LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 175/26

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Proaktīva tiesiskā pieeja: solis tuvāk labākam tiesiskajam regulējumam ES līmenī”

(2009/C 175/05)

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2008. gada 17. janvārī saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

“Proaktīva tiesiskā pieeja: solis tuvāk labākam tiesiskajam regulējumam ES līmenī”.

Vienotā tirgus, ražošanas un patēriņa specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2008. gada 6. novembrī. Ziņotājs – PEGADO LIZ kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 449. plenārajā sesijā, kas notika 2008. gada 3. un 4. decembrī (3. decembra sēdē), ar 155 balsīm par, 5 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi.

1.1 Šī atzinuma pamatā ir nosacījums, ka tiesības, nevis likumdošana, ko izveidojuši juridiskie eksperti, atspoguļo uzvedību, ko attiecīgā sabiedrība pieņem un pieprasa kā sabiedriskās kārtības priekšnoteikumu; tiesības nesastāv no formāliem jēdzieniem, kas ir mūžīgi un “akmenī iecirsti”, bet gan no noteikumiem un principiem, rakstītiem un nerakstītiem, kas atspoguļo visu iedzīvotāju kolektīvās leģitīmās intereses attiecīgajā vēstures posmā.

1.2 Katrā tiesību sistēmā likumdevēja tradicionālais uzdevums ir interpretēt sabiedrības kolektīvās intereses, likumdošanā attiecīgi definējot likumīgas uzvedības noteikumus un paredzot sankcijas par šādas uzvedības noteikumu pārkāpšanu. Ir sen atzīts, ka šādi noteiktiem likumiem jābūt ne tikai taisnīgiem un pamatotiem; tiem jābūt arī saprotamiem, pieejamiem, pieņemamiem un īstenojamiem. Tomēr pat šodienas sabiedrībā tā vairs nav.

1.3 Pārāk ilgi galvenā uzmanība juridiskajā nozarē bija pievērsta pagātnei. Likumdevēji un tiesu sistēma reaģēja uz deliktiem, strīdiem, termiņu kavējumiem un pārkāpumiem, cenšoties tos risināt un panākt noteikumu ievērošanu. Strīdi, procesi un tiesiskās aizsardzības līdzekļi, lai panāktu noteikumu ievērošanu, izmaksā pārāk daudz. Šīs izmaksas nav izsakāmas tikai naudas izteiksmē.

1.4 EESK rosina mainīt paradigmu. Ir pienācis laiks atmest gadsimtiem iesīkstējušo reaktīvo pieeju un pieņemt proaktīvu pieeju. Ir pienācis laiks raudzīties uz tiesību jomu citādi: skatīties uz priekšu, nevis atpakaļ, un pievērsties tam, kā likumi tiek izmantoti un darbojas ikdienas dzīvē un kā tos uztver sabiedrība, kuru tiem vajadzētu regulēt. Kaut gan joprojām ir svarīgi reaģēt uz problēmām un tās risināt, izšķirīga nozīme ir problēmu cēloņu novēršanai, pievēršoties iedzīvotāju un uzņēmēju vajadzībām un veicinot to pozitīvu mijiedarbību.

1.5 Proaktīvās tiesības ir vērstas uz iespēju sniegšanu un pilnvarošanu – tas ir paredzēts gan tiem, kuri to ir izveidojuši, gan arī likuma lietotājiem, indivīdiem un uzņēmumiem; to redzējums ir vērsts uz sabiedrību, kurā gan cilvēki, gan uzņēmumi apzinās savas tiesības un pienākumus, izmanto likuma sniegtās priekšrocības, zina savas juridiskās saistības tādējādi, lai pēc iespējas novērstu problēmas, un spēj risināt nenovēršamus strīdus savlaicīgi, izmantojot vispiemērotākās metodes.

1.6 Proaktīvā tiesiskā pieeja aplūko virkni metožu vēlamo mērķu sasniegšanai: galvenā uzmanība nav vērsta tikai uz juridiskajām normām un to formālo izpildi. Lai sasniegtu vēlamos mērķus un nodrošinātu vispiemērotāko metožu kompleksu to sasniegšanai, ir nepieciešams savlaicīgi iesaistīt ieinteresētās puses, saskaņot mērķus, panākt kopīgu redzējumu, sekmēt atbalstu un veidot vadlīnijas to sekmīgai īstenošanai. EESK pauž pārliecību, ka jaunais domāšanas veids, ko sevī ietver proaktīvā pieeja, ir vispārēji piemērojams attiecībā uz tiesībām un normatīvo aktu izstrādi.

1.7 Pēc savas būtības Kopienas tiesiskā sistēma ir tieši tāda joma, kur būtu piemērojama proaktīvā pieeja normatīvo aktu plānošanā, izstrādāšanā un īstenošanā; šajā kontekstā EESK atzīmē, ka noteikumi un regulas nav nedz vienīgais, nedz labākais veids, kā sasniegt vēlamos mērķus; dažkārt regulators var vislabāk sekmēt vēlamo mērķu sasnigšanu, atturoties no regulācijas un vajadzības gadījumā veicinot pašregulāciju un kopregulāciju. Šādos gadījumos subsidiaritātes, proporcionalitātes, piesardzības un ilgtspējības principi iegūst jaunu nozīmi un jaunu dimensiju.

1.8 EESK uzskata, ka vienotajā tirgū tiktu panākti ievērojami uzlabojumi, ja ES tiesības un to veidotāji – likumdevēji un administratori visplašākajā nozīmē – pārorientētos no iekšēji vērsta skatījuma tiesību sistēmas, noteikumu un iestāžu ietvaros uz ārēji vērstu, koncentrējoties uz tiesību aktu lietotājiem – sabiedrību, iedzīvotājiem un uzņēmumiem, kam šī tiesību sistēma ir aicināta kalpot.

1.9 Kaut gan normatīvo aktu transponēšana un īstenošana ir svarīgi soļi ceļā uz labāku tiesisko regulējumu ES līmenī, normatīvo aktu sekmes būtu jāvērtē pēc tā, kā ir sasniegti mērķi tiesību lietotāju – ES iedzīvotāju un uzņēmumu – interesēs. Tiesību akti jānovada līdz mērķauditorijai jēgpilnā veidā, pirmām kārtām, tiem, kuru darbību tie ietekmē, un ne tikai attiecīgajām institūcijām un administratoriem.

