011 “Vai agrovides maksājumi ir labi plānoti un pārvaldīti” — Nr. 8/2011 “Nepamatoto maksājumu atgūšana saistībā ar kopējo lauksaimniecības politiku” — Nr. 9/2011 “Vai no ERAF atbalstītie e-pārvaldības projekti ir vērtējami kā efektīvi” — Nr. 10/2011 “Vai programmas “Skolas piens” un “Augļi skolai” bija efektīvas” — Nr. 11/2011 “Vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu shēmas koncepcija un pārvaldība nodrošina shēmas efektīvu darbību” — Nr. 12/2011 “Vai ES pasākumi ir veicinājuši zvejas flotu jaudas pielāgošanu zvejas iespējām?” — Nr. 13/2011 “Vai ar 42. muitas procedūras kontroli tiek novērsta un atklāta PVN nemaksāšana” — Nr. 14/2011 “Vai ar ES palīdzību ir uzlabota Horvātijas spēja pārvaldīt pēcpievienošanās finansējumu” — Nr. 15/2011 “Vai Komisijas procedūras nodrošina valsts atbalsta kontroles efektīvu pārvaldību” — Nr. 16/2011 “ES finanšu palīdzība kodolspēkstaciju ekspluatācijas pārtraukšanai Bulgārijā, Lietuvā un Slovākijā: sasniegtais un nākotnē sasniedzamais”

10.21. Pagājušā gada pārskatā Palāta atspoguļoja, kā 2010. gada īpašajos ziņojumos minētie konstatējumi aptvēra visu parasto pārvaldības ciklu no stratēģiskās plānošanas un vajadzību apzināšanas līdz ziņošanai par sasniegtajiem darbības rezultātiem. Palātas īpašo ziņojumu tvērums 2011. gadā bija tikpat plašs. Tomēr, tā kā Savienība gatavojas uzsākt jauno 2014.–2020. gada programmu posmu, Palāta izvērtē arī mācības, ko iespējams gūt no tās 2011. gada īpašajiem ziņojumiem saistībā ar jaunu programmu un projektu sagatavošanu, galveno uzmanību pievēršot trim jautājumiem: projektu vajadzību analīzei, izstrādei un “ES pievienotās vērtības” jēdzienam. Šie trīs jautājumi dažādās pakāpēs atspoguļoti arī Palātas nesen sniegtajos atzinumos par priekšlikumiem regulām saistībā ar vienoto stratēģisko satvaru un kopējo lauksaimniecības politiku (16).

Vajadzību analīze: pārliecinošu pierādījumu trūkums

10.22. Palāta 2010. gada pārskatā norādīja, ka labu rezultātu sasniegšanai ir svarīgi skaidri noteikt vajadzības, kuru risināšanai programmas ir paredzētas (17). Palīdzība, kas tika sniegta Horvātijai, lai tā pēc pievienošanās Eiropas Savienībai spētu pārvaldīt ES finansējumu, ir piemērs tam, kā Komisija kopumā nodrošināja galveno vajadzību apzināšanu (18). 10.22. Komisija piekrīt, ka saturīga vajadzību analīze ir programmas cikla svarīga sastāvdaļa, un rūpīgi analizē gadījumus, kuros Palāta ir konstatējusi, ka veikta nepietiekama vajadzību analīze.

