P7_TA(2013)0040

Kopējā zivsaimniecības politika ***I

Eiropas Parlamenta 2013. gada 6. februāra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kopējo zivsaimniecības politiku (COM(2011)0425 – C7-0198/2011 – 2011/0195(COD))

(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)

(2016/C 024/22)

Eiropas Parlaments,

atgādina par Eiropas Parlamenta 2011. gada 8. jūnija rezolūciju par ieguldījumu nākotnē – jaunu daudzgadu finanšu shēmu (DFS) konkurētspējīgai, ilgtspējīgai un iekļaujošai Eiropai (3) ; atkārtoti norāda, ka līdztekus iespējām izmantot reālos ietaupījumus un veikt līdzekļu pārdali nākamajās DFS būtu jāparedz pietiekami papildu līdzekļi, lai Savienība spētu īstenot pašreizējās politikas prioritātes un izpildīt jaunos Lisabonas līgumā noteiktos uzdevumus, kā arī rīkoties neparedzētu notikumu gadījumā; prasa, lai Padome, ja tā nepiekrīt šādai pieejai, skaidri nosaka, no kurām tās politiskajām prioritātēm vai projektiem varētu atteikties, kaut arī ir pierādīta to spēja radīt Eiropas pievienoto vērtību;

(1) OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.

(2) OV C 225, 27.7.2012., 20. lpp.

(3) OV C 380 E, 11.12.2012., 89. lpp.

P7_TC1-COD(2011)0195

Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2013. gada 6. februārī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. …/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku, ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 768/2005 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,

ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),

ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (2),

saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (3),

tā kā:

(1) Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2371/2002 (4) tika izveidota Kopienas sistēma zivsaimniecības resursu saglabāšanai un ilgtspējīgai izmantošanai saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku.

(2) Kopējās zivsaimniecības politikas darbības joma ietver jūras bioloģisko resursu saglabāšanu, pārvaldību un izmantošanu un to zvejniecību pārvaldību, kuras šos resursus izmanto . Turklāt tās mērķu sasniegšanas nolūkā tajā attiecībā uz tirgus pasākumiem un finanšu pasākumiem ietilpst saldūdens bioloģiskie resursi un akvakultūra akvakultūras darbības , kā arī zvejas un akvakultūras produktu apstrāde un tirdzniecība, ja šādas darbības veic dalībvalstu teritorijā vai Savienības ūdeņos, tostarp, ja tās veic zvejas kuģi, kas peld ar trešo valstu karogu vai ir tajās reģistrēti, vai Savienības zvejas kuģi, vai dalībvalstu valstspiederīgie, neskarot karoga valsts primāro atbildību un ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 117. panta noteikumus. [Gr. 2]

(3) Kopējai zivsaimniecības politikai būtu jāgarantē tas, ka zvejas un akvakultūras darbības palīdz uzlabot ilgtermiņā noturīgus vides, ekonomiskos ekonomisko un sociālos apstākļus sociālo ilgtspējību. Turklāt tai būtu jāpalīdz uzlabot produktivitāti, nodrošināt Tajā būtu jāiekļauj noteikumi, kuru mērķis ir nodrošināt Savienībā importēto produktu izsekojamību, drošumu un kvalitāti pietiekami augstu dzīves līmeni zvejniecības nozarē nodarbinātajiem, stabilus tirgus pārtikas nodrošinājumu, stabiliem tirgiem , resursu pieejamību un par to, ka produkti patērētājiem ir pieejami par saprātīgām cenām. [Gr. 3]

(4) Savienība ir Līgumslēdzēja puse Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijā (Unclos) (5), un tā ir ratificējusi Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada 4. augusta Nolīgumu par ANO 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību (ANO Zivju krājumu nolīgums) (6). Turklāt tā ir akceptējusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas 1993. gada 24. novembra Nolīgumu, lai veicinātu starptautisko saglabāšanas un pārvaldības pasākumu ievērošanu uz tāljūrā esošiem zvejas kuģiem (FAO Atbilstības nolīgums) (7). Šie starptautiskie instrumenti galvenokārt paredz pienākumus saglabāšanas jomā, tai skaitā pienākumus īstenot saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kas paredzēti, lai uzturētu vai atjaunotu jūras resursus tādā līmenī, kas var nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu gan jūras apgabalos, kas ir valsts jurisdikcijā, gan atklātā jūrā, un šajā sakarā sadarboties ar citām valstīm, pienākumus plaši piemērot piesardzīgu pieeju zivju krājumu saglabāšanas, pārvaldības un izmantošanas jomā, pienākumus nodrošināt saglabāšanas un pārvaldības pasākumu saderību, ja jūras resursi ir sastopami jūras apgabalos, kam ir dažādi juridiskie statusi, un pienākumus, lai pienācīgi ņemtu vērā citus likumīgus jūru izmantošanas veidus. Kopējai zivsaimniecības politikai būtu jāpalīdz Savienībai pienācīgi pildīt savus starptautiskos pienākumus saskaņā ar šiem starptautiskajiem instrumentiem. Ja dalībvalstis pieņem saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kurus tās ir pilnvarotas pieņemt kopējās zivsaimniecības politikas ietvaros, tām būtu arī jārīkojas tādā veidā, kas pilnībā atbilst starptautiskajiem saglabāšanas un sadarbības pienākumiem saskaņā ar minētajiem starptautiskajiem instrumentiem.

(5) Johannesburgā 2002. gadā rīkotajā Pasaules samitā par ilgtspējīgu attīstību Savienība un tās dalībvalstis apņēmās cīnīties pret daudzu zivju krājumu nepārtraukto samazināšanos. Tāpēc Savienībai būtu jāuzlabo tās kopējā zivsaimniecības politika, lai nodrošinātu, ka prioritārā kārtā jūras bioloģisko resursu krājumu izmantošanas līmeņi līdz 2015. gadam tiktu atjaunoti un uzturēti tādā līmenī, lai no zvejoto krājumu populācijām varētu gūt maksimālo 2015. gadam zvejas izraisīta zivju mirstība tiek noteikta tādā līmenī, kas vēlākais līdz 2020. gadam ļautu zivju krājumiem atjaunoties, pārsniedzot līmeni, kāds nepieciešams maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjomu apjoma nodrošināšanai, un kas ļautu visus atjaunotos krājumus saglabāt šajā līmenī . Ja zinātniskā informācija ir nepietiekama, šādā gadījumā maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma noteikšanai var būt nepieciešams izmantot tuvinātas vērtības. [Gr. 5]

5a) Unclos iekļautā maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma koncepcija ir zivsaimniecības pārvaldības mērķis, kas Savienībai ir juridiski saistošs, kopš tā 1998. gadā ratificēja UNCLOS. [Gr. 6]

(5b) Pieņemt zemāku zivju mirstības līmeni nekā nepieciešams, lai saglabātu zivju krājumus virs līmeņa, kas ļauj nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, ir viens no veidiem, kā nodrošināt, ka zivsaimniecības nozare kļūst ekonomiski dzīvotspējīga ilgtermiņā, neesot atkarīgai no valsts palīdzības. [Gr. 232]

(5c) Daudzgadu plāniem vajadzētu būt galvenajam instrumentam, ar ko nodrošinātu, ka līdz 2015. gadam zvejas izraisīta zivju mirstība tiek noteikta tādā līmenī, kas vēlākais līdz 2020. gadam ļautu zivju krājumiem atjaunoties, pārsniedzot līmeni, kāds nepieciešams maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai, un kas ļautu visus atjaunotos krājumus saglabāt šajā līmenī. Tikai skaidra un saistoša apņemšanās ievērot šos termiņus var nodrošināt, ka tiek īstenota tūlītēja rīcība un krājumu atjaunošanas process netiek atlikts. Attiecībā uz minētajiem krājumiem, par kuriem daudzgadu plāns vēl nav pieņemts, ir būtiski nodrošināt, lai, nosakot tiem zvejas iespējas, Padome pilnībā ņemtu vērā kopējās zivsaimniecības politikas mērķus. [Gr. 7]

(5d) Lai radītu stabilākus apstākļus zvejas nozarē, būtu arī jānodrošina iespēja daudzgadu plānos iekļaut noteikumus, ar kuriem ierobežo atjaunoto krājumu kopējās pieļaujamās nozvejas ikgadējās svārstības. Precīzas šo svārstību robežas būtu jānosaka daudzgadu plānos. [Gr. 8]

(5e) Pieņemot pārvaldības lēmumus par maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu jauktās dažādu sugu zvejas vietās, būtu jāņem vērā grūtības šādās zvejas vietās zvejot visus krājumus atbilstīgi maksimālajam ilgtspējīgas ieguves apjomam gadījumos, kad zinātniskajā ieteikumā norādīts, ka ir ļoti sarežģīti novērst tā dēvēto kritisko sugu piezveju, palielinot izmantoto zvejas rīku selektivitāti. Šādos apstākļos ICES un Zivsaimniecības zinātniskai, tehnikas un ekonomikas komitejai (ZZTEK) būtu jāprasa, lai tās sniedz ieteikumu par atbilstīgo zvejas izraisītas zivju mirstības līmeni. [Gr. 9]

(5f) Ja pārejas periodā zvejas iespējas ir būtiski jāsamazina, lai sasniegtu maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, Savienībai un dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tiek veikti atbilstīgi sociālie un finansiālie pasākumi, ar kuriem saglabāt pietiekamu ekonomisko aktivitāti visā ražošanas ķēdē, lai tad, kad ir sasniegts maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms, panāktu līdzsvaru starp zvejas kapacitāti un pieejamiem resursiem. [Gr. 10]

(6) Zvejniecības mērķi tika noteikti lēmumā par stratēģisko plānu bioloģiskās daudzveidības jomā 2011.–2020. gadam (8), ko pieņēma Konvencijas par bioloģisko daudzveidību pušu konferencē; kopējai zivsaimniecības politikai būtu jānodrošina saskaņotība ar bioloģiskās daudzveidības mērķiem, kurus pieņēmusi Eiropadome (9), un mērķiem, kas norādīti Komisijas paziņojumā “Mūsu dzīvības garantija, mūsu dabas kapitāls – bioloģiskās daudzveidības stratēģija līdz 2020. gadam” (10), jo īpaši, lai līdz 2015. gadam sasniegtu maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu.

(7) Jūras bioloģisko resursu ilgtspējīga izmantošana vienmēr būtu jābalsta uz piesardzības pieeju, kas ir jāatvasina no Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 191. panta 2. punkta pirmajā daļā minētā piesardzības principa , ņemot vērā pieejamos zinātniskos datus . [Gr. 12]

(8) Kopējai zivsaimniecības politikai būtu jāpalīdz aizsargāt jūras vidi , ilgtspējīgi pārvaldīt visas komerciāliem mērķiem izmantotās sugas un jo īpaši vēlākais līdz 2020. gadam sasniegt labu vides stāvokli, kā izklāstīts 1. panta 1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvā 2008/56/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva) (11). [Gr. 13]

(8a) Kopējai zivsaimniecības politikai arī būtu jāveicina Savienības tirgus apgāde ar augstas uzturvērtības pārtiku un atkarības samazināšana pārtikas iekšējā tirgū, kā arī tieši un netieši jāveicina darbvietu radīšana un ekonomikas attīstība piekrastes reģionos. [Gr. 14]

(9) Ir jāīsteno uz ekosistēmu balstīta pieeja zvejniecības pārvaldībā, būtu jāierobežo zvejas darbību ietekme uz vidi un līdz minimumam jāsamazina un lai palīdzētu nodrošināt, ka cilvēka darbības pēc iespējas mazāk ietekmē jūras ekosistēmu, un lai novērstu, samazinātu un pēc iespējas izskaustu nevēlamu nozveju, un lai pakāpeniski būtu jāizskauž nevēlamas nozvejas panāktu, ka visa nozveja tiek izkrauta krastā . [Gr. 15]

(10) Ir svarīgi, lai kopējās zivsaimniecības politikas pārvaldība tiktu veikta saskaņā ar labas pārvaldes principiem. Šie principi ietver lēmumu pieņemšanu, pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem, plašu ieinteresēto aprindu iesaistīšanos un ilgtermiņa perspektīvu. Veiksmīga kopējās zivsaimniecības politikas pārvaldība ir atkarīga arī no skaidras pienākumu noteikšanas Savienības, valstu, reģionālā un vietējā līmenī un no veikto pasākumu savstarpējas saderības un saskaņotības ar citiem Savienības politikas virzieniem.

(11) Kopējā zivsaimniecības politikā vajadzības gadījumā būtu pilnībā jāņem vērā dzīvnieku veselība, dzīvnieku labturība, pārtikas un barības nekaitīgums.

(12) Kopējās zivsaimniecības politika būtu jāīsteno tādējādi, lai tā kopumā atbilstu citiem Savienības politikas virzieniem, it īpaši ņemot vērā mijiedarbību ar Savienības darbību citās jūrlietu rīcībpolitikas jomās atbilstoši integrētai jūrniecības politikai (12) , apzinoties, ka visi jautājumi, kas attiecas uz Eiropas okeāniem un jūrām, ir savstarpēji saistīti, tostarp jūras telpiskā plānošana. Būtu jānodrošina saskaņotība un integrācija dažādu sektorālās politikas virzienu pārvaldībā, ko īsteno Baltijas jūrā, Ziemeļjūrā, Ķeltu jūrā, Biskajas līcī un Pireneju pussalas piekrastē, Vidusjūras un Melnās jūras baseinos. [Gr. 17]

(13) Savienības zvejas kuģiem būtu jābūt vienlīdzīgai piekļuvei ES ūdeņiem un resursiem, uz kuriem attiecas KZP noteikumi.

(14) Pašreizējie noteikumi, kas ļauj piekļūt dalībvalstu resursiem tikai 12 jūras jūdžu zonās, ir bijuši pietiekami efektīvi attiecībā uz saglabāšanu, ierobežojot zvejas piepūli visjutīgākajā Savienības ūdeņu daļā. Turklāt šie noteikumi ir saglabājuši tradicionālās zvejas darbības, no kurām lielā mērā ir atkarīga konkrētu piekrastes reģionu sociālā un ekonomiskā attīstība. Tādēļ minētos noteikumus būtu jāturpina piemērot , un tos pēc iespējas vajadzētu pastiprināt, lai nodrošinātu preferenciālu piekļuvi zvejniekiem, kuri nodarbojas ar mazapjoma, nerūpniecisko vai piekrastes zveju . [Gr. 18]

(14a) Ir jāpaplašina mazapjoma zvejas definīcija, lai papildus kuģa izmēram ņemtu vērā citus kritērijus, tostarp ietverot dominējošos laika apstākļus, zvejas paņēmienu ietekmi uz jūras ekosistēmu, jūrā pavadīto laiku un resursus izmantojošās saimnieciskās vienības raksturlielumus. Nelielas piekrastes salas, kas ir atkarīgas no zvejniecības, būtu īpaši jāapzina un jāatbalsta gan finansiāli, gan piešķirot papildu resursus, lai ļautu tām pastāvēt ekonomiski un veicinātu to labklājību nākotnē. [Gr. 19]

(15) Jūras bioloģiskie resursi ap Azoru salām, Madeiru un Kanāriju salām būtu jāturpina uzskatīt par īpaši aizsargājamiem, jo tie palīdz saglabāt šo salu vietējo ekonomiku, ņemot vērā šo salu strukturālo, sociālo un ekonomisko situāciju. Tāpēc būtu jāsaglabā atļauja veikt konkrētas zvejas darbības šajos ūdeņos tikai tiem zvejas kuģiem, kas reģistrēti Azoru salu, Madeiras un Kanāriju salu ostās.