1.10 Proaktīvās tiesiskās pieejas piemērošana būtu sistēmiski jāizvērtē visā ES normatīvo aktu izstrādes un īstenošanas kontekstā. EESK pauž pārliecību, ka padarot šo pieeju ne tikai par labāka tiesiskā regulējuma veidošanas sastāvdaļu, bet arī par prioritāti likumdevējiem un administratoriem ES, valstu un reģionālā līmenī, būtu iespējams izveidot stingru tiesisko pamatu iedzīvotāju labklājībai un uzņēmumu uzplaukumam.

2. Ieteikumi.

2.1 Juridiskā noteiktība ir viens no labi funkcionējošas sabiedrības pamatnosacījumiem. Tiesību aktu lietotājiem tie jāzina un jāsaprot, lai panāktu, ka tie darbojas. Tādēļ EESK vērš uzmanību uz proaktīvu tiesisko pieeju. Tā ir uz nākotni orientēta pieeja, kuras mērķis ir ex ante veicināt vēlamo un maksimāli palielināt iespējas, vienlaikus maksimāli samazinot problēmas un riskus.

2.2 Pieņemot šo pašiniciatīvas atzinumu, EESK uzsver, ka “labāks tiesiskais regulējums” būtu orientējams uz regulatīvo līdzekļu optimālu izvēli, lai vislabāk sekmētu sociālo mērķu sasniegšanu un labi funkcionējošu, iedzīvotājiem un uzņēmumiem draudzīgu tiesisko vidi.

2.3 Šā atzinuma mērķis ir parādīt, kā ar proaktīvas tiesiskās pieejas palīdzību var uzlabot tiesisko regulējumu, nodrošinot jaunu domāšanas veidu, proti, visupirms ņemot vērā indivīdu un uzņēmumu reālās vajadzības un centienus.

2.4 Izstrādājot tiesību aktus, likumdevējam vajadzētu būt ieinteresētam tādu operatīvi efektīvu noteikumu veidošanā, kuri atspoguļo reālās dzīves vajadzības un tiek īstenoti tādā veidā, lai tiktu sasniegti šo noteikumu patiesie mērķi.

2.5 Tiesību akta dzīves cikls nesākas ar priekšlikuma izstrādi un nebeidzas, kad tas ir formāli pieņemts. Mērķis nav pats tiesību akts, bet gan tā veiksmīga īstenošana. Tāpat arī īstenošana nenozīmē tikai to, ka iestādes to ievieš; tā nozīmē arī pieņemšanu, akceptu un nepieciešamības gadījumā – to indivīdu un organizāciju rīcības maiņu, kam tas paredzēts.

2.6 Jau šobrīd iespējams prognozēt dažas šīs pieejas sekas, tai skaitā tās praktisko ietekmi:

— ne tikai apspriešanās, bet aktīva un efektīva ieinteresēto pušu līdzdalība jebkādu priekšlikumu par tiesību aktiem izstrādē un arī pirms tās, kā arī visā lēmumu pieņemšanas procesā;

— ietekmes novērtējumos tiktu ņemti vērā ne vien ekonomiski, bet arī sociāli un ētiski aspekti; ne vien uzņēmējdarbības vide, bet arī patērētāji; ne vien organizētas pilsoniskās sabiedrības viedokļi, bet arī atsevišķu iedzīvotāju domas;

— orientēšanās uz risinājumiem nevis uz problēmām un tiesību aktu izmantošana, lai sasniegtu un īstenotu mērķus un padarītu tiesības un brīvību par realitāti noteiktā kultūras kontekstā;

— pēc iespējas saprotamāki un lietotājiem tuvāki likumprojekti, nodrošinot, ka izmantotā valoda ir viegli saprotama un vienkārša;

— nevajadzīgu, pretrunīgu, novecojušu un nepiemērojamu tiesību aktu atcelšana, kā arī terminu, definīciju, aprakstu, ierobežojumu un interpretāciju izpratnes saskaņošana, apvienojot tos vienotā atsauces sistēmā;

— centieni ieviest līgumslēgšanas brīvības jaunas formas, uzlabot pašregulāciju un kopregulāciju un jomas, uz kurām var attiecināt standartus un uzvedības kodeksus valstu un Eiropas līmenī;

— koncentrēšanās uz “modeļa likumu” pieeju tiesību aktu izstrādē (28. režīms) nevis uz pārmērīgi detalizētu un nevajadzīgu maksimālu saskaņošanu.

2.7 To varētu rosināt ar pētniecības projektiem un veidojot dialogu ar ieinteresētajām pusēm par proaktīvās tiesiskās pieejas īpašo nozīmi visā tiesību aktu dzīves ciklā un visos tiesiskā regulējuma līmeņos.

2.8 Tādēļ EESK iesaka Komisijai, Padomei un Eiropas Parlamentam pieņemt proaktīvo pieeju Kopienas tiesību aktu plānošanā, izstrādāšanā, pārskatīšanā un īstenošanā, kā aicināt dalībvalstis to piemērot, kad vien tas ir iespējams.

3. Ievads: juridiskās teorijas grūtības.

3.1 Tiesību jomā vai “kam būtu jābūt”, pretstatā morāles vai ētikas normām, “tiesību” normas raksturo piespiedu līdzekļu piemērojamība; iespēja, ka tiesas var pieprasīt pakļaušanos un ka par pārkāpumu var piemērot sankcijas. Vispārējo starptautisko tiesību vai “neapstrīdamo normu” raksturīga iezīme ir iespējamība lietot varu – principā ar tiesas mehānisma palīdzību, lai nodrošinātu, ka tiek pildīts likums vai likuma pārkāpšanas gadījumā tiek sodīti tie, kuri izdarījuši pārkāpumu.

3.2 “Kam būtu jābūt” pašos pamatos tomēr balstās uz koncepciju, ka likuma ievērošana principā ir labprātīga un ka vēršanās tiesā ir izņēmums – “pēdējais un izšķirošais arguments” – “ultima ratio”. Bez labprātīgas un plaši izplatītas sabiedrības vienošanās ievērot pienākumus, kuri noteikti ar likumiem, to efektivitāte neatgriezeniski zustu.