10.23. Arī 2011. gadā Palāta konstatēja un ziņoja par gadījumiem, kad nebija veikta pienācīga vajadzību analīze. Piemēram, e-pārvaldības pirmās stratēģijas, kuru ietvaros projekti varēja saņemt Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalstu, tika izstrādātas, galvenokārt reaģējot uz politiskām deklarācijām, nevis pamatojoties uz stingru vajadzību izvērtēšanu, līdz ar to projektos netika risināti vissvarīgākie jautājumi (19). Un divās no trijām Palātas revidētajām kodoliekārtu ekspluatācijas izbeigšanas programmām nebija veikta nekāda vajadzību izvērtēšana saistībā ar to mērķi samazināt ietekmi, kādu varētu radīt kodolspēkstaciju slēgšana agrāk, nekā sākotnēji plānots (20). 10.23. Izmaksas pārejai uz e-pārvaldību ir ļoti augstas. Nepieciešams noteikt prioritātes, un ir saprātīgi, ka tās noteiktas politiskos paziņojumos un deklarācijās, kas kalpo izpratnes veicināšanai un kā agrīnas stratēģijas. Pārejas periodā prioritāšu noteikšana ir ievērojami uzlabojusies, un pašlaik visās dalībvalstīs ir sīkāk izstrādātas e-pārvaldības stratēģijas. Pievienošanās līgumos vai sekojošajās regulās tika norādīta vajadzība veikt pasākumus ietekmes mazināšanai. ES atbalsta shēma ir izstrādāta, lai nodrošinātu, ka dalībvalstu ierosinātie pasākumi ir atbilstoši un pamatoti ar šo valstu enerģētikas stratēģijām, kurās vienmēr ir apsvērta kodolspēkstaciju slēgšanas radītā ietekme.

10.24. Nepietiekamas vajadzību analīzes dēļ ir grūtāk noteikt, kurš no konkurējošajiem projektiem piedāvā vislabāko cenas un vērtības attiecību. Tā tas bija arī iepriekš minēto e-pārvaldības projektu revīzijas gadījumā (21), kā arī ES agrovides atbalsta shēmas revīzijas gadījumā. Attiecībā uz agrovides atbalsta revīziju Palāta savā ziņojumā norādīja, ka mērķtiecīga finansējuma virzīšana uz tām jomām, kurās tas visvairāk nepieciešams, ir galvenais veids, kā palielināt agrovides atbalsta ietekmi uz vidi, tomēr dalībvalstis šādu mērķtiecīgu finansējuma virzīšanu, pamatojoties uz iesaistīto izmaksu un guvumu analīzi, nav apsvērušas (22). 10.24. Komisija piekrīt, ka vajadzību analīze var palīdzēt noteikt prioritāros projektus. Taču attiecībā uz agrovides atbalstu dažas dalībvalstis ir apsvērušas mērķtiecīgas finansējuma virzīšanas vēlamo apjomu, pamatojoties uz ar to saistīto izmaksu un ieguvumu analīzi. Piemēram, Rumānija agrovides maksājumus mērķtiecīgi virza pēc ģeogrāfiskiem kritērijiem un maksājumiem atbilstīgos apvidus nosaka, izmantojot makrolīmeņa datus. Gatavojoties no ES politikas iniciatīvām izrietošajiem e-pārvaldības projektiem un pamatojoties uz e-pārvaldības rīcības plānu 2011.–2015. gadam, visas dalībvalstis nu ir sīki izstrādājušas e-pārvaldības stratēģijas.

Izstrāde: sasniedzamie rezultāti nav formulēti pietiekami skaidri

10.25. Vajadzību apzināšana ir tikai sākums. Pareizai finanšu pārvaldībai būtiska ir laba programmu un konkrētu projektu izstrāde šo programmu ietvaros, lai ieguldītie līdzekļi dotu maksimālu ietekmi par minimālām izmaksām. Izstrādājot programmas un konkrētus projektus šo programmu ietvaros, jānodrošina saistība starp darbībām, kas tiek finansētas no budžeta, un paredzētajiem faktiskajiem rezultātiem, koprezultātiem un ietekmi, ko rada šie izdevumi.

10.26. Vienā gadījumā Komisija ņēma vērā shēmas izstrādē konstatētās problēmas, lai vismaz daļēji uzlabotu līdzīgas shēmas izstrādi. Tā rezultātā pasākumi, kas paredzēti, lai palielinātu augļu patēriņu skolās, finansējuma saņēmējiem šķiet pievilcīgāki un nerada “lieku palīdzību” (23) kā līdzīgā programma “Skolas piens” (24). Tomēr Palāta joprojām konstatē vairākus trūkumus 2011. gadā revidēto finansējuma veidu izstrādē, kā izklāstīts nākamajos punktos. 10.26. Komisija uzskata, ka, pateicoties programmas “Skolas piens” nesenākajai pārskatīšanai, lielā mērā atrisināti Palātas konstatējumi, tādējādi uzlabojot sistēmas kopējo efektivitāti.

