LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 132/39

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai – stratēģijas “Eiropa 2020” pamatiniciatīva “Inovācijas savienība””

COM (2010) 546 galīgā redakcija

2011/C 132/07

Ziņotājs: Gerd WOLF

Līdzziņotājs: Erik SVENSSON

Eiropas Komisija saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pantu 2010. gada 6. oktobrī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai – stratēģijas “Eiropa 2020” pamatiniciatīva “Inovācijas savienība””

COM(2010) 546 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Vienotā tirgus, ražošanas un patēriņa specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2011. gada 4. martā.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 470. plenārajā sesijā, kas notika 2011. gada 15. un 16. martā (15. marta sēdē), ar 184 balsīm par, 1 balsi pret un 2 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Kopsavilkums

1.1 Inovācija rada progresu, izaugsmi, labklājību, sociālo nodrošinājumu, starptautisko konkurētspēju un nodarbinātību. Jauninājumiem jāpalīdz risināt nopietnās problēmas, ar kurām saskaras sabiedrība. Tie vajadzīgi, lai sabiedrībā valdītu uzticamības un pašpaļāvības gaisotne, un tie palīdz veidot šādu gaisotni, kas globālās konkurences apstākļos var veicināt turpmāko attīstību un konstruktīvu dinamiku. Lai inovācijas rezultāti būtu veiksmīgi, ir vajadzīga Eiropas pieeja un Eiropas vienotais tirgus, kurā Eiropas Pētniecības telpai ar spēcīgu pētniecības un attīstības pamatprogrammu ir ļoti būtiska nozīme.

1.2 Tādēļ Komiteja atzinīgi vērtē un atbalsta Komisijas paziņojumu un tajā izvirzītos mērķus, kā arī Konkurētspējas padomes 2010. gada 25. un 26. novembra un 2011. gada 4. februāra sanāksmes secinājumus. “Inovācijas savienības” koncepcija ir stratēģijas “Eiropa 2020” nozīmīga sastāvdaļa.

1.3 Komiteja īpaši atzinīgi vērtē to, ka izpratne par inovāciju un tās definīcija ir visaptveroša un vienota, proti, inovācija ir saistīta ne tikai ar zinātnisko izpēti, tehnoloģiju un produktiem, bet arī ar cilvēku saskarsmi un organizatoriskajām formām, piemēram, sociālajiem pakalpojumiem, uzņēmumu darbības metodēm un paņēmieniem, uzņēmējdarbības modeļiem, dizainu, zīmolradi, ražošanas procesiem un pakalpojumiem, kā arī to daudzpusīgo savstarpējo ietekmi. Sociālo jauninājumu izstrādē Komiteja iesaka iesaistīt arī sociālos partnerus.

1.4 Komiteja atbalsta inovācijas partnerību koncepciju, ciktāl minētās partnerības, kuru pārvaldībai jābūt precīzi definētai, ir savietojamas ar un balstās uz jau iedibinātām procedūrām un instrumentiem un ciktāl tās sekmē administratīvo procesu saskaņošanu un vienkāršošanu. Komiteja ierosina vispirms uzkrāt pieredzi, uzsākot ļoti lietderīgo inovācijas partnerību “Aktīvas un veselīgas vecumdienas”. Tā būtu arī ļoti uzskatāms piemērs, kas liecina par sociālās un zinātniski tehniskās inovācijas saikni.

1.5 Komiteja ierosina pielāgot atbalsta pasākumus, finansiālo atbalstu un novērtēšanas kritērijus gan uz izaugsmi orientētiem jauninājumiem, kas atbilst dominējošiem tirgus spēkiem un sabiedrības vajadzībām, gan progresīvākiem jauninājumiem, kuri nosaka tirgus konjunktūru un rada sabiedrības jaunas vajadzības, bet kuriem sākumā bieži jāpārvar īpašu grūtību posms.

1.6 Ņemot vērā to, ka steidzami ir vajadzīgs Eiropas Kopienas patents, Komiteja atzinīgi vērtē un stingri atbalsta Komisijas neseno priekšlikumu, jo tas paver iespēju būtiski samazināt patentu izmaksas iesaistītajās dalībvalstīs un strauji pavirzīties uz priekšu ceļā uz galīgo mērķi – Eiropas Kopienas patenta izveidi.

1.7 Komiteja uzsver MVU un mikrouzņēmumu svarīgo nozīmi inovācijas procesā un ierosina atbalsta programmas un pasākumus it īpaši pielāgot arī to konkrētajām prasībām. Komiteja arī iesaka apsvērt to, vai un kādā veidā jaunizveidotos uzņēmumus uz pietiekami ilgu laika posmu varētu atbrīvot no lielākās daļas pieņemto procedūru un noteikumu ievērošanas un vai līdztekus tam būtu iespējams radīt īpašus papildu stimulus. Tas attiecas arī uz sociālās ekonomikas uzņēmumiem.

1.8 Svarīgākais politiskais uzdevums ir izveidot uzticamu, inovācijai labvēlīgu vidi visā Eiropā un nodrošināt pietiekamu rīcības brīvību, lai potenciālajiem ieguldītājiem un inovācijas procesiem mazinātu slogu, ko rada normatīvās vides pašreizējā sadrumstalotība un smagnējība, kā arī birokrātiskās procedūras, kuras ir atšķirīgas 27 dalībvalstīs un arī Komisijā. Minēto iemeslu dēļ nesekmējas un kavējas jaunu un labu ideju pārvēršana patiesos jauninājumos, un starptautiskas konkurences apstākļos tas ir Eiropas trūkums, kas steidzami jānovērš. Tāpēc mums ir jāapzinās, ka progress un inovācija nav risks, bet gan iespēja un nepieciešamība, kas ir jāveicina un jāīsteno ar visiem sabiedrības rīcībā esošajiem līdzekļiem.

