Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko groza Direktīvu 2009/16/EK par ostas valsts kontroli /* COM/2012/0129 final - 2012/0062 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Priekšlikuma konteksts Starptautiskā Darba organizācija (SDO) ar gandrīz vienprātīgu balsojumu 2006. gada 23. februārī Ženēvā pieņēma 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā (MLC). Tā attiecas uz starptautisko kuģošanu un aptver būtiskus jautājumus, piemēram, obligātās prasības, kas noteiktas uz kuģa strādājošajiem jūrniekiem (MLC I sadaļa), nodarbinātības nosacījumus (MLC II sadaļa), dzīvojamās telpas un atpūtai paredzēto aprīkojumu, pārtiku un ēdināšanu (MLC III sadaļa), veselības aizsardzību, medicīnisko aprūpi, labklājību, sociālo aizsardzību (IV sadaļa) un atbilstību un piemērošanu (V sadaļa), lai nodrošinātu pienācīgus darba un dzīves apstākļus uz kuģiem, kā arī procedūras šo noteikumu īstenošanai. Konvenciju var uzskatīt par pirmo jūrniecības darba kodeksu, kas attiecas uz vairāk nekā 1,2 miljoniem jūrnieku visā pasaulē, kā arī uz kuģu īpašniekiem un jūrniecības valstīm visā pasaulē. ES dalībvalstis un Komisija no paša sākuma ir atbalstījušas SDO darbu šajā jautājumā. ES saskata vērtīgu ieguldījumu šajā MLC, kuras mērķis ir izveidot līdzvērtīgus konkurences apstākļus pasaules jūrniecības nozarē, nosakot kopējus obligātos standartus visiem karogiem un jūrniekiem. Šajā sakarā ES jau ir pieņēmusi Padomes 2007. gada 7. jūnija Lēmumu 2007/431/EK, ar ko dalībvalstīm atļauj Eiropas Kopienas interesēs ratificēt Starptautiskās Darba organizācijas 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā[1]. Dažas dalībvalstis jau to ir ratificējušas (Spānija, Bulgārija, Luksemburga, Dānija, Latvija, Nīderlande), un citas gatavojas to darīt. Būtībā dalībvalstu valsts tiesību aktos parasti ir vairāk aizsardzības un tie ir detalizētāki nekā SDO standarti. Konsekvences saglabāšanas starp starptautiskajiem un valstu standartiem un Konvencijas ratifikācijas priekšnoteikums ir valstu tiesību aktu plaša un laikietilpīga pārbaude. Līdz šim 22 valstis, kuras ir ratificējušas MLC, pārstāv vairāk nekā 45 % no pasaules flotes tonnāžas, bet, lai MLC stātos spēkā, prasība ir 30 ratifikācijas un 33 % no pasaules flotes tonnāžas. ES ir pieņēmusi arī Padomes 2009. gada 16. februāra Direktīvu 2009/13/EK, ar ko īsteno Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociāciju (EKKĪA) un Eiropas Transporta darbinieku federācijas (ETDF) Nolīgumu par 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā un groza Direktīvu 1999/63/EK[2]. Direktīva 2009/13/EK ir nozares sociālā dialoga izcils sasniegums. Šajā nolūkā, no vienas puses, paredzēts pieprasīt dalībvalstīm piemērot Direktīvu 2009/13/EK, kad tās izmanto savas karoga valsts pilnvaras. Pašreiz ar Direktīvu 2009/13/EK Eiropas tiesību akti ir saskaņoti ar starptautiskajiem standartiem, kas noteikti MLC. Šī direktīva pārņēma attiecīgos noteikumus no MLC, nosakot jūrnieku tiesības, kas ietvertas tās I, II, III un IV sadaļā, kā iepriekš minēts. Tomēr Eiropas sociālajiem partneriem, kuri vēlas īstenot savu nolīgumu, izmantojot Padomes lēmumu, pamatojoties uz LESD 155. pantu, nav tiesību iekļaut savā nolīgumā izpildes noteikumus, kas ietverti MLC V sadaļā, un tie lūdza Komisiju rīkoties šajā sakarā. Šīs iniciatīvas mērķis ir tieši tāds attiecībā uz ostas valsts pienākumiem. Šī iniciatīva ir daļa no ES politikas attiecībā uz jūrniecības profesijām. Faktiski, kā norāda Komisija savā paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai — Stratēģiskie mērķi un rekomendācijas ES jūras transporta politikai 2018. gada perspektīvā[3], ES ir patiesa interese veicināt jūrniecības profesiju pievilcību eiropiešu skatījumā ar tādiem pasākumiem, kuros vajadzības gadījumā iesaistās Komisija, dalībvalstis un pati nozare. Tas pilnībā attiecas uz MLC īstenošanu, kas ievērojami uzlabo darba un dzīves apstākļus uz kuģiem. Paziņojumā uzsvērts, ka nolīgums ES sociālo partneru starpā par šīs Konvencijas galveno elementu īstenošanu