(4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

(5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

(6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietās nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

(7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi plašāku krīzes gatavības plānu izstrādei.

(8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis turklāt var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Latvija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

(9)Paredzams, ka pandēmijas sociālekonomiskās sekas atšķirīgu specializācijas modeļu dēļ dažādās nozarēs un reģionos izpaudīsies nevienmērīgi. Tas Latvijā rada nevienlīdzības palielināšanās risku. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

(10)Latvija savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu iesniedza 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

(11)Uz Latviju šobrīd attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa.

(12)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālais deficīts palielināsies no 0,2 % no IKP 2019. gadā līdz 9,4 % no IKP 2020. gadā. Nemainīgas politikas scenārijā valdības budžeta deficīts saskaņā ar prognozēm samazināsies līdz 5,0 % 2021. gadā un 2,7 % no IKP 2023. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 36,9 % no IKP, bet saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu 2022. gadā tā sasniegs maksimumu aptuveni 53 % apmērā. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.

(13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Latvija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 3,0 % no IKP. Šie pasākumi ietver iespēju līdz 3 gadiem atlikt nodokļu maksājumus, plašāku valsts apmaksātā slimības atvaļinājuma tvērumu, atbalstu konkrētām nozarēm un papildu izdevumus veselībai. Turklāt Latvija ir paredzējusi likviditātes atbalstu uzņēmumiem garantiju un aizdevumu veidā 3,2 % apmērā no IKP. Kopumā Latvijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

(14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Latvijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta –7,3 % apmērā no IKP 2020. gadā un –4,5 % apmērā no IKP 2021. gadā. Šīs prognozes rāda visumā līdzīgu stimulējošo pasākumu ietekmi salīdzinājumā ar stabilitātes programmu, taču prognozētais nodarbinātības kritums ir mazāks, turklāt ir pieņemts, ka automātisko stabilizatoru ietekme uz izdevumiem būs mazāka. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP gan 2020., gan 2021. gadā joprojām nepārsniegs 60 %.

(15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Latvija 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais deficīta kritērijs būtu jāuzskata par neizpildītu.

(16)Latvija ārkārtas stāvokli izsludināja 2020. gada 13. martā un vēlāk pagarināja to līdz 2020. gada 9. jūnijam. Valdība ierobežoja personu pārvietošanos pāri Latvijas robežām ar gaisa, dzelzceļa un jūras transportu, slēdza skolas un augstskolas, aizliedza visus sabiedriskos pasākumus, ieviesa fiziskās distancēšanās noteikumus, ierobežoja tirdzniecību nedēļas nogalēs un pastiprināja digitālos publiskos pakalpojumus. Ņemot vērā uzlabojušos epidemioloģisko situāciju, iestādes 2020. gada 12. maijā mīkstināja valstī noteiktos ierobežojumus un vienojās no 2020. gada 15. maija atvērt robežas ar Lietuvu un Igauniju. Saskaņā ar Komisijas prognozi bezdarbs 2020. gadā pieaugs līdz 8,6 %, bet 2021. gadā nedaudz mazināsies, sasniedzot 8,3 %. Prognozēts, ka tautsaimniecības kopprodukts 2020. gadā samazināsies par 7 % un ka viskrasāk kritīsies investīcijas un eksports, ņemot vērā rūkošo ārvalstu pieprasījumu un augošo nenoteiktību. Paredzams, ka nodarbinātība samazināsies par 2,5 %, ņemot vērā, ka negatīvo ietekmi uz nodarbinātību ievērojami mīkstinās valsts subsidētie darbinieku dīkstāves pabalsti un algu subsīdijas uz eksportu orientētajās nozarēs. Latvija krīzes pārvarēšanai ir izstrādājusi visaptverošu fiskālo un ekonomisko pasākumu kopumu. Iestāžu pasākumi ir bijuši vērsti trijos virzienos: 1) atbalsts darba ņēmējiem; 2) atbalsts uzņēmumiem; 3) atbalsts vissmagāk skartajām ekonomikas nozarēm. Nodarbinātības jomas pasākumi, kuru mērķis ir saglabāt darbvietas un stiprināt sociālās drošības tīklu, cita starpā ietver algu subsīdijas maksimāli 75 % apmērā no personas bruto algas, slimības atvaļinājuma segšanu, ja darba ņēmējam diagnosticēta Covid-19 vai viņš ir karantīnā, un bezdarbnieka pabalstu izmaksas termiņu pagarināšanu. Lai ātri palielinātu vitāli svarīgu preču un pakalpojumu piedāvājumu, pagaidu grūtībās nonākušiem, taču dzīvotspējīgiem uzņēmumiem paredzēts atbalsts likviditātes nodrošinājuma veidā.