3.3 Tādējādi likumdevēja pienākums ir pieņemt likumus, kuri kopumā mudina cilvēkus ievērot tos brīvprātīgi un pakļauties tiem labprātīgi. Šīs atbildes reakcijas faktiski ir nepieciešamie priekšnosacījumi tam, lai ikviena tiesības tiktu ievērotas, un pamats dzīvei kā daļai no sabiedrības. Šajā kontekstā rūpes par “tiesību aktu labu izstrādi” un “tiesību aktu labāku izstrādi” (1) iegūst īpašu nozīmi, un tām ir būtiskas sekas attiecībā uz likumu interpretāciju, saskaņošanu un piemērošanu.

3.4 Tas nozīmē, ka likumam jābūt ne tikai “taisnīgam” (2), bet arī:

— saprotamam,

— pieejamam,

— pieņemamam (3) un

— izpildāmam.

Ja šie kritēriji nav izpildīti, likumu tiecas noraidīt tie, uz kuriem to ir paredzēts attiecināt, neīsteno tie, kuru pienākums ir nodrošināt, ka tas tiek ievērots, un tas kļūst nelietojams, tiesu varas “spēkam” nespējot to efektīvi piemērot.

3.5 Būdams svarīgs valstu tiesību sistēmu jautājums, tas iegūst vēl svarīgāku nozīmi Eiropas Savienības tiesību sistēmā, kurā ir divas atsevišķas likuma varas “puses”: likumdošanai raksturīgās “saistības” ir Kopienas kompetence, savukārt piemērošana un ar to saistītās sankcijas principā attiecas uz valstu tiesību sistēmu piespiedu varu.

3.6 Tas, iespējams, izskaidro, kāpēc rūpes par “tiesību aktu labāku izstrādi”, kas pastāv visās dalībvalstīs un nekādā ziņā nav uzskatāmas par kaut ko jaunu, nesen ir kļuvušas īpaši svarīgas Kopienas iestādēm.

3.7 Paredzamība, ilgtspējība un prognozējamība ir pamatprasības labi funkcionējošai, iedzīvotājiem un uzņēmumiem draudzīgai tiesību videi. Lai izvirzītu mērķus, īstenotu plānus un gūtu prognozējamus rezultātus, ieinteresētajām pusēm ir nepieciešams pamatots juridiskās noteiktības apjoms. Likumdevējiem visplašākajā nozīmē būtu jārūpējas par šādas noteiktības garantēšanu un stabilas juridiskās infrastruktūras nodrošināšanu, vienlaikus izpildot likumdošanā paredzēto uzdevumu.

3.8 Tas ir pamats šim pašiniciatīvas atzinumam, kura mērķis ir akcentēt novatorisku pieeju likumam, ko izveidoja Ziemeļvalstu proaktīvā likuma skola (Nordic School of Proactive Law) un tās priekšteči (4), kā arī izvērtēt, kādā mērā tas varētu būt nākamais solis tuvāk labākam tiesiskajam regulējumam ES līmenī. Ir ņemti vērā arī daudzie Komitejas atzinumi par šo tematu, kam ir ļoti svarīga nozīme doktrīnas veidošanā un kuru secinājumi ir pārņemti un iekļauti šajā atzinumā.

4. Ieskats labāka tiesiskā regulējuma, ES normatīvo aktu labākas ieviešanas un labākas izpildes nodrošināšanā.

4.1 Tiesību aktu labākas izstrādes koncepcija, kas vērsta uz tiesību aktu lietotāju perspektīvu (5), ietver vairākus principus, kuri dažu pēdējo gadu laikā ir ieguvuši virzītājspēku: iepriekšējas konsultācijas, cīņa pret likumdošanas inflāciju, novecojušu normatīvo aktu vai priekšlikumu atcelšana, administratīvā sloga un izmaksu samazināšana, Kopienas acquis vienkāršošana, labāka normatīvo aktu projektu sagatavošana, tostarp ex ante un ex post ietekmes novērtējumi, tiesību aktu reducēšana uz to būtību un koncentrēšanās uz mērķiem un likumdošanas ilgtspējību, vienlaicīgi saglabājot tās elastību.

4.2 Eiropas Komisija (6), Eiropas Parlaments (7) un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (8) ir to Eiropas iestāžu vidū, kuras ir ilgstoši sekmējušas un veicinājušas labāku tiesisko regulējumu, vienkāršošanu un komunikāciju kā politikas pamatmērķus vienotā tirgus izveides kontekstā. Kā vienu no pirmajiem dokumentiem par šo tematu jāatceras nozīmīgais MOLITOR ziņojums (9) 1995. gadā ar 18 ieteikumiem, kuri joprojām ir aktuāli.

4.3 Tiesību aktu labāka izstrāde ietver arī proporcionalitāti un subsidiaritāti, un šajā ziņā likumdošanas izstrādē var iesaistīt ieinteresētās puses, t.i., ar pašregulācijas un kopregulācijas līdzekļiem saskaņā ar likumdevēja rūpīgu pārbaudi, kā nosaka 2003. gada Iestāžu nolīgums (10), kas izstrādāta secīgos Komisijas gada pārskatos.

4.4 Tiesību aktu labākai izstrādei nav obligāti jānozīmē mazāku regulējumu vai noteikumu atcelšanu (11), un juridiskā drošība patiešām ir viena no būtiskākajām labi funkcionējoša vienotā tirgus prasībām (12).

4.5 Kopš 2000. gada EESK Vienotā tirgus novērošanas centrs (VTNC) pievēršas ieinteresēto pušu iniciatīvām, kas ir vērstas uz tiesību aktu labāku izstrādi no pilsoniskās sabiedrības viedokļa. EESK kā organizētas pilsoniskās sabiedrības izpausmes institucionālais forums, vērīgi sekojot Eiropas Komisijas darba programmai, vairāku gadu laikā ir sniegusi Komisijai padomus virknē atzinumu par jautājumiem, kas attiecas uz labāku regulējumu (13).

4.6 Kopīgi ar Eiropas Komisiju VTNC ir izveidojis datu bāzi par Eiropas pašregulāciju un kopregulāciju (14). Pamatojoties uz savāktajiem datiem par pašregulācijas iniciatīvām, VTNC paredz pievērsties modeļiem (efektivitātes rādītājiem, pamatnostādnēm par uzraudzību un realizēšanu utt.) un attiecībā uz pašregulācijas un kopregulācijas jautājumiem izveidot kopu, kurā ietilptu akadēmiskās aprindas, ideju laboratorijas, ieinteresētās puses un institūcijas.