liecina par plašu nozares atbalstu šajā jomā un tāpēc ES un tās dalībvalstīm ir jācenšas, lai: - dalībvalstis nekavējoties ratificētu MLC un lai vistuvākajā laikā tiktu pieņemts Komisijas priekšlikums, kura pamatā ir sociālo partneru nolīgums par tās svarīgāko elementu īstenošanu ES tiesībās; - nodrošinātu faktisku jauno noteikumu izpildi, izmantojot attiecīgus pasākumus, tostarp karoga valsts un ostas valsts kontroles prasības[4]. Baltajā grāmatā "Ceļvedis uz Eiropas vienoto transporta telpu — virzība uz konkurētspējīgu un resursefektīvu transporta sistēmu"[5] uzsvērta sociālās programmas nozīmība jūras transporta jomā gan lai veicinātu darba vietu radīšanu, gan lai uzlabotu drošību, un Komisijas dienestu darba dokuments, kas pievienots Baltajai grāmatai, paredz priekšlikumu, lai nodrošinātu MLC efektīvu izpildi. Šis priekšlikums ir cieši saistīts ar priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par karoga valsts pienākumiem attiecībā uz Direktīvas 2009/13/EK izpildi. 1.1. Konvencija par darbu jūrniecībā Kā kopumā atzina un skaidri norādīja SDO, jūrniecības nozare ir "pasaulē pirmā patiesi globālā nozare", kam "nepieciešams atbilstoša veida starptautisks regulējums — pasaules mēroga standarti, ko piemēro visā nozarē". MLC, ko pieņēma 2006. gadā, nodrošina visaptverošas tiesības un darba aizsardzību visiem jūrniekiem neatkarīgi no viņu valstspiederības un kuģa karoga. MLC mērķis ir gan panākt atbilstošus darba apstākļus jūrniekiem, gan nodrošināt godīgu konkurenci kvalitātes prasībām atbilstošo kuģu rēderiem. Tajā ir izklāstītas jūrnieku tiesības uz atbilstošas kvalitātes darba apstākļiem, skarot plašu tematu loku, un tā ir izstrādāta tā, lai būtu piemērojama visā pasaulē, vienkārši saprotama, atjaunināma un vienādi īstenojama. Tā ir tā izveidota, lai starptautiskajā kvalitatīvas kuģniecības regulējuma režīmā kļūtu par pasaules mēroga instrumentu, ko pazīst kā "ceturto pīlāru", papildinot trīs Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) pamatkonvencijas: Starptautisko konvenciju par cilvēka dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS konvenciju), Starptautisko konvenciju par jūrnieku sagatavošanu, diplomēšanu un sardzes pildīšanu (STCW konvenciju) un Starptautisko konvenciju par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu (MARPOL konvenciju). Tajā ir četras sadaļas, kas attiecas uz jūrnieku tiesībām: 1. sadaļa par obligātajām prasībām, kas noteiktas uz kuģa strādājošajiem jūrniekiem; 2. sadaļa par nodarbinātības nosacījumiem; 3. sadaļa par dzīvojamām telpām un atpūtai paredzēto aprīkojumu, pārtiku un ēdināšanu; 4. sadaļa par veselības aizsardzību, medicīnisko aprūpi, labklājību, sociālo aizsardzību. Turklāt MLC savā 5. sadaļā satur mehānismus, lai uzlabotu uzraudzību visos līmeņos: kuģa, sabiedrības, karoga valsts, ostas valsts, darbspēka valsts un SDO sistēmu pasaules mēroga vienotai atbilstības nodrošināšanai un pārbaudei. Patiešām, līdz ar saprātīgu noteikumu kopumu ir vajadzīga efektīvāka izpildes un atbilstības nodrošināšanas sistēma, lai samazinātu standartiem neatbilstošu kuģu skaitu kuģa drošības un drošuma un vides aizsardzības labad. Tādēļ ES ir jānodrošina līdzekļi, izmantojot karoga valsts un ostas valsts kontroli, lai nodrošinātu, ka attiecīgie MLC darba standarti tiek piemēroti uz visiem kuģiem, kas ierodas ES ostās, neatkarīgi no jūrnieku valstspiederības. MLC standartu īstenošanas nodrošināšana, izmantojot karoga valsts un ostas valsts kontroli, arī jāuzskata par veidu, kā ierobežot sociālo dempingu, kas pasliktina darba apstākļus uz kuģa, un sodīt kuģu īpašniekus, lai piedāvātu pienācīgus darba apstākļus, kas atbilst SDO normām. 