(16) Mērķi par jūras bioloģisko resursu ilgtspējīgu izmantošanu ir efektīvāk sasniegt ar daudzgadu pieeju zvejniecības pārvaldībā . Šajā sakarībā dalībvalstīm, cieši sadarbojoties ar publiskā sektora iestādēm un konsultatīvajām padomēm, būtu jārada apstākļi ilgtspējībai, tostarp vietējā līmenī, par prioritāriem nosakot daudzgadu plānus, kas atspoguļo dažādu zvejniecību specifiku. To varētu sasniegt, juridiski saistošākā veidā īstenojot kopīgas darbības reģionālā līmenī un nosakot lēmumu pieņemšanas procedūras, kas sekmē daudzgadu plānu izstrādi . [Gr. 20]

(17) Daudzgadu plānos vajadzības gadījumā būtu jāiekļauj vairāki krājumi, ja šie krājumi tiek izmantoti kopīgi. Daudzgadu plānos būtu jāizveido pamats, lai noteiktu zvejas iespējas un kvantificējamus mērķus ilgtspējīgai attiecīgo krājumu un jūras ekosistēmu izmantošanai, nosakot precīzus termiņus un aizsardzības mehānismus neparedzētiem gadījumiem. Turklāt daudzgadu plāni būtu jāpārvalda saskaņā ar precīzi noteiktiem pārvaldības mērķiem, lai veicinātu attiecīgo krājumu un jūras ekosistēmu ilgtspējīgu izmantošanu. Ja pārvaldības scenāriji varētu radīt sociālekonomisku ietekmi uz attiecīgajiem reģioniem, šie plāni būtu jāpieņem, apspriežoties ar zivsaimniecības nozares pārstāvjiem, zinātniekiem un institucionālajiem partneriem . [Gr. 21]

(18) Ir vajadzīgi pasākumi, lai samazinātu un izskaustu šobrīd lielos nevēlamas nozvejas un izmetumu apjomus un pakāpeniski izskaustu izmetumus . Nevēlamas nozvejas un Diemžēl saskaņā ar iepriekšējiem tiesību aktiem zvejniekiem bieži vien bija jāizmet vērtīgi resursi. Izmetumi ir ievērojama resursu šķērdēšana un negatīvi ietekmē jūras bioloģisko resursu un jūras ekosistēmu ilgtspējīgu izmantošanu, kā arī zvejniecību finansiālo dzīvotspēju. Jāievieš un pakāpeniski jāīsteno pienākums izkraut visas pārvaldīto krājumu nozvejas, ko gūst zvejas darbībās Savienības ūdeņos vai Savienības zvejas kuģi. Par prioritāti būtu jānosaka tādu pasākumu un stimulu izstrāde, veicināšana un sekmēšana, kuru mērķis ir novērst nevēlamu nozveju. [Gr. 22]

(18a) Būtu jāievieš pienākums izkraut visu nozveju, šo pienākumu pakāpeniski īstenojot katrā zvejniecībā atsevišķi. Zvejniekiem būtu jāļauj arī turpmāk veikt to sugu izmetumus, kurām saskaņā ar labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem ir augsts izdzīvošanas rādītājs, ja tās tiek izmestas atpakaļ jūrā atbilstīgi attiecīgajā zvejniecībā noteiktajiem nosacījumiem. [Gr. 23]

(18b) Lai pienākums izkraut visu nozveju būtu izpildāms un lai mazinātu ietekmi, ko rada ikgadējās izmaiņas nozvejas sastāvā, dalībvalstīm būtu jāatļauj konkrētu kvotas procentuālo daļu pārcelt no viena gada uz citu. [Gr. 24]

(19) Nevēlamo nozveju izkrāvumi nedrīkst operatoram sniegt pilnīgus ekonomiskos ieguvumus. Attiecībā uz tādu zivju izkrāvumiem, kuras ir mazākas par minimālo saglabāšanas references izmēru, būtu jāierobežo šādu nozveju galamērķis un tās nedrīkst pārdot lietošanai pārtikā. Katrai dalībvalstij vajadzētu būt tiesīgai izlemt, vai tā vēlas atļaut izkrauto zivju bezmaksas izplatīšanu atbalsta vai labdarības mērķiem. [Gr. 25]

(20) Krājumu saglabāšanas un flotu un zvejniecību piemērošanās spēju labad būtu jāpiemēro skaidri mērķi attiecībā uz konkrētiem tehniskiem pasākumiem , un regulējuma mērogi būtu jāpielāgo pārvaldības prasībām . [Gr. 26]

(21) Attiecībā uz krājumiem, par kuriem nav izveidots daudzgadu plāns, būtu jānodrošina, ka tie tiek izmantoti maksimālajā ilgtspējīgas ieguves apjomā, nosakot nozvejas un/vai zvejas piepūles limitus. Ja pieejamie dati nav pietiekami, zvejniecību pārvaldībā būtu jāizmanto tuvinātie standarti . [Gr. 27]

(21a) Savienībai būtu vairāk jācenšas, lai panāktu efektīvu starptautisko sadarbību un krājumu pārvaldību jūrās, kas robežojas gan ar dalībvalstīm, gan trešām valstīm, vajadzības gadījumā šādiem reģioniem izveidojot reģionālas zvejniecības pārvaldības organizācijas. Jo īpaši Savienībai būtu jāatbalsta Melnās jūras Reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas izveide. [Gr. 28]

(22) Ņemot vērā , ka daļa no zvejniecības nozares nestabilo ekonomisko stāvokli atrodas nestabilā ekonomiskā stāvoklī un konkrētu piekrastes reģionu atkarību atsevišķi piekrastes reģioni ir atkarīgi no zvejas darbībām, ir jānodrošina relatīva zvejas darbību stabilitāte, sadalot zvejas iespējas starp dalībvalstīm, pamatojoties uz prognozējamo krājumu daļu katrai dalībvalstij. [Gr. 29]

(23) Šādai zvejas darbību relatīvai stabilitātei, ņemot vērā krājumu pagaidu bioloģisko stāvokli, būtu jānodrošina to reģionu konkrētās vajadzības, kurās vietējās kopienas ir īpaši atkarīgas no zvejniecības un saistītām darbībām, kā to nolēmusi Padome savā 1976. gada 3. novembra Rezolūcijā par dažiem ārējiem aspektiem 200 jūdžu zvejas zonas izveidē Kopienā (13), kas stājās spēkā no 1977. gada 1. janvāra, un jo īpaši tās VII pielikumā. Tādēļ jēdziens par relatīvo stabilitāti, ko jācenšas sasniegt, būtu jāizprot šādā nozīmē.

(24) Dalībvalstīm būtu jāspēj iesniegt pamatotas prasības Komisijai izstrādāt pasākumus atbilstoši kopējai zivsaimniecības politikai saistībā ar pasākumiem, kurus dalībvalstis uzskata par vajadzīgiem, lai ievērotu pienākumus attiecībā uz īpaši aizsargājamām teritorijām saskaņā ar 4. pantu Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvā 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību (14), īpaši aizsargājamām dabas teritorijām saskaņā ar 6. pantu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (15), aizsargājamām jūras teritorijām saskaņā ar 13. panta 4. punktu Direktīvā 2008/56/EK.

(25) Komisijai pēc apspriešanās ar attiecīgajām konsultatīvajām padomēm un dalībvalstīm būtu jāspēj pieņemt pagaidu pasākumus, ja pastāv nopietni zvejas darbību radīti draudi, kas prasa tūlītēju rīcību, jūras bioloģisko resursu saglabāšanai vai jūras ekosistēmai. Šie pasākumi būtu jāievieš noteiktajā termiņā un tie būtu jāīsteno ierobežotā laikposmā . [Gr. 30]

(26) Dalībvalstīm , pēc tam, kad tās ir pienācīgi ņēmušas vērā visu attiecīgo konsultatīvo padomju un iesaistīto personu viedokli, būtu jāspēj pieņemt saglabāšanas pasākumus un tehniskos pasākumus kopējās zivsaimniecības politikas īstenošanai, lai politika varētu labāk apzināties dažādo jūras baseinu un atsevišķu zvejniecību stāvokli un specifiku un uzlabotu politikas noteikumu ievērošanu. [Gr. 31]

(26a) Dalībvalstis būtu jāmudina savstarpēji sadarboties reģionālā mērogā. [Gr. 32]

(27) Dalībvalstīm attiecībā uz savu 12 jūras jūdžu zonu būtu jāļauj pieņemt saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kas piemērojami visiem Savienības zvejas kuģiem ar nosacījumu, ka tad, ja šādi pasākumi attiecas uz Savienības zvejas kuģiem no citām dalībvalstīm, pieņemtie pasākumi nav diskriminējoši, ir notikusi iepriekšēja apspriešanās ar citām ieinteresētajām dalībvalstīm un Savienība nav pieņēmusi pasākumus, kuri īpaši attiecas uz saglabāšanu un pārvaldību minētajā 12 jūras jūdžu zonā.

(28) Dalībvalstīm būtu jāļauj pieņemt saglabāšanas un pārvaldības pasākumus krājumiem Savienības ūdeņos, kas piemērojami tikai tiem Savienības zvejas kuģiem, kas peld ar to karogu.

(28a) Piekļuve zvejas resursiem būtu jābalsta uz pārredzamiem un objektīviem vides un sociālajiem kritērijiem kā līdzekļiem atbildīgas zvejas veicināšanai, kas palīdzētu nodrošināt stimulus tiem operatoriem, kas zvejo, nodarot vismazāko kaitējumu videi un sniedzot vislielākos ieguvumus sabiedrībai. [Gr. 234]

(29) Nododamu zvejas koncesiju sistēma attiecībā uz lielāko daļu pārvaldīto krājumu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku būtu jāīsteno ne vēlāk kā 2013. gada 31. decembrī attiecībā uz kuģiem, kuru garums ir 12 metri vai vairāk, un visiem pārējiem kuģiem, kas zvejo ar velkamiem zvejas rīkiem. Dalībvalstis nododamas zvejas koncesijas var nepiemērot līdz 12 metriem gariem kuģiem, izņemot kuģus, kas izmanto velkamos zvejas rīkus. Šādai sistēmai būtu jāveicina nozares radīti flotes samazinājumi un ekonomisko rādītāju uzlabojumi, tajā pašā laikā izveidojot juridiski drošu un ekskluzīvu nododamu zvejas koncesiju uz dalībvalsts ikgadējām zvejas iespējām. Tā kā jūras bioloģiskie resursi ir kopēji labumi, nododamām zvejas koncesijām būtu jādod tikai lietotāju tiesības uz dalībvalsts daļu no ikgadējām zvejas iespējām, un tām vajadzētu būt atsaucamām saskaņā ar pieņemtajiem noteikumiem. [Gr. 33]

(29a) Katrai dalībvalstij saskaņā ar subsidiaritātes principu būtu jādod iespēja izvēlēties metodi tai piešķirto zvejas iespēju sadalīšanai, nepiemērojot Savienības līmeņa sadales sistēmu. Tādējādi dalībvalstis arī turpmāk būs tiesīgas vai nu izveidot vai neizveidot nododamo zvejas koncesiju sistēmu. [Gr. 37]

(30) Zvejas koncesijām jābūt nododamām un iznomājamām, lai decentralizētu zvejas iespēju pārvaldību par labu zvejniecības nozarei un nodrošinātu, ka zvejnieki, kas pamet nozari, nav atkarīgi no publiskās finansiālās palīdzības atbilstoši kopējai zivsaimniecības politikai. [Gr. 35]

(31) Mazapjoma zvejas flotu specifika un sociāli ekonomiskā nestabilitāte attaisno obligātās nododamo koncesiju sistēmas piemērošanu tikai lieliem kuģiem. Nododamo zvejas koncesiju sistēma būtu jāpiemēro krājumiem, par kuriem ir iedalītas zvejas iespējas. [Gr. 36]

(31a) Komisijai būtu jāveic flotes novērtējumi, lai iegūtu ticamus datus par precīzu jaudas pārpalikuma līmeni Savienības mērogā, tādējādi radot iespēju ierosināt atbilstīgus un mērķorientētus instrumentus jaudas pārpalikuma samazināšanai. [Gr. 34]

(31b) Būtu jāizveido saistoša sistēma, ar ko novērtēt flotes reģistrus un pārbaudīt maksimāli pieļaujamo kapacitāti, lai nodrošinātu, ka ikviena dalībvalsts ievēro tai piešķirto maksimāli pieļaujamo kapacitāti, un stiprinātu zvejas kontroles sistēmu, ar mērķi panākt, ka zvejas kapacitāte atbilst pieejamajiem resursiem. [Gr. 38]

(32) Attiecībā uz Savienības zvejas kuģiem, kas nedarbojas saskaņā nododamo zvejas koncesiju sistēmu, var tikt veikti Atsevišķos gadījumos dalībvalstīm joprojām ir jāveic īpaši pasākumi, lai Savienības savu zvejas kuģu skaitu kapacitāti pielīdzinātu pieejamajiem resursiem. Šādiem pasākumiem būtu jānosaka obligātā maksimāli pieļaujamā zvejas kapacitāte un jāievieš valstu iekļaušanas/izslēgšanas režīms attiecībā uz finansējumu kuģu ekspluatācijas pārtraukšanai, ko piešķir no Eiropas Zivsaimniecības fonda Tādēļ Savienībā būtu jānovērtē katra krājuma un baseina kapacitāte. Šis novērtējums būtu jābalsta uz kopīgām pamatnostādnēm. Ikvienai dalībvalstij būtu jādod iespēja izraudzīties pasākumus un instrumentus, kādus tā vēlas pieņemt, lai samazinātu zvejas jaudas pārpalikumu . [Gr. 39]

(33) Dalībvalstīm ir jāreģistrē minimālā informācija par to Savienības zvejas kuģu parametriem un darbībām, kas peld ar to karogu. Šie reģistrētie dati būtu jādara pieejami Komisijai, lai tā uzraudzītu dalībvalstu flotu apjomu.

