KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI 2013. GADA EIROPAS PUSGADS: KONKRĒTĀM VALSTĪM ADRESĒTIE IETEIKUMI EIROPAI IZKĻŪSTOT NO KRĪZES /* COM/2013/0350 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI 2013. GADA EIROPAS PUSGADS: KONKRĒTĀM VALSTĪM ADRESĒTIE IETEIKUMI EIROPAI IZKĻŪSTOT NO KRĪZES 1. Ievads Ik gadu Komisija pārskata katras ES dalībvalsts ekonomikas un sociālo sniegumu un sniedz konkrētām valstīm adresētus ieteikumus valstu politikas orientēšanai nākamajā gadā. Ņemot vērā smagos ekonomikas un finanšu krīzes apstākļus, kas daudziem rada sociāla rakstura grūtības, un nesenās prognozes, kuras liecina, ka ES lēnām atveseļojas no ieilgušas recesijas, šā gada ieteikumi tiks īpaši rūpīgi pārbaudīti. Komisijas regulāri veiktās uzraudzības mērķis ir šāds: · apzināt galvenos ekonomikas un sociālos problēmjautājumus ES un eurozonā, kas atspoguļo mūsu tautsaimniecību augošo savstarpējo atkarību; · novērtēt panākto progresu, agrāk nekā iepriekšējā praksē pievērst uzmanību brīdinošām pazīmēm un ar ieteikumu palīdzību orientēt dalībvalstis to rīcībpolitikas īstenošanā tādējādi, lai sekmētu ES pielāgošanos un ilgtspējīgu izaugsmi, radot darbavietas un pienācīgu dzīves līmeni visiem ES pilsoņiem. Līdz ar 2013. gada ieteikumiem publicētā Komisijas analīze liecina, ka ES īsteno noturīgas pārmaiņas un sekmīgi risina iepriekšējās desmitgadēs izveidojušās nopietnās strukturālās problēmas. Šīs pārmaiņas norit starptautiskajā vidē, ko raksturo nepieciešamība veikt reformas visattīstītākajās tautsaimniecībās un spēcīga ekonomikas izaugsme jaunietekmes valstīs. Dalībvalstis veic nepieciešamās reformas un pieliek lielas pūles, lai sakārtotu publiskās finanses. Šo centienu temps un ietekme dažādās valstīs atšķiras – korekcijas ir īpaši pamanāmas programmas valstīs un neaizsargātākajās dalībvalstīs. Svarīgs uzdevums ir īstenot saskaņotās reformas, dažkārt steidzīgāk un ar lielāku vērienu. Ja Komisija uzskata, ka ir nepieciešami stingrāki pasākumi, tā tos izklāsta ieteikumos. Iepriekšējos piecos gados pūliņi galvenokārt koncentrēti uz krīzes pārvarēšanu, finanšu stabilitātes atjaunošanu un euro nostiprināšanu, kas ir priekšnoteikumi turpmākai izaugsmei. Īstermiņā atveseļošanos kavē lielais parādu – gan valstu, gan privāto – apjoms, kas izveidojies daudzās dalībvalstīs, un apstāklis, ka banku nozares atjaunošana augļus nes lēnām. Turklāt vairāku gadu gaitā uzkrājušos nelīdzsvarotību apjoma un steidzamības dēļ ir veiktas būtiskas korekcijas, kuras nu ir vienlaicīgi jāīsteno visā Eiropā, ņemot vērā ES tautsaimniecību ciešo savstarpējo atkarību. Lai izaugsmi ievirzītu ilgtspējīgākā gultnē, nepieciešams vairāk laika nekā vēlams. Ejot gadiem, kuros izaugsme ir neliela vai tās nav vispār, sabiedrība saskaras ar tālejošām sekām – ļoti augstu bezdarbu un augošu nabadzību vairākās Eiropas daļās. Sabiedrisko diskusiju uzmanības centrā pašlaik ir nevienlīdzības līmenis un taisnīguma jautājums, un tas liecina, ka, lai rīcībpolitika būtu sekmīga, tai jābūt ne tikai labi izstrādātai, bet arī jāgūst politisks un sociāls atbalsts. Vājās izredzes, ka situācija darba tirgū tuvākajā laikā uzlabosies, būs vēl viens pārbaudījums dalībvalstu sociālās drošības sistēmām. Paies laiks, kamēr iedarbosies pašlaik pieņemto lēmumu pozitīvās sekas, veidojot dinamiskāku un augošu ekonomiku, kas rada darbavietas. Eiropā ir nepieciešama