1.2. MLC ostas valsts kontroles pienākumi Atbildīgie par to, lai nodrošinātu kuģu atbilstību attiecīgo instrumentu noteikumiem, ir īpašnieki, kapteiņi un karoga valstis. Tomēr dažas karoga valstis pienācīgi neizpilda šādus nosacījumus. Tādējādi tās nepilda savas saistības, kas noteiktas starptautiskos tiesiskos dokumentos, vai pārāk pielaidīgi piemēro kuģošanas standartus, un rezultātā daži kuģi brauc nedrošā stāvoklī, kas apdraud dzīvību, kā arī jūras vidi. Reakcija uz šo faktiski ir novedusi pie ostas valsts kontroles izveidošanas. Ostas valstis kā saskaņotu pārbaudes procedūru sistēmu var īstenot jurisdikciju pār tiem kuģiem, kas ienāk to ostās, un veidot "drošības tīklu", lai atklātu standartam neatbilstošus kuģus, kur galvenais mērķis — to pakāpeniska izskaušana. Šajā kontekstā ir svarīgi attīstīt ciešu sadarbību starp karoga valstīm un ostas valstīm. Pašreiz jau pastāv ostas valsts kontroles pārbaudes, kas aptver sociālos standartus, pamatojoties uz SDO konvencijām, it īpaši saistībā ar 1976. gada Konvenciju par minimālajiem standartiem, kas ievērojami uz tirdzniecības kuģiem (SDO Konvencija Nr. 147), kas attiecas uz: - 1973. gada Konvenciju (Nr. 138) par minimālo vecumu pieņemšanai darbā, - 1936. gada Konvenciju (Nr. 58) par minimālo vecumu pieņemšanai darbā (uz jūras) (pārstrādāta), - 1920. gada Konvenciju (Nr. 7) par minimālo vecumu pieņemšanai darbā (uz jūras), - 1946. gada Konvenciju (Nr. 73) par (jūrnieku) medicīnisko pārbaudi, - 1970. gada Konvenciju (Nr. 134) par nelaimes gadījumu novēršanu (jūrniekiem) (4. un 7. pantu), - 1949. gada Konvenciju (Nr. 92) par apkalpes telpām (pārstrādāta), - 1946. gada Konvenciju (Nr. 68) par (kuģu apkalpju) pārtiku un ēdināšanu (5. pantu), - 1936. gada Konvenciju (Nr. 53) par virsnieku kompetences sertifikātiem (3. un 4. pantu), - 1926. gada Konvenciju (Nr. 22) par jūrnieku darba līgumiem, - 1926. gada Konvenciju (Nr. 23) par jūrnieku repatriāciju, - 1948. gada Konvenciju (Nr. 87) par apvienošanās brīvību un tiesību aizsardzību, apvienojoties organizācijās, - 1949. gada Konvenciju (Nr. 98) par tiesībām organizēties un kolektīvo līgumu slēgšanu. Šo konvenciju noteikumi ir konsolidēti 2006. gada MLC, bet tās joprojām ir spēkā, jo dažas puses varētu būt gatavas turpināt tās piemērot, neratificējot MLC. MLC ietverti noteikumi par ostas valsts kontroli, prasot veikt atbilstības pārbaudes attiecībā uz tās prasībām ārvalstu kuģiem, kas piestāj valsts pušu ostās. Ostas valstis iejaucas kā otrās aizsardzības līnijas, lai nodrošinātu MLC izpildi un veicinātu standartiem neatbilstīgas kuģošanas novēršanu. Konvencijā ir ietverta arī "vienādas attieksmes" klauzula. Saskaņā ar šo klauzulu katra valsts puse īsteno savus pienākumus saskaņā ar konvenciju tā, lai nodrošinātu, ka kuģi, kas kuģo ar tādas valsts karogu, kas nav ratificējusi Konvenciju, nesaņem labvēlīgāku attieksmi nekā kuģi, kas kuģo ar jebkuras tādas valsts karogu, kura ir ratificējusi to. Šim noteikumam būtu jāveicina vienotība saistībā ar pārbaudēm un efektīvi jāsekmē stabili vienlīdzīgi konkurences apstākļi kuģošanai. Praksē MLC definē konkrētu un vienkāršu procedūru. Vispirms pārbaudi veic, lai pārbaudītu karoga valsts iesniegtos dokumentus (jūrniecības darba sertifikātu un jūras darbaspēka atbilstības deklarāciju), un veic kuģa apgaitu, lai iegūtu pārskatu par apkalpes un kuģa stāvokli, ieskaitot mašīntelpu un izmitināšanu, un redzētu, vai tie atbilst standartiem. Atkarībā no ostas valsts kontroles inspektoru profesionālā sprieduma, kas identificē nopietnus iemeslus, kuri padara kuģi neatbilstošu starptautiskajiem standartiem, var veikt detalizētākas pārbaudes, jo īpaši gadījumos, ja nepilnības nepārprotami apdraud drošumu, veselību vai jūrnieku drošību, kā pieprasīts MLC. Visas sūdzības par apstākļiem uz kuģa ir rūpīgi jāizmeklē un jāveic pasākumi, kurus ostas valsts kontroles inspektori uzskata par vajadzīgiem. Ja vajadzīgs, kuģi aiztur, līdz tiek veiktas attiecīgas korektīvās darbības. SDO, tāpat kā SJO, ir starptautisko normu veidotāja ar universālu ietekmi, kas izmanto nepārtrauktu starptautisko konvenciju, noteikumu, kodeksu un ieteikumu sistēmu. Tomēr SDO nav tiešu pilnvaru uz kuģiem, un ES un valstu līmenī bija nepieciešami turpmāki tiesību akti. 1.3. Pašreizējie ES tiesību akti 1.3.1. Direktīva 2009/16/EK par ostas valsts kontroli[6] ES līmenī Direktīvas 2009/16/EK mērķis ir palīdzēt krasi