[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 14.7.2006

COM(2006) 391 galīgā redakcija

KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM

par finansiālas palīdzības sniegšanu trešām valstīm makroekonomikas līmenī 2005. gadā {SEC(2006)938}

1. IEVADS

Ziņojums par ES finansiālas palīdzības sniegšanu makroekonomikas līmenī ir iesniegts atbilstoši Padomes lēmumiem par Kopienas finansiālo palīdzību makroekonomikas līmenī vai ārkārtas finansiālo palīdzību trešām valstīm un turpina iepriekšējo gadu ziņojumus. Vienlaikus tiek publicēts sīkāk izstrādāts ziņojums (Komisijas dienestu darba dokuments SEC (2006)938), kas informē par saņēmējvalstu ekonomisko un finanšu situāciju. Šajā ziņojumā dots vispārīgs pārskats par EK finansiālo palīdzību makroekonomikas līmenī trešām valstīm ar vēsturisku atskatu, kopsavilkumu par 2005. gada darbību un ekonomiskā stāvokļa īsu aprakstu saņēmējvalstīs.

Īpaša uzmanība 3. daļā pievērsta ekonomikas stabilizācijas procesa būtiskiem aspektiem un strukturālo reformu īstenošanai saņēmējvalstīs. Sasniegtais progress šajā ziņā atspoguļo arī to, cik lielā mērā tiek ievēroti atbilstošas ekonomiskās politikas nosacījumi, kas saistīti ar EK finansiālo palīdzību makroekonomikas līmenī. Sīkāki dati par atsevišķām valstīm ir pieejami pievienotajā dienestu darba dokumentā.

Turklāt attiecībā uz Revīzijas palātas 2002. gada marta īpašajā ziņojumā pausto ieteikumu par finanšu vadības pilnveidošanu saņēmējvalstīs, Komisija ar kāda audita uzņēmuma atbalstu 2005. gadā operatīvi novērtēja finanšu ķēdes un to, kā ir organizēta kontrole attiecībā uz finansiālo palīdzību makroekonomikas līmenī, ko pirms palīdzības izmaksas veic katrā saņemējvalstī. Šo novērtējumu secinājumi galvenokārt skar budžeta procedūru, valsts kases pārvaldes organizāciju un valsts izdevumu kontroli (sīkāka informācija sniegta darba dokumentā). Secinājumu ieteikumus ņems vērā, pilnveidojot politikas nosacījumus, kas saistīti ar šīs palīdzības īstenošanu.

Lai noteiktu finansiālās palīdzības makroekonomikas līmenī (MFA) ietekmi Armēnijā, veica paveiktā darba novērtējumu, ko pabeidza 2005. gadā. Papildus pašlaik, ar Rumānijas un bijušas Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas specializētu uzņēmumu atbalstu, veic vēl divus pabeigto darbu novērtējumus. To nobeiguma ziņojums būs pieejams 2006. gada beigās.

2. PĀRSKATS

2.1. Ievads

Finansiāla palīdzība makroekonomikas līmenī (MFA) atbalsta saņēmējvalstu politiskās un ekonomiskās reformas, un to īsteno sadarbībā ar Starptautisko valūtas fondu un Pasaules banku. Tā joprojām ietver vairākus principus, kurus Padome vēlreiz ir apstiprinājusi savos 2002. gada 8. oktobra secinājumos, uzsverot šīs palīdzības ārkārtas raksturu, komplementaritāti starptautisko finanšu institūciju (SFI) finansējumam un makroekonomisko atbilstību nosacījumiem. Kopiena ar MFA ir atbalstījusi saņēmējvalstu centienus ieviest ekonomikas reformas un strukturālas izmaiņas. Ciešā sadarbībā ar Starptautisko valūtas fondu un Pasaules banku MFA ir veicinājusi tādu politiku, kas paredzēta konkrētas valsts vajadzībām, un kuras mērķis ir stabilizēt finansiālo situāciju un izveidot tirgus ekonomiku.

2.2. Finansiāla palīdzība makroekonomikas līmenī 2005. gadā.

Laika posmā no 2000. līdz 2005. gadam Balkānu valstis (bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Kosova, Bosnija un Hercegovina, Serbija un Melnkalne, Albānija) ir saņēmušas palīdzību, atbilstoši divpadsmit Padomes lēmumiem par palīdzības piešķiršanu. Tādējādi Balkānu valstis ir galvenās MFA finansējuma saņēmējas, kopējai piešķirtai finansējuma summai sasniedzot 733 miljonus euro.

2.2.1. Jauni lēmumi

Padome 2005. gadā nav pieņēmusi jaunus lēmumus.