1.9 Tādēļ Komiteja ierosina darboties daudz aktīvāk, novēršot jebkādus šķēršļus, kas kavē jauninājumu ātru ieviešanu un inovācijas savienības izveidi. Lai gan Komiteja atzinīgi vērtē ievērojamo progresu jautājumā par patentiem, lielākoties atlikuši šķēršļi, kas kavē arī vienotā tirgus un Eiropas pētniecības telpas izveidi. ES nekādā gadījumā nedrīkst atkāpties, bet tai jāturpina vienkāršot, saskaņot, nodrošināt uzticamību un rīcības brīvību. Komiteja atzinīgi vērtē to, ka šādi centieni vērojami Komisijas nesen publicētajā zaļajā grāmatā (1), par kuru Komiteja pieņems īpašu atzinumu. Taču Komiteja jo īpaši rosina arī dalībvalstis un pilsoniskās sabiedrības organizācijas apzināties, ka tas ir arī to uzdevums, un sekmēt problēmu risināšanu.

2. Paziņojuma kopsavilkums

2.1 Saistībā ar stratēģiju “Eiropa 2020” kā vienu no septiņām pamatiniciatīvām Komisija ierosina vispārēju koncepciju ar nosaukumu “Inovācijas savienība”. Minētajā iniciatīvā ES jāuzņemas kolektīva atbildība par integrējošu un uz uzņēmējdarbību vērstu pētniecības un inovācijas stratēģiju, ar kuru risina galvenos sociālos uzdevumus un vienlaikus paaugstina konkurētspēju un rada jaunas darba vietas. Šī pamatiniciatīva papildina citas pamatiniciatīvas, piemēram, pamatiniciatīvu “Rūpniecības politika globalizācijas laikmetā”, kuras mērķis ir izveidot spēcīgu, konkurētspējīgu un diversificētu ražošanas vērtību ķēdi, īpaši iesaistot mazos un vidējos uzņēmumus.

2.2 Dažādie veicamie pasākumi ir iekļauti sarakstā (10 punkti), paredzot rīcību tādās jomās kā zināšanu bāzes stiprināšana, labu ideju ieviešana tirgū, sociālās un teritoriālās kohēzijas palielināšana, politikas virzienu ietekmes paplašināšana, izmantojot ārējo sadarbību, zinātniskās izpētes un inovācijas sistēmu novērtēšana un pārveidošana, kā arī Eiropas inovācijas partnerību izveide.

2.3 Lai sasniegtu minētos mērķus, paziņojumā ir iekļauta programma ar 34 punktiem (pamatteksts), ierosinot dalībvalstu brīvprātīgās saistības un Komisijas plānotos pasākumus.

2.4 Trijos pielikumos ir apskatīti šādi jautājumi un ierosināti šādi pasākumi:

— pazīmes, kas liecina, ka valstu un reģionālās pētniecības un inovācijas sistēmas darbojas labi,

— pētniecības un inovācijas rezultātu tablo,

— Eiropas inovācijas partnerības.

3. Vispārīgas piezīmes

3.1 Jautājuma nozīmīgums. Inovācija rada progresu, izaugsmi, sociālo nodrošinājumu, labklājību, starptautisko konkurētspēju un nodarbinātību. Jauninājumiem jāpalīdz risināt nopietnās problēmas, ar kurām saskaras sabiedrība. Tie vajadzīgi, lai sabiedrībā valdītu uzticamības un pašpaļāvības gaisotne, un tie palīdz veidot šādu gaisotni, kas globālās konkurences apstākļos var veicināt turpmāko attīstību un konstruktīvu dinamiku. Tādēļ “Inovācijas savienības” koncepcija ir svarīga sastāvdaļa stratēģijā “Eiropa 2020”, kurai Eiropas nākotnē ir ļoti svarīga nozīme. Tādējādi varētu atbalstīt arī tā mērķa sasniegšanu, kuru ES izvirzīja Lisabonas stratēģijā, proti, “ja līdz 2020. gadam ieguldījumi pētniecībā un izstrādē būtu 3 % no ES IKP, līdz 2025. gadam varētu radīt 3,7 miljonus darba vietu, un IKP ik gadu palielinātos par gandrīz 800 miljardiem euro”. Līdz ar to pat laikā, kad noteikti budžeta ierobežojumi, ES un dalībvalstīm ir jāiegulda vairāk līdzekļu izglītībā, pētniecībā, izstrādē, inovācijā un informācijas un komunikāciju tehnoloģijās (IKT).

3.2 Inovācija un tās jomas. Inovācija tās plašākajā nozīmē attiecas uz visiem sociālās jomas, ekonomikas, izglītības, zinātnes, tehniskajiem, ar nodarbinātību saistītiem un organizācijas līmeņiem, kultūras aspektiem un pasākumiem. Inovācijas paplašinātā koncepcija ietver inovāciju attiecībā uz ražojumiem, pakalpojumiem, tehniskajiem, sociālajiem un funkcionālajiem pasākumiem visās nozarēs un visa veida organizācijās, tai skaitā uzņēmumos, brīvprātīgās organizācijās, fondos un valsts sektora organizācijās. Jauninājumi ne vienmēr ir lineāra procesa rezultāts, bet gan rodas dažādu sākotnējo apstākļu mijiedarbībā un savstarpējā ietekmē; raksturīgi, ka tie attīstās “stabilā ekonomiskajā un sociālajā ekosistēmā”, vienlaikus izmantojot un saistot dažādas pieejas un kompetences.

3.3 Padomes darba grupas par konkurētspēju un zinātnisko izpēti. Tādēļ ir svarīgi, ka Padomes darba grupas par konkurētspēju un zinātnisko izpēti darbojas kopīgi un vienojas par kopīgu secinājumu atbilstoši attiecīgajām politikas jomām, piemēram, rūpniecības politiku, izglītību, enerģētiku un informācijas sabiedrību, kā arī ievērojot spēcīgo saikni ar citām pamatiniciatīvām, jo īpaši attiecībā uz izglītību, apmācību un nodarbinātību.

3.4 Vispārējs atbalsts. Tāpēc Komiteja atzinīgi vērtē un stingri atbalsta Komisijas paziņojumu un tajā izvirzītos mērķus, kā arī Padomes 2010. gada 25. un 26. novembra un 2011. gada 4. februāra sanāksmes secinājumus.