samazināt standartiem neatbilstīgu kuģošanu: a) panākot labāku starptautisko un ES tiesību aktu ievērošanu attiecībā uz drošību jūrā, jūras satiksmes drošumu, jūras vides aizsardzību un dzīves un darba apstākļiem uz kuģiem ar jebkuras valsts karogiem; b) ieviešot kopējus kritērijus, pēc kuriem ostas valstīm veikt kuģu kontroli, un saskaņojot inspekcijas un aizturēšanas procedūras, izmantojot saistībā ar Parīzes Saprašanās memorandu (Parīzes SM)[7] gūtās zināšanas un pieredzi; c) īstenojot ES ostas valsts kontroles sistēmu, kā pamatā ir Savienībā un Parīzes SM teritorijā veiktas inspekcijas un kuras mērķis ir inspicēt visus kuģus ar intervāliem, kas noteikti atkarībā no to riska profila, tos kuģus, kuri rada augstāku risku, inspicējot detalizētāk un biežāk. 1.3.2. Direktīva 2009/13/EK Pēc ES sociālo partneru nolīguma noteiktus MLC standartus īsteno Savienības tiesību aktos ar Direktīvu 2009/13/EK. Tās pielikumā, jo īpaši, ir iekļauti MLC 1., 2., 3. un 4. sadaļas attiecīgie elementi par obligātajām prasībām darbā uz kuģiem (medicīniskā izziņa, minimālais vecums, apmācība un kvalifikācija), nodarbinātības nosacījumi (jūrnieka darba līgumi, repatriācija, kompensācijas par kuģa zaudējumu vai nogrimšanu, komplektēšanas līmenis, profesionālā izaugsme un prasmju attīstība un jūrnieku nodarbinātības iespējas), noteikumi par dzīvojamām telpām un atpūtai paredzēto aprīkojumu, pārtiku un ēdināšanu, noteikumi par veselības aizsardzību, medicīnisko aprūpi, labklājību, tostarp par kuģa īpašnieka atbildību un piekļuvi krastā bāzētam aprīkojumam, un, visbeidzot, noteikumi par sūdzību procedūrām uz kuģa. Ja nav skaidri norādīts citādi, Direktīva 2009/13/EK attiecas uz visiem kuģiem, kas pieder juridiskai vai fiziskai personai, ir iesaistīti komerciālā darbībā un nav kuģi, kuri tiek izmantoti zvejā vai līdzīgā darbībā, un tradicionāli būvēti kuģi, piemēram, dou un džonkas. 2. APSPRIEŠANĀS REZULTĀTI AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM ES dalībvalstis aktīvi piedalījās sarunās par MLC kopā ar Komisiju, kura organizēja ES pozīcijas koordinēšanu. Visas ES dalībvalstis pieņēma MLC 2006. gadā. Turklāt visaptverošā sabiedriskā apspriešana 2011. gada jūnijā deva iespēju dalībvalstīm un ieinteresētajām personām paust savu viedokli. Valdīja vispārēja vienprātība par vajadzību atjaunināt tiesību aktus, kas attiecas uz karoga valsti un ostas valsti, lai nodrošinātu MLC prasību izpildi. Tika uzsvērta īpašā pozitīvā ietekme — pastiprinot kuģošanas drošību, uzlabojot kvalitatīvu kuģniecību, padarot konkurences apstākļus godīgākus starp ES un ārpus ES operatoriem, kā arī starp ES un ārpus ES karogiem. Ieinteresētās personas arī pieminēja labāku darba vietas kvalitāti visiem jūrniekiem, proti, ES jūrniekiem, kas strādā uz kuģiem ar ES karogu, ES jūrniekiem, kas strādā uz kuģiem ar ārpus ES karogu, pat ārpus ES, un ārpus ES jūrniekiem, kas strādā uz kuģiem ar ārpus ES karogu. Darba grupa par nodarbinātību un konkurētspēju uz jūras, neatkarīga struktūra, ko 2010. gada jūlijā izveidoja priekšsēdētāja vietnieks Siim Kallas, kura pabeidza savu darbu 2011. gada jūnijā un izdeva ziņojumu[8] ar politikas ieteikumiem par jūrniecības profesijas veicināšanu Eiropā, ir ieteikusi nodrošināt MLC izpildi. 3. Priekšlikuma juridiskie aspekti 3.1. Priekšlikuma saturs 3.1.1. Direktīvas par ostas valsts kontroli grozīšana Lai gan Direktīvā 2009/16/EK jau ir atsauce uz MLC (5. apsvērums) un SDO standartiem (IV pielikums), tā ir jāatjaunina, lai ņemtu vērā jaunos dokumentus un kārtību, kas ieviesta ar MLC. Tādējādi ar priekšlikumu tiek grozīta ostas valsts kontroles direktīva nolūkā: - iekļaut jūrniecības darba sertifikātu un jūras darbaspēka atbilstības deklarāciju starp dokumentiem, kurus pārbauda inspektori; - paplašināt pārbaudes līdz jauniem posteņiem (piemēram, atbilstošu darba līgumu esamība katram jūrniekam, kurus parakstījušas abas puses, ar nepieciešamajiem punktiem šajā līgumā); - paplašināt izmeklēšanu jomu sūdzību gadījumā un paredzēt atbilstošu procedūru. 