fiskālā konsolidācija, jo ilgtspējīga attīstība nevar balstīties uz parādu nastu, kas nav ilgtspējīga, un tāpat Eiropā ir nepieciešama reāla izaugsme, lai cilvēki varētu rast pastāvīgu darbu. Jauniešu bezdarba problēma ir jārisina ar precīzu un steidzamu rīcību. Tā kā pašreizējā krīze ir strukturāla un cikliska, visā ES ir jāpaātrina reformu temps, lai nodrošinātu ekonomikas atveseļošanos un līdzsvara atjaunošanos. „Deficīta” valstīm ir jāstiprina sava konkurētspēja un „pārpalikuma” valstīm ir jānovērš strukturālie šķēršļi to iekšzemes pieprasījuma pieaugumam. Strukturālās reformas var izrādīties sarežģītas, taču tās palīdz sabiedrībā vienmērīgāk izlīdzināt pielāgojumu radīto slogu un ieguvumus. Uzņēmējdarbībai piemērotās birokrātijas iegrožošana sekmē uzņēmējdarbībai labvēlīgas vides veidošanos, pakalpojumu izmaksu mazināšana palīdz iedzīvotāju grupām ar zemiem ienākumiem, un efektīvāka valsts pārvalde nodrošina augstākas kvalitātes un cenu ziņā pieņemamākus sociālos pakalpojumus. Pastāv nepieciešamība pēc daudz vērienīgākiem bezdarbnieku atbalsta pasākumiem, īpaši attiecībā uz ilgtermiņa bezdarbniekiem, lai viņiem palīdzētu iegūt jauna darba atrašanai nepieciešamās prasmes vai norādes, kā arī attiecībā uz jauniešiem, lai viņiem palīdzētu pārejā no skolas uz nodarbinātību. Jārod risinājumi uzņēmumiem, kuri ir izstrādājuši pārliecinošus uzņēmējdarbības plānus, taču nespēj iegūt finansējumu. Visās dalībvalstīs ir vajadzīgi lielāki ieguldījumi izglītības sistēmas pilnveidošanā un to prasmju sniegšanā cilvēkiem, kuras ir nepieciešamas divdesmit pirmā gadsimta tautsaimniecībā un inovāciju un konkurētspējas veicināšanai. ECB ir devusi būtisku ieguldījumu paveiktajā, lai novērstu iespējamos riskus attiecībā uz eurozonas stabilitāti. Tomēr joprojām pastāv problēmas ar zemāku procentu likmju transmisiju un parastās aizdevumu kārtības atjaunošanu uzņēmējdarbībai, jo īpaši ES perifērijā. Ļoti svarīgi būs pilnībā izveidot ekonomikas un monetārās savienības (EMS), īpaši banku savienības, struktūru, lai tādējādi liktu pamatus turpmākai ilgtspējīgai izaugsmei un novērstu nelīdzsvarotību atkārtotu rašanos. Komisijas veiktā valstu reformu programmu analīze nepārprotami liecina, ka dalībvalstis varētu rīkoties aktīvāk, lai sekmētu izaugsmes atjaunošanos un palīdzētu Eiropai pārvarēt krīzi. Nenovēršot šķēršļus un neizmantojot iespējas, turoties pretī pārmaiņām un neizjūtot steidzamību, atsevišķās valstīs dažādā mērā tiek veidota vide, kas nav labvēlīga uzņēmējdarbības uzplaukumam un darbavietu radīšanai. Kavēšanās ar nepieciešamajām reformām tikai paaugstinās to galīgās finansiālās, ekonomiskās un sociālās izmaksas. Šo problēmu apjoma dēļ visām ieinteresētajām personām, tostarp sociālajiem partneriem un pilsoniskajai sabiedrībai, būtu jāsadarbojas, lai izstrādātu un īstenotu pareizos risinājumus. Eiropas vienotā tirgus saglabāšana un padziļināšana būs izšķiroša šo kopīgo mērķu sasniegšanai. 