Tas īpaši attiecas uz tādiem jautājumiem kā

— inovācijas tādas definīcijas izstrāde (2), kas aptver zinātni un tehnoloģiju, kā arī uzņēmējdarbību un organizāciju modeļus un procesus, dizaina risinājumus, zīmolus un pakalpojumus;

— nelabvēlīgu apstākļu un šķēršļu novēršana, vienkāršojot procesus, veicinot Eiropas sadarbību;

— visu ieinteresēto pušu un visu reģionu iesaistīšana inovācijas ciklā;

— publiskā iepirkuma kā nozīmīga papildu aspekta iekļaušana saistībā ar inovāciju;

— Eiropas reģionālo fondu un struktūrfondu līdzekļu pilnīga izmantošana, lai attīstītu pētniecības un inovācijas spēju;

— Eiropas Sociālā fonda līdzekļu izmantošana, lai atbalstītu inovāciju sociālajā jomā;

— pieejas atvieglošana (MVU un mikrouzņēmumiem) pamatprogrammai un finansējumam;

— izcilības veicināšana izglītības un prasmju pilnveidošanas jomā;

— universitāšu darbības tuvināšana pasaules līmenim;

— Eiropas Pētniecības telpas faktiska izveide; atvērtu, izcilu un pievilcīgu pētniecības sistēmu sekmēšana;

— vienota inovācijas tirgus izveide;

— vienošanās par ES Kopienas patentu;

— sociālo problēmu atrisināšana.

3.4.1 Galvenie atzinumā izskatītie jautājumi. Paziņojums ir pārāk plašs, lai atzinumā izskatītu tā katru atsevišķu aspektu. Tāpēc šajā atzinumā galvenokārt tiks apskatīti tie jautājumi, kuriem būtu jāpievērš īpaša uzmanība, vai kuri ir jāprecizē, vienlaikus neatstājot novārtā Komitejas vispārējo atbalstu apstiprinātajiem mērķiem un daudziem ierosinātajiem pasākumiem.

3.5 Līdzšinējo procesu un veiksmīgo rezultātu iekļaušana. Paziņojumā iekļauti jauni elementi un priekšlikumi un veidota saikne starp dažādām politikas jomām, tādējādi cenšoties izstrādāt visaptverošu un konsekventu politiku. Tomēr vairāki piemēri par stāvokļa analīzi un mērķi aptver tās problēmas un mērķus, kuri jau ilgāku laiku ir izskatīti paziņojumos (COM), atzinumos (EESK) un Padomes lēmumos (piemēram, Ļubļanas process). Tāpēc jau ir uzsākta visaptverošu pasākumu un procesu īstenošana (3), tas būtu jāņem vērā, jāturpina un jāatzīst, lai nemazinātu, bet gan izmantotu un papildinātu Komisijas un pārējo ieinteresēto pušu līdzšinējos sasniegumus. Ierosinātie jaunie pasākumi un instrumenti būtu jāsaskaņo ar jau uzsāktajiem procesiem, jāizvairās no papildu sarežģījumiem un dubultošanās, kā arī jāievēro vajadzīgā nepārtrauktība, juridiskā ticamība un stabilitāte (4).

3.6 Racionalizācija. Jaunajiem ierosinātajiem pasākumiem, piemēram, inovācijas partnerībām (skatīt 4.4. punktu) tāpēc būtu jārada pievienotā vērtība, salīdzinot ar esošajiem pasākumiem. Tas nozīmē, ka pētniecības un inovācijas finansēšanas instrumenti ir jāsaskaņo un jāracionalizē (skatīt 3.8.2. punktu), jāvienkāršo piekļuve programmām, vienlaikus saglabājot izcilību kā galveno kritēriju. Pētījumu rezultātiem būtu jākļūst plašāk pieejamiem, t.i., uzlabojot zināšanu un tehnoloģisko prasmju nodošanu (5) (skatīt arī 3.8.3. punktu un 12. zemsvītras piezīmi).

3.7 Rīcības brīvības nodrošināšana. Idejas, koncepcijas un atklājumi, kuri rada augsni inovācijai, jau pēc būtības nav paredzami. Tāpēc, lai tie varētu attīstīties un rastos novatoriski risinājumi, ir vajadzīga pietiekama rīcības brīvība ar stimulējošiem un drošiem robežnosacījumiem; radošuma un inovācijas pamatā ir brīvība, atbalsts un atzinība, kā arī patstāvīgas rīcības un uzņēmējdarbības sekmēšana un gatavība uzņemties riskus. Tādēļ galvenais politiskais uzdevums ir nodrošināt inovācijai labvēlīgu “ekonomisko un sociālo vidi”, izstrādāt šos Eiropas mēroga robežnosacījumus, kā arī pasargāt potenciālos izgudrotājus un novatoriskus procesus no apgrūtinošas un diversificētas normatīvās sistēmas un birokrātijas (skatīt 3.12. un 3.13. punktu).

3.7.1 Koncentrēšana un plašas iespējas. Ir konkrēti attīstības mērķi, kurus var skaidri definēt, piemēram, enerģētikas un klimata (6) problēmas atrisināšana; šim nolūkam, iespējams, ir vajadzīga pieejamo resursu apvienošana. Tomēr vienlīdz nozīmīga ir arī pietiekami plaša “ekonomiskā vide” ar dažādām attīstības iespējām un to iespējamo mijiedarbību. Pretējā gadījumā ir risks priekšlaicīgi izslēgt tieši tos risinājumus, kuri būtībā ir pilnīgi novatoriski, bet kuru potenciālu sākotnēji neatzīst pat eksperti. Tad mēs riskētu, ka tā vietā, lai būtu pirmajā vietā un radītu jaunākos sasniegumus, mēs vienmēr atpaliekam no citiem un zaudējam vispārējā konkurencē. Tas ir raksturīgi valstīm, kurās ir centralizēta plānveida ekonomika. Tāpēc noteikti ir jāizvairās no šāda veida ekonomikas iezīmēm un jāievēro subsidiaritātes princips.

