Lai gan ES no Krievijas importē mēslošanas līdzekļus 3 miljardu EUR vērtībā, paļaušanās uz slāpekļa mēslošanas līdzekļu importu joprojām ir ierobežota, un vairāk nekā 90 % no ES patēriņa nodrošina ES iekšzemes rūpniecība. Tomēr rūpniecība ir ļoti atkarīga no Krievijas izcelsmes gāzes.

Mēslošanas līdzekļu izmaksu pieauguma ietekme ir bijusi īpaši akūta. Mēslošanas līdzekļi veido 18 % no laukaugu saimniecību ražošanas resursu izmaksām (2017.–2019. gada vidējais rādītājs). Dabasgāze ir galvenais slāpekļa mēslošanas līdzekļu cenas noteicošais faktors. Tā veido 60–80 % no mainīgajām to ražošanas resursu izmaksām. Augstas dabasgāzes vairumtirdzniecības cenas rada augstas mēslošanas līdzekļu cenas (slāpekļa mēslošanas līdzekļu, kā arī urīnvielas (karbamīda) cenas sasniedza augstāko līmeni, kas bija līdzīgs 2007.–2008. gada finanšu krīzē novērotajam līmenim). Daži ES mēslošanas līdzekļu ražotāji uz laiku ir apturējuši ražošanu, jo enerģijas izmaksas bija pārāk augstas. Minerālmēslu (fosfāta un vēl jo vairāk kālija) cenas ir mazāk saistītas ar enerģijas cenām, lai gan tās ir pakļautas ietekmei, ko rada Krievijas un Baltkrievijas nozīme ražošanā pasaules līmenī.

Pārtikas produktu ražotāji, tirgotāji un mazumtirgotāji saskaras ar lielākām transporta un loģistikas (beztaras, konteineru vai gaisa pārvadājumu) izmaksām. Covid-19 sekas un tai sekojošā spēcīgā ekonomikas atveseļošanās radīja jūras kravu pārvadājumu sastrēgumu. Turpinoties traucējumiem Melnajā jūrā, jūras kravu pārvadājumi būs vēl vairāk noslogoti. Izmaksas pieaug arī par citiem ražošanas resursiem, piemēram, iepakošanas izmaksas (koka tara +37 %, papīra un celulozes ražošana +26 %, plastmasa +13 %) . Tiek ziņots, ka liela nozīme ir arī darbaspēka trūkumam un grūtībām atrast darba ņēmējus ES pārtikas ražošanas nozarē (+ 62 % brīvo darbvietu ražošanas nozarē).

Augošās ES pārtikas cenas

Visbeidzot, bet ne mazāk svarīgi ir tas, ka kopš 2021. gada vasaras patērētāju pārtikas cenas ir palielinājušās, 2022. gada februārī sasniedzot 5,6 % gadā, kas ir augstākais rādītājs kopš Covid-19 pandēmijas sākuma. Pārtika ir svarīgs vispārējās inflācijas (SPCI ) komponents, un tās īpatsvars ES 27 dalībvalstīs ir vidēji 16 %, kam var pieskaitīt vēl 6 % par ēdināšanu. Salīdzinājumam — enerģijas izmaksas mājokļos un transportā veido 10 % no vidējā mājsaimniecību groza.

Dalībvalstis tiek ietekmētas atšķirīgi atkarībā no to attiecīgā valsts ekonomiskā konteksta, to pārtikas piegādes ķēžu struktūras un nacionālo patērētāju pieprasījuma tendencēm.

2. diagramma. Pārtikas cenu inflācija pa dalībvalstīm

Avots: Eurostat (atsevišķas dalībvalstis).

Ukraina, Krievija un globālais pārtikas nodrošinājums

Krievijas iebrukums Ukrainā papildināja spriedzi jau tā saspringtajos (enerģijas) izejvielu tirgos un inflācijas spiedienu. Turklāt tas ietekmē globālo pārtikas nodrošinājumu: Ukraina un Krievija ir svarīgi pasaules graudu un eļļas augu tirgus dalībnieki. Ukraina veido 10 % no pasaules kviešu tirgus, 13 % no miežu tirgus, 15 % no kukurūzas tirgus, un tā ir vissvarīgākā saulespuķu eļļas tirgus dalībniece (vairāk nekā 50 % no pasaules tirgus). Attiecībā uz Krieviju šie skaitļi ir attiecīgi 24 % (kvieši), 14 % (mieži) un 23 % (saulespuķu eļļa). Krievija ir arī nozīmīgs balto zivju eksportētājs, jo īpaši mintaja pārstrādes rūpniecībai (16 % no piegādes apjoma).