2. Vispārējais novērtējums Problēmas, ar ko saskaras Savienība, ir sarežģītas, un tās var atrisināt vienīgi ar visaptverošu pieeju, kurā saliedēta politikas veidošana un īstenošana ES un valstu līmenī. Tas ir svarīgs Eiropas pusgada procesa mērķis. Šā dokumentu kopuma pamatā esošā sīkā analīze liecina par šādām norisēm. · Tiek atjaunots ES ekonomikas līdzsvars. Iepriekšējos gados ir veiktas vai sāktas plašas reformas, kuru uzdevums ir labot agrākās nelīdzsvarotības un ekonomiku ievirzīt ilgtspējīgākā gultnē. Vairākās valstīs pastāvošais lielais un ieilgušais tekošā konta deficīts ir ievērojami samazināts, tādējādi pazeminot risku, ka šo tautsaimniecību ārējā finansēšana varētu tikt pēkšņi apturēta. Lai pilnībā būtu redzami rezultāti, ko sniedz dažas no šīm reformām, būs nepieciešams laiks, taču visā Eiropā jau tagad ir vērojami uzlabojumi, piemēram, attiecībā uz eksporta rādītājiem vai par valsts parādu veiktajiem procentu maksājumiem. · Bezdarbs, tostarp jauniešu un ilgtermiņa bezdarbs, ir sasniedzis nepieņemami augstu līmeni, un paredzams, ka tuvākajā laikā tas saglabāsies augsts, tādēļ ir nepieciešama izlēmīga un steidzama rīcība. Ir uzsāktas reformas, lai vairākās Eiropas daļās uzlabotu darba tirgus noturību un elastību, taču būs nepieciešams laiks, pirms tā rezultātā ekonomikā tiks radītas jaunas darbavietas. · Norit fiskālā konsolidācija, un tas palīdz atkal sakārtot publiskās finanses. Tomēr daudzu dalībvalstu iedzīvotāju novecošanas rādītāji apdraud šo valstu turpmāko finanšu stabilitāti attiecībā uz pensijām un veselības aprūpi, tāpēc šobrīd ir jārīkojas, lai Eiropas iedzīvotāji arī turpmāk varētu saglabāt augstu dzīves līmeni. · Strukturālās reformas ir būtisks izaugsmes stimuls un kalpo divējādam mērķim – bezdarba mazināšanai un publisko finanšu ilgtspējas atjaunošanai. Bez konkurētspējas atjaunošanas savās mājās nebūs iespējams izmantot pasaulē pastāvošās izaugsmes iespējas. Analīzē izkristalizējas vairākas politiskas mācības. · Ir jāveic papildu pasākumi, lai novērstu daudzās dalībvalstīs izveidojušos apjomīgo valsts un privāto parādu nastu, un valstīs ar pārmērīgu parādu jāveic un rūpīgi jāpārvalda parādsaistību īpatsvara samazināšanas process. Saskaņā ar ECB pārskatiem par aizdevumiem prioritāte ir turpmāk atveseļot banku nozari, lai tā varētu novirzīt finansējumu uz tautsaimniecības produktīvajām daļām, īpaši uz MVU. Šajā ziņā svarīga loma varētu būt jaunajiem mehānismiem reālās ekonomikas finansēšanai, ko izveidojusi Komisija un EIB ar ECB līdzdalību. Citviet ES turpmākajos gados būtiska loma būs ieguldījumu finansējumam no ES struktūrfondiem. Lai atjaunotu parasto aizdošanas kārtību tautsaimniecībai, ir būtiski arī veicināt alternatīvus finansējuma avotus un mazināt uzņēmumu tradicionālo atkarību no banku finansējuma. · Dalībvalstīs, kurās ir augsti bezdarba rādītāji, ir jāizvērš aktīvas darba politikas pasākumi, piemēram, apmācība un darbā iekārtošanas pakalpojumi. Ir ieteicams veikt turpmākas reformas, lai sekmētu darba iespējas, novērstu priekšlaicīgu darba tirgus atstāšanu, mazinātu darbaspēka izmaksas un novērstu darba tirgus segmentāciju. Sociālajiem partneriem ir būtiska loma, palīdzot izstrādāt un īstenot šādu rīcībpolitiku. Īpašas bažas vieš to jauniešu situācija, kuri ir bez darba, un ieteicams rīkoties atbilstoši ES garantijai jauniešiem, ko ierosinājusi Komisija un par ko nu ir vienojušās dalībvalstis. · Dalībvalstīm ir jāpieliek lielāki pūliņi, lai celtu savu tautsaimniecību konkurētspēju. Svarīga nozīme ir darbaspēka izmaksām, kas ir jāsasaista ar produktivitātes izmaiņām un tiks rūpīgi pārraudzītas. Lai uzlabotu tautsaimniecības produktivitātes rādītājus un pazeminātu cenas, svarīga ir arī lielāka konkurence produktu un pakalpojumu tirgos. Vienlaikus Eiropa pasaules ekonomikā nespēj sacensties tikai ar cenām un to nedarīs. Pirms krīzes un tās laikā visās dalībvalstīs nav veikti vajadzīgie ieguldījumi izglītībā un prasmēs, pētniecībā un inovācijās, un resursu efektivitātē. Atbilstīgu prasmju, produktu un pakalpojumu trūkums nopietni apdraud Eiropas turpmākās izaugsmes izredzes, tāpēc šajās jomās ir nepieciešama ātra korektīva darbība saskaņā ar stratēģijas „Eiropa 2020” mērķiem. · Steidzami ir jāpieliek lielākas pūles, lai radītu uzņēmējdarbības attīstībai, patērētāju videi un darbavietu radīšanai labvēlīgus apstākļus, piemēram, joprojām ir nepieciešami būtiski uzlabojumi attiecībā uz tīklu nozaru darbību un konkurenci svarīgās pakalpojumu nozarēs, piemēram, mazumtirdzniecībā, jāparedz vienkāršāka piekļuve noteiktām profesijām un noteikta veida darbībai un jāuzlabo valsts pārvaldes efektivitāte. · Dalībvalstis, kurās pastāv tekošā konta pārpalikums un pietiekama fiskālā elastība, varētu aktīvāk rīkoties, lai samazinātu augstos nodokļus un sociālās apdrošināšanas iemaksas, ko tās piemēro zemam atalgojumam. Nesenās algu izmaiņas „pārpalikuma” valstīs palīdz uzturēt pieprasījumu un rada pozitīvus blakusefektus citviet ES. Dalībvalstis turklāt varētu palielināt iekšzemes pieprasījumu, atverot pakalpojumu sektoru, pateicoties nepamatotu ierobežojumu un šķēršļu atcelšanai attiecībā uz piekļuvi, kā rezultātā pakalpojumi kļūtu cenu ziņā pieņemamāki iedzīvotāju grupām ar zemiem ienākumiem un pavērtos jaunas ieguldījumu iespējas. · Ņemot vērā budžetu deficīta mazināšanā gūto reālo progresu, jau veiktās konsolidācijas pakāpi un ekonomikas aktivitātes rādītājus, kas ir zemāki par gaidītajiem, Stabilitātes un izaugsmes paktā ir paredzēta iespēja dalībvalstīm atsevišķos gadījumos piešķirt papildu laiku, lai sasniegtu budžeta deficīta apmēru zem 3 % no IKP. Tomēr nav pieļaujama nekāda atkāpšanās no nepieciešamajiem konsolidācijas pasākumiem, un dažās dalībvalstīs joprojām pastāv ievērojama vajadzība veikt korekcijas. Vairākām no šīm dalībvalstīm Komisija piedāvā pagarināt termiņu to pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai. Šis pagarinājums netiek piedāvāts ar nolūku ļaut atslābt noritošajam darbam, gluži pretēji – tas ir jāizmato, lai mazinātu strukturālo budžeta deficītu, intensīvāk veiktu reformas un pavērtu ceļu ilgtspējīgai atveseļošanai. · Ir iespējams un nepieciešams izvērst centienus, lai vidēja termiņa fiskālo stratēģiju ietvaros uzlabotu publisko izdevumu efektivitāti un nodokļu sistēmas taisnīgumu un efektivitāti. Jānovērš atsevišķu valstu nodokļu sistēmām raksturīgā neefektivitāte (piemēram, dažkārt samazinātas likmes un citi atbrīvojumi no nodokļa). Nepieciešams arī aktīvāk cīnīties pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Lai gan prioritātes ir atšķirīgas, šajā nolūkā ir ieteicami vairāki darbības virzieni. · Reformu ilgtspējas un efektivitātes būtisks nosacījums ir taisnīgums. Krīze jau ir radījusi paliekošas sekas tiem cilvēkiem, kuri mūsu tautsaimniecībā ir visnelabvēlīgākajā situācijā, un daudzās valstīs palielinās nabadzības apdraudēto cilvēku skaits. Dalībvalstīm ir jāiegulda savā cilvēkkapitālā un pienācīgu pakalpojumu nodrošināšanā saviem pilsoņiem. Nepieciešams pievērst lielāku uzmanību reformu ietekmes sadalījumam, lai gādātu, ka tās rada paliekošus rezultātus visu iedzīvotāju labā. Vairākām dalībvalstīm vajadzētu aktīvāk pievērsties cīņai pret dažādām nabadzības formām, proti, cīņai pret bērnu nabadzību, bezpajumtniecību, nodarbinātu personu nabadzību un mājsaimniecību pārmērīgām parādsaistībām, un nodrošināt sociālās drošības sistēmu efektivitāti attiecībā uz nabadzības skartajiem cilvēkiem. Lēmumi, kas jau ir pieņemti ES līmenī, ir veicinājuši dalībvalstu reformu centienus, tomēr ir steidzami jāveic turpmāki pasākumi. · Dalībvalstis, kuras piedzīvoja lielas finansiālas grūtības, varētu izmantot ES līmenī nesen izveidotos finanšu atbalsta mehānismus[1]. Gadījumos, kad tika piešķirta ES/SVF finansiālā palīdzība, tai tika piemēroti stingri nosacījumi. Šo programmu īstenošana norit atbilstoši plānotajam un tiek cieši uzraudzīta. · Vairāki izskatīšanā esoši ES tiesību aktu priekšlikumi pēc to pieņemšanas ļautu izmantot izaugsmes un nodarbinātības iespējas, piemēram, pakalpojumu jomā un digitālajā ekonomikā. Komisija par Izaugsmes un nodarbinātības pakta ietvaros gūto progresu ziņos Eiropadomes 2013. gada jūnija sanāksmē. · Komisija 2012. gada decembrī ierosināja jauniešu nodarbinātības pasākumu kopumu, kurā ietilpst Eiropas Māceklību alianses izveidošana. Komisija ierosināja arī garantiju jauniešiem, lai nodrošinātu, ka četru mēnešu laikā pēc mācību beigšanas vai bezdarbnieka statusa iegūšanas visi gados jaunie Eiropas iedzīvotāji varētu saņemt labas kvalitātes darba piedāvājumu, turpmāku izglītību vai apmācību, mācekļa vai prakses vietu. Padome šo garantiju jauniešiem pieņēma 2013. gada aprīlī. Nākamās daudzgadu finanšu shēmas ietvaros ir iezīmēti 6 miljardi EUR, lai papildus Eiropas Sociālajam fondam atbalstītu garantiju jauniešiem, izmantojot Jaunatnes nodarbinātības ierosmi. Kopš 2012. gada Komisija ir strādājusi jauniešu nodarbinātības darba grupu ietvaros, lai tām dalībvalstīm, kurās jauniešu bezdarba līmenis ir visaugstākais, palīdzētu pārplānot ES struktūrfondu finansējumu, to mērķorientējot uz jauniešiem. Komisija turklāt vada daudzpusēju partnerību, kuras uzdevums ir novērst IKT (informācijas un komunikāciju tehnoloģiju) prasmju trūkumu ES, lai aizpildītu brīvās darba vietas šajā jomā, kas tiek lēstas vairāku simtu tūkstošu apmērā. · Ar nesen pieņemtiem tiesību aktiem ir stiprināta ES ekonomikas pārvaldība. Tās īstenošana uzlabos noritošā reformu procesa ticamību. Tagad tiek piemērots Līgums par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību EMS. Ir nostiprināts Stabilitātes un izaugsmes pakts un izveidota jaunā makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūra (sešu tiesību aktu kopums). 2013. gada 30. maijā stāsies spēkā jaunie tiesību akti, ar ko tiek stiprināta politikas koordinācija eurozonā (divu tiesību aktu kopums). · ES sistēmu pilnveidos turpmākie pasākumi EMS padziļināšanai, proti, banku savienības nodibināšana un Eiropas Stabilizācijas mehānisma ietvaros paredzēto finanšu atbalsta mehānismu pilnīga izveide. Norit arī diskusijas par to, kādā veidā stiprināt EMS sociālo dimensiju. · Tiklīdz tiks panākta vienošanās par ES nākamo daudzgadu finanšu shēmu, Eiropas gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģijas "Eiropa 2020” atbalstam varēs sākt izmantot nākamās paaudzes ES finanšu instrumentus, piemēram, "Apvārsnis 2020" pētniecības jomā un Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu infrastruktūras jomā. ES struktūrfondus labāk mērķorientējot uz izaugsmi, konkurētspēju un nodarbinātību, iespējams radīt spēcīgus izaugsmes stimulus vairākās dalībvalstīs, kurās lielu daļu publisko ieguldījumu līdzfinansē no ES budžeta. Šā gada konkrētām valstīm adresētie ieteikumi ir īpaši svarīgi, jo dalībvalstis un reģioni pašlaik izstrādā savas prioritātes ieguldījumiem kohēzijas politikas ietvaros 2014.