3.7.2 Tirgus konjunktūra. Parastajā inovācijas procesā ir vajadzīga dominējošo tirgus spēku sniegtā orientācija un patērētāju pieprasījums, un procesa mērķis ir augstāka patērētāju apmierinātības pakāpe. Tomēr patiesi nozīmīgu inovatīvu risinājumu raksturīga iezīme ir tā, ka tie veido tirgus konjunktūru, rada novatorisku pieprasījumu un jaunus tirgus (7). Šādiem novatoriskiem risinājumiem ir vajadzīgs īpašs atbalsts kritiskajā sākumposmā, pirms tiek saņemta atzinība, gūta peļņa un demonstrēta plašā apjoma ekonomiskā ietekme.

3.8 Sadrumstalotība. Komisija atkārtoti uzsver, ka Eiropas pētniecības un inovācijas vide ir sadrumstalota. Lai arī minētais apgalvojums raksturo stāvokli vairākos nozīmīgos aspektos, tas tikai daļēji atbilst īstenībai un būtu jāprecizē.

3.8.1 Esošie sadarbības tīkli. Gan rūpniecības un pētniecības jomā (8), gan arī sociālajā un radošo nozaru jomā ilgu laiku ir bijuši Eiropas līmeņa un daudzos gadījumos pat pasaules mēroga kontakti un sadarbības tīkli (9), kuri pastāvīgi tiek papildināti, un paplašinās to savstarpējā sadarbība un konkurence. Tie ir nozīmīgi procesi, kas liecina par attiecīgo ieinteresēto pušu un viņu organizāciju pašorganizēšanos. Komisijai tie būtu jāņem vērā, jāatzīst, jāatbalsta un jāpapildina. Būtu jāveltī īpaša uzmanība šādu nozīmīgu procesu sekmēšanai, lai novērstu atlikušos šķēršļus iekšējā tirgus izveidei un attīstītu Eiropas inovācijas telpu.

3.8.2 Noteikumi — vienkāršošana un saskaņošana. Gan starp pašām dalībvalstīm, gan starp dalībvalstīm un Komisiju ir jāpanāk pakāpeniska juridisko, administratīvo un finanšu noteikumu vienkāršošana un saskaņošana (10), kas ir svarīgs solis Eiropas iekšējā tirgus un Eiropas pētniecības telpas izveidē un Komisijas mērķis attiecībā uz Eiropas inovācijas telpu. Ja par sadrumstalotību uzskata šo noteikumu pašreizējo dažādību, apgrūtinošo pielietojumu, pārklāšanos un sarežģītību, tad Komiteja pilnībā atbalsta Komisiju.

3.8.3 Iepriekšējie atzinumi. Tomēr sadrumstalotība un noteikumu un instrumentu neskaidrība vērojama ne tikai starp dalībvalstīm, bet arī pašā Komisijā. Komiteja jau ir izstrādājusi atzinumu par minēto jautājumu un atkārtoti apstiprina atzinumā iekļautos ieteikumus (11). Turklāt Komiteja ir atbalstījusi šos nozīmīgos mērķus arī savos atzinumos par dalībvalstu kopīgo programmu plānošanu (12), par pētniecības un izstrādes pamatprogrammu, par inovācijas politiku mainīgajā pasaulē (13) un pētniecības iestāžu, rūpniecības nozaru un MVU sadarbību (14). Komiteja atgādina savus ieteikumus par pētniecības rezultātu izplatīšanu, tālāknodošanu un izmantošanu, un it īpaši par šim mērķim paredzētu interneta meklētājprogrammu (15).

3.8.4 Pētniecības infrastruktūra. Arī dārgas infrastruktūras var liecināt par sadrumstalotību, ja starptautiskā sabiedrība tās neizmanto un nefinansē. Dažas no tām var izrādīties neatbilstošas atsevišķas dalībvalsts iespējām, ņemot vērā gan vajadzīgos ieguldījumus un darbības resursus, gan optimālo lietošanu un izmantošanu. Komiteja pilnībā atbalsta zemāk norādīto Komisijas viedokli (16). Tādējādi kopēja nostāja Kopienas mērogā šajos gadījumos sniegtu neapšaubāmu pievienoto vērtību (17). Līdz ar to būtu nepieciešams kopīgs vispārējs finansējums no dalībvalstīm un ES.

3.9 Kopienas patents. Kopienas patenta trūkums liecina par nepieņemamu, dārgu un kaitniecisku sadrumstalotību, un minētā problēma ir jāatrisina, lai palielinātu ES konkurētspēju un sniegtu pozitīvu apliecinājumu visām citām inovācijas savienības jomām. Šis “Ahilleja papēdis” Eiropas rūpniecības un inovācijas politikā mudinājis Komisiju vairākkārt mēģināt atrast pieņemamu risinājumu. Tāpēc Komiteja izsaka atzinību Komisijai par tās neseno priekšlikumu (2010. gada 14. decembrī) par ciešāku sadarbību starp iesaistītajām dalībvalstīm (atbilstoši ES līgumiem), lai rastu izšķirošu daļēju risinājumu jautājumam par ES patenta izveidi (ko izmantotu visas ES dalībvalstis). Komiteja aicina Parlamentu (18) un Padomi pieņemt ierosināto procedūru kā izšķirošu un nozīmīgu soli turpmākajā virzībā uz ES patenta izveidi. Komiteja piekrīt viedoklim (19), ka šāda pieeja ir “saimnieciski nepieciešama un politiski pieņemama”.

3.10 Saskarsmes joma un organizācijas. Inovācijai saskarsmes jomā un organizācijās ir plašas iespējas. Komiteja atbalsta Komisijas mērķi sekmēt minēto virzienu visos tā sociālajos, ekonomiskajos, zinātniskajos, tehniskajos, vides, organizāciju un darba vietu līmeņos, kā arī kultūras aspektos un pielietošanas jomās. Tas ietver jaunākos uzņēmējdarbības un organizatoriskos modeļus un procesus, privātos pakalpojumus, sabiedrisko pakalpojumus un vispārējas nozīmes pakalpojumus, izglītību un apmācību, plašsaziņas līdzekļus, mākslu un izklaidi — būtībā visas cilvēka dzīves jomas.