(34) Zvejniecību pārvaldībā, kas balstīta uz labākajiem pieejamajiem pilnīgiem un precīziem zinātniskajiem ieteikumiem, ir vajadzīgas saskaņotas, uzticamas un precīzas datu kopas. Tāpēc dalībvalstīm ir jāvāc dati par flotēm un to zvejas darbībām, jo īpaši bioloģiskie dati par nozvejām, tostarp izmetumiem, uzskaišu dati par zivju krājumiem un par zvejas darbību potenciālo ietekmi uz jūras ekosistēmām no vides viedokļa. Komisijai būtu jāsekmē vajadzīgo apstākļu radīšana datu saskaņošanai, lai veicinātu tādu interpretāciju par resursiem, kuras pamatā ir uz ekosistēmu balstīti dati. [Gr. 40]

(35) Datu vākšanā būtu jāiekļauj dati, kas atvieglo ekonomisko novērtējumu veikšanu par visiem zvejniecības nozarē, akvakultūrā un zvejas un akvakultūras produktu apstrādē aktīvajiem uzņēmumiem neatkarīgi no to izmēra un par nodarbinātības tendencēm šajās nozarēs , kā arī dati par šādu tendenču ietekmi uz zvejnieku kopienām . [Gr. 41]

(36) Dalībvalstīm būtu jāpārvalda savāktie dati un tie jādara pieejami zinātnisko datu galalietotājiem, balstoties uz Savienības daudzgadu programmu , un jāsniedz attiecīgie rezultāti ieinteresētajām personām . Reģionālajām iestādēm būtu aktīvāk jāiesaistās datu vākšanas darbībās. Turklāt dalībvalstīm būtu jāsadarbojas savā starpā, lai koordinētu datu vākšanas darbības. Vajadzības gadījumā dalībvalstīm attiecībā uz datu vākšanu būtu arī jāsadarbojas ar trešām valstīm, ar kurām ir kopīgs jūras baseins ja iespējams, izmantojot šim nolūkam izveidotu reģionālo iestādi, un būtu jāņem vērā vajadzība ievērot starptautiskās tiesības un jo īpaši Unclos . [Gr. 42]

(37) Būtu jānostiprina uz politiku orientēta zinātne zvejniecības jomā, īstenojot valsts mērogā pieņemtas zinātnisko zvejniecības datu vākšanas, neatkarīgas pētniecības un inovāciju programmas koordinācijā ar citām dalībvalstīm, kā arī Savienības pētniecības un inovāciju sistēmas rīkus , un Komisijai būtu jāveic nepieciešamā datu saskaņošana un sistematizēšana . [Gr. 43]

(38) Savienībai būtu jāpopularizē kopējās zivsaimniecības politikas mērķi starptautiskā mērogā. Šajā nolūkā Savienībai būtu jācenšas uzlabot reģionālo un starptautisko organizāciju darbība starptautisko zivju krājumu saglabāšanā un ilgtspējīgā pārvaldībā, veicinot lēmumu pieņemšanu, kas balstīta uz zinātni un, noteikumu labāku ievērošanu, labāku pārredzamību un , nodrošinot ieinteresēto personu efektīvu iesaistīšanos, un cīnoties ar nelegālas, nereģistrētas un neregulētas (NNN) zvejas darbībām. [Gr. 44]

(39) Ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumiem, kas noslēgti ar trešām valstīm, būtu jānodrošina, ka Savienības zvejas darbības trešo valstu ūdeņos ir balstītas uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem, rūpējoties par jūras bioloģisko resursu ilgtspējīgu izmantošanu un saglabāšanu, vienlaikus ievērojot Unclos minēto pārpalikuma principu . Šiem nolīgumiem, kas paredz piekļuves tiesības apmaiņā pret Savienības finansiālu ieguldījumu, būtu jāpalīdz izveidot kvalitatīvu zinātnisku datu vākšanas sistēmu un kvalitatīvu pārvaldes sistēmu, lai jo īpaši nodrošinātu efektīvus uzraudzības, kontroles un pārraudzības pasākumus. [Gr. 45]

(40) Cilvēktiesību klauzulas ieviešanai ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumos būtu pilnībā jāatbilst vispārējiem Savienības attīstības politikas mērķiem.

(41) Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā un citos attiecīgos starptautiskos cilvēktiesību dokumentos noteikto demokrātijas principu un cilvēktiesību, kā arī tiesiskuma principa ievērošanai būtu jābūt ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumu būtiskam elementam, un uz to būtu jāattiecas īpaša cilvēktiesību klauzula.

(41a) Ņemot vērā smago pirātisma problēmu, kas skar minētos Savienības kuģus, kuri saskaņā ar divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem zvejo trešās valstīs, un to, ka šie kuģi ir sevišķi neaizsargāti pret pirātismu, būtu jāpastiprina pasākumi un darbības to aizsardzībai. [Gr. 46]

(42) Akvakultūrai uz ilgtspējīga pamata būtu jāpalīdz saglabāt pārtikas ražošanas potenciāls visā Savienībā, lai Eiropas iedzīvotājiem ilgtermiņā garantētu pārtikas nodrošinājumu, tostarp pārtikas piegādi, kā arī izaugsmi un nodarbinātību, un apmierinātu pasaulē arvien pieaugošo pieprasījumu pēc ūdens cilmes produktiem. [Gr. 47]

(43) Komisijas 2009. gadā pieņemtajā Eiropas akvakultūras ilgtspējīgas attīstības stratēģijā (16), kuru atzinīgi novērtēja un apstiprināja Padome un atzinīgi novērtēja Eiropas Parlaments, norādīts, ka jārada un jāveicina vienlīdzīgi konkurences apstākļi akvakultūras jomā kā pamats tās ilgtspējīgai attīstībai.

(44) Kopējai zivsaimniecības politikai būtu jāpalīdz īstenot stratēģija “Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei un sasniegt mērķus, kas noteikti minētajā stratēģijā (17).

(45) Akvakultūras darbības Savienībā ietekmē dažādi apstākļi, kas sniedzas pāri valstu robežām, tostarp attiecībā uz operatoriem izsniegtajām atļaujām, tāpēc būtu jāizstrādā Savienības stratēģiskās vadlīnijas valstu stratēģiskajiem plāniem, lai uzlabotu akvakultūras nozares konkurētspēju, veicinot tās attīstību un inovācijas un rosinot saimniecisko darbību diversifikāciju un uzlabojot dzīves kvalitāti piekrastes un lauku reģionos, kā arī mehānismi, lai starp dalībvalstīm apmainītos ar informāciju un labāko praksi, izmantojot atklātu metodi valsts pasākumu koordinēšanai attiecībā uz uzņēmējdarbības drošību, piekļuvi Savienības ūdeņiem un teritorijai un administratīvo vienkāršošanu atļauju piešķiršanas jomā.

(46) Akvakultūras specifikas dēļ ir vajadzīga konsultatīvā padome, lai ieinteresētās aprindas varētu apspriest Savienības politikas virzienu elementus, kas varētu ietekmēt akvakultūru.

(46a) Ņemot vērā tālāko reģionu īpatnības, jo īpaši to ģeogrāfisko attālumu un zvejas nozīmi to ekonomikā, būtu jāizveido konsultatīvā padome tālāko reģionu jautājumos, kas iedalīta trīs nodaļās, kas attiecīgi atbild par Rietumatlantijas, Austrumatlantijas un Indijas okeāna baseiniem. Minētajai konsultatīvajai padomei par vienu no mērķiem būtu jāizvirza līdzdalība pasākumos, ar kuriem visā pasaulē vēršas pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju. [Gr. 48]

(47) Ir jāstiprina Savienības zvejniecības un akvakultūras nozares konkurētspēja un jāvienkāršo sistēma, lai uzlabotu nozares ražošanas un tirdzniecības darbību pārvaldību. Tādējādi ir nepieciešams nodrošināt savstarpīgumu tirdzniecībā ar trešām valstīm nolūkā radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus Savienības tirgū ne tikai attiecībā uz zivsaimniecības ilgtspēju, bet arī uz veterinārām pārbaudēm ; zvejas un akvakultūras produktu tirgus kopīgai organizācijai būtu jānodrošina vienlīdzīgi konkurences apstākļi visiem Savienībā tirgotajiem zvejas un akvakultūras produktiem neatkarīgi no tā, vai šo produktu izcelsme ir Savienība vai trešās valstis , jāsniedz iespējas patērētājiem izdarīt labāk pamatotu izvēli , balstoties uz izsekojamību, būtu jāatbalsta atbildīgs patēriņš un būtu jāuzlabo ekonomiskās zināšanas un informētība par Savienības tirgiem visā piegādes ķēdē. Šīs regulas daļā par kopīgo tirgus organizāciju būtu jāiekļauj noteikumi, ar kuriem paredz, ka importētiem zvejas un akvakultūras produktiem ir jāatbilst starptautiski atzītiem sociālajiem un vides standartiem . [Gr. 49]

(48) Tirgus kopīgā organizācija būtu jāīsteno atbilstoši Savienības starptautiskajām saistībām, jo īpaši ņemot vērā Pasaules Tirdzniecības organizācijas noteikumus. Lai kopējās zivsaimniecības politikas īstenošana būtu sekmīga, ir vajadzīga efektīva kontroles, pārbaudes un noteikumu izpildes sistēma, tostarp cīņa pret NNN zvejas darbībām . Tādējādi būtu efektīvi jāīsteno šajā jomā spēkā esošie tiesību akti un jāizveido Savienības kontroles, pārbaudes un noteikumu izpildes sistēma, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu. [Gr. 50]

(49) Savienības kontroles, pārbaudes un noteikumu izpildes sistēmas ietvaros būtu jāveicina modernu , efektīvu tehnoloģiju izmantošana. Dalībvalstīm vai Komisijai būtu jābūt iespējām veikt izmēģinājuma projektus par jaunām kontroles tehnoloģijām vai datu pārvaldības sistēmām. [Gr. 51]

(50) Lai nodrošinātu attiecīgo Savienības operatoru iesaistīšanos Savienības kontroles, pārbaudes un noteikumu izpildes sistēmā, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējām pieprasīt zvejas licences turētājiem, kuru Savienības zvejas kuģu lielākais garums ir 12 metri vai vairāk, saviem operatoriem segt proporcionālu daļu no šādas sistēmas darbības izmaksām. [Gr. 196]

(51) Dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, ņemot vērā problēmas, kas konstatētas zvejas nozares attīstībā un tās pārvaldībā, un dalībvalstu ierobežotos finansiālos resursus. Tāpēc, lai palīdzētu sasniegt šos mērķus, būtu jāpiešķir Savienības daudzgadu finansiālā palīdzība, kas vērsta uz kopējās zivsaimniecības politikas prioritātēm un pielāgota katras dalībvalsts zivsaimniecības nozares īpatnībām. [Gr. 52]

(51a) Ar Savienības finansiālo palīdzību būtu jāatvieglo sabiedrisko labumu un pakalpojumu attīstība zivsaimniecības nozarē un jo īpaši jāatbalsta kontroles un uzraudzības pasākumi, informācijas apkopošana, izpēte un tādu darbību pilnveidošana, kuru mērķis ir nodrošināt veselīgu jūras ekosistēmu. [Gr. 245]

(52) Savienības finansiālā palīdzība būtu jāpiešķir ar nosacījumu, ka dalībvalstis un operatori , tostarp kuģu īpašnieki, ievēro kopējo zivsaimniecības politiku. Tāpēc šādas finansiālās palīdzības sniegšana būtu jāpārtrauc, jāaptur vai jākoriģē gadījumos, kad dalībvalstis neievēro kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus un operatori izdara nopietnus šo noteikumu pārkāpumus. [Gr. 53]

(53) Dialogs ar ieinteresētajām personām ir bijis nozīmīgs, lai sasniegtu kopējās zivsaimniecības politikas mērķus. Ņemot vērā dažādos apstākļus Savienības ūdeņos un pastiprinātu kopējās zivsaimniecības politikas reģionalizāciju, konsultatīvajām padomēm būtu jāpanāk, ka kopējā zivsaimniecības politika gūst labumu no visu ieinteresēto personu zināšanām un pieredzes , jo īpaši daudzgadu plānu sagatavošanā . [Gr. 54]

(54) Ņemot vērā tālāko reģionu, akvakultūras, iekšzemes zvejas, tirgu un Melnās jūras īpatnības, ir lietderīgi, lai Komisija būtu pilnvarota ar deleģētiem aktiem izveidot jaunu konsultatīvo padomi un grozīt pašreizējo padomju kompetences jomas, jo īpaši ņemot vērā Melnās jūras specifiku katrā no minētajām jomām . [Gr. 55]

(55) Lai sasniegtu kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt tiesību aktus saskaņā ar LESD 290. pantu ar nolūku precizēt ar zveju saistītos pasākumus, lai mazinātu zvejas darbību ietekmi īpaši aizsargājamās dabas teritorijās, pielāgot pienākumu , lai gadījumā, ja ir vajadzīga tūlītēja rīcība, ir nopietni apdraudēta jūras bioloģisko resursu saglabāšana vai jūras ekosistēma , varētu vienkāršot pienākuma izkraut visas nozvejas pielāgošanu ar nolūku ievērot Savienības starptautiskās tiesības, saistību nepildīšanas gadījumā daudzgadu plānu satvarā pieņemt saglabāšanas pasākumus vai tehniskos pasākumus, pārrēķināt maksimāli pieļaujamo zvejas kapacitāti, precizēt informāciju par Savienības zvejas kuģu parametriem un darbībām, noteikumus izmēģinājuma projektu veikšanai saistībā ar jaunām kontroles tehnoloģijām un datu pārvaldības sistēmām, kā arī izdarīt grozījumus III pielikumā attiecībā uz konsultatīvo padomju kompetences jomām un to sastāvu un darbību. [Gr. 56]

(56) Ir īpaši svarīgi, lai Komisija deleģēto aktu pieņemšanas priekšdarbu laikā sarīkotu pienācīgas apspriešanās, arī ekspertu līmenī.

(57) Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina, lai attiecīgos dokumentus vienlaikus, savlaicīgi un pienācīgi nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei.

(58) Lai garantētu vienādus nosacījumus to tehnisko darbības prasību īstenošanai, kas saistītas ar kārtību, kādā nosūtāma informācija, kas saistīta ar zvejas flotes reģistriem un datu prasībām zvejniecību pārvaldības nolūkā, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (18).

(59) Lai sasniegtu kopējās zivsaimniecības politikas pamatmērķi, proti, ilgtermiņā nodrošināt ilgtspējīgus ekonomiskos, vides un sociālos apstākļus zvejniecības un akvakultūra nozarei un pārtikas pieejamību, ir vajadzīgs un ir lietderīgi paredzēt noteikumus jāparedz noteikumi jūras bioloģisko resursu saglabāšanas un izmantošanas jomā un noteikumi, ar kuriem nodrošina Savienības zvejniecības un čaulgliemju zvejas nozares ekonomisko un sociālo ilgtspējību, vajadzības gadījumā paredzot pienācīgu finansējumu . [Gr. 57]

(60) Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā ir paredzēti vienīgi tādi pasākumi, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.

(61) Stājoties spēkā attiecīgajiem noteikumiem saskaņā ar šo regulu, būtu jāatceļ Padomes 2004. gada 19. jūlija Lēmums Nr. 2004/585/EK, ar ko izveido reģionālās konsultatīvās padomes atbilstīgi kopējai zivsaimniecības politikai (19).

(62) Būtu jāatceļ 2008. gada 25. februāra Regula (EK) Nr. 199/2008 par Kopienas sistēmas izveidi datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai zivsaimniecības nozarē un par atbalstu zinātniskā padoma izstrādei saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku (20) , bet tā būtu jāturpina piemērot valstu programmām, kas pieņemtas saistībā ar datu vākšanu un pārvaldību laikā no 2011. līdz 2013. gadam. [Gr. 58]

(63) Ņemot vērā izdarāmo grozījumu daudzumu un nozīmīgumu, Padomes Regula (EK) Nr. 2371/2002 būtu jāatceļ,

IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.

I DAĻA

VISPĀRĒJIE NOTEIKUMI

1. pants

Darbības joma

1. Kopējā zivsaimniecības politika aptver:

(a) jūras bioloģisko resursu saglabāšanu, pārvaldību un izmantošanu, un to zvejniecību ilgtspējīgu izmantošanu un pārvaldību, kuras šos resursus izmanto;

(b) saldūdeņu bioloģiskos resursus, akvakultūru un zvejas un akvakultūras produktu apstrādi un tirdzniecību saistībā ar pasākumiem tirgū un finanšu pasākumiem kopējās zivsaimniecības politikas atbalstam , strukturālus pasākumus un flotes kapacitātes pārvaldību;

(ba) zvejas darbību sociālo un ekonomisko dzīvotspēju, nodarbinātības un attīstības veicināšanu piekrastes kopienās, kā arī mazapjoma zvejai, nerūpnieciskai zvejai un akvakultūrai raksturīgās problēmas. [Gr. 59]

2. Kopējā zivsaimniecības politika attiecas uz 1. punktā minētajām darbībām, ja tās veic:

(a) dalībvalstu teritorijā vai

(b) Savienības ūdeņos, arī tad, ja tās veic zvejas kuģi, kas peld ar trešās valsts karogu un ir reģistrēti trešā valstī, vai

(c) Savienības zvejas kuģi ārpus Savienības ūdeņiem, vai

(d) dalībvalstu valstspiederīgie, neskarot karoga valsts primāro atbildību.