5. Preventīvais minimums: proaktīvā pieeja.

5.1 Tradicionāli galvenā uzmanība juridiskajā nozarē ir bijusi pievērsta pagātnei. Juridiskā izpēte ir galvenokārt bijusi nodarbināta ar kļūmēm – trūkumiem, nokavējumiem un likuma neizpildi.

5.2 Proaktīvās pieejas orientācija ir atšķirīga; tā ir vērsta uz nākotni. Būt proaktīvam – tas ir pretēji nekā būt reaktīvam vai pasīvam. Pieeja, kuras specifiskais apzīmējums ir Proaktīvais likums, ir radusies Somijā 20. gadsimta deviņdesmitajos gados. Atbildot uz vajadzību turpināt attīstīt praktiskās metodes un juridiskās teorijas šajā topošajā nozarē, 2004. gadā tika izveidota Ziemeļvalstu proaktīvā likuma skola (NSPL) (15).

5.3 Vārds “proaktīvs” apzīmē apsteidzošu rīcību, kontroles pārņemšanu un pašiniciatīvu (16). Visi šie elementi ir daļa no proaktīvās tiesiskās pieejas, kura izšķir divus proaktivitātes papildu aspektus: viens no tiem izpaužas kā veicinošā dimensija (veicināt to, kas ir vēlams, motivēt labu uzvedību), savukārt otrs – kā preventīvā dimensija (novērst to, kas nav vēlams, nepieļaut tiesisko risku materializēšanos).

5.4 Proaktīvā tiesiskā pieeja ir orientēta uz panākumiem, nevis neveiksmi. Tā ir iniciatīvas uzņemšanās, lai veicinātu un pastiprinātu faktorus, kuri nodrošina veiksmi. Proaktīvās tiesiskās pieejas izcelsme sakņojas proaktīvajā līgumslēgšanā (17). Sākotnējais mērķis bija nodrošināt sistēmu, kas integrētu juridisko perspektīvu ikdienas darījumu materiālajā praksē un kas apvienotu labas līgumu, juridiskās, projektu, kvalitātes un riska pārvaldības prakses.

5.5 Proaktīvā tiesiskā pieeja guva ievērojamu ierosmi no preventīvās tiesiskās pieejas (18), kas aplūko jautājumus galvenokārt no juristu viedokļa, koncentrējoties uz juridisko risku un konfliktu novēršanu. Proaktīvajā tiesiskajā pieejā uzsvars ir uz panākumu nodrošināšanu, padarot to par iespējamu, lai sasniegtu mērķus attiecīgajā situācijā. Izmantojot analoģiju par veselības aprūpi un profilaktisko medicīnu, par proaktīvo tiesisko pieeju var teikt, ka tā apvieno veselības veicināšanas aspektus ar slimības novēršanas aspektiem: mērķis ir palīdzēt indivīdiem un uzņēmumiem palikt pie “labas veselības” un izvairīties no juridiskās nenoteiktības, strīdiem un tiesāšanās “slimībām”.

6. Kā proaktīvā pieeja var turpmāk veicināt labāku tiesisko regulējumu, ES normatīvo aktu labāku ieviešanu un labāku izpildi.

6.1 Viens no Eiropas Savienības pamatmērķiem ir nodrošināt tās iedzīvotājiem brīvības, drošības un tiesiskuma telpu bez iekšējām robežām – telpu, kura balstīta uz pārredzamības un demokrātiskas kontroles principiem. Tomēr tiesiskums netiek īstenots vienkārši kā vēlākas pieejas nodrošināšana tiesām vai korektīvajām darbībām. Tas, kas ir nepieciešams, lai gūtu sekmes, ir spēcīgs juridiskais pamats indivīdiem un uzņēmumiem.

6.2 Indivīdi un uzņēmumi no likumdevēja puses sagaida zināmu noteiktību, skaidrību un konsekvenci, lai viņi varētu definēt mērķus, īstenot plānus un sasniegt prognozējamus rezultātus.

6.3 Likumdevējiem noteikti vajadzētu rūpēties, ja indivīdi vai uzņēmumi nav pietiekami informēti, par to, lai viņi zinātu, kad likums varētu attiekties uz viņiem, varētu uzzināt vairāk par savu juridisko stāvokli, ja viņi to vēlētos, vai varētu izvairīties no konfliktiem, ja tas iespējams, vai atrisināt tos, izmantojot vispiemērotākās metodes (19). Pieredze un pētījumi pierāda, ka mūsdienās indivīdi un uzņēmumi, patērētāji un mazie un vidējie uzņēmumi (MVU) ne vienmēr ir pietiekami informēti.

6.4 Lai uzlabotu tiesību aktu izstrādes kvalitāti un, izstrādājot likumprojektus, veicinātu vienkāršību, skaidrību un saskaņotību, kā arī pārredzamību likumdošanas procesā, Eiropas Parlaments, Padome un Komisija Iestāžu nolīgumā par tiesību aktu labāku izstrādi ir definējuši dažas kopējas saistības un mērķus.

6.5 Tomēr ir skaidrs, ka labāku regulējumu nevar panākt tikai parakstītājiestādes vienas pašas (20). Jāizstrādā vienkāršošanas un citas programmas un jānostiprina tās nacionālajā un reģionālajā līmenī. Ir vajadzīgas saskaņotas saistības, un, lai īstenotu ES normatīvos aktus, jāiesaista valstu, reģionālās un vietējās iestādes, kā arī likumdošanas lietotāji (21).

6.6 Eiropas Savienība proaktīvās pieejas virzienā ir jau veikusi vairākus pasākumus. Šajā sakarā EESK atzinīgi vērtē:

— lēmumu izveidot vienotu tirgu un vēlāk – vienotu valūtu;

— sociālajiem partneriem saskaņā ar līgumu sniegto iespēju vest pārrunas par sociālās jomas likumdošanu;

— Eiropas Mazās uzņēmējdarbības aktu (MUA) – “Vispirms domāt par mazākajiem”, COM(2008) 394 galīgā redakcija, un tā pielikumu “Labas prakses apmaiņa MVU politikā” (22);

— dalībvalstu labas prakses piemērus MUA (23) īstenošanā Eiropas Mazo uzņēmumu hartas ietvaros un

— Eiropas uzņēmumu balvu par izcilību reģionālās uzņēmējdarbības popularizēšanā;

— Ietekmes novērtējuma izstrādes pamatnostādņu projektu;

— Solvit tīklu problēmu risināšanai tiešsaistē;

— IPR atbalsta dienestu (intelektuālā īpašuma tiesību jomā);

— Komisijas atbalstu Eiropas standartu izstrādāšanai;

— EESK pašregulācijas un kopregulācijas tīmekļa vietni un datubāzi.