3.10.1 Uzņēmumi un darba vietas — darba ņēmēju nozīme. Efektīva darba organizācija sniedz priekšrocības konkurētspējas jomā. Tāpēc novatoriskas darba vietas uzlabo darba ņēmēju veiktspēju un paaugstina uzņēmējdarbības rādītājus. Uzņēmuma un tā darbinieku novatoriskā pieeja izpaužas kā spēja attīstīt un pilnveidot produktu, pakalpojumu, sociālos vai funkcionālos konceptus, lai tie klientiem sniegtu pievienoto vērtību. Liela nozīme ir pastāvīgai apmācībai un pieredzes uzkrāšanai. Darba ņēmēji ir nozīmīgs zināšanu un ideju avots; šis potenciāls būtu jāizmanto efektīvāk. Uzlabota informācijas apmaiņa starp dažādiem hierarhijas līmeņiem palīdzētu izplatīt jaunas idejas un priekšlikumus.

3.10.2 Sociālo partneru sadarbība. Sociālo partneru savstarpējai uzticībai un sadarbībai, kā arī tālredzībai, kompetencei, motivācijai, saistību izpildei un spējai efektīvi vadīt inovāciju uzņēmumu līmenī ir ļoti būtiska nozīme.

3.10.3 Pakalpojumu un publiskā iepirkuma joma. Publiskais sektors arī var būt inovācijas virzītājspēks. Komiteja atbalsta Komisijas viedokli (I pielikums), ka publiskais sektors nodrošina stimulus inovācijas sekmēšanai savās organizācijās un sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas jomā. Tas ietver privāto un sabiedrisko pakalpojumu nozares, kā arī ražošanas nozares, kurās ar pakalpojumu palīdzību tiek mēģināts rast jaunas priekšrocības konkurences jomā. Inovācijas savienībai jāsniedz skaidra norāde, ka ES ir stingri nolēmusi izmantot šo potenciālu (privāto un publisko).

3.10.4 Sociālā inovācija. Sociālajai inovācijai jāapmierina tās sociālās vajadzības, kuras pietiekami neapmierina tirgus vai publiskais sektors. Tas attiecas uz jauniem uzvedības modeļiem, mijiedarbību, organizatoriskām struktūrām un tīkliem. Sociālās inovācijas jomā bieži vien tiek apvienoti tehniskās izmantošanas un struktūru attīstības aspekti, un tie var būt saistīti ar visu posmu mijiedarbības (no ražotāja līdz lietotājam) nostiprināšanu, struktūru, atbalsta metožu un tehnoloģiju attīstību. Daudzveidīga tehnoloģiju (piemēram, IKT) izmantošana dod iespēju izstrādāt novatoriskas sadarbības, operatīvās un pārvaldības metodes. Komiteja atzinīgi vērtē Komisijas ieceri apspriesties ar sociālajiem partneriem, lai noskaidrotu, kā uz zināšanām balstītu ekonomiku var izmantot visos nodarbinātības līmeņos un nozarēs.

3.11 Inovācijas savienības koncepcija. Komiteja uzskata, ka inovācijas savienības koncepcija atbilst šajā paziņojumā izklāstīto Komisijas mērķu apkopošanai un īstenošanai. Tā būtu jāievieš līdz ar iekšējā tirgus un Eiropas Pētniecības telpas pašreizējo koncepciju, visām veltot vienādu uzmanību. Tādēļ Komiteja bez iebildēm atbalsta paziņojuma 2.2. punktu. Komiteja atzinīgi vērtē to, ka paziņojumā iekļauti daudzi no tās turpmāk minētajiem ieteikumiem.

3.12 Šķēršļu novēršana. Viens no galvenajiem Komisijas mērķiem ir novērst šķēršļus inovācijai Eiropas līmenī. Lai gan Komiteja atzīst, ka tas ir ļoti apjomīgs un sarežģīts uzdevums, kas cieši saistīts ar turpmāko progresu iekšējā tirgus izveides jomā, tomēr trūkst precīzas informācijas par Komisijas iecerēm, kā risināt šo svarīgo jautājumu. Tāpēc Komiteja atzinīgi vērtē to, ka šādi centieni vērojami Komisijas nesen publicētajā zaļajā grāmatā (20), par kuru Komiteja pieņems īpašu atzinumu.

3.13 Svarīgākais politiskais uzdevums un nozīmīgs ieteikums. Svarīgākais politiskais uzdevums ir izstrādāt uzticamus, inovācijai labvēlīgus pamatnosacījumus visā Eiropā un radīt pietiekamu rīcības brīvību, tādējādi potenciālajiem ieguldītājiem un inovācijas procesiem mazinot slogu, ko rada normatīvās vides pašreizējā sadrumstalotība un smagnējība, kā arī birokrātiskās procedūras, kuras ir atšķirīgas 27 dalībvalstīs un arī Komisijā. Minētie iemesli ierobežo iniciatīvu un būtiski kavē un ietekmē vajadzīgu procesu, proti, jaunu un labu ideju pārvēršanu īstos jauninājumos un šo jauninājumu ieviešanu. Starptautiskas konkurences apstākļos tas ir Eiropas trūkums, kas steidzami jānovērš. Tāpēc mums ir jāapzinās, ka progress un inovācija nav drauds, bet gan iespēja un nepieciešamība; progress un inovācija ir jāveicina un jānodrošina ar visiem sabiedrības rīcībā esošajiem līdzekļiem. Taču Komiteja rosina arī dalībvalstis un pilsoniskās sabiedrības organizācijas apzināties, ka tas ir arī to uzdevums, un sekmēt problēmu risināšanu.