10.27. Noteiktu atbalsta daļu konfliktu skartajās valstīs Komisija novirza ar Apvienoto Nāciju Organizācijas starpniecību. Tomēr gandrīz visos Palātas revidētajos ieguldījuma nolīgumos (18 no 19) bija viena vai vairākas nepilnības izstrādē, piemēram, pamata kritēriju trūkums, nekonkrēti mērķi vai rādītāju trūkums. Līdz ar to nebija skaidrs, kādi ir bijuši šo finansējumu mērķi un kā iespējams izvērtēt to sasniegšanu (25). 10.27. Komisija atzīst projektu izstrādes svarīgumu, taču uzskata, ka tikai divos no 18 minētajiem gadījumiem pastāvēja trūkumi, kas varētu tieši ietekmēt projektu rezultātus. Komisija 2011. gadā ir ieviesusi jaunu apmācības un norāžu sistēmu projektu izstrādes pilnveidošanai, un Komisijas ieskatā tas lielā mērā novērš Palātas paustās bažas. Turklāt Palātas īpašajā ziņojumā tika atzīts, ka pat ārkārtīgi sarežģītos apstākļos ar ANO starpniecību īstenotie projekti konfliktu skartajās valstīs ļauj sasniegt labus rezultātus un ir saprātīgā mērā ilgtspējīgi.

10.28. Vienotā maksājuma shēma kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) ietvaros ir izstrādāta, lai mudinātu lauksaimniekus reaģēt uz tirgus pieprasījumu un veicinātu videi nekaitīgākas lauksaimniecības prakses un pasākumu ieviešanu. Tomēr šīs shēmas koncepcijā vērojama pretruna: lai gan tā paredzēta individuālo lauksaimnieku ienākumu līmeņa celšanai, praksē šīs finansiālās palīdzības sadalē konkrētā finansējuma saņēmēja īpašie apstākļi tiek ņemti vērā visai maz. Līdz ar to subsīdiju sadale individuāliem lauksaimniekiem joprojām notiek, galvenokārt ņemot vērā apsaimniekotās zemes platību, un tādējādi lielu daļu vienotā maksājuma shēmas ietvaros piešķirtā finansējuma tāpat kā iepriekšējās sistēmas laikā joprojām saņem lielie lauksaimnieki (26). 10.28. Ir apliecinājies, ka vienotā maksājuma shēma (VMS) ir ļoti efektīvs instruments pamata ienākumu atbalsta sniegšanai, vienlaikus ļaujot lauksaimniekiem pieņemt lēmumus par ražošanu, pamatojoties uz tirgus informāciju. Tā iemesls ir, ka maksājumi ir nošķirti no ražošanas un neskar lēmumus par ražošanu. Lai būtu tiesīgi saņemt maksājumus, saņēmējiem, zemes gabaliem un darbībām jāatbilst skaidriem nosacījumiem, kas noteikti Padomes regulā un atbilst PTO noteikumiem, t. i., nav saistīti ar ražošanas faktoriem. “Lielo saimniecību” vajadzības pēc pamata ienākumu atbalsta nevajadzētu sistemātiski uzskatīt par mazākām kā citu saimniecību vajadzības, jo ienākumi parasti lielā mērā ir atkarīgi no ražošanas veida, ieguldījumu un produkcijas cenas, saimniecību darbaspēka utt. Pienākošos maksājumu apjoms un skaits tika aprēķināts, izmantojot vēsturiskās liecības par ražošanu un platībām, lai nodrošinātu netraucētu pāreju uz nošķiršanu. Līdz ar to pašreizējais tiešo maksājumu sadalījums saimniecībām vienkārši atspoguļo to, ka lauksaimniecības zeme un lauksaimniecības ražošana starp saimniecībām ES nav sadalīta vienādi. Neskatoties uz to, jautājums par atbalsta pārdali starp lauksaimniekiem un dalībvalstīm ir skarts tiesību aktu priekšlikumos par KLP pēc 2013. gada, un tam būtu turklāt jāpalīdz uzlabot VMS atbalsta mērķtiecīgo virzīšanu. Lai celtu tēriņu pievienoto vērtību un kvalitāti, Komisija ir ierosinājusi veikt uzlabojumus un papildinājumus ar dažiem citiem elementiem, tādējādi risinot dažus no problēmjautājumiem, ko Palāta norādījusi tās īpašajā ziņojumā, – atbalsta pārplānošanu un sekmīgāku orientēšanu.

