(required under Article 21 of Regulation (EU) No 525/2013 of the European Parliament and of the Council of 21 May 2013 on a mechanism for monitoring and reporting greenhouse gas emissions and for reporting other information at national and Union level relevant to climate change and repealing Decision No 280/2004/EC)

Aprēķināts, ka ES procentuālā daļa pasaules siltumnīcefekta gāzu emisiju kopējā apjomā samazinājās no 17,3 % 1990. gadā uz 9,9 % 2012. gadā. Tikai CO2 emisiju procentuālā daļa vien samazinājās no 19,7 % 1990. gadā uz 9,6 % 2015. gadā. Salīdzinot triju galveno siltumnīcefekta gāzu (CO2, CH4 un N2O) emisijas uz vienu iedzīvotāju trijās lielākajās tautsaimniecībās, redzams, ka ES un Ķīna rada ievērojami mazāku emisiju daudzumu uz vienu iedzīvotāju nekā ASV (sk. Figure 3 . diagrammu).

Klimata politikas ex post novērtējumā redzams, ka ekonomikas emisiju intensitātes samazināšanos galvenokārt veicina inovācija. Inovācija ietver ne vien mazoglekļa tehnoloģiju, piemēram, atjaunojamo energoresursu enerģijas, izmantošanu, bet arī produktivitātes palielināšanu, piemēram, izmantojot efektīvākas elektrostacijas un automobiļus. Relatīvajai pārvirzei starp ekonomikas sektoriem, piemēram, no rūpniecības uz pakalpojumu nozari, ES ir bijusi nenozīmīga ietekme.

ES sekmīgi turpina atsaistīt ekonomikas izaugsmi no emisijām (sk. Figure 2 . diagrammu). No 1990. līdz 2016. gadam ES iekšzemes kopprodukts (IKP) pieauga par 53 %, turpretim kopējās emisijas samazinājās par 23 %. ES ekonomikas siltumnīcefekta gāzu emisiju intensitāte, ko izsaka kā attiecību starp emisijām un IKP, šajā laikposmā samazinājās uz pusi.

ES un tās dalībvalstis joprojām ir apņēmības pilnas neatkāpties no Parīzes nolīguma saistībām un klimata pasākumiem, jo tā ir gan zinātniski pamatota nepieciešamība, gan ekonomiska izdevība. ES un tās 28 dalībvalstis ir deponējušas savus ratifikācijas dokumentus un izpildīs savas saistības — no 1990. līdz 2030. gadam samazināt savas iekšzemes emisijas par vismaz 40 %.

Ziņots, ka ES LULUCF sektors ((ieskaitot aramzemi un pļavas) 2015. gadā kā oglekļa dioksīda piesaistītājsistēma absorbēja 305 miljonus tonnu CO2 ekv. Uzskaitītais kredīts, resp., starpība starp paziņoto vērtību un atsauces bāzes līniju, no 2013. līdz 2015. gadam palielinājās no 115 līdz 122 miljoniem tonnu CO2 ekv. Šā kredīta lielāko daļu radīja mežu apsaimniekošana (sk. Figure 4 . diagrammu). Tāpēc LULUCF sektors ES debetu neradīs, un ir ļoti iespējams, ka ES varēs izpildīt savas saistības saskaņā ar Kioto protokolu.

neto emisijas (pozitīvā vērtība)

neto piesaiste (negatīvā vērtība)

1.2.Virzība uz 2020. gada mērķrādītājiem

Saskaņā ar visjaunākajām dalībvalstu prognozēm, kuru pamatā ir pašreizējie pasākumi, ir sagaidāms, ka 2020. gadā emisijas būs par 26 % mazākas nekā 1990. gadā. Tas nozīmē, ka ES līdz 2020. gadam sasniegs iekšzemes emisiju samazināšanas 20 % mērķrādītāju un tātad izpildīs savas saistības, kas noteiktas Kioto protokolā otrajam saistību periodam.

No 2005. līdz 2016. gadam emisijas no stacionāriem avotiem (piem., no elektrostacijām vai naftas pārstrādes rūpnīcām), uz kuriem attiecas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS), samazinājās par 26 %. Tas ir ievērojami vairāk nekā 23 % samazinājums, kas tika noteikts kā 2020. gada mērķrādītājs. Šāds emisiju daudzums atbilst aptuveni 40 % no ES kopējām siltumnīcefekta gāzu emisijām 2016. gadā. Kopējās ES emisijas no 2015. līdz 2016. gadam samazinājās par 0,7 %, savukārt kopējais IKP palielinājās par 1,9 %, un tas apstiprina, ka emisijas ir atsaistītas no IKP.

Sākotnējie dati liecina, ka siltumnīcefekta gāzu emisijas no stacionārām iekārtām, uz kurām attiecas ES ETS, samazinājās par 2,9 %, salīdzinot ar 2015. gadu. Tas norāda uz šādu tendenci — kopš ES ETS 3. posma sākuma emisijas pastāvīgi samazinās. Turklāt emisiju kvotu pārpalikums, kas izveidojies kopš 2009. gada, ievērojami samazinājās — līdz aptuveni 1,69 miljardiem kvotu, jo tika izsolīts mazāks skaits kvotu. Šis pārpalikums ir vismazākais kopš 2013. gada.