Ziemeļāfrika un Tuvie Austrumi vairāk nekā 50 % no graudaugiem importē no Ukrainas un Krievijas. Austrumāfrikas valstis 72 % graudaugu importē no Krievijas un 18 % — no Ukrainas. Ukraina ir arī nozīmīgs kukurūzas (barības) piegādātājs Eiropas Savienībai un Ķīnai.

Ukraina ir ES ceturtais lielākais pārtikas piegādātājs un galvenais graudaugu (52 % no ES kukurūzas importa, 19 % mīksto kviešu), augu eļļas (23 % no ES importa) un eļļas augu sēklu (22 % no ES importa, jo īpaši 72 % no ES rapša importa) avots. Krievija uz ES eksportē mazāk.

Ņemot vērā Ukrainas nozīmi starptautiskajā tirdzniecībā, Ukrainas lauksaimnieciskās ražošanas un loģistikas traucējumi kopā ar kravu pārvadājumu un apdrošināšanas izmaksu pieaugumu būtiski ietekmē pasaules tirgus un tādējādi arī graudu cenas. Kopš konflikta sākuma jau ir konstatēts straujš labības cenu kāpums pasaulē, pārsniedzot 2007./2008. gada cenas. Šāda situācija apdraud ne tikai pārtikas piegādi Ukrainas iedzīvotājiem, bet arī to trešo valstu pārtikas nodrošinājumu, kuras ir atkarīgas no izejvielu importa no Ukrainas.

Krievijas iebrukums Ukrainā smagi ietekmē Ukrainas lauksaimnieciskās ražošanas potenciālu. Papildus cilvēku upuriem, kara radītiem postījumiem un briesmām trūkst darbaspēka, kas varētu strādāt lauku saimniecībās un uz laukiem, arī kaimiņos esošajās dalībvalstīs. Trūkst būtisku ražošanas resursu, un tos ir grūti vai neiespējami iegūt. Ukrainā 2022. gadā izšķiroša nozīme būs spējai sēt vasarājus un novākt gan vasarājus, gan ziemājus, un kara sekas, visticamāk, būs jūtamas vairākus gadus un ne tikai karā izpostītās infrastruktūras un loģistikas sistēmu dēļ. Krievijā, lai gan karš nekaitē ražošanai, saglabājas neskaidrība par tās spēju eksportēt lielos apmēros pa Melno jūru.

Pārtikas nodrošinājums globālā kontekstā

Pārtikas nodrošinājums joprojām rada arvien lielākās bažas pasaules mērogā. Apvienoto Nāciju Organizācija ir uzsvērusi, ka klimata pārmaiņas un biodaudzveidības zudums ir galvenais globālais apdraudējums pārtikas nodrošinājumam . ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija (FAO) ziņo, ka 811 miljoni cilvēku joprojām pastāvīgi nesaņem pietiekamu uzturu un ka dažādu iemeslu kombinācija rada grūtības virzībā uz ilgtspējīgas attīstības mērķa Nr. 2 “Bada izskaušana” sasniegšanu. Paredzams, ka klimata pārmaiņas pasliktinās situāciju, ja netiks veikti efektīvi klimata pārmaiņu mazināšanas un pielāgošanās pasākumi. Augošajām pārtikas cenām ir tūlītēja ietekme uz iedzīvotājiem jaunattīstības valstīs, kā arī vismazāk attīstītajās valstīs, kas ir atkarīgas no pārtikas iepirkšanas. FAO pārtikas cenu indekss, kas parāda izejvielu starptautisko cenu izmaiņas pa mēnešiem, liecina par arvien sarežģītāku situāciju: 2022. gada februārī tas bija vidēji 140,7 punkti, kas ir augstākais jebkad sasniegtais punkts un 3,1 punkts virs iepriekšējā augtākā punkta 2011. gada februārī.

Lai gan tiek ziņots, ka valstīm, kuras galvenokārt patērē Ukrainas un Krievijas kviešus, ir krājumi vairākiem mēnešiem, cenu pieaugums jau ir jūtams valstīs, kas ir nestabilā situācijā, piemēram, Sīrijā un Libānā, kā arī Alžīrijā.

2021. gadā pārtikas nodrošinājuma trūkums pasaulē sasniedza vēl nepieredzētu līmeni — vairāk nekā 161 miljonam cilvēku bija vajadzīga steidzama pārtikas palīdzība, un gandrīz 0,6 miljoni cilvēku saskārās ar badam līdzīgiem apstākļiem. Šī situācija var pasliktināties vēl vairāk, ja pārtikas cenas turpinās pieaugt.





2. pielikums

Turpmākie pasākumi, kas izriet no Komisijas 2008. gada paziņojuma Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai “Pārtikas cenas Eiropā” (COM/2008/0821 galīgā redakcija)