Kopumā direktīva ir skaidri uztverama. Tomēr novērtējumā tika atklāts, ka ir jāizpēta veids, kā uzlabot direktīvas darbības jomas skaidrību attiecībā uz ekspluatācijā esošo liftu galvenajām modifikācijām, kas veicinātu šīs direktīvas, nevis valstu tiesību aktu piemērošanu, direktīvā izmantotā termina “uzstādītājs” definēšanu lifta “ražotāja” vietā un jēdzienu “nodošana ekspluatācijā” un “laišana tirgū” definēšanu. Saistībā ar “iepriekšējā apstiprinājuma” noteikumiem tika paustas bažas, no vienas puses, par nesaskaņotiem kritērijiem, ko izmanto dalībvalstis, lai piešķirtu vai atteiktu iepriekšēju apstiprinājumu, un kas rada pamatu atšķirīgai praksei, un, no otras puses, par iespēju, ka visā ES varētu parādīties dažādi drošības standarti. Atsevišķas problēmas tika konstatētas arī attiecībā uz noteikumu skaidrību par liftu pieejamību invalīdiem sakarā ar to, ka visai ēkai piemēro dažādas valsts pieejamības prasības, savukārt liftu pieejamību regulē ar direktīvu.

4.2. Lietderība

ES iekšējās un ārējās tirdzniecības vērtības stabilais izaugsmes temps ir stingra norāde par to, ka direktīva, saskaņojot attiecīgos valstu tiesību aktus, faktiski ir veicinājusi liftu un to drošības sastāvdaļu iekšējā tirgus sekmīgu darbību. Direktīvas lietderību vēl vairāk uzlaboja tās nodrošinātā juridiskā noteiktība un pārredzamība. Dati par negadījumiem ES saistībā ar liftiem ir sadrumstaloti un nesatur sīkāku informāciju. Tādējādi šie dati var sniegt vienīgi atlasītas un epizodiskas norādes par laika gaitā notiekošo negadījumu skaitu un tendencēm. Kopumā, analizējot to negadījumu sarūkošo skaitu, kuros iesaistīts tehniskās apkopes personāls, un ņemot vērā ekspluatācijā esošo liftu skaitu, var secināt, ka ar direktīvu ir izdevies palielināt liftu drošību. Ciktāl tas attiecas uz lietotājiem, tie dati, kas sniegti pieejamos valstu ziņojumos, liecina, ka direktīvas ietekme nekādā gadījumā nav negatīva un ka direktīva pat varētu dot nelielu ieguldījumu liftu drošības līmeņa uzlabošanā.

Novērtējumā arī secināts, ka atbilstības novērtēšanas procedūras izrādījās pietiekamas, lai nodrošinātu lietotāju un tehniskās apkopes personāla veselības un drošības visaugstāko līmeni. To lielā mērā ir atzinušas ieinteresētās personas, un tas ir saistīts ar paziņoto struktūru turpmāk veikto kontroli.

Cita starpā, termina “uzstādītājs” definīcija, jēdzieni “liftu laišana tirgū” un “liftu nodošana ekspluatācijā”, 6. panta 1. punktā paredzētais noteikums par informācijas divvirzienu plūsmu un iepriekš 3. iedaļā aplūkotās paziņoto struktūru paziņošanas procedūras ir sīkāk precizēti pārskatītajā Liftu direktīvas 2014/33/ES piemērošanas rokasgrāmatā (turpmāk “Liftu rokasgrāmata”), kuras skaidrību ir plaši atzinušas ieinteresētās personas. Turklāt “Zilajā rokasgrāmatā” ir sniegts skaidrojums par Savienības produktu saskaņošanas tiesību aktu — piemēram, Direktīvas 2014/33/ES — saskaņotu piemērošanu.

Tomēr novērtējumā tika izcelti daži faktori, kas ierobežo direktīvas lietderību. Attiecībā uz “iepriekšējā apstiprinājuma” procedūru dalībvalstis ir ieviesušas atšķirīgas valsts prakses, tādējādi apgrūtinot liftu uzstādītājiem informācijas atrašanu par valstu apstiprināšanas procedūrām un piemērotajiem kritērijiem. Direktīvā lifta uzstādītājiem ir atstāta rīcības brīvība saspiešanas riska novēršanai, un problēma, ar ko saskaras dalībvalstu iestādes, piešķirot iepriekšējo apstiprinājumu, ir pārredzamības un noteiktības trūkums. Izvērtējumā secināts, ka, lai gan “iepriekšējs apstiprinājums” atbilst jaunajai pieejai, Liftu rokasgrāmatā pašlaik nav sniegti pietiekami detalizēti norādījumi par šo procedūru.