3.14 Labāka izglītība un prestižs. Komiteja atbalsta Komisijas mērķi modernizēt mūsu izglītības sistēmu visos tās posmos. Lai to panāktu, mums jāizveido vairāk pasaules līmeņa augstskolu un jāpaaugstina iegūtās kvalifikācijas līmenis. Efektīvi jāveicina izpratne par profesijām dabaszinātņu jomā un tehniskām profesijām, kā arī jāpaaugstina šo profesiju prestižs.

3.15 Saspringts darba grafiks. Ņemot vērā paziņojumā iekļauto jautājumu sarežģītību un daudzveidību, izskatāmo mērķu nozīmīgumu un šajā dokumentā paustos viedokļus, Komisijas ierosinātais grafiks ir diezgan saspringts. Tādēļ Komiteja ierosina tādu turpmāko virzību, kurā ir nošķirta pamatmērķu steidzamība un īpašu ierosināto pasākumu un instrumentu izstrāde.

4. Īpašas piezīmes

4.1 MVU vadošā loma. Komiteja piekrīt Komisijas viedoklim, ka mazajiem un vidējiem uzņēmumiem ekonomikā ir galvenā nozīme un kā tādiem tiem būtu jāgūst īpašs labums no inovācijas iniciatīvas un tās atbalsta pasākumiem. Tomēr būtu jāapsver izmaiņas mazo un vidējo uzņēmumu definēšanā un klasificēšanā, jo jaunās tīklu izveides iespējas, izmantojot IKT, nozīmē, ka aizvien pieaug mikrouzņēmumu un pat individuālo uzņēmumu loma. Iespējams, būtu lietderīgi apsvērt robežšķirtni starp šādiem uzņēmumiem un brīvajām profesijām. Komiteja uzsver inovācijas nozīmi pakalpojumu nozarē un darba vietā, jo īpaši saistībā ar MVU konkurētspēju un ražīgumu (skatīt 3.10.1. punktu un 3.10.2. punktu).

4.1.1 Nelabvēlīgi apstākļi maziem un vidējiem uzņēmumiem. Daudzi no minētajiem birokrātiskajiem šķēršļiem, kas kavē inovāciju, ietekmē tieši MVU un jaunizveidotos uzņēmumus, kas nonāk nelabvēlīgākā stāvoklī salīdzinājumā ar lielajiem, bet tāpēc arī ne tik elastīgajiem uzņēmumiem, kuriem ir labi aprīkotas juridiskās nodaļas, biroji ārzemēs utt. Tas, piemēram, varētu būt viens no iemesliem, kāpēc ES pilnībā ir zaudējusi vadošās pozīcijas IKT tirgū (21), kur tagad dominē ASV.

4.2 Novērtēšanas rādītāji. Komiteja jau pieņemtā atzinumā (22) norādījusi, ka Eiropas Savienībai ir vairāki instrumenti šādas analīzes veikšanai; tāpēc, lai veicinātu saskaņotību, Komiteja ieteica izveidot vienotu Eiropas inovācijas novērošanas centru, kas pārņemtu esošos instrumentus un padarītu tos saskaņotākus. Komiteja arī atzīmē, ka:

— daudzi sociālie un saimnieciskie kritēriji ietver ilgtspēju;

— krīze ir apliecinājusi, ka pārāk īsam laikam izvirzīti plānošanas mērķi un novērtēšanas kritēriji var izraisīt nevēlamus rezultātus un pat krīzi;

— lēna, bet pastāvīga izaugsme bieži vien sniedz labākus kopējos rezultātus un saimniecisko labumu;

— nelielus jaunizveidotus MVU, kad tie sāk darboties veiksmīgi, bieži vien nopērk vai pārņem lieli uzņēmumi, un statistikas datos tie vairs neparādās;

— nozīmīgi novatoriski projekti bieži vien saskaras ar diezgan ilgu “tukšu” periodu, pirms tiek gūti panākumi saimnieciskās darbības jomā un parādās to ļoti plašā ietekme;

— ES dalībvalstīs un reģionos ir atšķirīgi inovācijas procesa priekšnosacījumi (piemēram, klimats, satiksmes ceļi, resursi), un tāpēc dalībvalstis un reģioni ir jāvērtē, ievērojot to konkrētās priekšrocības un trūkumus.

4.2.1 Tāpēc Komisijai būtu jāturpina sadarbība ar ESAO un jāizstrādā visaptverošu un līdzsvarotu rādītāju kopums, kas būtu vienots un saskaņots un atbilstu arī iepriekš paustajiem viedokļiem, kā arī ilgtermiņā īstenotu inovācijas projektu veiksmīgiem rezultātiem. Komiteja uzskata, ka šajā sakarā Komisijas paziņojuma I pielikumā norādītās “valstu un reģionālās pētniecības un inovācijas sistēmu labas darbības iezīmes” sniedz atbalstu.

4.3 Pieejamība. Vēl viens piemērs, kas liecina par inovācijas plašajām iespējām, ir produkti un pakalpojumi, kas sekmē cilvēku ar invaliditāti — gan kā iedzīvotāju, gan kā patērētāju — pilnīgu integrāciju sabiedrībā. Tas lielā mērā vēl ir neapgūts tirgus, kam ir ievērojams sociālais un ekonomiskais potenciāls.

4.4 Inovācijas partnerības. Komisijas ierosinātās Eiropas inovācijas partnerībām (EIP) var izrādīties piesaistošas iezīmes. Sociālo problēmu risināšana, izmantojot inovācijas partnerības, var sniegt jaunas iespējas, neraugoties uz neskaidrībām attiecībā uz to raksturojumu, kā arī 3.5. un 3.6. punktā paustajiem iebildumiem. Izmantojot inovācijas politikas instrumentus vienlaikus gan piedāvājuma, gan pieprasījuma jomā, kā arī apvienojot zinātnisko izpēti un tehnoloģiju virzību un tirgus ietekmi, ES var iegūt jaunas priekšrocības konkurētspējas jomā. Lai izmantotu minēto potenciālu, ES ir svarīgi pievērst uzmanību tiem jautājumiem, kur inovācijas partnerības bieži vien var sniegt pievienoto vērtību, salīdzinot ar esošajiem pasākumiem. Tādēļ inovācijas partnerības nebūtu jāveido kā obligāts, visos gadījumos izmantojams stingrs ietvars Eiropas inovācijas procesā ieinteresēto pušu darbībai (ieskaitot iesaistītās finansēšanas struktūras reģionālajā un valsts līmenī). Ir jānodrošina brīvprātības princips, “mainīgā ģeometrija”, pārredzamība un saprotams, vienkārši izmantojams pārvaldības veids. Pēc vajadzīgās pārvaldības struktūras noteikšanas būtu ieteicams sākt ar vienu rūpīgi izraudzītu EIP un izmantot iegūtās zināšanas nākamās partnerības izvēlē.