Tomēr jāatzīmē, ka Komisija 2005. gada 14. novembrī pieņēma priekšlikumu sniegt Gruzijai finansiālu palīdzību makroekonomikas līmenī, apjomā līdz 33,5 miljoniem euro (tikai piešķīrums). Šo priekšlikumu Padome pieņēma 2006. gada janvārī.

2.2.2. Palīdzības līdzekļu izmaksāšana

Finansiālā palīdzība makroekonomikas līmenī izmaksāta kopumā 66,5 miljonu euro apmērā, no kuriem 51,5 miljoni piešķirti piešķīrumu veidā; Albānijai - 3 milljoni euro, Armēnijai - 1,5 miljoni euro, Bosnijai un Hercegovinai - 5 miljoni euro, Serbijai un Melnkalnei - 25 miljoni euro, Tadžikistānai - 7 miljoni euro.

Palīdzības izmaksas aizdevuma veidā Bosnijai un Hercegovinai sasniedza 15 miljonus euro.

2.3. Finansiālās palīdzības makroekonomikas līmenī tendences un ģeogrāfiskais sadalījums.

EK MFA līdzekļi ir paredzēti, lai saņēmējvalstīs atbalstītu makroekonomikas stabilizāciju un mazinātu ar maksājumu bilanci (un budžetu) saistītās grūtības. Tai ir arī nozīmīga loma strukturālās reformas sekmēšanā. Gadu gaitā pieauga to valstu skaits, kuras var saņemt Kopienas palīdzību, jo aizvien vairāk valstu, kas robežojas ar ES, saskārās ar maksājumu bilances grūtībām un uzsāka stingras ekonomikas reformas. Salīdzinot ar pirmajiem gadiem, kad vairums saņēmējvalstu bija Centrālās un Austrumeiropas valstis, izmainījās palīdzības ģeogrāfiskais līdzsvars. Dēļ konfliktiem Rietumbalkānos, it īpaši 1999. gada Kosovas konflikta un politiskajām izmaiņām Serbijā un Melnkalnē (iepriekš DFR), bija vērojama skaidra tendence MFA relatīvam pieaugumam Balkānos pēc 2000.-2005. gadā pieņemtajiem Padomes lēmumiem.

Lēmumus, kas pieņemti no 2000. līdz 2005. gadam, raksturo tieši piešķīrumu daļa - 41% nevis 6%, kā tas bija no 1990. līdz 1999. gadam. Palīdzības kompleksa jaunā piešķīrumu/aizdevumu proporcija atspoguļo ES institūciju vērtējumu par saņēmējvalstu relatīvo nabadzības līmeni un par šo valstu ierobežotām iespējām parādu atdot. Kā jau novērots iepriekšējos gados, MFA mērķis ir ne tikai atbalstīt makroekonomikas stabilizāciju, bet arī saņēmējvalstu valdību strukturālo reformu programmas. MFA ir efektīvi kombinēta ar PHARE/ISPA , TACIS vai CARDS programmām nolūkā stiprināt iestāžu rīcībspēju, kas ir būtiski, lai strukturālo reformu process gūtu panākumus.

1.un 2. tabula ar attiecīgi pievienotajiem 1a un 2a grafikiem uzsver EK MFA īpašo raksturu. Lielākā daļa MFA palīdzības programmu uzsāka un līdzekļus piešķīra uzreiz pēc ekonomiskās un politiskās sistēmas maiņas Centrālās un Austrumeiropas valstīs. Kopš tā laika svārstības MFA apjomā atspoguļo lēmumus, kas katrā gadījumā atsevišķi ir pieņemti pēc makroekonomiskā stāvokļa novērtējuma un potenciālo saņēmējvalstu atlikušajām vajadzībām pēc ārējā finansējuma. 1a grafiks - operāciju neto summa, kas piešķirta laika posmā no 1990. līdz 2005. gadam (kopā vairāk nekā 6,1 miljardi euro) - un 2a grafiks - faktiski piešķirtie līdzekļi (kopā vairāk nekā 5,1 miljardi euro) - norāda, ka palīdzība koncentrēta Centrālajā un Austrumeiropā (aptuveni 54 % no kopējās finansiālās palīdzības makroekonomikas līmenī pēdējos 14 gados). Taču MFA palīdzība šīm valstīm tika pakāpeniski samazināta, līdz ar šo valstu makroekonomikas pārkārtojumu un reformu attīstību. Vēl nesen MFA galvenokārt tika piešķirta Rietumbalkāniem (63,5% no darbībām, par kurām lemts no 1999.-2002. gadam, un 84 %, par kurām lemts laikā no 2000. līdz 2005. gadam) un dažām jaunām neatkarīgām valstīm ar zemiem ieņēmumiem. Relatīvi mazs palīdzības apjoms Vidusjūras reģiona valstīm (13 % no visa piešķirtā apjoma, kopš 1996. gada jauni līdzekļi nav piešķirti) skaidrojams ar citām makroekonomikas atbalsta formām, kas ir pieejamas šīm valstīm (jo īpaši MEDA Strukturālo pielāgojumu programma).