2. pants

Vispārējie mērķi

1. Kopējā zivsaimniecības politika garantē to, ka zvejas un akvakultūras darbības sagādā ilgtermiņā noturīgus vides, ekonomiskos un sociālos apstākļus un palīdz nodrošināt ilgtermiņā ir ekoloģiski ilgtspējīgas un tiek pārvaldītas atbilstīgi mērķim nodrošināt ieguvumus ekonomiskajā, sociālajā un nodarbinātības jomā un veicināt pārtikas pieejamību un amatierzvejas iespējas, kā arī nodrošināt apstrādes nozaru pastāvēšanu un darbības uz sauszemes, kas ir tieši saistītas ar zvejas darbībām, ņemot vērā gan patērētāju, gan ražotāju intereses .

2. Kopējā zivsaimniecības politikā tiek ievērota piesardzīga pieeja zvejniecības pārvaldībā, un tās mērķis ir līdz 2015. gadam nodrošināt to, lai dzīvo jūras bioloģisko resursu izmantošanas rezultātā tiktu atjaunotas un uzturētas izmantojamo sugu populācijas, kas pārsniedz zvejas izraisīta zivju mirstība tiek noteikta tādā līmenī, kas vēlākais līdz 2020. gadam ļautu zivju krājumiem atjaunoties, pārsniedzot līmeni, kāds nepieciešams maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai , un kas ļautu visus atjaunotos krājumus saglabāt vajadzīgo līmeni šajā līmenī .

3. Kopējā zivsaimniecības politikā tiek īstenota ekosistēmas pieeja zvejniecības pārvaldībā un akvakultūrā , lai nodrošinātu to, ka zveja un akvakultūra palīdz sasniegt mērķi, ar kuru saskaņā līdz minimumam tiek mazināta zvejas samazināta cilvēka darbību ietekme uz jūras ekosistēmu, ka tā neveicina jūras vides degradāciju un ka tā ir efektīvi pielāgota konkrētai zvejniecībai un reģioniem .

3.a Kopējā zivsaimniecības politika veicina piekrastes kopienu ilgtspējīgu attīstību un labklājību, kā arī uzlabo nodarbinātību, darba apstākļus un zvejas operatoru drošību.

4. Kopējā zivsaimniecības politikā integrē politika atbilst Savienības vides tiesību aktu prasības aktiem, kā arī citām Savienības politikas nostādnēm .

4.a Kopējā zivsaimniecības politika nodrošina, ka flotu zvejas kapacitāte atbilst 2. punktā minētajam izmantošanas līmenim.

4.b Kopējā zivsaimniecības politika veicina visaptverošu un ticamu zinātnisko datu vākšanu. [Gr. 60]

3. pants

Konkrētie mērķi

Lai sasniegtu 2. pantā izklāstītos vispārējos mērķus, kopējā zivsaimniecības politika jo īpaši:

(a) novērš, samazina un pēc iespējas izskauž nevēlamu piezveju no komerciāliem krājumiem un pakāpeniski nodrošina to, ka visas nozvejas no šādiem krājumiem tiek izkrautas;

(aa) nodrošina, ka visa izmantojamo un reglamentēto krājumu nozveja tiek izkrauta, ņemot vērā labākos zinātniskos ieteikumus, un novērš jaunu tirgu radīšanu vai pašreizējo tirgu paplašināšanos;

(b) rada apstākļus efektīvām un ekoloģiski ilgtspējīgām zvejas darbībām Savienībā, lai atjaunotu ekonomiski dzīvotspējīgā dzīvotspējīgu un konkurētspējīgā konkurētspējīgu zvejas nozarē nozari, nodrošinot taisnīgus apstākļus iekšējā tirgū ;

(c) veicina Savienības akvakultūras darbību un ar tām saistīto nozaru attīstību, lai sekmētu nodrošinot, kā tās ir ekoloģiski ilgtspējīgas un sekmē pārtikas nodrošinājumu un nodarbinātību piekrastes un lauku apvidos pārtikas nodrošinājumu un nodarbinātību piekrastes un lauku apvidos;

(d) veicina jūras resursu vienlīdzīgu sadali, lai palīdzētu sasniegt pietiekami augstu dzīves līmeni un sociālos standartus tiem, kas ir atkarīgi no zvejas darbībām;

(e) ņem vērā patērētāju intereses;

(f) nodrošina sistemātisku un, saskaņotu, regulāru un ticamu datu vākšanu un pārredzamu datu pārvaldību , kā arī risina jautājumus saistībā ar tādu krājumu pārvaldība, par kuriem trūkst datu ;

(fa) veicina piekrastes mazapjoma zvejas darbības.

(fb) palīdz sasniegt un saglabāt labu vides stāvokli, kā izklāstīts Direktīvas 2008/56/EK 1. panta 1. punktā; [Gr. 61 un 235]

4. pants

Labas pārvaldības principi

Kopējā zivsaimniecības politikā ievēro piemēro šādus labas pārvaldības principus:

(a) skaidri noteikta kompetence Savienības, valsts, reģionālā un vietējā līmenī , ievērojot katras dalībvalsts konstitucionālo kārtību ;

(aa) nepieciešamība ņemt vērā decentralizētu un reģionalizētu pieeju zvejniecību pārvaldībā;

(b) pasākumu ieviešana saskaņā ar labāko pieejamo zinātnisko ieteikumu;

(c) ilgtermiņa perspektīva;

(ca) administratīvo izmaksu samazināšana ;

(d) plaša atbilstoša ieinteresēto personu , jo īpaši konsultatīvo padomju un sociālo partneru, iesaistīšana visos posmos no pasākumu izstrādes līdz īstenošanai , tādējādi nodrošinot, ka, piemērojot reģionalizētu pieeju, tiek ņemtas vērā reģionālās īpatnības ;

(e) karoga valsts primārā atbildība;

(f) saskanība ar integrēto jūrniecības politiku un citām Savienības rīcībpolitikas jomām;

(fa) nepieciešamība veikt vides un stratēģiskos ietekmes novērtējumus;

(fb) samērs starp kopējās zivsaimniecības politikas iekšējo un ārējo dimensiju, lai attiecīgā gadījumā Savienībā piemērotie standarti un izpildes mehānismi tiktu piemēroti arī ārpus Savienības;

(fc) datu apstrādes un lēmumu pieņemšanas pārredzamība saskaņā ar ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (Orhūsas konvencija), kas Savienības vārdā apstiprināta ar Padomes Lēmumu 2005/370/EK (21) . [Gr. 62 un 220]

5. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

(1) “Savienības ūdeņi” ir ūdeņi un jūras gultnes , kas ir dalībvalstu suverenitātē vai jurisdikcijā, izņemot Līguma II pielikumā minētajām teritorijām piegulošos ūdeņus un jūras gultnes ; [Gr. 63]

(2) “jūras bioloģiskie resursi” ir iegūstamās un pieejamās jūras ūdeņu dzīvo organismu sugas, ieskaitot anadromās un katadromās sugas, visos dzīves cikla posmos;

(3) “saldūdeņu bioloģiskie resursi” ir iegūstamās un pieejamās saldūdeņu dzīvo organismu sugas;

(4) “zvejas kuģis” ir ikviens kuģis, kas aprīkots jūras bioloģisko resursu komerciālai zvejai;

(5) “Savienības zvejas kuģis” ir zvejas kuģis, kas peld ar dalībvalsts karogu un ir reģistrēts Savienībā;

(5a) “zvejnieks” ir ikviena persona, kura uz ekspluatācijā esoša zvejas kuģa nodarbojas ar profesionālo zveju, ko par tādu atzinusi attiecīgā dalībvalsts, vai persona, kura, neizmantojot kuģi, ir iesaistījusies jūras organismu profesionālā ieguvē, ko par tādu atzinusi attiecīgā dalībvalsts; [Gr. 64]

(5b) “iekļaušana zvejas flotē” ir zvejas kuģa reģistrēšana dalībvalsts zvejas kuģu reģistrā; [Gr. 65]

(6) “maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms” ir maksimālā nozveja, ko neierobežoti ilgu laiku var iegūt no zivju lielākais teorētiskais līdzsvarotas ieguves apjoms, kuru pastāvīgi (caurmērā) var iegūt no krājuma pašreizējos (caurmēra) vides apstākļos, būtiski neietekmējot ataudzēšanas procesu ; [Gr. 66]

(6a) “izmantojamās sugas” ir sugas, kas tiek zvejotas/izmantotas, ietverot sugas, kas tiek nozvejotas kā piezveja vai pakļautas zvejas ietekmei, bet netiek izkrautas; [Gr. 67]

(7) “piesardzīga pieeja zvejniecības pārvaldībā” , kā minēts ANO Nolīguma par zivju krājumiem 6. pantā, ir pieeja, saskaņā ar kuru atbilstošas zinātniskās informācijas trūkumu nevar izmantot par pamatojumu, lai atliktu vai neveiktu pārvaldības pasākumus, kuru mērķis ir saglabāt mērķsugas, saistītās vai atkarīgās sugas, piezvejas sugas un to vidi; [Gr. 68]

(8) “ekosistēmas pieeja zvejniecības pārvaldībā” ir pieeja, kas nodrošina to, lai labums no ūdeņu dzīvajiem resursiem būtu liels, bet zvejas darbību tiešā un netiešā ietekme uz jūras ekosistēmām – maza un šo ekosistēmu turpmāko funkcionēšanu, daudzveidību un viengabalainību neapdraudoša ka lēmumu pieņemšanas procesā tiek ņemta vērā zvejas , citu cilvēka darbību un vides faktoru ietekme uz mērķsugu krājumiem un visām citām sugām, kuras ir daļa no tās pašas ekosistēmas vai saistītas vai atkarīgas no mērķsugu krājumiem, un kas nodrošina, ka kopējā šādu darbību ietekme saglabājas līmenī, kurš atbilst mērķim sasniegt labu vides stāvokli ; [Gr. 237]

(9) “zvejas izraisīta zivju mirstība” ir krājuma nozveja noteiktā laikposmā kā daļa no vidējā krājuma, kas zvejniecībai pieejams attiecīgajā laikposmā rādītājs, kas liecina, ka zvejas darbību rezultātā biomasa un sugu īpatņi ir izņemti no krājuma ; [Gr. 70]

(9a) “Fmsy” ir zvejas izraisīta zivju mirstība, kas atbilst maksimālajam ilgtspējīgas ieguves apjomam; [Gr. 71]

(10) “krājums” ir konkrētā pārvaldības apgabalā sastopami jūras bioloģiskie resursi, kam piemīt atšķirīgas raksturīgās pazīmes; [Gr. 72]

(11) “nozvejas limits” ir zivju krājuma vai zivju krājumu grupas izkrāvumu nozvejas kvantitatīvs ierobežojums konkrētā laikposmā; [Gr. 73]

(11a)“ nevēlama nozveja” ir tādu sugu nozveja, kas nepārsniedz minimālo saglabāšanas references izmēru vai minimālo izkraušanas izmēru, vai aizliegtu vai aizsargājamu sugu nozveja, vai nepārdodamu sugu nozveja, vai tādu pārdodamu sugu nozveja, kas neatbilst prasībām Savienības zivsaimniecības tiesību aktu noteikumos, ar ko nosaka tehniskus, pārraudzības un saglabāšanas pasākumus; [Gr. 74]

(12) “saglabāšanas atsauces rādītājs” ir zivju krājuma populācijas parametri (tādi kā biomasa (B), nārsta bara biomasa (SSB) vai zvejas izraisīta zivju mirstība (F) ), ko izmanto zvejniecības pārvaldībā, lai, piemēram,, attiecībā uz noteiktu pieņemamu bioloģiskā riska līmeni vai vēlamo ieguves apjomu; [Gr. 75]

(12a) “limita atsauces rādītājs” ir zivju krājuma populācijas parametri (tādi kā biomasa vai zvejas izraisīta zivju mirstība), ko izmanto zvejniecības pārvaldībā, lai norādītu robežvērtību, virs vai zem kuras zvejniecības pārvaldība atbilst pārvaldības mērķim, piemēram, pieņemamam bioloģiskā riska līmenim vai vēlamajam ieguves apjomam; [Gr. 76]

(12b) “krājums drošās bioloģiskās robežās” ir krājums, par kuru pastāv liela ticamība, ka nārsta bara biomasa, kāda krājumam aplēsta iepriekšējā gada beigās, ir augstāka nekā biomasas limita atsauces rādītājs (Blim), un krājumam aplēstais zvejas izraisītas zivju mirstības rādītājs iepriekšējā gadā ir zemāks par zvejas izraisītas zivju mirstības limita atsauces rādītāju (Flim); [Gr. 77]

(13) “aizsardzības pasākums” ir piesardzības nolūkos veikts pasākums ar mērķi vai nepieļaut izvairīties no kāda nevēlama notikuma; [Gr. 78]

(14) “tehniskie pasākumi” ir pasākumi, kuri regulē sugu sastāvu, nozveju sastāvu zivju izmēra ziņā un zvejas darbību ietekmi uz ekosistēmu komponentiem vai to funkcionēšanu , paredzot zvejas rīku izmantošanas un konstrukcijas raksturlielumu nosacījumus un laika vai telpas ziņā ierobežojot piekļuvi zvejas apgabaliem; [Gr. 79]

(14a) “nozīmīgs zivju biotops” ir jutīgs jūras biotops, kas jāaizsargā, ņemot vērā tā būtisko nozīmi zivju sugu ekoloģisko un bioloģisko vajadzību apmierināšanā, aizsargājot arī zivju nārsta, zivju mazuļu uzturēšanās un barošanās vietas; [Gr. 80]

(14b) “aizsargājama zvejas teritorija” ir ģeogrāfiski noteikta jūras ūdeņu teritorija, kurā uz laiku vai pastāvīgi ir aizliegtas vai ierobežotas visas vai konkrētas zvejas darbības, lai uzlabotu ūdeņu dzīvo resursu izmantošanu un saglabāšanu vai lai aizsargātu jūras ekosistēmas; [Gr. 81]

(15) “zvejas iespējas” ir kvantitatīvas juridiskas zvejas tiesības zvejot konkrētu zivju krājumu , kas izteiktas kā maksimālā nozveja un/vai maksimālā zvejas piepūle, un ar tām funkcionāli saistīti nosacījumi, kuri vajadzīgi, lai tās noteiktu konkrētā apjomā pārvaldības apgabalā ; [Gr. 82]

(16) “zvejas piepūle” ir zvejas kuģa kapacitātes un aktivitātes reizinājums; zvejas kuģu grupai tā ir visu grupas kuģu zvejas piepūles summa;

(17) “nododamas zvejas koncesijas” ir atsaucamas tiesības izmantot noteiktu daļu no zvejas iespējām, kas iedalītas dalībvalstij vai noteiktas pārvaldības plānos, kurus dalībvalsts pieņēmusi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1967/2006 (22) 19. pantu, un turētājs tās var nodot citiem šādu nododamu zvejas koncesiju saņemttiesīgiem turētājiem; [Gr. 83]