4.4.1 Aktīvas un veselīgas vecumdienas. Komiteja iesaka sākt ar ļoti lietderīgo un vēlamo inovācijas partnerību “Aktīvas un veselīgas vecumdienas”. Tā būtu arī ļoti uzskatāms piemērs, kas liecina par sociālās un zinātniski tehniskās inovācijas saikni. Šajā jomā Komiteja jo īpaši vēlētos uzsvērt pirmstirdzniecības posma un publiskā iepirkuma nozīmi saistībā ar novatoriskiem pakalpojumiem. Tam var būt izšķiroša nozīme, padarot pieejamus jaunus tirgus un uzlabojot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu un kvalitāti.

4.4.2 Eiropa, kas efektīvi izmanto ūdens resursus. Viena no paziņojuma III pielikumā ierosinātājām inovācijas partnerībām ir “Eiropa, kas efektīvi izmanto ūdens resursus”. Attiecībā uz minēto jautājumu Komiteja ierosina elastīgāku pieeju, nošķirot ES reģionus, kuros ūdens trūkums ir nopietna problēma, un tos reģionus, kuros ir pietiekami daudz nokrišņu un ūdens resursu. Tādēļ Komiteja ierosina citu formulējumu, proti, “Ūdens resursu ilgtspējīga apsaimniekošana”.

4.5 Uz rezultātiem orientēta pieeja. Komiteja norāda, ka saskaņā ar Komisijas viedokli inovācijas partnerības ir jāatbalsta, balstoties uz rezultātiem. Tā kā Komiteja ir paudusi nopietnas šaubas par minētās koncepcijas definīciju atzinumā par pētniecības un izstrādes pamatprogrammas vienkāršošanu (skatīt 1.8. un 4.8. punktu) (23), tā iesaka ieviest precizējumu par paredzamo procedūru. Komiteja atkārtoti uzsver, ka saistībā ar nozīmīgiem izgudrojumiem ilgtermiņa aspektam un ilgtspējai var būt ļoti liela nozīme.

4.6 Pētniecības un izstrādes pamatprogrammas būtiskā nozīme. ES pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammas ir devušas nozīmīgu ieguldījumu līdzšinējos sasniegumos, un nākotnē tās būtu jāpastiprina un jāuzsver to īpašais nozīmīgums. Šajā gadījumā pievēršot ne tik lielu uzmanību jautājumam par turpmāku vienkāršošanu, pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogramma piedāvā veiksmīgu, visā pasaulē atzītu un bieži izmantotu instrumentu kopumu Eiropas Pētniecības telpas strukturēšanai, kā arī saprotamas un atzītas procedūras. Tāpēc pētniecības pamatprogrammas — līdz ar to arī Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammas (CIP) — īpašā nozīme ir skaidrāk jāuzsver saistībā ar Inovācijas savienības mērķiem. Instrumenti kopīgai pētniecībai ir snieguši atbalstu efektīvāku Eiropas konsorciju izveidē, un šie instrumenti ir jāsaglabā vajadzīgās nepārtrauktības nodrošināšanai (24). Turklāt, ņemot vērā dokumentā apspriesto inovācijas politiku, būtu jāstiprina arī atbalsts pētījumiem sociālekonomiskajā jomā.

4.7 Eiropas pētniecības telpas svarīgā loma – vienotais tirgus pētniekiem. Eiropas pētniecības telpas svarīgā nozīme (skatīt arī 3.11. punktu) un prasības tās izveidei ir norādītas daudzos iepriekšējos atzinumos. Komiteja atkārtoti uzsver, ka mobilitāte un akadēmiskās kvalifikācijas un pētnieku kvalifikācijas atzīšana ir ļoti svarīgs aspekts, ieskaitot tādus jautājumus kā sociālais nodrošinājums, atbilstošas algas un pensiju sistēmas. Pašreizējais stāvoklis, jo īpaši jaunajiem zinātniekiem un pētniekiem, vēl aizvien ir neapmierinošs un nemotivējošs. Tāpēc Komiteja atzinīgi vērtē un stingri atbalsta Padomes sanāksmes secinājumus (25) (2010. gada 2. marts) par “Eiropas pētnieku mobilitāti un karjeru”; Eiropas Savienībā ir jārada atraktīvs un funkcionējošs vienotais tirgus pētniekiem.

4.8 Riska kapitāls. Neraugoties uz pozitīvajām attīstības tendencēm, kas saistītas ar Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūta (ETI) darbību, — šajā sakarā Komiteja īpaši atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas un ETI kopīgi izveidoto riska dalīšanas finanšu mehānismu (RDFM) —, vēl joprojām nepietiek riska kapitāla līdzekļu, kuri būtu ātri pieejami un kurus varētu ieguldīt, lai izveidotu jaunus novatoriskus uzņēmumus un nodrošinātu to izdzīvošanu darbības sākuma posmā. Tas attiecas gan uz to izveidošanas posmu, gan un sarežģīto laikposmu līdz pirmajiem komerciālajiem panākumiem. Tāpēc ir jāpaver iespējas saņemt arī nelielus kredītus un mikrokredītus, kas ļautu gan mazināt risku, gan gūt labumu no ieguldījumiem.