6.7 Līdz šim veiktie pasākumi šķiet zināmā mērā nesavienojami, un neizskatās, ka tiktu veikta ievērojama pētniecība vai starpnozaru pieredzes pārņemšana. Būtu noderīgi izpētīt šo veikto pasākumu rezultātus un to būtiskumu, sekas un vērtību, kad tos piemēro citām jomām. EESK aicina cieši sekot šī iniciatīvām un tās izmantot paraugprakses apzināšanā un popularizēšanā.

6.8 Savukārt daži neseni piemēri, kas parāda nevajadzīgas problēmas un grūtības, liecina par proaktīvas pieejas nepieciešamību:

— Direktīva 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (pazīstama kā “Bolkestein” direktīva) (24);

— Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi (25);

— Direktīva 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem (26), ko jau tagad apstrīd gandrīz visas ieinteresētās puses (27);

— visa patērētāju “acquis” pakete (28), kas ir vispāratzīta kā nepareizi sastādīta, pienācīgi pārņemta un ieviesta (29);

— “kopīgu pamatprincipu kopuma” (KPK) ieviešana, ar mērķi vienkāršot normatīvos aktus līgumtiesību jomā, kā rezultātā ir radīts “monstrs”, kura tikai “vispārīgā daļa” vien ir aptuveni 800 lappušu apjomā (!) (30);

— nesenais priekšlikums direktīvai par imigrāciju (31);

— atzītā neveiksme attiecībā uz finanšu pakalpojumu mazumtirdzniecību un īpaši attiecībā uz kredītsaistībām (32);

— pieaugošais transponēšanas deficīts dalībvalstīs, ko atzīst pati Komisija (33).

6.9 Šā atzinuma mērķis ir parādīt, kā proaktīvā tiesiskā pieeja var veicināt labāku regulējumu, nodrošinot jaunu domāšanas veidu: pieeju, par kuras sākumpunktu uzskatāmas reālās dzīves vajadzības un indivīdu un uzņēmumu centieni nevis juridiskie līdzekļi, un kā tos vajadzētu izmantot.

6.10 Tas nozīmē, ka izstrādājot likumprojektus, likumdevējam vajadzētu būt ieinteresētam tādu operatīvi efektīvu likumu veidošanā, kuri atspoguļo reālās dzīves vajadzības un tiek īstenoti tādā veidā, lai tiktu sasniegti šo likumu sākotnējie mērķi. Tiesību akti jānovada līdz mērķauditorijai jēgpilnā veidā, lai tie būtu saprotami un izpildāmi tiem, uz kuriem šie tiesību akti attiecas.

6.11 Likuma vai cita tiesību akta daļas eksistēšanas laiks nesākas ar priekšlikuma sagatavošanu vai nebeidzas, kad tas ir formāli pieņemts. Mērķis nav likumdošanas akts, bet gan tā veiksmīga īstenošana. Īstenošana nozīmē ne tikai to, ka institūcijas to realizē; tā nozīmē arī pieņemšanu, akceptu un, ja nepieciešams, rīcības maiņu no to indivīdu un uzņēmumu puses, kuriem tas paredzēts. Pētījumi liecina, ka, tā kā partneri tika iesaistīti līguma, kas vēlāk kļuva par Eiropas tiesību aktu, slēgšanā, tā īstenošana noritēja veiksmīgāk.

Lēmumu pieņemšanas procesam attiecībā uz ES tiesību aktu izstrādi, īstenošanu un izpildi varam prognozēt dažas šīs pieejas sekas, tostarp praktiskās sekas.

6.12.1 Pirmkārt, pirms un pēc ikviena priekšlikuma sagatavošanas un visā lēmumu pieņemšanas procesā ir nepieciešama aktīva un efektīva ieinteresēto pušu līdzdalība, nevis tikai konsultācija, lai sākumpunkts būtu reālās dzīves problēmas un to risinājumi un lēmumu pieņemšanas process būtu nepārtraukts dialogs un savstarpējs mācīšanās process, balstīts uz noteiktu mērķu sasniegšanu (34).

6.12.2 Otrkārt, ietekmes novērtējumos būtu jāņem vērā ne tikai ekonomiskie, bet arī sociālie un ētiskie aspekti; ne tikai uzņēmējdarbības vide, bet arī patērētāji kā juridisko pasākumu un iniciatīvu gala saņēmēji; ne tikai organizētas pilsoniskās sabiedrības viedokļi, bet arī anonīma iedzīvotāja domas (35).

6.12.3 Treškārt, orientēties uz risinājumiem, nevis problēmām, un izmantot likumu, lai sasniegtu un realizētu mērķus un lai padarītu tiesības un brīvību par realitāti noteiktā kultūras kontekstā, nevis koncentrēties uz formālu juridisko loģiku (36).

6.12.4 Vajadzētu arī izstrādāt likumprojektus pēc iespējas saprotamākus un tuvākus to lietotājiem, nodrošinot, ka izmantotā valoda ir viegli saprotama un vienkārša, un paziņot to saturu atbilstošā veidā, pavadot un virzot to īstenošanu un ieviešanu visos to aprites cikla posmos.

6.12.5 Bez tam būtu jāatceļ nevajadzīgi, pretrunīgi, novecojuši un nepiemērojami normatīvie akti un jāsaskaņo terminu, definīciju, aprakstu, ierobežojumu un interpretāciju izpratne vienotā atsauces sistēmā (37). Tāpat ļoti svarīgi apturēt jaunu “eirožargona” terminu ar neskaidru nozīmi radīšanu, kuri tiek plaši lietoti, lielākajai daļai lietotāju nesaprotot to patieso nozīmi.

6.12.6 Būtu arī jāveicina tādas jomas kā līgumslēgšanas brīvība, pašregulācija un kopregulācija un jomas, kurām var attiecināt standartus un uzvedības kodeksus valstu un Eiropas līmenī (38), kā arī apzinot un novēršot šķēršļus, kas tām traucē.

6.12.7 Visbeidzot, koncentrēties uz “modeļa likumu” pieeju likumdošanā (“28. režīms”), nevis uz pārmērīgi detalizētu un nevajadzīgu kopēju saskaņošanu, un atstāt ievērojamu un pienācīgu vietu pašregulācijai un kopregulācijai, kad vien tā ir izmantojama.