3. SAņēMēJVALSTU EKONOMISKā STāVOKļA UN REFORMU īSS APRAKSTS

3.1. Rietumbalkāni

Ekonomiskā izaugsme Rietumbalkānos 2005. gadā bija stabila – IKP pieaugums vidēji 5,2%, izņemot Kosovu, kur saskaņā ar SVF aplēsēm tas ir negatīvs (- 1,5% no IKP). Inflācija bija mērena, tikai Serbijā atkal pieauga cenas. Turpinājās fiskālā konsolidācija, valsts budžeta deficītam samazinoties par 1% no IKP un vidēji tuvojoties līdzsvaram, lai gan Albānijā un Kosovā tas saglabājās no 3,5 % līdz 4 % apmērā no IKP. Tāpat kā iepriekšējos gados, ārējās svārstības joprojām apdraudēja makroekonomisko stabilitāti. Visam reģionam kopumā bija augsts tirdzniecības bilances deficīts - aptuveni 27 % no IKP. Tiek lēsts, ka vidējais tekošā konta deficīts ir samazinājies no 12,5% no IKP 2004. gadā uz 12% no IKP 2005. gadā. Šā deficīta lielums Bosnijā un Hercegovinā ir vājais punkts, kur pēc aplēsēm tas ir sasniedzis 20 % no IKP. Algas līmenis Rietumbalkānu valstīs vēl joprojām turpina sagādāt bažas par šo valstu konkurētspēju, īpaši par tādām tautsaimniecībām, kas līdzīgi Melnkalnei un Kosovai ir pilnībā pielāgojušās euro, un tas prasa elastīgu piemērošanos tirgus mehānismiem.

Privatizācijas process, kas katrā valstī ir citā stadijā, Rietumbalkānos dažādos tempos ir kopumā pavirzījies uz priekšu. Lai gan ir notikušas lielas izpārdošanas, dažās valstīs, jo īpaši Albānijā un Serbijā, ir vērojama kavēšanās. Uzņēmumu pārstrukturēšanu, īpaši zaudējumus nesošu valsts uzņēmumu, atkal, tāpat kā iepriekšējos gados, kavēja ieilgušie lēmumi un slikta pārvaldība. Īpašuma tiesību un līgumu īstenošana visā teritorijā joprojām ir apgrūtināta, kam par iemeslu ir tiesu iestāžu nepietiekama funkcionēšana. Tas joprojām stipri ietekmē tautsaimniecību un kavē uzņēmējdarbības lēmumus, jo īpaši attiecībā uz ieguldījumiem un dalību tirgū. Lielā ēnu ekonomikas daļa joprojām rada nevienādus konkurences apstākļus un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.

Tomēr nosacījumi, kas izvirzīti pašreizējām MFA darbībām ir pilnībā izpildīti, tā kā Albānijā, Bosnijā un Hercegovinā, Serbijā un Melnkalnē varēja izmaksāt palīdzību. Šajās valstīs reformu progress ir panākts valsts administrācijā, it īpaši finanšu kontroles un audita jomā. Vispārīgākā skatījumā manāma uzlabota nodokļu iekasēšana, kas panākta tādu pasākumu rezultātā kā PVN sistēmas ieviešana, pretkorupcijas stratēģijas īstenošana un cīņa pret izvairīšanos no nodokļu nemaksāšanas. Visbeidzot, pateicoties vērienīgam privatizācijas procesam, banku nozarē ir notikušas strukturālas reformas, vienlaicīgi dominējot ārzemju bankām.

3.2. Jaunās neatkarīgās valstis

Vairumā jauno neatkarīgo valstu (JNV) arī 2005. gadā ekonomiskā izaugsme saglabājās ļoti spēcīga, padarot šo reģionu par otru straujāk augošo reģionu pasaulē, aiz Austrumāzijas. JNV saražotās produkcijas pieaugums pietuvojās 7 %. Izaugsmi galvenokārt veicināja augstās preču cenas un vietējais pieprasījums, ko veicināja privāti pārvedumi, galvenokārt strādnieku pārskaitījumi.