(17)Covid-19 uzliesmojums ir prasījis bezprecedenta pasākumus slimības izplatīšanās un ietekmes ierobežošanai. Covid-19 uzliesmojums ir izgaismojis Latvijas veselības sistēmas strukturālos trūkumus, kas tieši saistīti ar tai pieejamo finanšu resursu un cilvēkresursu ierobežotību un reformu lēnu īstenošanu. Kvalitatīvas veselības aprūpes pieejamību par samērīgām cenām un veselības sistēmas efektivitāti ietekmē zemais publiskais finansējums. Rezultāts ir lielas iedzīvotāju norādītās neapmierinātās vajadzības pēc medicīniskās aprūpes, būtiskas personīgās izmaksas, īpaši neaizsargātajās iedzīvotāju grupās, kā arī piekļuves nevienlīdzība. Vēl viens vājo veselības rezultātu iemesls ir neveselīgs dzīvesveids. Papildus tam sarežģīta problēma ir veselības aprūpes darbaspēka trūkums, kas kavē veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu. Lai uzlabotu veselības aprūpes efektivitāti un kvalitāti, nepieciešams paātrināt iesāktās reformas, kas vēl ir agrīnā stadijā, tostarp liekot uzsvaru uz efektīviem preventīvajiem pasākumiem, primārās veselības aprūpes stiprināšanu, slimnīcu nozares racionalizēšanu un mērķtiecīgu kvalitātes vadību. Šo reformu ietekmes apmērs un iespējas uzlabot rezultātus veselības jomā ir lielā mērā atkarīgi arī no publiskā finansējuma lieluma veselības jomā. Lai spētu līdzīgas krīzes pārvarēt arī turpmāk, svarīgi nodrošināt investīcijas efektīvos sabiedrības veselības pasākumos, kas paredz pietiekamus resursus, nolūkā novērst, iegrožot un mazināt infekcijas slimību izplatīšanos un pārvaldīt to ietekmi uz veselības sistēmas sniegumu. Investīcijas varētu koncentrēt uz vajadzīgā aprīkojuma nodrošināšanu, stabiliem e-veselības pakalpojumiem, infrastruktūru, veselības aprūpes cilvēkresursiem un uz nepieciešamās kapacitātes nodrošināšanu, kas ļautu sniegt visus paredzamos regulāros veselības aprūpes pakalpojumus līdztekus Covid-19 pacientu aprūpei.