(18) “individuālas zvejas iespējas” ir gada zvejas iespējas, kas dalībvalstī iedalītas nododamu zvejas koncesiju turētājiem, pamatojoties uz attiecīgās dalībvalsts zvejas iespēju daļu; [Gr. 84]

(19) “zvejas kapacitāte” ir kuģa tilpība spēja zvejot zivis, ko nosaka, ņemot vērā kuģa raksturlielumus, tostarp kuģa tilpību bruto tonnās (GT) un, tā dzinēja jauda jaudu kilovatos (kW) saskaņā ar definīcijām Padomes 1986. gada 22. septembra Regulas (EEK) Nr. 2930/86, kas nosaka zvejas kuģu īpašības (23), 4. un 5. pantā , kā arī kuģa zvejas rīku veidu un lielumu un citus parametrus, kas ietekmē kuģa spēju zvejot zivis ; [Gr. 85]

(19a) “dzīvojamā telpa” ir platība uz kuģa, kuru izmanto tikai kā apkalpes sadzīves un atpūtas zonas; [Gr. 86]

(20) “akvakultūra” ir ūdens organismu audzēšana vai kultivēšana, izmantojot metodes, kas paredzētas attiecīgo organismu produkcijas palielināšanai, pārsniedzot vides dabiskās spējas; ūdens organismi paliek fiziskas vai juridiskas personas īpašumā visu audzēšanas un kultivēšanas laiku līdz pat iegūšanai, kā arī tās laikā; [Gr. 87]

(21) “zvejas licence” ir licence, kas minēta Padomes 2009. gada 20. novembra Regulas (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem (24), 4. panta 9. punktā;

(22) “zvejas atļauja” ir atļauja, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1224/2009 4. panta 10. punktā;

(23) “zveja” ir dabiskajā vidē dzīvojošu ūdens organismu vākšana vai zvejošana, vai arī visu to līdzekļu apzināta izmantošana, kas padara iespējamu šādu vākšanu vai zvejošanu;

(24) “zvejas produkti” ir jebkādā zvejas darbībā iegūti ūdens organismi;

(25) “operators” ir fiziska vai juridiska persona, kas ir vadītājs vai īpašnieks uzņēmumam, kurā veic jebkuru no darbībām, kas saistītas ar jebkuru posmu zvejas un akvakultūras produktu ražošanā, apstrādē, tirdzniecībā, izplatīšanā un mazumtirdzniecībā , vai jebkura cita organizācija, kas pārstāv zivsaimniecības nozares profesionāļus, ir juridiski atzīta un atbild par zvejas resursu piekļuves pārvaldību, profesionālām zvejas darbībām un akvakultūru ; [Gr. 88]

(26) “smags pārkāpums” ir pārkāpums, kura definīcija dota Padomes 2008. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (25), 42. panta 1. punktā un Regulas (EK) Nr. 1224/2009 90. panta 1. punktā;

(27) “zinātnisko datu galalietotājs” ir pētniecības struktūra vai pārvaldības iestāde , kas pētniecības vai pārvaldības nolūkos ir ieinteresēta zivsaimniecības nozares datu zinātniskā analīzē; [Gr. 89]

(28) “pieļaujamās nozvejas pārpalikums” ir tā pieļaujamās nozvejas daļa, kuru piekrastes valsts konkrētā laikposmā nevar iegūt nepietiekamas zvejas kapacitātes dēļ , kā rezultātā atsevišķu zivju krājumu kopējais izmantošanas rādītājs ir zem līmeņa, kas spēj nodrošināt krājumu atjaunošanos, un nozvejoto sugu populāciju saglabāšanas rādītājs ir virs līmeņa, kas spēj nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu ; [Gr. 90]

(29) “akvakultūras produkti” ir jebkādā akvakultūras darbībā iegūti ūdens organismi jebkurā to dzīves cikla posmā;

(30) “nārsta bara biomasa” ir to konkrēta krājuma abu dzimumu zivju masas novērtējums, kuras vairojas ir sasniegušas pietiekamu briedumu, lai noteiktā laikā, ieskaitot dzīvdzemdētājas zivis vairotos ; [Gr. 91]

(31) “jaukta dažādu sugu zveja” ir zveja, kas notiek kurā noteiktajā apgabalā, kurā sastopamas zvejo vairāk nekā vienas sugas zivis, kas nav pasargātas no iekļūšanas zvejas rīkā vienu sugu vai kurā vienā un tajā pašā nozvejā var tikt nozvejotas vairākas sugas ; [Gr. 92]

(32) “ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumi” ir starptautiski nolīgumi, kas noslēgti ar citu valsti, lai apmaiņā pret Savienības finansiālu kompensāciju iegūtu piekļuvi resursiem vai ūdeņiem nolūkā ilgtspējīgi izmantot jūras bioloģisko resursu pārpalikuma daļu apmaiņā pret Savienības finansiālu kompensāciju, kas nodrošina atbalstu vietējai zivsaimniecības nozarei, liekot īpašu uzsvaru uz zinātnisko datu vākšanu, uzraudzību un kontroli, vai nolūkā iegūt savstarpēju piekļuvi resursiem vai ūdeņiem, apmainoties ar zvejas iespējām, starp Savienību un trešo valsti ; [Gr. 93]

(32a)“ piezveja” ir jebkura blakusorganisma nozveja neatkarīgi no tā, vai to patur un izkrauj krastā vai arī izmet atpakaļ jūrā; [Gr. 95]

(32b) “nozveja” ir jebkuri bioloģiskie jūras resursi, kurus iegūst zvejas laikā; [Gr. 96]

(32c) “mazietekmējoša zveja” ir tādu selektīvu zvejas paņēmienu izmantošana, kuru nelabvēlīgā ietekme uz jūras ekosistēmām ir minimāla un kuri rada zemu degvielas emisiju; [Gr. 97]

(32d) “selektīvā zveja” ir tādu zvejas paņēmienu vai zvejas rīku izmantošana, ar kuriem, veicot zvejas darbības, zvejo mērķorganismus atbilstīgi to izmēram un sugai un ļauj izvairīties no piezvejas sugu nozvejas vai arī ļauj tās neskartas izmest atpakaļ jūrā; [Gr. 98]

II DAĻA

PIEKĻUVE ŪDEŅIEM

6. pants

Vispārēji noteikumi par piekļuvi ūdeņiem

1. .Ievērojot saskaņā ar III nodaļu pieņemtos pasākumus, Savienības zvejas kuģiem ir vienlīdzīga piekļuve ūdeņiem un resursiem visos Savienības ūdeņos, izņemot tos, kuri minēti 2. un 3. punktā.

2. Dalībvalstīm ir atļauts no 2013. gada 1. janvāra līdz 2022. gada 31. decembrim to suverenitātē vai jurisdikcijā esošajos ūdeņos ne vairāk kā 12 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijas ierobežot zveju, atļaujot to veikt tikai zvejas kuģiem, kuri no blakus piekrastē esošām ostām tradicionāli zvejo minētajos ūdeņos, neskarot kārtību, kas saskaņā ar pastāvošajām kaimiņattiecībām starp dalībvalstīm noteikta Savienības zvejas kuģiem, kuri peld ar citu dalībvalstu karogu, un kārtību, kas izklāstīta I pielikumā, kurā katrai dalībvalstij ir noteiktas ģeogrāfiskās zonas citu dalībvalstu piekrastes joslās, kurās tiek veiktas zvejas darbības, un attiecīgās sugas. Dalībvalstis var nodrošināt ekskluzīvu vai preferenciālu piekļuvi mazapjoma, nerūpnieciskajiem vai piekrastes zvejniekiem, ņemot vērā sociālos un vides faktorus, tostarp iespējamos ieguvumus, ekskluzīvu vai preferenciālu piekļuvi piešķirot vietējiem uzņēmumiem vai mikrouzņēmumiem vai arī zvejniekiem, kuri īsteno selektīvu un mazietekmes zvejas praksi. Dalībvalstis informē Komisiju par ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar šo punktu. [Gr. 251]

3. Ūdeņos, kas atrodas ne vairāk kā 100 jūras jūdžu attālumā no Azoru salu, Madeiras un Kanāriju salu bāzes līnijām, attiecīgās dalībvalstis no 2013. gada 1. janvāra līdz 2022. gada 31. decembrim var ierobežot zveju, atļaujot to veikt tikai šo salu ostās reģistrētiem kuģiem. Šādi ierobežojumi neattiecas uz Savienības kuģiem, kuri tradicionāli zvejo minētajos ūdeņos, ciktāl šādi kuģi nepārsniedz tradicionāli īstenoto zvejas piepūli. Dalībvalstis informē Komisiju par ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar šo punktu.

3.a Pašreizējo Padomes 2003. gada 4. novembra Regulas (EK) Nr. 1954/2003, kura attiecas uz zvejas intensitātes pārvaldību saistībā ar dažiem Kopienas zvejas apgabaliem un resursiem (26) , 6. pantā noteikto bioloģiski jutīgo zonu statusu saglabā tā līdzšinējā formā. [Gr. 99]

4. Noteikumus 2. un 3. punktā izklāstītās kārtības ieviešanai pieņem līdz 2022. gada 31. decembrim.

III DAĻA

JŪRAS BIOLOĢISKO RESURSU SAGLABĀŠANAS UN ILGTSPĒJĪGAS IZMANTOŠANAS PASĀKUMI [Gr. 100]

I SADAĻA

PASĀKUMU VEIDI

-7. pants

Vispārīgi noteikumi par saglabāšanas pasākumiem

1. Lai sasniegtu 2. pantā noteiktos kopējās zivsaimniecības politikas vispārējos mērķus, Savienība pieņem 7. un 8. pantā minētos jūras bioloģisko resursu saglabāšanas un ilgtspējīgas izmantošanas pasākumus. Jo īpaši pasākumus pieņem, izstrādājot daudzgadu plānus saskaņā ar 9., 10. un 11. pantu.

2. Šādi pasākumi atbilst 2. un 3. pantā noteiktajiem mērķiem, un tos pieņem, ņemot vērā labākos pieejamos zinātniskos ieteikumus un attiecīgo konsultatīvo padomju sniegtos atzinumus.

3. Dalībvalstīm piešķir pilnvaras pieņemt saglabāšanas pasākumus saskaņā ar šīs regulas 17. līdz 24. pantu un citiem attiecīgajiem šīs regulas noteikumiem. [Gr. 101]

7. pants

Saglabāšanas pasākumu veidi

Jūras bioloģisko resursu saglabāšanas un ilgtspējīgas izmantošanas pasākumi var būt šādi:

(a) daudzgadu plānu pieņemšana saskaņā ar 9.–11. pantu;

(b) krājumu ilgtspējīgas izmantošanas un saglabāšanas mērķapjomu noteikšana un jūras vides aizsardzība pret zvejas darbību ietekmi ;

(c) tādu pasākumu pieņemšana, kas paredzēti zvejas kuģu skaita un/vai zvejas kuģu tipu pielāgošanai pieejamajām zvejas iespējām;

(d) stimulu, tostarp ekonomisku stimulu, radīšana, lai veicinātu selektīvāku vai mazietekmējošu zveju un zvejas paņēmienus, kam ir neliela ietekme uz jūras ekosistēmu un zvejas resursiem, ietverot preferenciālas piekļuves došanu valstu zvejas iespējām un ekonomiskus stimulus ;

(e) tādu pasākumu pieņemšana, kas attiecas uz zvejas iespēju noteikšanu un iedalīšanu, kā noteikts 16. pantā ;

(f) tehnisko pasākumu pieņemšana saskaņā ar 8. un 14. pantu;

(g) pasākumu pieņemšana, lai uzliek pienākumu izkraut visas nozvejas sasniegtu 15. pantā noteiktos mērķus ;

(h) izmēģinājuma projekti saistībā ar alternatīvām zvejniecības pārvaldības metodēm un rīkiem, kas palielina selektivitāti vai samazina zvejas darbību ietekmi uz jūras vidi;

(ha) tādu pasākumu pieņemšana, kas palīdz dalībvalstīm izpildīt vides tiesību aktos noteiktos pienākumus;

(hb) citu pasākumu pieņemšana, kas sekmē 2. un 3. pantā noteikto mērķu sasniegšanu. [Gr. 102]

7.a pants

Zivju krājumu atjaunošanas apgabalu izveide

1. Lai nodrošinātu ūdeņu dzīvo resursu un jūras ekosistēmu saglabāšanu un īstenotu piesardzīgu pieeju, dalībvalstis izveido tādu zivju krājumu atjaunošanas apgabalu vienotu tīklu, kuros aizliegtas visas zvejas darbības, jo īpaši iekļaujot tajā apgabalus, kas ir būtiski zivju vairošanās procesā.

2. Dalībvalstis nosaka un izraugās apgabalus, kas nepieciešami, lai izveidotu zivju krājumu atjaunošanas apgabalu vienotu tīklu. [Gr. 103]

8. pants

Tehnisko pasākumu veidi

Tehniskie pasākumi var būt šādi:

(a) linuma acs izmēri zvejas rīku raksturlielumu noteikšana un noteikumi par zvejas rīku to izmantošanu;

(b) zvejas rīku konstrukcijas ierobežojumi specifikācijas , tostarp: i) pārveidojumi vai palīgierīces, lai uzlabotu selektivitāti vai līdz minimumam samazinātu negatīvo ietekmi uz bentisko zonu ekosistēmu , ii) pārveidojumi vai palīgierīces, lai samazinātu apdraudētu, izzūdošu un aizsargājamu sugu nejaušu nozveju , kā arī cita veida nevēlamu nozveju ;

(c) aizliegumi vai ierobežojumi izmantot konkrētus zvejas rīkus noteiktos apgabalos vai sezonās vai cita veida tehnisko aprīkojumu ;

(d) zvejas darbību aizliegums vai ierobežojums noteiktos apgabalos un/vai vai laikposmos;

(e) prasības zvejas kuģiem uz noteiktu minimālo laikposmu pārtraukt darbību konkrētā apgabalā, lai aizsargātu būtiskus zivju biotopus, jutīgus jūras resursus, kuri uz laiku koncentrējušies attiecīgajā apgabalā , apdraudētas sugas, nārstojošas zivis vai zivju mazuļus ;

(f) īpaši pasākumi, lai līdz minimumam samazinātu zvejas darbību nelabvēlīgo ietekmi uz jūras bioloģisko daudzveidību un jūras ekosistēmām , jo īpaši tām, kas atzītas par bioģeogrāfiski jutīgām, piemēram, jūras pacēlumos ap tālākajiem reģioniem, kuru resursus būtu jāizmanto vietējai flotei, kas lieto selektīvus un videi draudzīgus zvejas rīkus, tostarp īstenojot pasākumus, lai novērstu, samazinātu un pēc iespējas izskaustu nevēlamu piezveju .

(g) citi tehniski pasākumi ar mērķi aizsargāt jūras bioloģisko daudzveidību. [Gr. 104 un 295]

II SADAĻA

SAVIENĪBAS PASĀKUMI

9. pants

Daudzgadu plāni

1. Prioritārs uzdevums ir izstrādāt daudzgadu plānus, kuros paredzēti Eiropas Parlaments un Padome saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru prioritārā kārtā un ne vēlāk kā līdz… (27) pieņem daudzgadu plānus, kuri atbilst ZZTEK un ICES zinātniskajiem ieteikumiem un ietver saglabāšanas pasākumi pasākumus , lai saskaņā ar 2. panta 2. punktu uzturētu vai atjaunotu zivju krājumus, kas pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni. Daudzgadu plāni arī palīdz sasniegt citus 2. un 3. pantā noteiktos mērķus .