6.13 To varētu rosināt ar pētniecības projektiem un veidojot dialogu ar ieinteresētajām pusēm attiecībā uz proaktīvās tiesiskās pieejas īpašo lomu visā aprites ciklā un visos regulācijas līmeņos. Pirmie soļi varētu būt apaļā galda diskusijas vai semināri, iesaistot akadēmiskās aprindas, ideju laboratorijas, ieinteresētās puses un iestādes, lai izveidotu struktūru un rīcības plānu turpmākām iniciatīvām, kas vērstas uz to, lai proaktīvā tiesiskā pieeja tiktu ņemta vērā visos aspektos, tāpat kā tagad tiek vienmēr ņemti vērā subsidiaritātes un proporcionalitātes principi. VTNC varētu būt platforma turpmākām diskusijām par proaktīvo tiesisko pieeju, ņemot vērā tā skaidro ievirzi attiecībā uz labāka regulējuma jautājumiem.

Briselē, 2008. gada 3. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas ģenerālsekretārs Martin WESTLAKE

(1) “Tiesību aktu labākas izstrādes” nozīme EK iestāžu lietojumam atrodama EESK atzinumā par tematu “Tiesību aktu labāka izstrāde”, OV C 24, 31.1.2006., 39. lpp., ziņotājs – Retureau kgs. Šā jēdziena “juridiskais” saturs atrodams 2003. gada Iestāžu nolīgumā, OV C 321, 31.12.2003.

(2) Lai ko tas varētu nozīmēt, ņemot vērā dominējošās vērtības noteiktā sabiedrībā un konkrētajā brīdī vēsturē; daudzas grieķu traģēdijas apskata šo konfliktu starp “likumdevēja pieņemto” likumu un “taisnīgo” likumu.

(3) Lai normatīvie akti būtu pieņemami, tiem jāatbilst diviem pamatnosacījumiem – jābūt atbilstošiem un proporcionāliem (skat. EESK atzinumu par tematu “Vienkāršošana”, OV C 48, 21.2.2002., 130. lpp., 29.11.2001., 1.6. punkts, ziņotājs – Walker kgs).

(4) Papildu informāciju skat. publikācijā Helena Haapio, An Ounce of Prevention – Proactive Legal Care for Corporate Contracting Success (Preventīvais minimums – proaktīvās juridiskās rūpes par sekmīgiem uzņēmumu līgumiem), Somijas juridiskajā žurnālā JFT, Tidskrift utgiven av Juridiska Föreningen i Finland, 1/2007 izdevums. A Proactive Approach to Contracting and Law (Proaktīva pieeja līgumslēgšanai un likumam), Turku, 2008. gads, un Peter Wahlgren & Cecilia Magnusson Sjöberg (izdevumā): A Proactive Approach, 49. sējums, Scandinavian Studies in Law, Stokholma, 2006; skat. http://www.cenneth.com/sisl/tom.php?choice=volumes&page=49.html.

(5) Kā ļoti pareizi norādīts EESK atzinumā par tematu “Tiesību aktu labāka izstrāde” (OV C 24, 31.1.2006., 39. lpp., 1.1.2. punkts, ziņotāja – Retureau kdze), “Tiesību aktu labāka izstrāde vispirms nozīmē pielāgoties juridisko normu lietotāju līmenim. Tāpēc svarīgi ir veicināt līdzdalību, organizēt iepriekšējas konsultācijas un ņemt vērā pilsoniskās sabiedrības pārstāvību ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām un sociālajiem partneriem, grupām, kuras tieši skar tiesību akti un kas izmanto konsultatīvo iestāžu resursus un kompetenci”.

(6) Galvenie Komisijas dokumenti par šo tematu:

— ES ilgtspējīgas attīstības stratēģija, COM(2001) 264 galīgā redakcija,

— Paziņojums par ietekmes novērtējumu, COM(2002) 276 galīgā redakcija,

— Labāka regulējuma darbības plāns, COM(2002) 278 galīgā redakcija,

— Zināšanu iegūšana un izmantošana, COM(2002) 713 galīgā redakcija,

— Kopienas tiesību kopuma atjaunināšana un vienkāršošana, COM(2003) 71 galīgā redakcija,

— Kopienas Lisabonas programmas īstenošana: normatīvās vides vienkāršošanas stratēģija, COM(2005) 535 galīgā redakcija,

— Stratēģiskais pārskats par labāku regulējumu Eiropas Savienībā, COM(2006) 689,

— Pirmais progresa ziņojums par normatīvās vides vienkāršošanas stratēģiju, COM(2006) 690 galīgā redakcija,

— Otrais progresa ziņojums par normatīvās vides vienkāršošanas stratēģiju, COM(2008) 33 galīgā redakcija,

— Vienotās praktiskās vadlīnijas Kopienas likumdošanas izstrādāšanai (personām, kuras iesaistītas likumdošanas sastādīšanā ES institūcijās).

(7) EP pamatdokumenti:

— Ziņojums par tiesību aktu labāku izstrādi 2004. gadā: subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošana – 12. gada pārskats, A6–0082/2006,

— Ziņojums par Komisijas 21. un 22. gada pārskatu par Kopienas likuma piemērošanas uzraudzību (2003. un 2004. gads), A6–0089/2006,

— Ziņojums par nesaistošu tiesību normu instrumentu pielietošanas institucionālo un juridisko ietekmi, A6–0259/2007,

— Ziņojums par labāku regulējumu Eiropas Savienībā, A6–0273/2007,

— Ziņojums par tiesību aktos noteikto administratīvo izmaksu samazināšanu, A6–0275/2007,

— Ziņojums par tiesību aktu labāku izstrādi 2005. gadā: subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošana – 13. gada pārskats, A6–0280/2007,

— Ziņojums par vienotā tirgus noteikumu pārskatīšanu – šķēršļu un neefektivitātes novēršana, uzlabojot īstenošanu un izpildi, A6–0295/2007,

— Ziņojums par Komisijas 23. gada pārskatu par Kopienas likuma piemērošanas uzraudzību (2005. gads), A6–0462/2007.