(18)Latvija ir veikusi pasākumus, lai izvērstu ienākumu atbalstu darba ņēmējiem un izvairītos no atlaišanas ārkārtas situācijas laikā. Tomēr šis atbalsts tvēruma un apjoma ziņā ir ierobežots, galvenokārt tāpēc, ka tas ir atkarīgs no veiktajām sociālajām iemaksām un šauri formulētiem atbilstības kritērijiem. Turklāt šī shēma nepieļauj daļēju dīkstāvi. Pakāpeniskāka pāreja no ienākumu atbalsta uz darba ienākumiem nodrošinātu lielāku darba tirgus elastību dīkstāves periodā un ekonomikas atkopšanās laikā. Ir jāturpina strādāt pie tā, lai uzlabotu sociālās drošības tīkla piemērotību, termiņus un tvērumu un lai tas būtu pieejams visiem. Tomēr šo darbu kavē zemais nodokļu ieņēmumu īpatsvars attiecībā pret IKP. Neraugoties uz nelieliem uzlabojumiem, personām ar invaliditāti garantētā minimālā ienākuma, minimālo pensiju un ienākumu atbalsta pietiekamība joprojām ir zema. Latvija ir ieviesusi bezdarbnieka palīdzības pabalstu visneaizsargātākajiem, tomēr bezdarbnieki ir pakļauti augstam nabadzības riskam, jo īpaši bezdarba ieilgšanas gadījumā. Derētu novērst esošos trūkumus pašnodarbināto personu un nestandarta darba ņēmēju piekļuvē sociālajai aizsardzībai, tostarp bezdarba apdrošināšanai. Nedeklarētais darbs un aplokšņu algas, neraugoties uz to īpatsvara mazināšanos, joprojām ir plaši izplatīta parādība, kas vājina attiecīgo darba ņēmēju sociālo aizsardzību un palielina arodriskus. Personām, kas pieder pie neaizsargātajām grupām, visticamāk, būs visgrūtāk atkal atrast darbu. Nodarbinātības, izglītības, veselības aprūpes un sociālo pakalpojumu integrācijas un sociālo pakalpojumu nodrošinājuma līmenis joprojām ir zems. Ļoti sliktos sadzīves apstākļos mītošo cilvēku īpatsvars un saspiestos apstākļos mītošo cilvēku īpatsvars ir vieni no lielākajiem Savienībā, savukārt sociālo mājokļu trūkst.

(19)Atbalsta sniegšana mazajiem un vidējiem uzņēmumiem ar mērķi palīdzēt tiem ātri attīstīt elastīga darba un tāldarba spējas var ievērojami palīdzēt mazināt krīzes ietekmi. Īpašas bažas rada zemais reģistrēšanās līmenis valsts nodarbinātības dienestos un zemais bezdarbnieku iesaistes līmenis aktīvajos darba tirgus pasākumos. Lai saīsinātu bezdarba periodus un veicinātu atgriešanos darbā, jāpastiprina un jāpielāgo aktīvo darba tirgus pasākumu īstenošana un struktūra. Iespējai iegūt nepieciešamās prasmes ir īpaša nozīme darbaspēka noturības uzlabošanā ekonomikas lejupslīdes laikā. Efektīvi un viegli pieejami pieaugušo izglītības, pārkvalificēšanās un prasmju pilnveides pasākumi kopā ar sociālajiem pakalpojumiem un mobilitātes atbalstu varētu palīdzēt lielākam skaitam cilvēku iegūt prasmes, kas nepieciešamas darba tirgū. Jāuzlabo arī digitālās prasmes, jo tikai 43 procentiem Latvijas iedzīvotāju digitālās prasmes ir pamata vai augstākā līmenī. Covid-19 radītā ārkārtas situācija ir arī uzskatāmi parādījusi, ka ir nepieciešams attīstīt kvalitatīvu digitālo izglītību un apmācību un visiem izglītojamajiem nodrošināt vienlīdzīgu piekļuvi tai. Svarīgi arī stiprināt sociālo partneru spējas, lai nodrošinātu to jēgpilnu un savlaicīgu iesaisti Covid-19 krīzes pārvarēšanā un sekojošajā atlabšanas procesā.