10.29. Ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu shēma paredzēta, lai aizsargātu to lauksaimniecības produktu nosaukumus, kuriem piemītošā kvalitāte, reputācija vai citas īpašības galvenokārt ir saistāmas ar to ģeogrāfisko izcelsmi (piemēram, prosciutto di Parma, Bayerisches Bier u. c.). Šīs shēmas veiksmīga īstenošana atkarīga, cita starpā, no tā, kā to izmanto ražotāji. Pastāv iespēja ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu shēmai piesaistīt arvien vairāk ražotāju, īpaši dalībvalstīs, kurās šādu ražotāju vēl ir visai maz. Tomēr pieejamie pasākumi un piemērotās procedūras nemudina ražotājus iesaistīties minētajā shēmā (27). 10.29. Šī shēma galvenokārt ir paredzēta intelektuālā īpašuma aizsardzībai. Ir ieviesti atbilstīgie instrumenti un juridiskie līdzekļi, un ražotāji tiek aicināti brīvprātīgi pievienoties shēmai. To apliecina arī ražotāju skaidri izrādītā interese par šo shēmu: reģistrēts ievērojams skaits produktu nosaukumu (vairāk nekā 1 000), kuru tirgus vērtība ir 14,5 miljardi euro (2008. gadā). Dalībvalstis, kas ES pievienojušās kopš 2004. gada, joprojām pielāgojas šai shēmai. Lai piesaistītu vairāk potenciālo pieteikumu iesniedzēju, ir veikta virkne iniciatīvu, tostarp informācijas kampaņas, gadatirgi, tematiskas starptautiskas izstādes, un/vai izstrādātas norādes ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu (ACVN vai AĢN) pieteikumu iesniedzējiem.

10.30. Saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku Komisija sniedz atbalstu dalībvalstīm zvejas flotu kapacitātes samazināšanai, un šo pasākumu galvenais mērķis ir saglabāt zivju krājumus. Šī atbalsta efektivitāti mazina izstrādes problēmas. Piemēram, atbilstības un atlases kritēriji zvejas kuģu ekspluatācijas pārtraukšanai un norakstīšanai lūžņos ne vienmēr bija atbilstoši mērķiem, līdz ar to daži zvejas kuģi tika norakstīti, taču tam bija maza ietekme uz attiecīgajiem zivju krājumiem vai tās nebija vispār (28). 10.30. Palātas analizētie gadījumi ir pārskatīti un apspriesti ar dalībvalstīm. Vajadzības gadījumā dalībvalstis veic labošanas pasākumus, tostarp atgūstot nepamatoti izmaksātās summas.