3.1.2. Sīkāks priekšlikuma izskaidrojums Direktīvas 1. pantā ietverti visi grozījumi, kas ieviešami Direktīvā 2009/16, lai saskaņotu to ar MLC prasībām. Pašreiz spēkā esošās Direktīvas 2009/16/EK daži panti (2. un 19. pants) un I, IV, V, X pielikums jāpapildina, lai starptautisko konvenciju sarakstā būtu atsauce arī uz MLC, un jāpiemin jaunie dokumenti, kas izriet no MLC, proti, jūras darbaspēka sertifikāts un jūras darbaspēka atbilstības deklarācija. Būtībā noteikumi par sūdzību izskatīšanu ir izveidoti MLC, ietverot īpašu procedūru, kura jāievēro un kura nedaudz atšķiras no Direktīvas 2009/16/EK noteikumiem, ko piemēro plašākam jautājumu lokam nekā sociālie standarti. Mērķis nav mainīt pašreizējo sūdzību sistēmu, kas noteikta Direktīvā 2009/16/EK, bet papildināt to ar procedūru, kas piemērota sūdzībām, kas saistītas ar MLC. Tādējādi priekšlikumā ir ietverti īpaši noteikumi (1. panta 7. punkts). Bez tam ir grozījumi saistībā ar to, ka Direktīva 2009/16/EK tiek grozīta pirmo reizi pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā, jo jāievieš jaunie noteikumi par deleģētajām un īstenošanas pilnvarām. 3.1.3. Paskaidrojošie pavaddokumenti paziņojumam par transponēšanas pasākumiem Papildus kopīgajām Politiskajām deklarācijām (OV 2011/C 369/02; OV 2011/C 369/03) Komisija pašlaik katrā gadījumā atsevišķi apsver, vai paskaidrojošie dokumenti ir vajadzīgi. Pamatojoties uz proporcionalitāti, šim priekšlikumam skaidrojoši dokumenti nav atzīti par pamatotiem, jo tas maina tikai nedaudzas ar spēkā esošu direktīvu noteiktas juridiskās saistības. Tādējādi šis priekšlikums neietver apsvērumu par paskaidrojošajiem dokumentiem. 3.2. Juridiskais pamats Līguma par Eiropas Savienības darbību 100. panta 2. punkts. 3.3. Subsidiaritātes princips Saskaņotajiem noteikumiem par izpildes nodrošināšanu visā ES vajadzētu sekmēt vienādus nosacījumus, lai novērstu konkurences traucējumus iekšējā tirgū uz kuģošanas drošības rēķina un nodrošinātu pienācīgus darba un dzīves apstākļus visiem jūrniekiem neatkarīgi no viņu valstspiederības. Jo īpaši ir izrādījusies efektīva pieredze ES līmenī par ostas valsts kontroli, lai nodrošinātu labāku uzraudzību kuģiem, kas piestāj ES ostās, apvienojot resursus un apmainoties ar informāciju. 3.4. Proporcionalitātes princips MLC izpilde, izmantojot ostas valsts kontroli, ievērojot ES noteikumus, šķiet visefektīvākais veids, kā nodrošināt atbilstību minētajai konvencijai, izmantojot esošos instrumentus. 3.5. Juridisko instrumentu izvēle Savas valsts sistēmas ietvaros dalībvalstu īstenoto obligāto standartu kontekstā un dalītās kompetences jomā piemērots instruments ir direktīva. 3.6. Stāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā dienā, kad stājas spēkā 2006. gada Konvencija par darbu jūrniecībā. 2012/0062 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko groza Direktīvu 2009/16/EK par ostas valsts kontroli (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[9], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[10], saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Starptautiskā darba organizācija (SDO) 2006. gada 23. februārī pieņēma 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā (konvencija), lai izveidotu vienotu un saskaņotu tiesību aktu, kurā, cik vien iespējams, būtu iekļauti visi jaunākie standarti, kuri ir spēkā darba konvencijās un ieteikumos starptautiskajā jūrniecībā, kā arī pamatprincipi, kas atrodami citās starptautiskajās darba konvencijās. (2) Ar Padomes 2007. gada 7. jūnija Lēmumu 2007/431/EK[11] dalībvalstīm ir atļauts ratificēt konvenciju. Dalībvalstīm tā būtu jāratificē, cik drīz vien iespējams. (3) Konvencija nosaka jūrniecības darba standartus visiem jūrniekiem neatkarīgi no viņu valstspiederības un no kuģa karoga. (4) Konvencijas standartu svarīga daļa ES tiesību aktos tiek īstenota ar Padomes 2009. gada 16. februāra Direktīvu 2009/13/EK un Direktīvu 1999/63/EK. Minētie Konvencijas par darbu jūrniecībā standarti, uz kuriem attiecas Direktīva 2009/13/EK un/vai Direktīva 1999/63/EK, dalībvalstīm