(20)Tika ātri izstrādāta apjomīga likviditātes atbalsta shēma, kuru īsteno valsts attīstības finanšu institūcija Altum. Tā ir palīdzējusi pārstrukturēt uzņēmumiem izsniegto aizdevumu atmaksas grafikus un nodrošināt likviditātes atbalstu jaunu aizdevumu veidā. Tomēr jāatzīmē, ka banku aizdevumu pārstrukturēšana pārsvarā notiek, neizmantojot valsts garantijas. Turklāt nosacījumi valsts garantiju saņemšanai ir salīdzinoši stingri. Līdz ar to ir risks, ka mazāki uzņēmumi, kuru finansiālais stāvoklis ir sliktāks vai kuriem ir kavēti nodokļu maksājumi, atbalstu nesaņems. Restorāniem un viesnīcām, kas ir starp krīzes smagāk skartajām nozarēm, ir grūtības piekļūt likviditātei pienācīga nodrošinājuma neesības vai vājās finansiālās pozīcijas dēļ. Tajā pašā laikā ir svarīgi saglabāt banku nozares noturību.

(21)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotībās stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp, veicot attiecīgas reformas. Valsts digitālās pārveides un zaļās pārkārtošanās atbalsta rīcībpolitikās būtu jāņem vērā ievērojamās reģionālās atšķirības. Vairākumā Latvijas pilsētu ir lieliska digitālā infrastruktūra, turpretī laukos fiksētās platjoslas interneta pārklājums ir vājš, īpaši pēdējās jūdzes pieslēgumu ziņā. Digitālo infrastruktūru uzlabot palīdzēs neatlaidīgs un spēcīgāks darbs pie ļoti ātrdarbīgas platjoslas tīklu izvēršanas. Lai tiktu galā ar izaicinājumiem saistībā ar pāreju uz klimatneitrālu ekonomiku, ir vajadzīgas investīcijas nolūkā diversificēt un modernizēt ekonomiku un padarīt to konkurētspējīgāku, tostarp stiprinot investīcijas pētniecībā, inovācijā un cilvēkkapitālā, un nolūkā mazināt zaļās pārejas sociālekonomiskās izmaksas. Latvijas vidiskā ilgtspēja ir atkarīga no sekmīgas virzības uz energoefektivitātes uzlabošanu, Nacionālā enerģētikas un klimata plāna īstenošanas, īpaši attiecībā uz transportu un ēkām, un vidiskās ilgtspējas apsvērumu integrēšanas ekonomikas nozarēs, jo īpaši lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē. Intermodālā transporta infrastruktūras uzlabošana Rīgā un tās apkārtnē atvieglotu darbaspēka mobilitāti un reizē palīdzētu ierobežot vieglo automobiļu augošo enerģijas patēriņu. Papildus tam jāatzīmē, ka Rail Baltica projekts un energotīklu starpsavienojumu projekti Latvijai ir būtiskas investīciju prioritātes nolūkā uzlabot apgādes drošumu un palielināt integrāciju vienotajā tirgū. Turpinot investēt atjaunojamo energoresursu enerģijā, jo īpaši vēja enerģijā, un sekmējot pāreju uz aprites ekonomiku ar ievērojami augstāku reciklēšanas rādītāju, arī ir iespējams uzlabot rezultātus gan vides jomā, gan ekonomikā un veicināt klimata pārmaiņu mazināšanas mērķu sasniegšanu. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Latvijai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Latvijai optimāli izmantot minēto fondu.

(22)Latvija ir būtiski samazinājusi riskantas naudas plūsmas caur savām bankām un pārveidojusi nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas sistēmu. Konkrētāk, Latvija ir aizliegusi apkalpot nerezidentu čaulas uzņēmumus un grozījusi vairākus tiesību aktus. Ir stiprinātas galveno uzraudzības, finanšu ziņu vākšanas un tiesībaizsardzības iestāžu spējas un pilnvaras. Lai gan finanšu iestāžu uzraudzība ir ievērojami pastiprināta, tās trāpīgumu un efektivitāti varētu uzlabot labāka risku novērtēšana. Turklāt, kaut arī tiesībaizsardzības iestāžu spējas un sadarbība ir uzlabojušās, būtu iespējams vēl nostiprināt to izmeklēšanas un kriminālvajāšanas spējas noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas lietās.

(23)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Latvijai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.