ES pievienotā vērtība: ES intervences pamatojums

10.31. Komisija definējusi ES pievienoto vērtību šādi: “Eiropas pievienotā vērtība ir vērtība, kas izriet no ES intervences, kas ir papildus tai vērtībai, kuru sasniegtu ar dalībvalstu rīcību vien” (29). Palāta jau iepriekš ir ierosinājusi, ka šā termina definīcija būtu jāizstrādā, pamatojoties uz 10.2. izcēlumā minētajiem principiem, un ieteikusi formulēt ES pievienotās vērtības jēdzienu, lai sniegtu nepieciešamās pamatnostādnes, pēc kurām ES politikas veidotāji varētu vadīties, izvēloties izdevumu prioritātes, turklāt tas darāms attiecīgā politiskā deklarācijā vai ES tiesību aktos (30). 10.31. Komisija uzsver, ka jēdzienu “ES pievienotā vērtība” var lietot dažādos kontekstos, piemēram, akadēmiska rakstura pārspriedumos par ES budžetu, izvirzot mērķus un/vai kritērijus projektu atlasei konkrētu ES programmu ietvaros, Finanšu regulas noteikumos un pastāvošo programmu novērtējumā, bet politiska projekta pievienotā vērtība Komisijas ieskatā nav vērtējama, tikai atsaucoties uz skaitļiem. Viens no minētā dienestu darba dokumenta mērķiem bija izskaidrot ES budžeta pastāvēšanas pievienoto vērtību un sniegt vairākus piemērus, kā tas praksē izpaužas dalībvalstīs, tādējādi sniedzot ES lēmumu pieņemšanas struktūrām nepieciešamās norādes, lai noteiktu izdevumu prioritātes. Turklāt Komisijas ietekmes novērtējuma procesā, vērtējot politikas lēmumu iespējamo ietekmi, politikas lēmumu pieņemšanā iesaistītajiem tiek sagatavotas liecības par iespējamo politikas risinājumu priekšrocībām un trūkumiem. Tādējādi arī šajā procesā tiek skarts jautājums par Komisijas priekšlikumu pievienoto vērtību.

Palātas ieteiktie ES pievienotās vērtības koncepcijas pamatprincipi: — ES budžeta izdevumiem Savienības iekšienē jānodrošina ES un tās iedzīvotājiem skaidri un uzskatāmi ieguvumi, kurus nevarētu sasniegt ar izdevumiem tikai valsts, reģionālā vai vietējā līmenī, bet kurus, ņemot vērā šīs darbības apjomu un ietekmi, labāk var īstenot Savienības līmenī; — uz ES atbalstu var pretendēt, pirmkārt, tie projekti, kas skar vispārējas intereses ES mērogā, nevis izdevumi ar ierobežotu ģeogrāfisko ietekmi; — pamatota izdevumu koncentrācija, visticamāk, veicinās izvirzītā mērķa, proti, pievienotās vērtības, sasniegšanu; — saistībā ar izdevumiem ārpus Savienības, piemēram, saistībā ar palīdzību attīstības jomā, pievienotā vērtība, visticamāk, arī palielināsies, ja izmantos selektīvu pieeju, piemēram, galvenokārt koordinējot palīdzības sniegšanu tajās jomās, kas līdzekļus saņem no dažādām valstīm un organizācijām pasaules mērogā, kā arī pievēršot galveno uzmanību tiem pasākumiem, kuros sevišķi vērtīga būtu ES īpašā pieredze (31). Komisija uzskata, ka politiska projekta pievienotajai vērtībai vajadzētu būt būtiskam kritērijam, lai attaisnotu izdevumus ES līmenī. Sagatavojot priekšlikumus par ES budžetu laikposmā no 2007. gada līdz 2013. gadam, Komisija pārbaudīja pievienoto vērtību priekšlikumiem par izdevumiem visās jomās un šim nolūkam izmantoja šādus kritērijus: — efektivitāte: gadījumi, kad ES pasākumi ir vienīgais veids, kā sasniegt rezultātus, — lietderīgums: gadījumi, kad ES nodrošina finansiāli izdevīgāku līdzekļu izmantojumu, — sinerģija: gadījumi, kad ES pasākumi ir nepieciešami, lai papildinātu un veicinātu citus, kā arī tiem radītu sviras efektu. Komisija gan jauno daudzgadu finanšu shēmu, gan nozaru finanšu instrumentus un programmas izstrādāja tā, lai: — ar izdevumiem ES līmenī sekmīgāk sasniegtu mērķus, — ES līmenī veikto izdevumu pienesums būtu uzskatāms, — būtu augsta ES pievienotā vērtība, — resursu apvienošana ES līmenī sniegtu apjomradītus ietaupījumus un labākus rezultātus.