Izaugsme Krievijā, vislielākajā reģiona valstī, saglabājās spēcīga, lai gan ir manāmas pavājināšanās pazīmes. Reālais IKP pieaugums 2005. gadā paaugstinājās par 6,4%, salīdzinot ar 7,2% iepriekšējā gadā. Neraugoties uz augstajām Krievijas galveno eksporta resursu cenām (Krievija ir otra lielākā pasaules naftas eksportētājvalsts un lielākā gāzes eksportētājvalsts), nedaudz vājākā izaugsme ir izskaidrojama ar ražošanas izmaksu straujāku pieaugumu nekā produktivitāte, nelielām investīcijām un ar jaudas ierobežojumiem. Tomēr 2005. gada otrajā pusē investīciju kritums (gan vietējo, gan ārzemju) tiek pavērsts pretējā virzienā. Ukraina, nelabvēlīgo ārējās tirdzniecības nosacījumu dēļ, (enerģijas importa cena pieaug, vienlaicīgi krītoties pasaules tirgus cenām metāla eksportam,) apvienojumā ar gausajām investīcijām, kam par iemeslu ir nestabili politiskie apstākļi, pēc izcilajiem 2004. gada rezultātiem, izskatās vāji. IKP pieaugums 2005. gadā tai bija tikai 2,4%, salīdzinot ar 12,1% 2004. gadā.

Visiespaidīgākais pieaugums šajā reģionā bija resursu bagātajai Azerbaidžānai kur, pēc naftas ražotnes attīstīšanas (galvenokārt, pateicoties ārzemju ieguldījumiem,) un jauna cauruļvada uz Turcijas Vidusjūras ostu Ceyhan nodošanas ekspluatācijā, IKP pieaugums palielinājās par vairāk nekā 26%. Arī Armēnijā reģistrēts iespaidīgs pieaugums (2005. gadā +13,9%), kuras ekonomiskās attīstības galvenais virzītājs ir vietējais pieprasījums kopā ar ārzemju ieguldījumiem, pārskaitījumiem un privātiem pārvedumiem. Gandrīz visās pārējās reģiona valstīs pieaugums bija lielāks nekā Krievijā - Kazahstānā, Baltkrievijā, Gruzijā - vismaz 9%, Moldovā, Tadžikistānā un, iespējams, Turkmenistānā (pēc oficiālās statistikas 20%, kas gan tiek uzskatīts par diezgan pārspīlētu rādītāju).

Nodokļu politika vairumā reģiona valstu saglabājās stingra un inflācijas spiediens pamatos tika kontrolēts. Vairākās valstīs, pateicoties nodokļu ieņēmumiem no enerģijas eksporta vai plaša patēriņa preču importa, reģistrēti ievērojami nodokļu atlikumi. Tekošā konta stāvokļa attīstība ir bijusi dažāda. Pārsvarā ar resursiem bagātajās valstīs novēroja lielu tirdzniecības pārpalikuma pieaugumu, kaut gan ienākumu un pakalpojumu jomas to dažkārt līdzsvaro. Vienlaicīgi valstīs, kas enerģiju importē, tirdzniecības bilances deficīts palielinās. Tomēr tas neizraisīja tekošajā rēķinā negatīvas izmaiņas, jo tirdzniecības deficīta pieaugumu visumā kompensēja privāti vai sabiedriski pārvedumi, vai vēl biežāk - pārskaitījumi. Vienīgais izņēmums ir Ukraina, kuras tekošā konta atlikumus kritās no rekordaugstā 10,5% no IKP 2004. gadā uz 5% no IKP 2005. gadā. Pateicoties nominālam IKP pieaugumam, lielākajā daļā JNV valstu ārējā parāda attiecība samazinājās. Bez tam vienai valstij (Kirgizstānai) Parīzes kluba oficiālie kreditori parādu samazināja. Vēl joprojām vairākas JNV valstis ir ļoti atkarīgas no daudzpusēju vai divpusēju līdzekļu devēju ārējā finansējuma, lai sasniegtu finanšu ilgtspējību.

Pārejas perioda attīstība šajā reģionā ir bijusi ļoti neviendabīga, un otrās fāzes institucionālās reformas, kas atbalsta tirgus ekonomiku un privāto uzņēmējdarbību, vairumā JNV tikai šobrīd ir uzsāktas. To valstu vidū, kas saņēmušas Kopienas palīdzību makroekonomikas līmenī, šķiet, ka Moldova ir guvusi vislielākos panākumus, īstenojot strukturālās reformas visaptverošas ekonomiskās izaugsmes apstākļos un realizējot nabadzības samazināšanas stratēģiju. Lai panāktu attīstītākās reģiona valstis, darāmā vēl ir daudz, tomēr šī ir gaidīta pārmaiņa pēc vairāku gadu plaši izplatītās valsts iejaukšanās un neapmierinošās vadības. Ukrainas jaunā politiskā vadība, kas nāca pie varas 2005. gada sakumā, politiskās nestabilitātes dēļ nav varējusi īsti pievērsties reformām. Armēnija, Gruzija un Tadžikistāna turpināja īstenot starptautisko finanšu institūciju atbalstītos pārkārtojumus un reformas.

TECHNICAL ANNEX

[pic]

[pic][pic][pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]