būtu jāīsteno saskaņā ar minētajām direktīvām. (5) Konvencijā ir ietverti izpildes noteikumi, kas nosaka ostas valstu pienākumus. Lai aizsargātu drošību un izvairītos no konkurences traucējumiem, dalībvalstīm būtu jāļauj pārbaudīt visu kuģu, kas iebrauc to ostās, atbilstību attiecīgajām konvencijas prasībām, neatkarīgi no valsts, kurā šie kuģi ir reģistrēti. (6) Ostas valsts kontroli reglamentē Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/16/EK par ostas valsts kontroli[12], kurā būtu jāietver [minētā] konvencija starp citām konvencijām, kuru īstenošanu Savienības ostās pārbauda dalībvalstu iestādes. (7) Savienības noteikumos būtu jāatspoguļo arī konvencijā izklāstītās procedūras, kas attiecas uz sūdzību izskatīšanu saistībā ar jautājumiem, kas risināti konvencijā. (8) Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus Direktīvas 2009/16/EK īstenošanai, direktīva būtu jāgroza, piešķirot īstenošanas pilnvaras Komisijai. Komisijai būtu jābūt tiesībām pieņemt īstenošanas tiesību aktus, lai ostas valsts iestādes varētu izmantot saskaņotu elektronisku formātu ziņošanai un šādu sūdzību pārbaudei, kā arī izveidot kuģa riska profila kritēriju, pamatojoties uz Direktīvas 2009/16/EK 10. pantu. Tas faktiski ir ļoti tehnisks uzdevums, kas jāveic saskaņā ar principiem un kritērijiem, kas noteikti minētajā direktīvā. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulai (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[13]. (9) Pilnvaras pieņemt tiesību aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai attiecībā uz grozījumiem Direktīvas 2009/16/EK VI pielikumā, kas satur sarakstu ar norādījumiem, ko pieņēmis Parīzes SM, lai uzturētu dalībvalstu teritorijā piemērojamu un izpildāmu kārtību, saskaņā ar panākto vienošanos starptautiskā līmenī. Iespēja Komisijai ātri atjaunināt minētās procedūras varētu palīdzēt sasniegt vienādus nosacījumus visā jūrniecības nozarē. Īpaši svarīgi ir, lai Komisija veiktu pienācīgu apspriešanos sagatavošanas darba laikā, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētus aktus, būtu jānodrošina, ka attiecīgie dokumenti vienlaikus, bez kavēšanās un atbilstošā veidā tiek nosūtīti Eiropas Parlamentam un Padomei. (10) Daļa no pienākumiem, kas ietverti šajā direktīvā, nav piemērojami dalībvalstīm, kam nav jūras piekrastes un jūras ostu. Attiecīgi Austrijai, Čehijai, Luksemburgai, Slovākijai un Ungārijai piemēros vienīgi saistības, kas attiecas uz kuģiem, kuri kuģo ar minēto dalībvalstu karogu, neskarot dalībvalstu pienākumu sadarboties, lai nodrošinātu jūras satiksmes vadības pakalpojumu nepārtrauktību ar citu transporta veidu satiksmes vadības pakalpojumiem. (11) Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka rīcības mēroga vai ietekmes dēļ minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai. (12) Tāpēc Direktīva 2009/16/EK būtu attiecīgi jāgroza. (13) Šai direktīvai būtu jāstājas spēkā tajā pašā dienā, kā Konvencijai par darbu jūrniecībā, IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Grozījumi Direktīvā 2009/16/EK Direktīvu 2009/16/EK groza šādi: (1) Direktīvas 2. pantu groza šādi: a) 1. punktam pievieno šādu i) apakšpunktu: "i) 2006. gada Konvencija par darbu jūrniecībā;" b) 3. punktā teikuma beigās pievieno šādus vārdus: "vai tās jaunākā redakcija"; c) 18. punktā aiz vārda "kodeksā" pievieno šādus vārdus: "vai tā jaunākajā redakcijā"; d) 21. punktā aiz iekavām pievieno šādus vārdus: "vai tās jaunākās redakcijas"; e) pievieno 23. un 24. punktu: "23. "jūrniecības darba sertifikāts" ir sertifikāts, kas minēts Konvencijas par darbu jūrniecībā 5.1.3. noteikumā." "24. "deklarācija par jūras darbaspēka atbilstību" ir deklarācija, kas minēta Konvencijas par darbu jūrniecībā 5.1.3. noteikumā." f) pievieno šādu daļu: "Visas atsauces uz konvencijām, kas minētas šajā direktīvā, tostarp norādes uz sertifikātiem un citiem dokumentiem, uzskata par atsaucēm uz šīm konvencijām to jaunākajā redakcijā." (2) Direktīvas 3. pantā pievieno šādu 5. punktu: "5. Šīs direktīvas piemērošana un/vai interpretācija nekādā gadījumā nerada pamatojumu tam, lai attaisnotu darba ņēmēju aizsardzības saskaņā ar Savienības sociālo tiesību aktiem vispārējā līmeņa samazinājumu." (3) Direktīvas 8. panta 4. punktu svītro. (4) Direktīvas 10. panta 3. punktu aizstāj ar šādu: "3. Īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai, kura izstrādā metodiku, lai novērtētu vispārējos un iepriekšējās darbības riska parametrus, kas tajā noteiktas. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 31. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru.”. (5) Direktīvas 14. panta 4. punktu aizstāj ar šādu: "4. Paplašinātas inspekcijas darbības joma, tostarp tajā ietveramās riska zonas, ir izklāstīta VII pielikumā. Īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai, kura nosaka detalizētas iezīmes, kas jāpārbauda riska jomās, kas norādītas šajā pielikumā. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 31. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru." (6) Direktīvas 15. panta 4. punktu aizstāj ar šādu: "4. Īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai, kura sīki nosaka saskaņotus noteikumus, kā stājas spēkā procedūras, kas aprakstītas instrukcijās, kas minētas VI pielikumā, tostarp attiecībā uz pārbaudēm, kas minētas 2. punktā. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 31. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru.”. (7) Iekļauj šādu 18.a pantu: "18.a pants Sūdzības saistībā ar Konvenciju par darbu jūrniecībā 1. Ja sūdzība attiecas uz jautājumiem saistībā ar Konvenciju par darbu jūrniecībā, kuri nav atrisināti kuģa līmenī, ostas valsts kontroles inspektors nekavējoties informē karoga valsti, noteiktajā termiņā pieprasot konsultācijas un korekcijas rīcības plānu. Pārbaudes ziņojumu elektroniski nosūta inspekciju datubāzei, kas minēta 24. pantā. 2. Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šā panta īstenošanai, īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai attiecībā uz saskaņota elektroniska formāta un procedūras izveidi ziņošanai par dalībvalstu veiktajiem turpmākajiem pasākumiem. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 31. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru." (8) Direktīvas 19. pantam pievieno šādu daļu: "11. Par jautājumiem, uz kuriem attiecas Konvencija par darbu jūrniecībā, kompetentā iestāde nekavējoties informē arī attiecīgās kuģu īpašnieku un jūrnieku organizācijas ostas valstī, kurā veikta pārbaude.". (9) Direktīvas 23. panta 5. punktu aizstāj ar šādu: "5. Īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai, kura izveido saskaņotas veidlapas, kuras izmanto loči un ostas iestādes ziņojumiem par trūkumiem un turpmākajiem pasākumiem, un nosaka ievērojamās procedūras, kā arī noteikumus un izmantojamos tehniskos līdzekļus. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 31. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru.”. (10) Direktīvas 27. panta otro daļu aizstāj ar šādu: "Īstenošanas pilnvaras piešķir Komisijai, kura nosaka kārtību, kādā publicē informāciju, kas minēta iepriekšējā punktā, kritērijus attiecīgo datu apkopošanai un informācijas atjauninājumu biežumu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 31. panta 2. punktā minēto konsultēšanās procedūru." (11) Iekļauj šādu 30.a un 30.b pantu: "30.a pants Deleģētie akti Komisijai piešķir pilnvaras pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 30.b pantu, kas attiecas uz grozījumiem šīs direktīvas VI pielikumā, lai pievienotu minētajā pielikumā noteiktajam sarakstam papildu norādījumus attiecībā uz ostas valsts kontroli, ko pieņēmusi Parīzes SM organizācija. 30.b pants Deleģēšanas īstenošana 1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus. 2. 30.a pantā minētās pilnvaras ir deleģētas Komisijai uz nenoteiktu laiku, sākot ar šīs direktīvas spēkā stāšanās dienu. 3. Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā brīdī atsaukt 30.a pantā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigts minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģējums. Tas stājas spēkā dienu pēc lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas tajā noteikts. Tas neietekmē citus spēkā esošos deleģētos aktus. 