Komisijas 2011. gada oktobra paziņojumā “Pārmaiņu programma” un sekojošajos Padomes 2012. gada 14. maija secinājumos ieteikts labāk mērķorientēties uz valstīm, kurām visvairāk nepieciešama palīdzība, un koncentrēties uz ierobežotu skaitu nozaru, kurās iespējams maksimāli palielināt ietekmi un kurās ir skaidra ES pievienotā vērtība.

10.32. Palāta ir norādījusi, ka ES nodokļu maksātāju naudas izlietojums izdevumu programmām, kuras nesniedz ES pievienoto vērtību, parasti nav ne efektīvs, ne produktīvs (32). Savos 2011. gada īpašajos ziņojumos Palāta minēja piemērus, kuros ES pievienotā vērtība labākajā gadījumā ir apšaubāma: 10.32. Komisija uzskata, ka izdevumu programmu pievienotās vērtības novērtējums jāveic saistībā ar izvirzītajiem mērķiem un pēc kritērijiem, kas izmantoti Komisijas priekšlikumu pievienotās vērtības sākotnējā novērtējumā (skatīt 10.2. izcēlumu).

— mazo un vidējo uzņēmumu garantiju (MVUG) mehānisms nav parādījis, ka tas sniedzis ES pievienot vērtību, jo šī mehānisma rezultātus varēja sasniegt, arī izmantojot dalībvalstu finansējuma shēmas (33); — Komisija konstatējumu jau ņem vērā apspriedēs par jaunas paaudzes finanšu instrumentiem daudzgadu finanšu shēmā pēc 2013. gada un to plānošanā, kurā “ES pievienotās vērtības nodrošināšana” ir viens no būtiskajiem principiem, kas jāievēro visiem ierosinātajiem instrumentiem.

— attiecībā uz ERAF līdzfinansētajiem tūrisma projektiem bija grūti izvērtēt ES pievienotās vērtības mērogu, jo nebija izstrādāta atbilstoša mērķu noteikšanas un to izpildes uzraudzības sistēma (34); — Komisija ņem vērā, ka Palātas lietderības revīzijā konstatēts, ka pārbaudītajiem tūrisma projektiem ir liela ietekme uz nodarbinātību.

— attiecībā uz ES sniegto finanšu palīdzību trim dalībvalstīm kodolspēkstaciju ekspluatācijas pārtraukšanai Palāta secināja, ka politikas sistēma ir pārāk vispārīga, un ieteica ES, pieņemot lēmumus par turpmāku finanšu palīdzību, izvērtēt šādas intervences ES pievienoto vērtību (35). — Komisija uzskata, ka ES pievienotā vērtība programmām bija skaidra: bez tām būtu bijis ārkārtīgi sarežģīti sasniegt kopējo mērķi nozīmīgi uzlabot ES kodoldrošību, kā arī palīdzēt dalībvalstīm mazināt agrīnas slēgšanas ietekmi. Komisija 2011. gada 24. novembrī sniedza priekšlikumu Padomes regulai par Savienības atbalstu kodoliekārtu ekspluatācijas izbeigšanas palīdzības programmām Bulgārijā, Lietuvā un Slovākijā (COM(2011) 783 galīgā redakcija) laikposmā no 2014. gada līdz 2020. gadam. To papildināja visaptverošs ietekmes novērtējums, kurā iekļauts ES pievienotās vērtības novērtējums.

10.33. Palātas nesen sniegtajos atzinumos minēti trūkumi, Komisijai nosakot politikas mērķus rezultātu aspektā – kādi konkrēti mērķi jāsasniedz, izmantojot ES līdzekļus (36). Nenosakot skaidrus mērķus gaidāmajiem rezultātiem, Komisijai arī turpmāk būs grūti parādīt, ka tās izdevumi nodrošina ES pievienoto vērtību, un līdz ar to radīt pārliecību, ka tās līdzekļi tiek izmantoti lietderīgi un efektīvi. 10.33. Lielāks uzsvars uz sniegumu un rezultātiem ir viens no galvenajiem Komisijas uzdevumiem, kas izvirzīti, sniedzot priekšlikumus “ES budžets 2020. gadam”, kuri vērsti uz Savienības ilgtermiņa stratēģisko mērķu sasniegšanu ar nākamajos septiņos gados pieejamo budžetu. Atbilstīgi, visas programmas un instrumenti, kas ir ietverti daudzgadu finanšu shēmas priekšlikumā, ir izstrādāti tā, lai nodrošinātu, ka to rezultāti un ietekme sniedz saturīgu ieguldījumu ES galveno politikas mērķu sasniegšanā, tādējādi uzsverot sagaidāmos rezultātus un sniegumu.