(8) EESK pamatdokumenti:

— pašiniciatīvas atzinums par tematu “Noteikumu vienkāršošana vienotajā tirgū”, OV C 14, 16.1.2001., 1. lpp.,

— izpētes atzinums par tematu “Normatīvās vides vienkāršošana un uzlabošana”, COM(2001) 726 galīgā redakcija,OV C 125, 27.5.2002., 105. lpp.,

— pašiniciatīvas atzinums par tematu “Vienkāršošana, ar īpašu atsauci uz Eiropas pārvaldību: tiesību aktu labāka izstrāde”, OV C 133, 6.6.2003., 5. lpp.,

— atzinums par tematu “Tiesību kopumu atjaunināšana un vienkāršošana”, COM(2003) 71 galīgā redakcija, OV C 112, 30.4.2004., 4. lpp.,

— brošūra “Kāds ir paplašinātā vienotā tirgus stāvoklis? – Vienotā tirgus novērošanas centra 25 secinājumi”, EESC C-2004–07-EN,

— informatīvs ziņojums par tematu “Pašreizējais kopregulācijas un pašregulācijas stāvoklis vienotajā tirgū”, CESE 1182/2004 fin,

— brošūra “ES tiesiskā regulējuma uzlabošana – likumdošanas procesa iepriekšējais un nākamais posms”, EESC 2005–16-EN,

— izpētes atzinums pēc Apvienotās Karalistes prezidentūras pieprasījuma par tematu “Tiesību aktu labāka izstrāde”, OV C 24, 31.1.2006., 39. lpp.,

— pašiniciatīvas atzinums par tematu “ES tiesību aktu ieviešanas un izpildes uzlabošana”, OV C 24, 31.1.2006., 52. lpp.,

— atzinums par tematu “Kopienas Lisabonas programmas ieviešana: normatīvās vides vienkāršošanas stratēģija”, COM(2005) 535 galīgā redakcija, OV C 309, 16.12.2006., 18. lpp.,

— izpētes atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par tematu “Reglamentējošās vides vienkāršošana mehānikas nozarē”, OV C 10, 15.1.2008., 8. lpp.

(9) Neatkarīgu ekspertu grupas likumdošanas un administratīvās vienkāršošanas jautājumā ziņojums (COM(95) 288, C4–0255/95, SEC(95) 1379); īpaša atsauce būtu jāiekļauj arī attiecībā uz MANDELKERN ziņojumu (2001. gada novembris) un ieteikumiem, kas apkopoti EESK atzinumā OV C 125, 27.5.2002., 105. lpp., ziņotājs Walker kgs.

(10) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2003:321:0001:0005:EN:PDF.

(11) Jau atzinumā OV C 14, 16.1.2001., 1. lpp., (ziņotājs Vever kgs) EESK norādīja, ka “mērķis nav tiesiskā regulējuma radikāla un vienkāršota atcelšana, kas apdraudētu gan produktu, gan pakalpojumu kvalitāti un kaitētu visu “lietotāju” – uzņēmēju, strādājošo un patērētāju – interesēm. Tomēr ekonomikai un sabiedrībai ir vajadzīgi noteikumi, kas ļautu efektīvi darboties” (2.8. punkts). EESK atzinumā par tematu “Tiesību aktu labāka izstrāde” (OV C 24, 31.1.2006., 39. lpp.) atzīmēts, ka “Vienkāršošana nozīmē, cik vien iespējams, samazināt tiesību aktu sarežģītību, bet tas nenozīmē, ka noteikti radikālā veidā jāierobežo Kopienas likumdošanas darbs vai likumi jāatceļ, pretējā gadījumā tas būtu pretrunā ar pilsoniskās sabiedrības ilgām pēc drošības un uzņēmumu, jo īpaši MVU, paustajām prasībām pēc juridiskās drošības un stabilitātes”; atzinumā par tematu “Pārskats par vienoto tirgu” (OV C 93, 27.4.2007., 25. lpp., ziņotājs Cassidy kgs) EESK norādīja, ka “izstrādājot mazāk noteikumu, ne vienmēr uzlabojas normatīvā sistēma” (1.1.7. punkts).

(12) “Less (legislation) is more” (“Mazāk (likumdošanas) nozīmē vairāk”), http://bre.berr.gov.uk/regulation/news/2005/050720_bill.asp.

(13) Komiteja arī ir atkārtoti veikusi ieguldījumu ES Padomes prezidentūrās izpētes atzinumu veidā (OV C 175, 27.7.2007.).

(14) http://eesc.europa.eu/self-and-coregulation/index.asp.

(15) Skatīt http://www.proactivelaw.org.

(16) Vārda “proaktīvs” definīcija vārdnīcā ietver divus pamatelementus: savlaicīguma faktoru, iesaistot turpmākajā situācijā priekšlaicīgu darbību, piemēram, “rīkošanās paredzot gaidāmās problēmas, vajadzības vai izmaiņas” (Meriama-Vebstera tiešsaistes vārdnīca), un kontroles uzņemšanās un izmaiņu izraisīšanas faktoru, piemēram, “situācijas kontrolēšana, izraisot kādu notikumu, nevis gaidīšana, lai reaģētu uz to pēc tam, kad tas noticis” (proactive. Dictionary.com. WordNet® 3.0., Princetonas Universitāte). Pēdējais pētījums par proaktīvo uzvedību ir balstīts uz līdzīgām definīcijām. Parker et al. (2006. gads) definē proaktīvo uzvedību kā pašiniciatīvas profilaktisko darbību, kuras mērķis ir mainīt vai uzlabot situāciju vai pašai sevi. Skatīt pētījumu par proaktivitāti Organizāciju programmā, http://proactivity.group.shef.ac.uk/.

(17) Pirmā grāmata par Proaktīvo līgumslēgšanu tika publicēta somu valodā 2002. gadā: Soile Pohjonen (izd.) “Ennakoiva sopiminen”, Helsinki, 2002. gads.

(18) Louis M. Brown bija pirmais, kurš ieviesa pieeju ar šo nosaukumu savā zinātniskajā darbā ar nosaukumu Manual of Preventive Law, Prentice-Hall, Inc., Ņujorka, 1950. gads.

(19) Skatīt civil.justice.2000 – A Vision of the Civil Justice System in the Information Age 2000. http://www.dca.gov.uk/consult/meta/cj2000fr.htm#section1.