Emisijas, uz kurām neattiecas ES ETS, 2016. gadā bija par 11 % mazākas, salīdzinot ar 2005. gadu, tādējādi ar uzviju sasniedzot 2020. gada mērķrādītāju — 10 % samazinājumu. Taču 2016. gadā — tāpat kā gadu iepriekš — tās palielinājās par 0,9 %. Vismaz daļēji to var izskaidrot ar naftas cenu pazemināšanos un to, ka gan 2015., gan 2016. gadā laikapstākļu dēļ bija lielāks pieprasījums pēc apsildes. Saskaņā ar Kopīgo centienu lēmumu (KCL) nozarēs, uz kurām neattiecas ETS (ēkas, transports, atkritumu apsaimniekošana un lauksaimniecība), dalībvalstīm siltumnīcefekta gāzu emisiju ziņā ir jāsasniedz saistošie ikgadējie mērķrādītāji 2013.–2020. gadam. Malta no 2013. līdz 2015. gadam nevienā no šiem trim gadiem nesasniedza savu KCL mērķrādītāju un izmantoja elastīgo mehānismu, lai izpildītu savas juridiskās saistības. Sākotnējie aprēķini par 2016. gadu rāda, ka Malta, Beļģija, Somija un Īrija, visticamāk, nesasniegs savus mērķrādītājus ETS neaptvertajās nozarēs.

Ņemot vērā valstu prognozes, kuru pamatā ir jau ieviestā politika, sagaidāms, ka lielākā daļa dalībvalstu savus 2020. gada mērķrādītājus sasniegs (sk. Figure 5 . diagrammu). Tikai dažām dalībvalstīm būs jāveic papildu pasākumi vai jāizmanto elastīguma iespējas, piemēram, jāiepērk apjomi no citām dalībvalstīm, kas pārsniegušas savus mērķus, vai jāizmanto savi pārpalikumi no šā perioda pirmajiem gadiem.

Dažas dalībvalstis attiecībā uz 2020. gadu ir īpašā situācijā.

·Tiek prognozēts, ka Īrijā no 2015. līdz 2020. gadam emisijas palielināsies par 6 procentpunktiem un saglabāsies virs ikgadējā KCL emisiju sadales apjoma, turklāt tiek prognozēts, ka transporta nozarē emisijas palielināsies par 12 %. 2017. gada jūnijā — ES ikgadējā ekonomikas politikas koordinēšanas cikla (Eiropas pusgada) ietvaros — Īrijai tika ieteikts turpmāk palielināt ieguldījumus sabiedriskā transporta nozarē.

·Sagaidāms, ka Maltas emisijas saglabāsies virs ikgadējā KCL emisiju sadales apjoma. Palielinājās fluorogļūdeņražu emisijas un emisijas, ko rada transporta nozare.

·Sagaidāms, ka Beļģijas rezultāti no tās 2020. gada mērķrādītāja atpaliks par 3,5 procentpunktiem. Kā norādīts Eiropas pusgada ietvaros sniegtajos ieteikumos, ir jāuzlabo publisko izdevumu struktūra, lai radītu iespējas veikt ieguldījumus infrastruktūrā, tostarp transporta infrastruktūrā. Turpinot piemērot labvēlīgu nodokļu režīmu uzņēmumu automobiļiem, palielināsies piesārņojums, satiksmes sastrēgumi un siltumnīcefekta gāzu emisijas.

·Saskaņā ar jaunākajām valsts prognozēm sagaidāms, ka Vācijas rezultāti no tās 2020. gada mērķrādītāja atpaliks par 3,3 procentpunktiem. Pamatojoties uz sākotnējiem datiem, var secināt, ka 2016. gadā Vācijā emisiju samazinājums ETS neaptvertajās nozarēs bija tikai nedaudz mazāks par izvirzītajiem mērķrādītājiem.

·Sagaidāms, ka Austrijas un Luksemburgas rezultāti atpaliks no šo valstu 2020. gada mērķrādītājiem par mazāk nekā 3 procentpunktiem.

·Saskaņā ar Somijas iesniegtajām prognozēm tā, iespējams, nesasniegs savu 2020. gada emisiju mērķrādītāju par mazāk nekā 1 procentpunktu. Tomēr sākotnējie dati par 2016. gadu rāda, ka Somijas emisijas ETS neaptvertajās nozarēs jau par 3 procentpunktiem pārsniedz minētajam gadam iedalīto apjomu.

Attiecībā uz LULUCF — saskaņā ar Kioto protokolu vairums dalībvalstu 2013.–2015. gadā bija sasniegušas kumulatīvo uzskaitītā neto piesaiste. Tikai Latvijai, Bulgārijai, Somijai un Nīderlandei bija provizoriskas neto emisijas. Jānorāda, ka LULUCF uzskaite tiks kumulēta par 2013. –2020. gada periodu, tāpēc pilnīgus uzskaites rezultātus vēl nav iespējams noteikt un šie rezultāti ir provizoriski. Tomēr, kā minēts iepriekš, ES līmenī pagaidām nav vērojams būtisks saistību neizpildes risks.