4. Tiklīdz tā pieņem deleģētu aktu, Komisija par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei. 5. Deleģētais akts, kas pieņemts saskaņā ar 30.a pantu, stājas spēkā tikai tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome 2 mēnešu laikā pēc informācijas saņemšanas nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir paziņojuši Komisijai, ka necels iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes ierosmes minēto termiņu pagarina par diviem mēnešiem." (12) Direktīvas 31. pantu aizstāj ar šādu: "31. pants Komiteja 1. Komisijai palīdz Kuģošanas drošības un kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanas komiteja (COSS), kas izveidota, balstoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1406/2002 3. pantu. Šī komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 izpratnē. 2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 4. pantu. 3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu. 4. Gadījumos, kas norādīti 2. un 3. punktā, ja komitejas atzinums ir jāsaņem rakstiskā procedūrā, minēto procedūru beidz bez rezultāta, ja atzinuma sniegšanai noteiktajā termiņā tā lēmis komitejas priekšsēdētājs vai to pieprasa komitejas locekļi ar vienkāršu balsu vairākumu." (13) Atceļ 32. pantu. (14) Direktīvas I pielikuma II 2B punktā pievieno šādus ievilkumus: "- Kuģi, kas kuģo ar tādas valsts karogu, kura nav ratificējusi vienu vai vairākas konvencijas, kas uzskaitītas 2. panta 1. punktā;" "- Kuģi, kuru dokumentācijā nav pierādījumu, ka tiek īstenots rīcības plāns neatbilstību izlabošanai, kā minēts MLC standartā A5.2.1(6).". (15) IV pielikumam pievieno šādu 45. un 46. punktu: "45. Jūras darbaspēka sertifikāts (sk. SDO Konvenciju par darbu jūrniecībā (MLC)); 46. Jūras darbaspēka atbilstības deklarācija (SDO MLC)". (16) V pielikuma A punktam pievieno šādu 16., 17. un 18. punktu: "16. MLC nepieciešamie dokumenti nav sagatavoti vai uzturēti, vai ir nepatiesi uzturēti, vai uzrādītie dokumenti nesatur informāciju, kas prasīta MLC, vai ir citādi nederīgi. 17. Darba un dzīves apstākļi uz kuģa neatbilst MLC prasībām. 18. Kuģis ir mainījis karogu nolūkā izvairīties no atbilstības MLC." (17) XI pielikuma 3.10. daļā pievieno šādu 8. un 9. punktu: "8. Apstākļi uz kuģa acīmredzami apdraud jūrnieku drošumu, veselību vai drošību; 9. Neatbilstība ir nopietns vai atkārtots MLC prasību pārkāpums (ieskaitot jūrnieka tiesības)." 2. pants Transponēšana Ne vēlāk kā 12 mēnešus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstīs nosaka, kādā veidā izdarāma šāda atsauce. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 3. pants Stāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā dienā, kad stājas spēkā 2006. gada Konvencija par darbu jūrniecībā. 4. pants Adresāti Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā – Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājs [1] OV L 161, 22.6.2007., 63. lpp. [2] OV L 124, 20.5.2009., 30. lpp. [3] COM (2009) 8. [4] Sk. Paziņojuma 3. punktu. [5] COM(2011) 144 galīgā redakcija. [6] OV L 131, 28.5.2009., 57. lpp. [7] Organizācijā ietilpst 27 dalībnieki — jūras administrācijas —, un tā aptver Eiropas piekrastes valstis un Ziemeļatlantijas baseinu no Ziemeļamerikas līdz Eiropai. Pašreiz Parīzes SM teritorijas dalībvalstis ir Apvienotā Karaliste, Beļģija, Bulgārija, Dānija, Francija, Grieķija, Horvātija, Igaunija, Islande, Itālija, Īrija, Kanāda, Kipra, Krievijas Federācija, Latvija, Lietuva, Malta, Nīderlande, Norvēģija, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovēnija, Spānija, Somija, Vācija, Zviedrija. [8] Publicēts 2011. gada 20. jūlijā http://ec.europa.eu/transport/maritime/seafarers/doc/2011-06-09-tfmec.pdf. [9] OV C […], […], […] lpp. [10] OV C […], […], […] lpp. [11] OV L 161, 22.6.2007., 63. lpp. [12] OV L 131, 28.5.2009., 57. lpp. [13] OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp.