Kopumā no 25 ES dalībvalstu ieinteresētajām personām tika saņemtas 387 piezīmes (89 %), savukārt no trešo valstu ieinteresētajām personām — 10 piezīmes (11 %). Ieinteresētās personas, kas piedalījās aptaujā, pārstāvēja dažādas nozares. Gandrīz viena trešdaļa atbilžu (32 %) tika saņemtas no nevalstiskajām organizācijām (NVO), taču daudz atbilžu tika saņemts arī no ES sabiedrības (23 %), uzņēmumiem / uzņēmumu organizācijām un apvienībām (22 %), kā arī pētniecības/akadēmiskajām iestādēm (7 %). Jānorāda, ka valsts sektora iestāžu sniegto atbilžu īpatsvars bija neliels (2 %).

Sabiedriskā apspriešana tiešsaistē tika veidota, kombinējot slēgtos jautājumus (uz kuriem respondenti atbild, izvēloties no iepriekš sagatavotu atbilžu kopuma) un atvērtos jautājumus (uz kuriem atbildot, respondenti var brīvi rakstīt jebkādu atbildi, ievērojot nosacījumu, ka tās maksimālais garums ir 600 rakstzīmes). Šajā sabiedriskajā apspriešanā sniegtās atbildes tika analizētas, izmantojot MS Excel un teksta analīzes rīkus. Dažas atbildes tika pārklasificētas, izmantojot respondenta organizācijas nosaukumu un respondenta tīmekļa vietnē sniegto informāciju, lai varētu precīzāk nošķirt attiecīgos ieinteresēto personu veidus (piem., pacientu organizācijas, veselības aprūpes speciālisti). Attiecīgos gadījumos brīvā teksta atbildes tika tematiski kodētas un grupētas, lai noteiktu atbilstību konkrētai grupai un atbilžu sastopamību. Šajā nolūkā atbildes zināmā mērā bija jāinterpretē. Brīvā teksta atbildes ļoti reti atkārtojās (t. i., to gadījumu īpatsvars, kad dažādi respondenti sniedza līdzīgas brīvā teksta atbildes, bija tikai 5 %).

Atsauksmes par ceļvedi tika analizētas kvantitatīvi un kvalitatīvi, izmantojot mašīnmācīšanās un manuālas analīzes metodes, lai identificētu tematus attiecībā uz katru no četriem pīlāriem, jo īpaši attiecībā uz ceturto pīlāru par zināšanām, datiem un zinātniskajiem pierādījumiem.

To organizāciju vidū, kas iesniedza atbildes, lielākā daļa (35 %) bija iesaistītas akadēmiskajos pētījumos, taču daudz atbilžu iesniedza arī pacientu organizācijas (25 %) un veselības aprūpes speciālistu apvienības (10 %).

Sabiedriskajā apspriešanā 2078 atbildes tika saņemtas tiešsaistes platformā, vēl 27 atbildes — e-pastā. Šīs 27 e-pastā saņemtās atbildes tika iesniegtas pēc anketas publicēšanas, taču ne visās tajās bija ievērots ieteiktais formāts. Atbildes iesniedza sabiedrības locekļi un organizācijas no visām ES dalībvalstīm, un 184 (9 %) atbildēs bija norādīts, ka respondenta izcelsmes valsts ir ārpus ES. No fiziskām personām tika saņemta 1341 atbilde, savukārt 737 atbildes tika iesniegtas organizāciju vārdā.

·nodrošināt, ka, izstrādājot pacienta ceļu (virkni darbību un klīnisko pasākumu, ko veic pacients no pirmās diagnozes līdz ārstēšanai un aprūpei pēc ārstēšanas), tiek ņemta vērā pacienta pieredze, un iekļaut šajos ceļos arī psihosociālās aprūpes un garīgās veselības aspektus;

·palielināt Eiropas references tīklu lomu un finansējumu, kā arī to saikni ar valstu references centriem;

Ārstēšana un aprūpe (3. pīlārs): attiecībā uz prioritārajām darbībām šajā jomā respondentiem no dažādām ieinteresēto personu grupām bija nedaudz atšķirīgi viedokļi. Tomēr lielākais vairākums bija vienisprātis, ka svarīgi ir šādi jautājumi:

·Respondenti mudināja ES palīdzēt Pacientu apvienībai iegūt neatkarību no nozares.

·Ir būtiski, lai ES aktīvi iesaistītos: i) datu un informācijas apmaiņā un to savstarpējas izmantojamības nodrošināšanā; ii) datu koplietošanas infrastruktūru nodrošināšanā; iii) standartu izstrādē un reģistru sadarbspējas nodrošināšanā.

·turpmākās aprūpes plānu īstenošana, vēzi uzveikušajiem pacientiem paredzētu infrastruktūru un sadarbspējīgu IT rīku, tostarp izdzīvošanas “pases”, ieviešana;

Covid-19 krīze sāka kļūt smagāka dažas nedēļas pēc apspriešanas procesa sākuma. Šā iemesla dēļ atsauksmēs par ceļvedi un sabiedriskajā apspriešanā Covid-19 nebija pievērsta īpaša uzmanība. Tāpēc Komisija secīgi rīkoja trīs tīmekļseminārus, kuros piedalījās galvenās ieinteresēto personu organizācijas, kas atklāja, ka Covid-19 ir ietekmējis visus speciālistus, kuri strādā vēža profilakses un vēža ārstēšanas jomā.

Par katru mērķtiecīgo apspriešanos ar ieinteresētajām personām tika publicēts kopsavilkums [ievietot hipersaiti].

d.Ad hoc sniegtā informācija

Veselības veicināšanas, slimību profilakses un nepārnēsājamu slimību pārvaldības koordinācijas grupa

Iesaistot Veselības veicināšanas, slimību profilakses un nepārnēsājamu slimību pārvaldības koordinācijas grupu, tika iegūta informācija gan no ES dalībvalstīm, gan no Norvēģijas un Islandes. Koordinācijas grupa par Eiropas Vēža uzveikšanas plānu diskutēja četrās savās sanāksmēs. Šīs informācijas iegūšanai minētā koordinācijas grupa tika iesaistīta tādēļ, lai: i) izprastu, kā valsts prioritātes attiecībā uz vēzi ir saistītas ar ceļveža pīlāriem, un ii) gūtu ieskatu par to, kādus pasākumu veidus dalībvalstis uzskata par tādiem, kas ietilpst ES līmeņa reaģēšanas pasākumos. Kopumā 27 ES dalībvalstis un Norvēģija: i) sniedza atbildes minētajai koordinācijas grupai izplatītajā apsekojumā, kas tika veikts 2020. gadā — laikposmā no 2. jūlija līdz 21. septembrim, un ii) sniedza atsauksmes par šo iniciatīvu citos veidos. Dalībvalstis cita starpā aprakstīja savas valsts prioritātes un atlasīja tematus, attiecībā uz kuriem uzskatīja, ka ES iesaistīšanās ir prioritāte. Gandrīz visas dalībvalstis uzskatīja, ka Eiropas Vēža uzveikšanas plāna četri galvenie pīlāri ir augsta vai ļoti augsta valsts prioritāte un paredzams, ka nākamajos piecos gados visi šie pīlāri būs nozīmīgi. Dalībvalstis ziņoja arī par problēmām saistībā ar pasākumu īstenošanu minētajās četrās jomās, un visbiežāk minētās problēmas bija nepietiekams finansējums un personāla trūkums.

Saistībā ar profilakses pīlāru (1. pīlārs) gandrīz visas dalībvalstis kā galveno valsts prioritāti identificēja veselīga dzīvesveida veicināšanu, liekot uzsvaru uz sabiedrības izpratnes veidošanu par dzīvesveida riska faktoriem. Kad dalībvalstīm tika lūgts sarindot profilakses jomas pēc tā, kurās no tām vajadzētu noteikt, ka ES iesaistīšanās ir prioritāte, tās visbiežāk uzskatīja, ka prioritāte ir “paaudžu profilakses darbs”, tādējādi pievēršoties jauniešu dzīvesveida riska faktoriem. Citas svarīgas prioritātes ir “tabakas izstrādājumi”, “vides piesārņojums”, “vakcinācija, piem., pret HPV un B hepatītu”, “bērnu vēzis” un “alkohols”.