SECINĀJUMI UN IETEIKUMI

Secinājumi

10.34. Komisijas ģenerāldirektorātu gada darbības pārskatu sagatavošanas process uzlabojas. Salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu vērojamas apsveicamas uzlabošanās pazīmes (10.7. punkts). 10.34. Komisija pieliek pūles, lai arvien vairāk uzlabotu tās pārskatatbildības ziņojumu kvalitāti un skaidrību.

10.35. Dažos gadījumos atbilstība joprojām rada problēmas, īpaši saistībā ar mērķu un rādītāju iekšējo saskaņotību, pamatotu kvantitatīvi izteiktu mērķu izvirzīšanu un ikgadējo izpildes gaitas novērtēšanu. Piemēram, pagājušajā gadā trīs Palātas izvērtētie ģenerāldirektorāti nebija snieguši ziņas par saimnieciskumu un efektivitāti gada darbības pārskatu 1. daļā (sk. 10.8.–10.12. punktu). 10.35. Komisija pilnveidoja pastāvīgos norādījumus 2011. gada GDP izstrādei attiecībā uz efektivitāti un lietderību, kā arī aicināja ģenerāldirektorātus pārskatu 3. iedaļā brīvprātīgi pievienot rādītājus par pareizu finanšu pārvaldību. Vairāki ĢD 2011. gadā ziņoja par to.

10.36. Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD un Reģionālās politikas ĢD vadības plānos noteiktie mērķi, rādītāji un uzdevumi kopumā bija tie paši, kas minēti gada darbības pārskatos, un visumā atbilda iepriekšējā gada rādītājiem. Tomēr, ja bija veiktas kādas izmaiņas, tās ne vienmēr tika pietiekami paskaidrotas (sk. 10.13.–10.16. punktu). 10.36. Komisija piekrīt, ka izmaiņas salīdzinājumā ar iepriekšējā gada darbības ziņojumu būtu jāpaskaidro. Komisijas ieskatā gan attiecībā uz to ir sniegts pietiekami informācijas.

10.37. Tiesiskie un praktiskas dabas ierobežojumi nelabvēlīgi ietekmēja tās informācijas ticamību, ko ģenerāldirektorāti ieguva no dalībvalstīm par plānošanu un pārskatiem attiecībā uz programmām, kuru pārvaldība ir dalīta. Tiek veikti daži pasākumi, lai mudinātu dalībvalstis sniegt atbilstošus, salīdzināmus un ticamus VSS fondu darbības rādītājus nākamajā programmu posmā, un iespējams, ka tas dos vērtīgas atziņas nākotnē. Problēmas sagādā arī savlaicīga informācijas sniegšana (sk. 10.17. un 10.18. punktu). 10.37. Komisija turpinās un pastiprinās kvalitātes pārbaudes datiem, ko dalībvalstis sniedz par pašreizējo plānošanas periodu. Komisija tomēr neuzskata, ka datu savlaicīgums būtu problēma. Ņemot vērā septiņu gadu plānošanas periodu, dati, kuri ir pieejami 16 mēnešus pēc gada beigām, joprojām ir izmantojami to programmu pielāgojumiem, attiecībā uz kurām dati liecina par rezultātu trūkumiem (skatīt atbildi uz 10.18. punktu).