2. Daudzgadu plānos nosaka:

(a) pamatu attiecīgo zivju krājumu zvejas iespēju noteikšanai, balstoties uz iepriekš noteiktiem saglabāšanas atsauces rādītājiem un/vai limita atsauces rādītājiem, kas ievēro 2. pantā noteiktos mērķus un ir saskaņā ar zinātniskajiem ieteikumiem; un

(b) pasākumus, ar kuriem var efektīvi novērst saglabāšanās limita atsauces rādītāju pārsniegšanu un sasniegt saglabāšanas atsauces rādītājus .

3. Daudzgadu plāni pēc iespējas attiecas vai nu uz zvejniecībām, kas izmanto vienu zivju krājumu, vai uz zvejniecībām, kas izmanto jauktus krājumus, un tajos pienācīgi ņem vērā krājumu, zvejniecību un jūras ekosistēmu mijiedarbību.

4. Daudzgadu plāni pamatojas uz piesardzīgu pieeju zvejniecības pārvaldībā, un tajos zinātniski pamatotā veidā ņem vērā pieejamo datu un novērtēšanas metožu ierobežojumus , tostarp to krājumu novērtējumus, par kuriem trūkst datu, un visus kvantificētos nenoteiktību avotus. [Gr. 105]

10. pants

Daudzgadu plānu mērķi

1. Daudzgadu plānos paredz zvejas izraisītas izraisītu zivju mirstības pielāgojumus mirstību pielāgot tā, lai panāktu līdz 2015. gadam zvejas izraisītu zivju mirstību kas ļauj līdz 2015. gadam atjaunot un uzturēt visus krājumus noteiktu tādā līmenī , kas vēlākais līdz 2020. gadam ļautu zivju krājumiem atjaunoties, pārsniedzot līmeni, kāds nepieciešams kas pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni , un kas ļautu visus atjaunotos krājumus saglabāt šajā līmenī.

2. Ja nav iespējams noteikt zvejas izraisītu zivju mirstību, kas ļauj atjaunot un uzturēt krājumus, kuri pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni, kā tas paredzēts 1. punktā, daudzgadu plānos paredz piesardzības piemērot piesardzīgu pieeju zivsaimniecības pārvaldībā un nosaka tuvinātus standartus un pasākumus, kas nodrošina attiecīgo krājumu vismaz līdzvērtīgu attiecīgo krājumu saglabāšanās saglabāšanas pakāpi.

2.a Neskarot šā panta 1. un 2. punkta noteikumus, daudzgadu plānos iekļaujamie pasākumi un to īstenošanas grafiks ir samērīgs ar izvirzītajiem mērķiem un uzdevumiem un paredzēto termiņu. Pirms pasākumu iekļaušanas daudzgadu plānos ņem vērā to iespējamo ekonomisko un sociālo ietekmi. Izņemot ārkārtas gadījumus, šādus pasākumus īsteno pakāpeniski.

2.b Daudzgadu plānos var iekļaut noteikumus, ar kuriem risināt jauktai dažādu sugu zvejai raksturīgās problēmas saistībā ar krājumu uzturēšanu un atjaunošanu tādā līmenī, kas pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni, ja saskaņā ar zinātniskajiem ieteikumiem nav iespējams uzlabot selektivitāti, lai izvairītos no tā dēvēto kritisko sugu piezvejas. [Gr. 106 un 107]

11. pants

Daudzgadu plānu saturs

1. Daudzgadu plānā paredz:

(a) darbības jomu, proti, ģeogrāfisko apgabalu, krājumus, zvejniecību zvejniecības un jūras ekosistēmu ekosistēmas , kam piemēro daudzgadu plānu;

(b) mērķus, kas ir saskaņā ar 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem un attiecīgajiem šīs regulas - 7.a, 9. un 10. panta noteikumiem ;

(ba) flotes kapacitātes novērtējumu un gadījumā, ja nepastāv efektīvs līdzsvars starp zvejas kapacitāti un pieejamajām zvejas iespējām, kapacitātes samazināšanas plānu, ietverot termiņu un konkrētus pasākumus, kas jāveic katrai iesaistītajai dalībvalstij, lai zvejas kapacitāti saistošā termiņā pielāgotu pieejamajām zvejas iespējām; neskarot 34. pantā paredzētos pienākumus, šādā novērtējumā ietver arī sociālekonomisko apstākļu izvērtējumu attiecībā uz floti, par kuru tiek sagatavots novērtējums;

(bb) daudzgadu plānā paredzēto pasākumu sociālekonomiskās ietekmes novērtējumu;

(c) kvantitatīvi nosakāmus mērķapjomus, kas izteikti kā: i) zvejas izraisīta zivju mirstība un/vai ii) nārsta bara biomasa, un iia ) nevēlamas un neatļautas nozvejas maksimālo procentuālo daļu, un iib) zvejas iespēju maksimālās ikgadējās izmaiņas. iii) nozveju stabilitāte;

(d) skaidrus termiņus, kuros jāsasniedz visi kvantitatīvi nosakāmie mērķapjomi;

(da) noteikumus zvejas iespēju sistemātiskai samazināšanai, ja pieejamie dati attiecībā uz konkrēto zvejas vietu liecina par kvalitātes vai kvantitātes pasliktināšanos;

(e) saglabāšanas un tehniskus pasākumus, tostarp nevēlamas nozvejas izskaušanas kas jāveic, lai sasniegtu 15. pantā izvirzīto mērķi, un pasākumus , kas paredzēti, lai novērstu un pēc iespējas izskaustu nevēlamu nozveju ;

(f) kvantitatīvi nosakāmus rādītājus, lai periodiski uzraudzītu un novērtētu daudzgadu plāna mērķapjomu izpildē paveikto un daudzgadu plāna sociālekonomisko ietekmi ;

(g) vajadzības gadījumā īpašus pasākumus un mērķus, kas attiecas uz anadromo un katadromo sugu dzīves cikla daļu, kuru tās pavada saldūdenī;

(h) pasākumus, lai mazinātu ar kuriem mazināt zvejas ietekmi uz ekosistēmu;

(i) aizsardzības pasākumus un kritērijus, kuri iedarbina šos aizsardzības pasākumus;

(ia) pasākumus, ar kuriem nodrošina atbilstību daudzgadu plānam;

(j) jebkādus citus piemērotus un samērīgus pasākumus daudzgadu plānu mērķu sasniegšanai.

1.a Daudzgadu plānos paredz to periodisku pārskatīšanu, lai novērtētu progresu, kāds panākts plānos izvirzīto mērķu sasniegšanā. Šādā periodiskā pārskatīšanā jo īpaši ņem vērā jaunos elementus, piemēram, zinātnisko ieteikumu izmaiņas, lai varētu veikt vajadzīgos termiņa vidusposma pielāgojumus. [Gr. 108 un 239]

12. pants

Savienības vides tiesību aktos par aizsargājamām teritorijām noteikto pienākumu ievērošana

1. Īpaši aizsargājamās dabas teritorijās Kopējā zivsaimniecības politika un visi turpmākie dalībvalstu pieņemtie pasākumi, kas attiecas uz īpaši aizsargājamām dabas teritorijām, pilnībā atbilst Direktīvai 92/43/EEK, Direktīvai 2009/147/EK un Direktīvai 2008/56/EK. Ja dalībvalsts ir noteikusi Direktīvas 92/43/EEK 6. pantā, Direktīvas 2009/147/EK 4. pantā un Direktīvas 2008/56/EK 13. panta 4. punktā nozīmē minētās teritorijas, tā pēc apspriešanās ar Komisiju, konsultatīvajām padomēm un citām ieinteresētajām personām veic zvejas darbības regulē tā, lai mazinātu zvejas darbību ietekmi šādās īpaši aizsargājamās dabas teritorijās pilnībā ievērotu minēto direktīvu mērķus . [Gr. 109]

1.a Visas darbības, ko Savienība un dalībvalstis īsteno saskaņā ar KZP, pilnībā atbilst Orhūsas konvencijai, Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas Rezolūcijai Nr. 61/105, 64/72 un 66/68 un Nolīgumam par 1982. gada 10. decembra Apvienoto Nāciju Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu attiecībā uz “straddling” zivju krājumu un aktīvi migrējošu zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību. [Gr. 257]

1.b Attiecībā uz zvejniecībām, kas darbojas tikai vienas dalībvalsts suverenitātē un jurisdikcijā esošajos ūdeņos, attiecīgā dalībvalsts ir tiesīga pieņemt pasākumus, kas ir nepieciešami Savienības vides tiesību aktos par aizsargājamām teritorijām noteikto pienākumu ievērošanai. Šādi pasākumi ir saderīgi ar 2. pantā izklāstītajiem mērķiem un ir tikpat stingri kā spēkā esošie Savienības tiesību akti. [Gr. 258]

1.c Dalībvalstis, kas ir tieši ieinteresētas zvejot teritorijās, uz kurām attiecas 1. punktā minētie pasākumi, sadarbojas cita ar citu saskaņā ar 21. panta 1.a punktu. Ikviena šāda dalībvalsts var prasīt, lai Komisija pieņem 1. punktā minētos pasākumus. [Gr. 111]

1.d Lai Komisija varētu rīkojoties pēc 1.c punktā minētā pieprasījuma, tā saņem no pieprasītājas dalībvalsts vai dalībvalstīm visu attiecīgo informāciju par nepieciešamajiem pasākumiem, tostarp pieprasījuma pamatojumu, zinātniskus datus un detalizētu informāciju par pasākumu praktisko īstenošanu. Pieņemot pasākumus, Komisija ņem vērā visus attiecīgos tai pieejamos zinātniskos ieteikumus. [Gr. 260]

2. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus, lai noteiktu ar zveju saistītus pasākumus ar mērķi mazināt zvejas darbību ietekmi šādās īpaši aizsargājamās dabas teritorijās. [Gr. 114]

2.a. Eiropas Parlaments un Padome saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru pēc Komisijas priekšlikuma pieņem pasākumus, lai samazinātu iespējamo nelabvēlīgo sociālo un ekonomisko ietekmi, kas izriet no 1. punktā minēto pienākumu ievērošanas. [Gr. 262]

13. pants

Komisijas pasākumi jūras bioloģisko resursu nopietna apdraudējuma gadījumā

1. Ja , pamatojoties uz ticamiem zinātniskiem datiem, ir pierādījumi, ka jūras bioloģisko resursu saglabāšanās vai jūras ekosistēma ir nopietni apdraudēta un ir vajadzīga tūlītēja rīcība, Komisija pēc dalībvalsts pamatota pieprasījuma vai pēc savas ierosmes var lemt par pagaidu pasākumiem, ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 55. pantu ,lai mazinātu apdraudējumu.

Minētos deleģētos aktus pieņem tikai tādā gadījumā, ja tas nepieciešams nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ, un piemēro 55.a pantā noteikto procedūru.

2. Pamatoto pieprasījumu, kas minēts 1. punktā, dalībvalsts nosūta vienlaikus Komisijai, citām dalībvalstīm un attiecīgajām konsultatīvajām padomēm. [Gr. 115]

13.a pants

Dalībvalstu ārkārtas pasākumi

1. Ja ir pierādījumi, ka pastāv nopietns un neparedzēts apdraudējums, kuru zvejas darbības rada ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanai vai jūras ekosistēmai ūdeņos, uz kuriem attiecas dalībvalsts suverenitāte vai jurisdikcija, un ja ikviena nepamatota kavēšanās nodarītu kaitējumu, kuru būtu grūti koriģēt, tad attiecīgā dalībvalsts var veikt ārkārtas pasākumus, kuru ilgums nepārsniedz trīs mēnešus.

2. Dalībvalstis, kuras plāno veikt ārkārtas pasākumus, pirms to pieņemšanas par savu nodomu paziņo Komisijai, pārējām dalībvalstīm un attiecīgajām konsultatīvajām padomēm, nosūtot šo pasākumu projektu, kam pievienots paskaidrojuma raksts.

3. Piecu darbdienu laikā pēc paziņošanas dienas dalībvalstis un attiecīgās konsultatīvās padomes var iesniegt Komisijai rakstiskas piezīmes. Komisija pieņem īstenošanas aktus, ar kuriem šo pasākumu apstiprina, atceļ vai groza. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 56. panta 2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru.

Ja saistībā ar nopietnu un neparedzētu apdraudējumu, kuru zvejas darbības rada ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanai vai jūras ekosistēmai, ir izveidojusies pienācīgi pamatota ārkārtas situācija, Komisija saskaņā ar 56. panta 3. punktā minēto procedūru pieņem tūlītēji piemērojamus īstenošanas aktus. [Gr. 116]

14. pants

Tehnisko pasākumu sistēmas

Lai nodrošinātu jūras bioloģisko resursu aizsardzību un mazinātu zvejas darbību ietekmi uz zivju krājumiem un jūras ekosistēmām, izveido tehnisko pasākumu sistēmas. Tehnisko pasākumu sistēmas:

(a) palīdz uzturēt vai atjaunot zivju krājumus, kuri pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni, uzlabojot selektivitāti zivju izmēra ziņā un attiecīgā gadījumā sugu ziņā;

(b) samazina mazizmēra īpatņu nozveju no zivju krājumiem;

(c) samazina nevēlamu jūras organismu nozveju;

(d) līdz minimumam mazina zvejas rīku ietekmi uz jūras ekosistēmu un vidi, jo īpaši ņemot vērā bioloģiski jutīgu krājumu un trauslu biotopu aizsardzību , jo īpaši to biotopu, kas atzīti par bioģeogrāfiski jutīgiem, piemēram, jūras pacēlumos ap tālākajiem reģioniem, kuru resursus būtu jāizmanto vietējai flotei, kas lieto selektīvus un videi draudzīgus zvejas rīkus . [Gr. 296]

14.a pants

Nevēlamas nozvejas nepieļaušana un tās samazināšana līdz minimumam

1. Pirms saskaņā ar 15. pantu attiecīgajā zvejniecībā tiek ieviests pienākums izkraut visas nozvejas, dalībvalstis vajadzības gadījumā īsteno izmēģinājuma projektus, pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem un ņemot vērā attiecīgo konsultatīvo padomju atzinumus, lai pilnībā izmēģinātu visas izmantojamās metodes nolūkā nepieļaut, līdz minimumam samazināt un izskaust nevēlamu nozveju attiecīgajā zvejniecībā. Vajadzības gadījumā šādus izmēģinājuma projektus īsteno ražotāju organizācijas. Šādu izmēģinājuma projektu rezultātus iekļauj katras zvejniecības daudzgadu plānā kā papildu stimulus nolūkā izmantot selektīvākos pieejamos zvejas rīkus un metodes. Dalībvalstis izstrādā arī izmetumu karti, norādot izmetumu līmeni katrā zvejniecībā, uz kuru attiecas 15. panta 1. punkts. Šīs kartes pamatā ir objektīvi un reprezentatīvi dati.