Attiecībā uz liftu pieejamību invalīdiem visā ES ir ieviesti dažādi noteikumi par liftu pieejamību. Tomēr liftu pieejamības prasības ir saskaņotas, izmantojot direktīvu, savukārt ēku pieejamība ietilpst dalībvalstu kompetencē. Lai gan lielākā daļa ieinteresēto personu neuztver valstu noteikumus par pieejamību kā tādus, kas apgrūtina vai kavē iekšējo tirgu, Liftu rokasgrāmatu varētu izmantot, lai sīkāk precizētu kompetenču sadalījumu.

Dalībvalstīs pastāvošās atšķirības tirgus uzraudzības īstenošanā tika konstatētas saistībā ar stratēģijām, uzraudzības pasākumu apmēru, pārbaužu biežumu un veidu, kā arī sankciju līmeni, un tas negatīvi ietekmē direktīvas vispārējo lietderību. Tomēr savāktie pierādījumi liecina, ka tirgū laisto liftu un to drošības sastāvdaļu neatbilstības līmenis patiesībā ir ārkārtīgi zems. Šis pozitīvais sasniegums ir saistīts ar paziņoto struktūru spēcīgo un pozitīvo nozīmi atbilstības novērtēšanas procesā, darbojoties kā “gala kontrolieriem”, kas pārbauda produkta atbilstību direktīvas prasībām. Turklāt jaunā, ar JTR saskaņotā Direktīva 2014/33/ES ir ievērojami uzlabojusi liftu tirgus uzraudzības sistēmu, jo ir ieviesti daudz visaptverošāki noteikumi tirgus uzraudzības jomā.

Saskaņotu standartu izstrāde ir bijusi būtiska, lai nodrošinātu efektīvu direktīvas piemērošanu. Tos, nenoliedzami, lielākoties izmanto kā visizplatītākos līdzekļus, lai pierādītu atbilstību VDP. Izmantojot pieņēmumu par atbilstības mehānismu, saskaņotie standarti ļauj ražotājiem un uzstādītājiem izvairīties no papildu izmaksām, lai pārbaudītu to risinājumu atbilstību prasībām, kas ir alternatīvi standartos paredzētajiem risinājumiem. Galvenokārt šā iemesla dēļ uzņēmēji brīvprātīgi saskaņotos standartus de facto uztver kā saistošus. Tas jo īpaši attiecas uz MVU, kuriem nav pietiekamu resursu, lai pārbaudītu tehniskus risinājumus, kas ir alternatīvi standartos paredzētajiem. Vēl viens jautājums attiecas uz dažkārt ilgstošo procedūru, kas bija vajadzīga Eiropas Standartizācijas komitejai (CEN) saskaņotu standartu izstrādei un kas netieši norāda, ka standarti, iespējams, ne vienmēr spēj tikt galā ar tehnikas progresa ātrumu. MVU varētu arī atrasties potenciāli nelabvēlīgākā situācijā saistībā ar veidu, kā standarti tiek izstrādāti, jo šis process nav pietiekami pārredzams un iekļaujošs. Lai gan Komisija ir apņēmusies iesaistīt standartizācijas darbībās pēc iespējas plašāku ieinteresēto personu loku, jautājums par MVU pārstāvību saskaņoto Eiropas standartu izstrādes procesā attiecas uz tādu atbilstīgo Eiropas standartizācijas organizāciju (ESO) iekšējo organizāciju, kas ir neatkarīgas privātas struktūras.

4.3. Efektivitāte

Nav skaidra skatījuma par direktīvas vispārējo ietekmi uz uzņēmumu izmaksām, jo nav bijis iespējams rekonstruēt pamatscenāriju vai noteikt citus salīdzinājuma kritērijus. Turklāt ir pieejami ļoti ierobežoti dati par laiku pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā. Ieinteresētās personas, kas novērtējuma ietvaros bija iesaistītas apspriešanā, nesniedza kvantitatīvas aplēses par direktīvas ietekmi un nespēja noteikt tiešu cēloņsakarību starp tās stāšanos spēkā un pārdošanas apjomu pieaugumu. Tādēļ analīzes pamatā ir izmantota kvalitatīva informācija.