10.38. Savos 2011. gadā izdotajos īpašajos ziņojumos saistībā ar trim analizētajām jomām Palāta konstatēja, ka: 10.38.

a) vajadzību izvērtējumi ne vienmēr ir veikti pietiekami kvalitatīvi, lai gan tieši šādi novērtējumi nodrošina, ka ES izdevumi tiek virzīti uz tām jomām (gan ģeogrāfiskā, gan tematiskā ziņā), kurās tie visvairāk nepieciešami (10.22.–10.24. punkts); a) Komisija piekrīt, ka saturīga vajadzību analīze ir programmas cikla svarīga sastāvdaļa, un rūpīgi analizē gadījumus, kuros Palāta ir konstatējusi, ka veikta nepietiekama vajadzību analīze.

b) vērojamas nepilnības programmu izstrādē, un tas atstāj negatīvu iespaidu uz Komisijas spēju noteikt ES izdevumu rezultātus un ietekmi, kā arī ziņot par to (10.25.–10.30. punkts); b) Komisija atzīst projektu izstrādes nozīmi, taču nepiekrīt visiem Palātas konstatējumiem attiecībā uz gadījumiem, kuri minēti no 10.25. punkta līdz 10.30. punktam. Komisija tomēr rūpīgi analizē Palātas konstatējumus šajā sakarā un, kad vien atbilstīgi, lai turpmāk uzlabotu projektu izstrādi, attiecīgi pielāgo savu praksi.

c) Komisijai ir grūtības uzskatāmi parādīt, kādu ES pievienoto vērtību nodrošina ES izdevumi (10.31.–10.33. punkts). c) Nākamās daudzgadu finanšu shēmas izstrādē Komisija ir īstenojusi 2010. gada budžeta pārskatā izklāstītos principus, proti, koncentrējusies uz ES budžeta pievienoto vērtību.

Ieteikumi

10.39. Ņemot vērā šo pārskatīšanu, kā arī pamatojoties uz konstatējumiem un secinājumiem par 2011. gadu, Palāta sniedz Komisijai turpmāk izklāstītos ieteikumus. 10.39.

— 1. ieteikums. Izstrādājot jaunas izdevumu programmas, censties pasākumus galvenokārt virzīt uz tādu rezultātu un tādas ietekmes īstenošanu, ko tā vēlas sasniegt. Ja rezultātu un ietekmes novērtēšana sagādā grūtības, Komisijai vajadzētu izstrādāt un izmantot rādītājus un atskaites punktus, pamatojoties uz “SMART” principu (37) mērķu formulēšanā, kas parādītu, ka tās darbības veicina vēlamo mērķu sasniegšanu. Komisija piekrīt Palātas ieteikumam un, kā minēts, jau veikusi pasākumus šajā saistībā. Nākamās daudzgadu finanšu shēmas izstrādē Komisija ir īstenojusi 2010. gada budžeta pārskatā izklāstītos principus: — uzsvars uz ES galveno politikas prioritāšu īstenošanu, — uzsvars uz ES pievienoto vērtību, — uzsvars uz ietekmi un rezultātiem, — savstarpēju ieguvumu nodrošināšana visā Eiropas Savienībā.

— 2. ieteikums. Strādāt ar dalībvalstīm, lai uzlabotu iesniegto datu kvalitāti un savlaicīgumu. Komisijai īpaši vajadzētu ņemt vērā atziņas, kas gūtas, īstenojot VSS fondu pasākumus, lai mudinātu dalībvalstis iesniegt augstas kvalitātes darbības rādītājus. Komisija piekrīt, ka sadarbība ar dalībvalstīm ir svarīga, lai uzlabotu datu kvalitāti un savlaicīgumu. Komisija ir veikusi pārbaudes procesu ar dalībvalstīm, lai apliecinātu elektroniskā formā iesniegto rādītāju pareizību, un ir pārliecināta, ka datu kvalitāte arvien uzlabosies. Tomēr saskaņā ar pašreizējiem un jaunajiem ierosinātajiem noteikumiem par ziņojumu sniegšanas kārtību dati par iepriekšējo gadu vēl nebūs pieejami līdz nākamā gada aprīlim.