2. Savienība sniedz finansiālu atbalstu saskaņā ar 1. punktu paredzēto izmēģinājuma projektu izstrādei un īstenošanai, kā arī selektīvu zvejas rīku izmantošanai, lai samazinātu nevēlamu un neatļautu nozveju. Pieņemot finansiālā atbalsta pasākumus, īpašu uzmanību pievērš zvejniekiem, uz kuriem attiecas pienākums izkraut visas nozvejas un kuri ir iesaistīti jauktā dažādu sugu zvejā. [Gr. 118]

15. pants

Pienākums izkraut un reģistrēt visas izmantojamo un regulēto sugu nozvejas

1. Visas tās turpmāk minēto zvejniecību komerciāli izmantoto zivju sugu nozvejas no turpmāk minēto sugu zivju krājumiem, uz kuriem attiecas nozvejas limiti, kas iegūtas zvejas darbībās Savienības ūdeņos vai ko Savienības zvejas kuģi ieguvuši ārpus Savienības ūdeņiem, tiek paceltas un paturētas uz zvejas kuģiem, un reģistrētas un izkrautas, izņemot gadījumus, kad tās izmanto kā dzīvo ēsmu, saskaņā ar šādu grafiku:

(a) ne vēlāk kā no 2014. gada 1. janvāra: — mazapjoma pelaģiskās zvejniecībās, t. i., zvejniecībās, kurās iegūst šādas zivis: makrele, siļķe, stavrida, putasu, kaproīdas, anšovs, argentīna, sardinella, moiva sardīne un brētliņa , — lielapjoma pelaģiskās zvejniecībās, t. i., zvejniecībās, kurās iegūst šādas zivis: zilā tunzivs, zobenzivs, svītrainā tunzivs, lielacu tunzivs, dažādas buriniekzivis, marlīni un šķēpneši; — zvejniecībās, kurās veic rūpniecisko zveju, t. i., zvejniecībās, kurās iegūst šādas zivis: moiva, tūbīte un Esmarka menca, — zvejniecībās Baltijas jūrā, kurās iegūst lasi;

(b) ne vēlāk kā no 2015. gada 1. janvāra: menca, heks, jūrasmēle 2016. gada 1. janvāra : — šādās zvejniecībās Savienības ūdeņos Atlantijas okeāna ziemeļu daļā: Ziemeļjūra: — zvejniecībās, kurās iegūst mencu, pikšu, merlangu un saidu; — zvejniecībās, kurās iegūst Norvēģijas omāru; — zvejniecībās, kurās iegūst parasto jūrasmēli un jūras zeltpleksti; — zvejniecībās, kurās iegūst heku; — zvejniecībās, kurās iegūst ziemeļu garneli; — citās zvejniecībās, kuru analīze jāturpina; — zvejniecībās Baltijas jūrā, izņemot zvejniecības, kurās iegūst lasi; Ziemeļrietumu ūdeņi: — zvejniecībās, kurās iegūst mencu, pikšu, merlangu un saidu; — zvejniecībās, kurās iegūst Norvēģijas omāru; — zvejniecībās, kurās iegūst parasto jūrasmēli un jūras zeltpleksti; — zvejniecībās, kurās iegūst heku; — citās zvejniecībās, kuru analīze jāturpina; Dienvidrietumu ūdeņi: — zvejniecībās, kurās iegūst mencu, pikšu, merlangu un saidu; — zvejniecībās, kurās iegūst Norvēģijas omāru; — zvejniecībās, kurās iegūst parasto jūrasmēli un jūras zeltpleksti; — zvejniecībās, kurās iegūst heku; — citās zvejniecībās, kuru analīze jāturpina;

(c) ne vēlāk kā no 2016. gada 1. janvāra: pikša, merlangs, megrims, jūrasvelni, jūras zeltplekste, jūras līdaka, saida, pollaks, mazmutes plekste, akmeņplekste, gludais rombs, zilā jūras līdaka, melnā mataste, strupdeguna garaste, Atlantijas lielgalvis, Grenlandes paltuss, brosme, sarkanasari un Vidusjūras bentisko sugu krājumi 2017. gada 1. janvāra – šā panta 1. punkta a) apakšpunktā neminētās zvejniecībās Savienības ūdeņos un ārpus Savienības ūdeņiem .

1.a Tiklīdz zvejniecībā ir ieviests pienākums izkraut visas nozvejas, reģistrē visas to sugu nozvejas, uz kurām attiecas šis pienākums, un, ja nepieciešams, tās atskaita no attiecīgā zvejnieka, ražotāju organizācijas vai kolektīvās pārvaldības apvienības kvotas, izņemot sugas, kuras saskaņā ar 1.b punktu var izlaist atpakaļ jūrā;

1.b Šā panta 1. punktā paredzēto izkraušanas pienākumu nepiemēro šādām sugām:

— nozvejotās sugas, ko izmanto kā dzīvo ēsmu;

— sugām, par kurām pieejamie zinātniskie dati liecina, ka tām ir augsts izdzīvošanas rādītājs pēc palaišanas atpakaļ ūdenī, ņemot vērā zvejas rīka raksturojumu, zvejas praksi un apstākļus zvejas apgabalā;

1.c Lai vienkāršotu un saskaņotu visas nozvejas izkraušanas pienākuma īstenošanu un izvairītos no nevajadzīgiem traucējumiem mērķa zvejniecībās, kā arī samazinātu nevēlamas nozvejas apjomu, daudzgadu plānos, kas pieņemti saskaņā ar 9. pantu, vai īpašos Savienības tiesību aktos par izkraušanas pienākuma īstenošanu, vai arī citos Savienības tiesību aktos, attiecīgā gadījumā nosaka:

a) tādu reti sastopamu piezvejas sugu uzskaitījumu, kuras var ieskaitīt attiecīgās zvejsaimniecības mērķsugu kvotā, ja: — izsmelta konkrētās piezvejas sugas valsts gada kvota, — piezvejas sugas kopējā nozveja nepārsniedz 3 % no mērķsugas kopējās nozvejas, un — piezvejas sugas krājums ir drošās bioloģiskās robežās;

b) noteikumus par stimuliem, lai atturētu no zivju mazuļu zvejas, tostarp par augstākām kvotām, kas jāatskaita no zvejnieka kvotas, ja tiek zvejoti zivju mazuļi.

2. Pamatojoties uz labāko, precīzāko un jaunāko pieejamo zinātnisko ieteikumu un tādēļ, lai vajadzības gadījumā aizsargātu zivju mazuļus, atturot zvejniekus no tīšas zivju mazuļu zvejas, zivju krājumiem, kas minēti kuriem piemēro 1. punktā minēto pienākumu izkraut visas nozvejas , nosaka zivju minimālo saglabāšanas references izmēru, pamatojoties uz labāko pieejamo zinātnisko ieteikumu., kas ir atkarīgs no zivju vecuma un lieluma pirmajā vairošanās reizē . No šādiem zivju krājumiem nozvejotas zivis, kas ir mazākas par minimālo saglabāšanas references izmēru, drīkst pārdot tikai pārstrādei izmantot tikai produktos, kas nav paredzēti lietošanai pārtikā, piemēram, zivju miltos , zivju eļļā, vai mājdzīvnieku barībā , vai izmantot par ēsmu . Attiecīgā dalībvalsts var arī ļaut ziedot šādas zivis labklājības vai labdarības nolūkiem.

3. Attiecībā uz krājumiem, kuriem piemēro izkraušanas pienākumu, dalībvalstis var pieļaut ikgadējo elastību līdz pat 5 % apmērā no atļautās nozvejas, neskarot augstākus elastības koeficientus, kas noteikti īpašos tiesību aktos. Tirdzniecības standartus un tirdzniecības noteikumus , ko piemēro nozvejām, kuras iegūtas, pārsniedzot noteiktās zvejas iespējas, nosaka var noteikt saskaņā ar 27. pantu 39. pantu Eiropas parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr…./2013 par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (28) (29).

4. Lai uzraudzītu, kā tiek ievērots pienākums izkraut visas nozvejas, dalībvalstis pārliecinās par to, ka Savienības zvejas kuģi, kas peld ar to karogu, ir aprīkoti tā, lai varētu pilnībā dokumentēt visas zvejas un apstrādes darbības. To darot, dalībvalstis ievēro lietderības un proporcionalitātes principu.

5. Šā panta 1. punkts neskar starptautiskas saistības.

6. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus, lai noteiktu nosakot 1. punktā minētos pasākumus Savienības starptautisko saistību ievērošanas nolūkos. [Gr. 119]

16. pants

Zvejas iespējas

1. Dalībvalstīm iedalītās Nosakot un iedalot zvejas iespējas, Padome rīkojas saskaņā ar 2., 9., 10. un 11. pantu, piemērojot ilgtermiņa perspektīvu un ņemot vērā labākos pieejamos zinātniskos ieteikumus. Zvejas iespējas nodrošina sadala starp dalībvalstīm tādā veidā, lai nodrošinātu ikvienai dalībvalstij ar katru zivju krājumu vai zvejniecību saistīto zvejas darbību relatīvu stabilitāti. Iedalot jaunas zvejas darbības, ņem vērā katras dalībvalsts intereses.

Padome nosaka un piešķir zvejas iespējas, kas pieejamas trešām valstīm Savienības ūdeņos.

Zvejas iespēju iedalīšana dalībvalstij vai trešai valstij notiek ar nosacījumu, ka tā izpilda kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus.

1.a Padome, katru gadu nosakot kvotas, pilnībā ņem vērā reģionu intereses, kuros vietējās kopienas ir īpaši atkarīgas no zvejniecības un saistītām darbībām, kā to nolēmusi Padome savā 1976. gada 3. novembra rezolūcijā par dažiem ārējiem aspektiem 200 jūdžu zvejas zonas izveidē Kopienā1, un kas stājās spēkā no 1977. gada 1. janvāra, un jo īpaši tās VII pielikumā.

2. Daļu no kopējām zvejas iespējām var rezervēt kā piezvejas iespējas.

3. Zvejas iespējas atbilst kvantitatīvi nosakāmiem nozvejas mērķapjomiem, termiņiem un ierobežojumiem, kas noteikti daudzgadu plānos saskaņā ar 9. panta 2. punktu un 11. panta b), c) un h) punktu. Ja nav pieņemts atbilstošs daudzgadu plāns komerciāli izmantojamam zivju krājumam, Padome nodrošina, ka līdz 2015. gadam tiek noteikts tāds kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) līmenis, kas vēlākais līdz 2020. gadam ļautu zivju krājumiem atjaunoties līdz līmenim, kas pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni, un ka atjaunotie krājumi tiek saglabāti šādā līmenī.

3.a Padome pieņem lēmumus par zvejas iespēju noteikšanu, klātesot Eiropas Parlamenta un konsultatīvo padomju delegācijām.

3.b Ja konkrētiem zivju krājumiem datu trūkuma dēļ nav iespējams noteikt maksimālajam ilgtspējīgas ieguves apjomam atbilstīgu izmantošanas apjomu:

i) zvejniecības pārvaldībā piemēro piesardzīgu pieeju;

ii) pamatojoties uz Komisijas 2010. gada 1. septembra Lēmuma 2010/477/ES par laba jūras ūdeņu vides stāvokļa kritērijiem un metodiskajiem standartiem (30) pielikuma B daļas 3.1. un 3.2. punktā izklāstītajām metodēm, pieņem tuvinātus standartus un, ievērojot piesardzības principu, turpina samazināt zvejas izraisītu zivju mirstību vai, ja ir pazīmes, ka krājuma stāvoklis ir apmierinošs, saglabāt stabilās tendences;

iii) Komisija un dalībvalstis izvērtē šķēršļus pētniecībai un zināšanu ieguvei un veic pasākumus, lai nekavējoties darītu pieejamus papildu datus par krājumiem un ekosistēmām.

3.c Katra dalībvalsts attiecībā uz kuģiem, kas peld ar tās karogu, pieņem lēmumu par to zvejas iespēju iedalīšanas sistēmu, kas šai dalībvalstij piešķirtas ar Savienības tiesību aktiem. Tā informē Komisiju par izvēlēto iedalīšanas metodi.

4. Pēc paziņošanas Komisijai dalībvalstis var apmainīties ar visām iedalītajām zvejas iespējām vai to daļu.

4.a Ja novērtējumā, kas veikts, piemērojot 19. vai 23. pantu, Komisija atzīst, ka dalībvalsts nav pieņēmusi atbilstošus pasākumus saskaņā ar 17. līdz 24. pantu, nākamajā gadā vai gados samazina šai dalībvalstij no Savienības piešķiramās zvejas iespējas un saskaņā ar 50. pantu pārtrauc vai aptur maksājumus minētajai dalībvalstij, vai arī piemēro finanšu korekcijas kopējā zivsaimniecības politikā paredzētajai Savienības finansiālajai palīdzībai. Šādi pasākumi ir samērīgi ar noteikumu neievērošanas būtību, apmēru, ilgumu un atkārtošanos.

4.b Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei gada ziņojumu, kurā novērtēts, vai spēkā esošās zvejas iespējas ir efektīvas, lai atjaunotu un uzturētu zvejoto sugu populācijas tādā līmenī, kas pārsniedz 2. panta 2. punktā paredzētā mērķapjoma līmeni. [Gr. 120, 264, 293 un 301]

16.a pants

Dalībvalstu zvejas iespēju piešķiršanas kritēriji

Piešķirot zvejas koncesijas, kas tām pieejamas, kā noteikts 16. pantā, dalībvalstis piemēro pārredzamus un objektīvus sociālos un vides kritērijus, piemēram, zvejniecības ietekmi uz vidi, līdzšinējo prasību ievērošanu un devumu vietējai ekonomikai. Var izmantot arī citus kritērijus, piemēram, vēsturisko zvejas līmeni. Dalībvalstīm tām iedalīto zvejas iespēju robežās būtu jāparedz arī stimuli zvejas kuģiem, kuri izmanto selektīvus zvejas rīkus vai zvejas paņēmienus ar samazinātu ietekmi uz vidi, piemēram, mazāku enerģijas patēriņu vai kaitējumu biotopam. [Gr. 227]

III SADAĻA

REĢIONALIZĀCIJA

I NODAĻA

DAUDZGADU PLĀNI

17. pants

Saglabāšanas pasākumi, kas pieņemti saskaņā ar daudzgadu plāniem

1. Daudzgadu plānā, kas izveidots atbilstīgi 9., 10. un 11. pantam, dalībvalstīm var būt atļauts, kurām ir kopīga zvejas vieta, ievērojot šajā pantā izklāstītās procedūras, atļauj saskaņā ar minēto daudzgadu plānu pieņemt pasākumus, kuros nosaka saglabāšanas pasākumus, kas piemērojami kuģiem, kuri peld ar attiecīgo dalībvalstu karogu, un kas attiecas uz tādiem krājumiem Savienības ūdeņos, kuru nozvejai tām ir iedalītas zvejas iespējas.

2. Dalībvalstis nodrošina to, ka atbilstīgi 1. punktam pieņemtie saglabāšanas pasākumi:

(a) ir saderīgi ar 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem un 4. pantā noteiktajiem labas pārvaldības principiem ;

(b) ir saderīgi ar daudzgadu plāna darbības jomu un mērķiem;

(c) palīdz efektīvi un noteiktajā grafikā sasniegt daudzgadu plāna mērķus un kvantitatīvi nosakāmos mērķapjomus un

(d) nav mazāk stingri kā Savienības tiesību aktos noteiktie pasākumi.

2.a Dalībvalstis sadarbojas savā starpā, lai nodrošinātu, ka tiek pieņemti saderīgi pasākumi, kas atbilst daudzgadu plānos noteiktajiem mērķiem, un savstarpēji saskaņo šo pasākumu īstenošanu. Šai saistībā dalībvalstis, ja tas ir iespējams un ir lietderīgi, izmanto pašreizējās reģionālās iestāžu sadarbības struktūras un mehānismus, tostarp tos, kas izveidoti saskaņā ar reģionālajām jūras konvencijām, kuras piemēro attiecīgajam apgabalam vai zvejniecībai.