4.9 Klasteri. Komiteja vēlreiz uzsver, ka reģionālajiem un pārrobežu klasteriem un inovācijas centriem ir inovāciju veicinoša ietekme. Runa nav tikai par tradicionālo pētniecības iestāžu un uzņēmumu sadarbību, bet arī par papildinošo un auglīgo sadarbību, kas veidojas starp izveidotajiem specializētajiem uzņēmumiem. Komiteja iesaka šādu sadarbību veicināt arī turpmāk, piešķirot struktūrfondu līdzekļus.

4.10 Atvieglojumi un stimuli jaunu uzņēmumu izveidei. Komiteja ierosina apsvērt, vai uz jaunizveidotiem uzņēmumiem nevarētu attiecināt izņēmuma klauzulu, ar kuru tos uz pietiekami ilgu laiku atbrīvotu no visa veida pieņemto un obligāto administratīvo procedūru un noteikumu ievērošanas un radītu citus atvieglojumus (piemēram, nodokļu atvieglojumus). Tas būtu netraucētas un brīvas darbības posms, kurā uzņēmumi varētu vispirms apliecināt savu ekonomisko un tehnisko varēšanu. Komiteja apzinās, ka ar šo priekšlikumu saistītais risks ir rūpīgi jāapsver no dažādiem aspektiem, bet iespējams, ka šāda analīze varētu būt lietderīga.

Briselē, 2011. gada 15. martā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) COM(2011) 48 galīgā redakcija, 9.2.2011.

(2) COM(2009) 442 galīgā redakcija, 2.9.2009.

(3) Jautājums par inovāciju ir plaši aplūkots Aho ziņojumā (neatkarīgo ekspertu grupas ziņojums par pētniecības, attīstības un jauninājumu jautājumiem pēc Hemptonkortas sammita, priekšsēdētājs Esko Aho, 2006. gada janvāris, EUR 22005) un EESK atzinumā par tematu “Ieguldījumi pētniecībā un inovācijā (Lisabonas stratēģija)” (OV C 256, 27.10.2007., 17. lpp.). Dalībvalstu koordinēta pieeja un uz partnerību balstīti pasākumi ir jautājumi, kas iekļauti Ļubļanas procesā (RECH 200 COMPET 216 – “Ļubļanas process ir dalībvalstu, asociēto valstu, ieinteresēto pušu un Komisijas partnerības sekmēšana, lai Eiropas pētniecība kļūtu efektīvāka”), kā arī daudzās ERA-NET iniciatīvās (saskaņā ar 181. pantu), “Kopīgajās tehnoloģiju iniciatīvās”, ETI zinību un jaunrades apvienībās (ZJA) (Eiropas Tehnoloģiju institūta zināšanu un ierosmju kopienas), “Kopīgajā programmu plānošanā” un EESK atzinumā par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Ceļā uz pētniecības kopīgu plānošanu — sadarbība kopīgu problēmu efektīvākai risināšanai”” (OV C 228, 22.9.2009., 56. lpp.). EESK atzinumā par tematu “Pētniecības iestāžu, rūpniecības nozaru un MVU sadarbība un zināšanu nodošana — būtiski inovācijas procesa priekšnosacījumi” (OV C 218, 11.9.2009., 8. lpp.) izskatīts jautājums par pētniecības iestāžu un rūpniecības nozaru sadarbību, EESK atzinumā par tematu “Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam “Eiropas stratēģiskie pamatnorādījumi starptautiskai sadarbībai zinātnes un tehnoloģiju jomā”” (OV C 306, 16.12.2009., 13. lpp.) — jautājums par starptautisko sadarbību, un EESK atzinumā par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošana”” (OV C 48, 15.2.2011., 129. lpp.) — jautājumi par vienkāršošanu.

(4) OV C 48, 15.2.2011., 129. lpp.

(5) OV C 218, 11.9.2009., 8. lpp. (1.2. punkts).

(6) OV C 21, 21.1.2011., 49. lpp.

(7) Kā piemēru var minēt lidmašīnu vai tādus revolucionārus panākumus kā televīzija, radars, lāzers, personālais dators, mikroelektronika, stiklšķiedras kabeļi, internets un e-pasts (tostarp meklēšanas rīki, komercija u.c.), digitālie fotoaparāti, reaktīvie satelīti, globālā pozīcijas noteikšanas sistēma (GPS); tie visi ir savstarpēji saistīti un nodrošina savstarpējus impulsus.

(8) Piemēram, izmantojot instrumentus kopīgai pētniecībai, 4.6. punkts.

(9) Skatīt, piemēram, Forschung und Lehre 11/10, 788. – 796. lpp., Deutscher Hochschulverband, 2010. gada novembris.

(10) OV. C 48, 15.2.2011., 129. lpp. (3.5. un 3.7. punkts).

(11) OV. C 48 15.2.2011., 129. lpp. (1.4. punkts).

(12) OV C 228, 22.9.2009., 56. lpp.

(13) OV C 354, 28.12.2010., 80. lpp.

(14) OV C 218, 11.9.2009., 8. lpp.

(15) OV C 218, 11.9.2009., 8. lpp., (3.2.4. punkts).

(16) COM(2010) 546 galīgā redakcija, 6.10.2010.

(17) OV C 182, 4.8.2009., 40. lpp.

(18) Pa šo laiku EP pieņēmis šādu dokumentu: Eiropas Parlamenta 2011. gada 15. februāra normatīvā rezolūcija par projektu Padomes lēmumam, ar ko atļauj ciešāku sadarbību, lai izveidotu vienotu patentaizsardzību (05538/2011 – C7-0044/2011 – 2010/0384(NLE)).

(19) Komitejas priekšsēdētāja Nilsson kga paziņojums (2011. gada 7. janvāris) pēc tikšanās ar Eiropas komisijas locekli Barnier kgu.

(20) Skatīt 1. zemsvītras piezīmi.

(21) Google, Apple, Facebook … mobilie tālruņi.

(22) OV C 354, 28.12.2010., 80. lpp., (3.2.2. punkts).

(23) OV C 48, 15.2.2011., 129. lpp.

(24) OV C 48, 15.2.2011., 129. lpp. (3.12. punkts).

(25) Konkurētspējas padomes 2999. sanāksme 2010. gada 2. martā Briselē.