Pamatojoties uz pieejamajiem kvalitatīvajiem datiem, šķiet, ka kopumā direktīva atsver visu ieinteresēto personu kategoriju izmaksas un ieguvumus. Turklāt nav pierādījumu, ka direktīvas radītās atbilstības izmaksas pieauga salīdzinājumā ar laikposmu līdz 1999. gadam. Jebkurā gadījumā, saskaņojot dažādus valstu režīmus, ar šo direktīvu tiek vienkāršotas administratīvās un atbilstības prasības attiecībā uz liftu un to drošības sastāvdaļu pārdošanu ārzemēs. Šajā sakarā šķiet, ka vairs nav nekādu iespēju veikt turpmāku vienkāršošanu. Tomēr jānorāda, ka ieguvumi no vieglas piekļuves iekšējam tirgum nešķiet vienmērīgi sadalīti — lielāki uzņēmumi iegūst no saskaņošanas daudz vairāk nekā MVU sakarā ar to orientāciju uz ES iekšējo eksportu. Tas attiecas gan uz MVU uzņēmējiem, gan MVU paziņotajām struktūrām.

Visbeidzot, pieejamie statistikas dati liecina par to, ka pēdējos gados samazinās to ar liftiem saistīto negadījumu skaits, kuros iesaistīts tehniskās apkopes personāls, un tas varētu likt domāt par liftu drošības palielināšanos. Diemžēl pieejamā negadījumu statistika neļauj noteikt tiešu cēloņsakarību starp direktīvu un liftu drošības palielināšanos, jo statistikā netiek nošķirti ekspluatācijā esoši veci lifti un lifti, kas laisti tirgū saskaņā ar direktīvu, un parasti netiek norādīts negadījumu cēlonis.

4.4. Saskaņotība

Kopumā var uzskatīt, ka direktīva atbilst citiem ES tiesību aktiem, un šajā sakarā nav atklātas nekādas problēmas. Netika konstatēts neviens pierādījums par neatbilstībām starp direktīvu un citiem ES tiesību aktiem, kas attiecas uz liftiem, jo īpaši ņemot vērā Direktīvu 2006/42/EK par mašīnām, Regulu (ES) 2016/424 par trošu ceļu iekārtām un Regulu (ES) Nr. 305/2011 par būvizstrādājumiem. Tomēr mijiedarbība starp šīm direktīvām ne vienmēr ir pilnīgi skaidra.

Starp direktīvu un valstu būvniecības tiesību aktiem neradās būtiskas pretrunas. Runājot par direktīvas iekšējo saskaņotību, lifta uzstādītājiem un drošības sastāvdaļu ražotājiem izvirzītās prasības kopumā var uzskatīt par skaidrām, kā arī nav konstatēta neviena noteikuma pārklāšanās.

4.5. ES pievienotā vērtība

ES pieeja joprojām ir piemērotākais risinājums, un tai ir lielākas iespējas sasniegt direktīvā noteiktos mērķus nekā valstu līmeņa pieejām. Faktiski direktīva, saskaņojot ar liftu nozari saistītos valstu tiesību aktus, samazināja regulatīvo sadrumstalotību starp dalībvalstīm, un tas sekmēja gan iekšējā tirgus darbību, gan pozitīvi ietekmēja liftu drošību. Vairums ieinteresēto personu atzīst direktīvas ES pievienoto vērtību, jo īpaši tādās jomās kā liftu un to drošības sastāvdaļu brīvas aprites veicināšana un to drošības palielināšana.

5. Secinājumi un turpmākā rīcība

Novērtējuma rezultāts ir pozitīvs. Savāktie pierādījumi apstiprina to, ka direktīva darbojas labi un tās mērķi kopumā ir sasniegti. Tāpat direktīva ir uzskatāma par efektīvu līdzekli, lai izveidotu Savienības mēroga saskaņotu sistēmu liftiem un to drošības sastāvdaļām. Nav konstatēts neefektivitātes vai vienkāršošanas potenciāls, saistībā ar kuru nepieciešami grozījumi tiesību aktos. Turklāt tiek uzskatīts, ka direktīva ir saskaņota un svarīga, kā arī skaidri nodrošina pievienoto vērtību ES līmenī.

Tomēr ir atklāti vairāki konstatējumi, kas ietekmē direktīvas darbību. Šajā sakarā ir jānošķir, no vienas puses, aspekti, kas saistīti ar direktīvas īstenošanu un tādējādi prasa uzlabot tās īstenošanu, un, no otras puses, faktori, kas, iespējams, pieprasītu mainīt tās darbības jomu un/vai produktu prasības, izmantojot likumdošanas procesu.