Dalībvalstis, kurām ir kopīga zvejas vieta, attiecībā uz savstarpējiem koordinēšanas centieniem ir tiesīgas saņemt Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda (EJZF) finansējumu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. …/2013 par Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu (31) (32).

2.b Dalībvalstis apspriežas ar attiecīgajām konsultatīvajām padomēm un ICES, un/vai (ZZTEK), nosūtot pieņemamo pasākumu projektu un paskaidrojuma rakstu. Vienlaikus par šādiem projektiem paziņo Komisijai un tām dalībvalstīm, ar kurām ir kopīga zvejas vieta. Dalībvalstis dara visu iespējamo, lai pēc iespējas agrīnākā posmā atklāti un pārredzami šajās apspriedēs iesaistītu citas attiecīgajā zvejniecībā ieinteresētās personas un paredzēto pasākumu sagatavošanā ņemtu vērā visu iesaistīto pušu viedokli un priekšlikumus.

Dalībvalstis īstenošanai ierosināto saglabāšanas pasākumu projektu kopsavilkumus dara pieejamus sabiedrībai.

2.c Dalībvalstis pienācīgi ņem vērā attiecīgo konsultatīvo padomju, ICES un/vai ZZTEK sniegtos atzinumus un, ja pieņemtie galīgie pasākumi atšķiras no šajos atzinumos norādītajiem, sniedz sīki izstrādātu paskaidrojumu par atšķirību iemesliem.

2.d Ja dalībvalstis vēlas izdarīt grozījumus pieņemtajos pasākumos, piemēro arī 2.–2.c punktu.

2.e Lai nodrošinātu pieņemto pasākumu saskaņotību, koordinēšanu reģionālā līmenī un atbilstību pieņemtajiem daudzgadu plāniem, Komisija pieņem pamatnostādnes, kurās nosaka kārtību, kādā piemērojams 2.a, 2.b un 2.c punkts. Minētajās pamatnostādnēs var noteikt vai ar tām izveidot administratīvās struktūras, piemēram, reģionālās zivsaimniecības darba grupas, lai praktiski organizētu dalībvalstu savstarpējo sadarbību, jo īpaši, lai veicinātu un sekmētu pasākumu pieņemšanu katrā dalībvalstī.

2.f Atbilstīgi 25. pantā izklāstītajai procedūrai dalībvalstis, kurām ir kopīga zvejas vieta, var vienoties un sadarboties, lai īstenotu kopīgus pasākumus saistībā ar daudzgadu plāniem, kas pieņemti līdz 2014. gadam.

2.g Attiecībā uz zvejniecību, kas darbojas tikai vienas dalībvalsts suverenitātē un jurisdikcijā esošajos ūdeņos, attiecīgā dalībvalsts izveido vienu vai vairākas līdzpārvaldības komitejas, kurā(-ās) iesaista visas attiecīgās ieinteresētās personas. Ar šādām komitejām apspriežas par pasākumiem, ko paredzēts pieņemt. Ja dalībvalsts iecerējusi kaut kādā veidā atkāpties no šādu komiteju sniegtajiem ieteikumiem, tā publisko novērtējumu, kurā sīki norāda šādu atkāpju iemeslus. [Gr. 121]

18. pants

Dalībvalsts pieņemtu saglabāšanas pasākumu paziņošana

Dalībvalstis, kas pieņem saglabāšanas pasākumus atbilstīgi 17. panta 1. punktam, tos publicē un paziņo šādus pasākumus Komisijai, citām ieinteresētajām dalībvalstīm un attiecīgajām konsultatīvajām padomēm. [Gr. 122]

19. pants

Novērtējums

1. Komisija var jebkurā laikā novērtēt to saglabāšanas pasākumu saderību un efektivitāti, ko dalībvalstis pieņēmušas atbilstīgi 17. pantam 1. punktam , un katrā ziņā novērtē minētos pasākumus un paziņo tos ne retāk kā vienu reizi trijos gados vai termiņos, kas var būt noteikti attiecīgajā daudzgadu plānā . Novērtējuma pamatā ir labākie pieejamie zinātniskie ieteikumi.

Lai Komisija varētu īstenot savu uzdevumu attiecībā uz kopējās zivsaimniecības politikas īstenošanu, dalībvalstis saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 14. marta Direktīvu 2007/2/EK, ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā (Inspire) (33) , nodrošina tai piekļuves un izmantošanas tiesības materiāliem, kas sagatavoti, un datiem, kas izmantoti, saistībā ar 17. pantā minēto valsts saglabāšanas pasākumu noteikšanu un īstenošanu.

Attiecībā uz vides informācijas pieejamību piemēro Direktīvu 2003/4/EK (34) , Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (35) un Regulu (EK) Nr. 1367/2006 (36) . [Gr. 123]

1.a Komisija publicē visus novērtējumus, kas veikti saskaņā ar šo pantu, un dara šo informāciju publiski pieejamu, publicējot to atbilstošās tīmekļa vietnēs vai norādot tiešu saiti uz to. Attiecībā uz vides informācijas pieejamību piemēro Regulu (EK) Nr. 1049/2001 un Regulu (EK) Nr. 1367/2006. [Gr. 124]

20. pants

Saglabāšanas pasākumi, ko saistību nepildīšanas gadījumā pieņem daudzgadu plānu satvarā

1. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus, lai noteiktu saglabāšanas pasākumus zvejniecībām, uz kurām attiecas daudzgadu plāns, ja dalībvalstis, kurām atļauts veikt pasākumus atbilstīgi 17. pantam, nepaziņo šādus pasākumus Komisijai trīs daudzgadu plānā noteiktajā termiņā vai, ja tāds nav noteikts, sešu mēnešu laikā pēc daudzgadu plāna spēkā stāšanās dienas.

2. Saskaņā ar 55. pantu Ja Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu saglabāšanas pasākumus zvejniecībām, uz kurām attiecas daudzgadu plāns, ja uzskata, ka :

a) pamatojoties uz novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 19. pantam, dalībvalsts pasākumi nav saderīgi ar daudzgadu plāna mērķiem, vai

b) pamatojoties uz novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 19. pantam, tiek uzskatīts, ka dalībvalsts pasākumi neļauj efektīvi sasniegt daudzgadu plānu mērķus un kvantitatīvi nosakāmos mērķapjomus, vai

c) tiek iedarbināti aizsardzības pasākumi, kas noteikti saskaņā ar 11. panta i) punktu,

tā informē attiecīgo dalībvalsti, norādot iemeslus.

2.a Ja Komisija sniedz atzinumu saskaņā ar 2. punktu, attiecīgā dalībvalsts triju mēnešu laikā groza savus pasākumus un padara tos atbilstošus daudzgadu plānam tā, lai nodrošinātu šā plāna mērķu sasniegšanu.

2.b Ja dalībvalsts neizdara grozījumus savos pasākumos saskaņā ar 2.a punktu, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 55. pantu, lai noteiktu saglabāšanas pasākumus zvejniecībai, uz kuru attiecas daudzgadu plāns.

3. Komisijas pieņemto saglabāšanas pasākumu mērķis ir nodrošināt to, ka tiek sasniegti daudzgadu plānā noteiktie mērķi un mērķapjomi. Līdz ar Komisijas deleģētā akta pieņemšanu dalībvalsts pasākumi zaudē spēku.

3.a Pirms pieņemt šajā pantā minētos deleģētos aktus, Komisija apspriežas ar attiecīgajām konsultatīvajām padomēm, ICES un/vai Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteju (ZZTEK) par veicamo pasākumu projektiem, kam pievienots paskaidrojums. [Gr. 125]

II NODAĻA

TEHNISKIE PASĀKUMI

21. pants

Tehniskie pasākumi

1. Tehnisko pasākumu sistēmā, kas izveidota atbilstīgi 14. pantam, dalībvalstīm var būt atļauts piešķir pilnvaras saskaņā ar minēto sistēmu pieņemt pasākumus, kuros nosaka tehniskos pasākumus, kas piemērojami kuģiem, kuri peld ar attiecīgo dalībvalstu karogu, un kas attiecas uz tādiem krājumiem attiecīgo dalībvalstu Savienības ūdeņos, kuru nozvejai tām ir iedalītas zvejas iespējas. Dalībvalstis nodrošina to, ka šādi tehniskie pasākumi:

(a) ir saderīgi ar 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem

(b) ir saderīgi ar to pasākumu mērķiem, kuri pieņemti saskaņā ar 14. pantu;

(c) ļauj efektīvi sasniegt saskaņā ar 14. pantu pieņemto pasākumu mērķus un

(d) nav pretrunā Savienības tiesību aktos noteiktajiem pasākumiem un nav mazāk stingri kā Savienības tiesību aktos noteiktie pasākumi tie .

1.a Dalībvalstis savstarpēji sadarbojas, lai nodrošinātu, ka tiek pieņemti saderīgi pasākumi tehnisko pasākumu sistēmās noteikto mērķu īstenošanai, un savstarpēji koordinē šo pasākumu īstenošanu. Šai saistībā dalībvalstis, ja tas ir iespējams un ir lietderīgi, izmanto pašreizējās reģionālās iestāžu sadarbības struktūras un mehānismus, tostarp tos, kas izveidoti saskaņā ar reģionālajām jūras konvencijām, kuras piemēro attiecīgajai teritorijai vai zvejniecībai.

1.b Dalībvalstis apspriežas ar attiecīgajām konsultatīvajām padomēm, ICES un/vai ZZTEK par veicamo pasākumu projektiem, kam pievienots paskaidrojums. Vienlaikus par šādiem projektiem paziņo Komisijai un tām dalībvalstīm, ar kurām ir kopīga zvejas vieta. Dalībvalstis dara visu iespējamo, lai pēc iespējas agrīnākā posmā atklāti un pārredzami šajās apspriedēs iesaistītu citas attiecīgajā zvejniecībā ieinteresētās personas un paredzēto pasākumu sagatavošanā ņemtu vērā visu iesaistīto pušu viedokli un priekšlikumus.

1.c Dalībvalstis pienācīgi ņem vērā attiecīgo konsultatīvo padomju, ICES un/vai ZZTEK sniegtos atzinumus un, ja pieņemtie galīgie pasākumi atšķiras no šajos atzinumos norādītajiem, sniedz sīki izstrādātu paskaidrojumu par atšķirību iemesliem.

1.d Ja dalībvalstis vēlas izdarīt grozījumus pieņemtajos pasākumos, piemēro arī 1.a, 1.b un 1.c punkta noteikumus.

1.e Lai nodrošinātu pieņemto pasākumu saskaņošanu un koordinēšanu reģionālā līmenī un atbilstību pieņemtajām tehnisko pasākumu sistēmām, Komisija pieņem pamatnostādnes, kurās nosaka kārtību, kādā piemērojams 1.a, 1.b un 1.c punkts. Minētajās pamatnostādnēs var noteikt vai ar tām izveidot administratīvās struktūras, piemēram, reģionālās zivsaimniecības darba grupas, lai praktiski organizētu dalībvalstu savstarpējo sadarbību, jo īpaši lai veicinātu un sekmētu pasākumu pieņemšanu katrā dalībvalstī. [Gr. 126]

22. pants

Dalībvalsts pieņemtu tehnisko pasākumu paziņošana

Dalībvalstis, kas pieņem tehniskos pasākumus atbilstīgi 21. pantam, tos paziņo publicē un paziņo Komisijai, citām ieinteresētajām dalībvalstīm un attiecīgajām konsultatīvajām padomēm. [Gr. 127]

23. pants

Novērtējums

1. Komisija var jebkurā laikā novērtēt to tehnisko pasākumu saderību un efektivitāti, ko dalībvalstis pieņēmušas atbilstīgi 21. pantam , un tā katrā ziņā novērtē minētos pasākumus un ziņo par tiem vismaz reizi trijos gados vai termiņos, kas var būt noteikti attiecīgajā tehnisko pasākumu sistēmā .

1.a Lai Komisija varētu īstenot savu uzdevumu attiecībā uz kopējās zivsaimniecības politikas īstenošanu, dalībvalstis saskaņā ar Direktīvu 2007/2/EK nodrošina tai piekļuves un izmantošanas tiesības materiāliem, kas sagatavoti, un datiem, kas izmantoti, saistībā ar 21. pantā minēto tehnisko pasākumu noteikšanu un īstenošanu.

Attiecībā uz vides informācijas pieejamību piemēro Direktīvu 2003/4/EK, Regulu (EK) Nr. 1049/2001 un Regulu (EK) Nr. 1367/2006. [Gr. 128]

1.b Komisija publicē visus novērtējumus, kas veikti saskaņā ar šo pantu, un dara šo informāciju publiski pieejamu, publicējot to atbilstošās tīmekļa vietnēs vai norādot tiešu saiti uz to. Attiecībā uz vides informācijas pieejamību piemēro Regulu (EK) Nr. 1049/2001 un Regulu (EK) Nr. 1367/2006. [Gr. 129]

24. pants

Pasākumi, ko saistību nepildīšanas gadījumā pieņem saskaņā ar tehnisko pasākumu sistēmu

1. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu tehniskos pasākumus, uz kuriem attiecas tehnisko pasākumu sistēma, ja dalībvalstis, kurām ir atļauts veikt pasākumus atbilstīgi 21. pantam, nepaziņo šādus pasākumus Komisijai trīs tehnisko pasākumu sistēmā paredzētajā termiņā vai, ja tāds nav noteikts, sešu mēnešu laikā pēc attiecīgās tehnisko pasākumu sistēmas spēkā stāšanās dienas.

2. Saskaņā ar 55. pantu Ja Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu tehniskos pasākumus, ja, pamatojoties uz novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 23. pantam, tiek uzskatīts, ka dalībvalsts pasākumi uzskata, ka :

a) nav saderīgi ar tehnisko pasākumu sistēmā izklāstītajiem mērķiem vai

b) neļauj efektīvi sasniegt tehnisko pasākumu sistēmā izklāstītos mērķus.

tā informē attiecīgo dalībvalsti, norādot iemeslus.

2.a Ja Komisija sniedz atzinumu saskaņā ar 2. punktu, attiecīgā dalībvalsts triju mēnešu laikā izdara grozījumus savos pasākumos, lai tos padarītu atbilstošus tehnisko pasākumu sistēmai un nodrošinātu tās mērķu sasniegšanu.

2.b Ja dalībvalsts neizdara grozījumus savos pasākumos saskaņā ar 2.a punktu, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 55. pantu, lai noteiktu tehniskos pasākumus, uz kuriem attiecas daudzgadu plāns.

3. Komisijas pieņemto tehnisko pasākumu mērķis ir nodrošināt to, ka tiek sasniegti tehnisko pasākumu sistēmas mērķi. Līdz ar Komisijas deleģētā akta pieņemšanu dalībvalsts pasākumi zaudē spēku

3.a Pirms pieņemt šajā pantā minētos deleģētos aktus, Komisija apspriežas ar attiecīgajām konsultatīvajām padomēm, ICES un Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteju (ZZTEK) par veicamo pasākumu projektiem, kam pievienots paskaidrojums. [Gr. 130]

IV SADAĻA

VALSTU PASĀKUMI

25. pants

Dalībvalstu pasākumi, kas piemērojami tikai zvejas kuģiem, kuri peld ar to karogu

1. Dalībvalsts var pieņemt pasākumus zivju krājumu saglabāšanai Savienības ūdeņos, ja minētie pasākumi:

(a) ir piemērojami tikai tiem zvejas kuģiem, kur