(20) Pašiniciatīvas atzinumā par tematu “Vienotā tirgus noteikumu vienkāršošana”OV C 14, 16.1.2001., 1. lpp. (ziņotājs Vever kgs) jau vērsa uzmanību uz to, ka “praktiski visi ES normatīvie akti tiek izstrādāti šaurā ES iestāžu lokā, kurām ir lēmumu pieņemšanas vai koplēmuma pilnvaras” un ka “šī nespēja izveidot pienācīgu partnerības kultūru ar sociāli ekonomiskās jomas dalībniekiem, apvienojumā ar politiskas un administratīvas pieejas uzstādījumu lēmumu pieņemšanā apgrūtina iespēju pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem īstenot atbildīgu lomu vienkāršošanas procesā” (3.5. punkts).

(21) Attiecības starp ES un valstu un reģionālā līmeņa pārvaldību ir aplūkotas EESK atzinumā OV C 325, 30.12.2006., 3. lpp., (ziņotājs van Iersel kgs).

(22) EESK atzinums OV C 27, 3.2.2009., 7. lpp., ziņotājs Cappellini kgs, un EESK atzinums, ziņotājs Malosse kgs (tiek izstrādāts).

(23) Skat. minētā paziņojuma 1. pielikumu.

(24) EESK atzinums OV C 175, 27.7.2007., 14. lpp., ziņotāja Alleweldt kdze.

(25) EESK atzinums OV C 108, 30.4.2004., 81. lpp., ziņotājs Hernández Bataller kgs.

(26) OV L 133, 22.5.2008., 66. lpp.

(27) EESK atzinums OV C 234, 30.9.2003., 1. lpp., ziņotājs Pegado Liz kgs.

(28) Vismaz 8 direktīvas no 22 kā “galvenais acquis patērētāju aizsardzības jomā”: attiecībā uz līgumiem, kas noslēgti ārpus uzņēmuma telpām (Direktīva 85/577/EEK (1985. gada 20. decembris)), par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām (Direktīva 90/314/EEK (1990. gada 13. jūnijs)), par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis)), par pircēju aizsardzību attiecībā uz dažiem aspektiem līgumos, saskaņā ar kuriem pērk tiesības uz laiku izmantot nekustamo īpašumu (Direktīva 94/47/EK (1994. gada 26. oktobris)), par patērētāju aizsardzību saistībā ar distances līgumiem (Direktīva 97/7/EK (1997. gada 20. maijs)), par patērētāju aizsardzību, norādot patērētājiem piedāvāto produktu cenas (Direktīva 98/6/EK (1998. gada 16. februāris)), par aizliegumiem saistībā ar patērētāju interešu aizsardzību (Direktīva 98/27/EK (1998. gada 19. maijs)) un par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (Direktīva 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs)).

(29) EESK atzinums OV C 256, 27.10.2007, 27. lpp., ziņotājs Adams kgs.

(30) Skat. “EC Consumer Law Compendium – Comparative Analysis”, Bielefeld University, (12.12.2006.), profesori Hans Schulte-Nolke, Christian Twig-Felsener un Dr. Martin Ebers.

(31) EESK atzinums OV C 44, 16.2.2008., 91. lpp., ziņotājs Pariza Castaños.

(32) Skat. “Finanšu pakalpojumu vienotā tirgus progresa ziņojums 2006. gadam”, 21.02.2007. un šādus EESK atzinumus: OV C 151, 17.6.2008., 1. lpp., par tematu “Zaļā grāmata par finanšu pakalpojumu mazumtirdzniecību vienotajā tirgū”, ziņotāji Iozia un Mader Saussaye; OV C 44, 16.2.2008., 74. lpp., par tematu “Kreditēšana un sociālā atstumtība labklājības sabiedrībā”, ziņotājs Pegado Liz; OV C 65, 17.3.2006., 113. lpp., par tematu “Zaļā grāmata “Hipotekārais kredīts ES””, ziņotājs Burani; OV C 27, 3.2.2009., 18. lpp., par tematu “Baltā grāmata par ES hipotekāro kredītu tirgu integrāciju”, ziņotājs Grasso.

(33) Komisijas paziņojums “Rezultātu Eiropa – Kopienas tiesību aktu piemērošana” (COM(2007) 502 galīgā redakcija), attiecīgais EESK atzinums OV C 204, 9.8.2008., 9. lpp., ziņotājs Retureau kgs, un ļoti iespaidīgais raksts “Active Transposition of EU Legislation”, Dr. Michael Kaeding (EIPASCOPE 2007/03, 27. lpp.).

(34) Atzinumā par vienkāršošanu jau norādīja, ka “formālajam konsultāciju procesam nebūtu jāaprobežojas tikai ar pašas Komisijas izraudzītiem sarunu partneriem. Šajā procesā jāiesaista visas ieinteresētās puses (…) konsultāciju process jāpaplašina, aicinot izteikties visas ieinteresētās puses, lai konsultācijās būtu ņemta vērā konsultējamo personu izvēle” (OV C 133, 6.6.2003., 5. lpp., 4.1. un 4.1.1.1. punkts, ziņotājs Simpson kgs).

(35) Skat. EESK atzinumus par tematu “Tiesību aktu labāka izstrāde” (OV C 24, 31.1.2006, 39. lpp.) un par tematu “Sociālās ietekmes novērtējumu satura, procedūru un metožu kvalitātes standarti sociālo partneru un citu pilsoniskās sabiedrības dalībnieku skatījumā” (OV C 175, 27.7.2007., 21. lpp.), ziņotājs Retureau kgs.

(36) Kā jau tika uzsvērts EESK atzinumā par ES tiesību aktu ieviešanas un izpildes uzlabošanu (OV C 24, 31.1.2006., 52. lpp., ziņotājs van Iersel kgs), “Lai likums būtu izpildāms, tam jābūt pietiekoši skaidram, un, lai tas būtu iedarbīgs, tam jāsniedz atbilstoša atbilde uz noteiktām problēmām. Slikti likumi noved pie likumu proliferācijas un pārmērīga noteikumu skaita, kas uzņēmējdarbībai uzliek nevajadzīgu logu un mulsina pilsoņus” (1.6. punkts).

(37) Pirmoreiz pieeja šai metodei tika definēta Komisijas paziņojumā “Kopienas tiesību kopuma atjaunināšana un vienkāršošana” (COM(2003) 71 galīgā redakcija), par ko EESK sniedza atzinumu CESE OV C 112, 30.4.2004., 4. lpp., ziņotājs Retureau kgs.

(38) Atzinumu par Vienotā tirgus prioritātēm 2005.–2010. gadam (OV C 255, 14.10.2005., 22. lpp., 3. punkts, ziņotājs Cassidy kgs).