Saistībā ar agrīnas atklāšanas un diagnosticēšanas pīlāru (2. pīlārs) visbiežāk kā valsts prioritātes tika minētas īpašas vēža skrīninga programmas, turklāt dažu dalībvalstu mērķis ir palielināt piekļuvi esošajām skrīninga programmām, savukārt citas lielāko uzmanību pievērš skrīninga kvalitātei vai uzsāk jaunu skrīninga programmu. ES līmenī augstākā prioritāte rangā cita starpā tika piešķirta tādām jomām kā skrīninga kvalitāte (ietverot arī apstiprinātus grafikus), vēža skrīninga datu un vēža reģistru labāka sasaiste, kā arī diagnostika (tostarp grafiki, pieejamība un standarti).

Saistībā ar ārstēšanas pīlāru (3. pīlārs) jautājumi, kurus dalībvalstis valsts līmenī izvirzīja visbiežāk, bija “izcilības/zinātības centru valsts koordinācija” un “zāļu pieejamība, tostarp cenas ziņā”. Šis pēdējais minētais temats tika uzskatīts par prioritāti attiecībā uz kopīgu rīcību ES līmenī, nodrošinot ES mēroga piekļuvi (cenas ziņā pieejamām) zālēm un ārstēšanai. Otra ES līmeņa prioritāte šajā pīlārā bija “validētas paraugprakses kopīgošana”.

Saistībā ar pīlāru, kas attiecas uz izdzīvošanu un vēža slimnieku un vēzi pārcietušo cilvēku dzīves kvalitāti (4. pīlārs), dalībvalstis visbiežāk atsaucās uz savu valsts prioritāti izveidot holistiskus un daudzdisciplīnu turpmākās aprūpes pasākumus vēzi pārcietušajiem cilvēkiem, norādot arī uz psihosociālajiem jautājumiem gan attiecībā uz pacientiem, gan viņu ģimenes locekļiem, kā arī uz paliatīvo aprūpi. Saskaņā ar šīm noteiktajām prioritātēm dalībvalstis arī kā ES līmeņa prioritātes visaugstāk ierindoja “vēzi pārcietušo cilvēku dzīves kvalitāti” un “sociālo aizsardzību” (“sociālā aizsardzība” ietver tādus jautājumus kā “tiesības tikt aizmirstam” un vēzi pārcietušo cilvēku aizsardzība pret finansiālu diskrimināciju), kam cieši sekoja prioritātes “bērnu vēzi pārcietušie cilvēki, kā arī viņu radinieki kā neformāli aprūpētāji” un “reintegrācija darba vidē”.

Visas dalībvalstis norādīja, ka ES līmeņa rīcībai ir pievienotā vērtība, uzsverot, ka ES rīcība jo īpaši noderīga ir bijusi zināšanu, datu un zinātnisko pierādījumu jomā. Dalībvalstis arī augstu novērtēja atbalstu saistībā ar pētījumiem, datu apmaiņu un zināšanu kopīgošanu, piemēram, izmantojot Eiropas veselības datu telpu. Tās arī uzsvēra, ka ES varētu palielināt pievienoto vērtību, saskaņojot dalībvalstu centienus samazināt vēža izplatību un nevienlīdzību.

Dalībvalstis kā piemērotas prioritātes norādīja vairākus tematus. Profilakses jomā (1. pīlārs) gandrīz visas dalībvalstis norādīja, ka galvenā prioritāte ir “paaudžu profilakses darbs”. Citas svarīgas prioritātes ir “tabakas izstrādājumi”, “vides piesārņojums”, “vakcinācija, piem., pret HPV un B hepatītu”, “bērnu vēzis” un “alkohols”. Agrīnas atklāšanas un diagnosticēšanas jomā (2. pīlārs) dalībvalstis visaugstāko prioritāti piešķīra diviem jautājumiem: “skrīnings” (arī tā kvalitāte un konkrēti grafiki) un “vēža skrīninga datu un vēža reģistru labāka sasaiste”. Ārstēšanas jomā (3. pīlārs) dalībvalstis visaugstāko prioritāti piešķīra “(cenas ziņā pieejamu) zāļu un ārstēšanas pieejamībai ES mērogā” un “validētas paraugprakses kopīgošanai”. Saistībā ar izdzīvošanu un vēža slimnieku un vēzi pārcietušo cilvēku dzīves kvalitāti (4. pīlārs) dalībvalstis pirmajā vietā ierindoja “vēzi pārcietušo cilvēku dzīves kvalitāti” un “sociālo aizsardzību” (“sociālā aizsardzība” ietver tādus jautājumus kā “tiesības tikt aizmirstam” un vēzi pārcietušo cilvēku aizsardzība pret finansiālu diskrimināciju).

Dalībvalstis arī norādīja uz diviem virzieniem, kuru pilnveidi ir veicinājusi Komisija: i) starptautisko akadēmisko pētījumu veicināšana un ii) datu kopīgošanas un vēža reģistru sadarbības stiprināšana. Tās uzsvēra tādu iniciatīvu pievienoto vērtību kā, piemēram, Eiropas Vēža reģistru tīkls, un to, cik liela loma ir atbalstam, ko sniedz Eiropas Komisijas Kopīgais pētniecības centrs. Jautājumā par apmācību vairākums dalībvalstu uzsvēra to, cik svarīga ir daudzdisciplinārajā sadarbībā iesaistīto veselības aprūpes speciālistu apmācība.

Vairākums dalībvalstu pauda bažas par taisnīgumu, un gandrīz visas dalībvalstis norādīja, ka viņu valstī Covid-19 vismaz kaut kādā mērā ir ietekmējis vēža ārstēšanas pakalpojumus.

Dalībvalstu atsauksmju kopsavilkums tika publicēts.

Sadarbība ar Eiropas Parlamentu

Eiropas Parlamenta Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komiteja 15. jūnijā publicēja ziņojumu “Strengthening Europe in the fight against cancer” (“Eiropas stiprināšana cīņā pret vēzi”). Ziņojumā ir izklāstīts visaptverošs ieteikumu kopums un aplūkoti temati, kas atspoguļo apspriešanā paustās bažas par: i) pētniecību un rīcību vēža profilakses jomā (pievēršoties arī tādiem jautājumiem kā tabakas izstrādājumi, alkohols, veselīgs dzīvesveids un vakcīnas); ii) riska prognozēšanu, skrīningu un agrīnu atklāšanu; iii) ārstēšanu, aprūpes kvalitāti un vēzi uzveikušo cilvēku vajadzībām.

Arī Eiropas Parlamenta jaunizveidotā Īpašā komiteja attiecībā uz vēža uzveikšanu, papildinot plānu, 27. septembrī iesniedza darba dokumentu un apmainījās ar viedokļiem ar komisāri S. Kirjakidu.

Šīs komitejas locekļi 12. oktobrī apņēmās atbalstīt vienota vēža uzveikšanas standarta izstrādi. Tas atspoguļo šīs komitejas pārliecību par to, ka, lai panāktu progresu vairākās ar vēzi saistītās jomās, ir vajadzīga kopēja ES līmeņa politika. Darba dokuments, kas publicēts 2020. gada 27. oktobrī, atbilst vairākiem citiem apspriešanā aplūkotajiem virzieniem. Tajā ir uzsvērti šādi jautājumi: i) globālā profilakse (veicot pasākumus saistībā ar tabakas izstrādājumiem, alkoholu, uzturu, fiziskajām nodarbībām, vidi un veidojot saikni ar zaļo kursu); ii) skrīnings un agrīna atklāšana; iii) vienlīdzīga piekļuve konkrētam pacientam atbilstīgai ārstēšanai (uzsverot Eiropas zāļu tirgus lomu); iv) nepieciešamība atbalstīt pacientus un aprūpētājus. Darba dokumentā tika identificēti arī šādi iespējamie rīcības veidi: i) holistiska pētniecība un inovācija; ii) zināšanu un paraugprakses apmaiņa, arī izmantojot Eiropas references tīklus un vēža reģistrus; iii) apmācības sagatavošana un saziņa. Komitejas locekļi pauda bažas arī par Covid-19 ietekmi uz pacientu ārstēšanu un par agrīnas diagnosticēšanas iespējamās atlikšanas sekām.