‑2020. gadā. 3. Galvenie darbības virzieni Eiropas pusgada sākumā Komisija nāk klajā ar Gada izaugsmes pētījumu. Komisija 2013. gadā norādīja tās pašas piecas prioritātes kā 2012. gadā: · turpināt diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju; · atjaunot parasto aizdevumu kārtību uzņēmējdarbībai; · sekmēt izaugsmi un konkurētspēju šodienai un rītdienai; · risināt problēmas, kas saistītas ar nodarbinātību un krīzes sociālajām sekām; · modernizēt valsts pārvaldi. Eiropadome 2013. gada martā apstiprināja šīs prioritātes un noteica satvaru dalībvalstu darbībai minētajās jomās. 1. pielikumā ir sniegts pārskats par šajā dokumentu kopumā ietvertajiem katrai dalībvalstij sniegtajiem ieteikumiem. 2. pielikumā ir apkopojums par gūto progresu virzībā uz stratēģijas "Eiropa 2020" mērķiem. Sīkāka vispārīga informācija ir sniegta dienestu darba dokumentos un salīdzinošajās tematiskajās informācijas lapās, kas ir publicētas stratēģijai „Eiropa 2020” veltītajā tīmekļa vietnē. Komisija turklāt sniedza ieteikumus eurozonai. Eurogrupai vajadzētu uzņemties aktīvu lomu eurozonas pastiprinātas uzraudzības veikšanā, nodrošinot saskanīgu un visaptverošu politisko nostādni un tās ekonomikas stabilitātei un izaugsmei nepieciešamo reformu īstenošanu. Eurogrupai būs īpaša loma arī turpmākajā rīcībpolitikas reformu ex ante apspriešanā un koordinācijā, kā arī būtisku politisko lēmumu ātrā pieņemšanā, piemēram, attiecībā uz pāreju uz banku savienību. Ieteikumu kopums balstās arī uz padziļinātajiem pārskatiem, ar ko Komisija makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras ietvaros nāca klajā 2013. gada 10. aprīlī. Tām 13 konkrētajām dalībvalstīm adresētajos ieteikumos, kurām piemēro šo procedūru, ņemtas vērā pastāvošās nelīdzsvarotības. Turpināt diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju Fiskālā konsolidācija nav vis pašmērķis, bet gan valstu iestāžu līdzeklis to fiskālās suverenitātes atgūšanai, lai spētu ieguldīt ilgtspējīgā izaugsmē. Ņemot vērā augstos budžeta deficīta rādītājus un augošo parādsaistību apjomu, Komisija ir uzstājusi uz nepieciešamību pēc fiskālas konsolidācijas, kas būtu veicama diferencētā un uz izaugsmi vērstā veidā, kas pielāgots katrai konkrētajai valstij. Ja rīkojamies pareizi, fiskālā disciplīna un izaugsme viena otru savstarpēji papildina. Nesen šādu piemēru sniedza Baltijas valstis. Pēc dziļas recesijas Lietuva, Latvija un Igaunija pašlaik uzrāda ES augstākos ekonomikas izaugsmes rādītājus attiecīgi 3,6 %, 5,6 % un 3,2 % apmērā. Šīs trīs valstis ir savlaicīgi īstenojušas fiskālo konsolidāciju un atjaunojušas to tautsaimniecību līdzsvaru ļoti nedrošos apstākļos. Šo valstu konkurētspējas ievērojamie uzlabojumi nu dod rezultātus, tām palīdzot konsolidēt savas valsts finanses un vēl lielākā mērā mazināt bezdarbu, lai gan augstie nabadzības riski un sociālā atstumtība joprojām raisa bažas. Visā Eiropā norit fiskālā konsolidācija. Budžeta deficīts ES ir krities no tā augstākā rādītāja -6,9 % apmērā 2009. gadā līdz -4 % 2012. gadā, un sagaidāms, ka 2013. gadā tas samazināsies līdz -3,4 %, tā kā arvien lielāks skaits dalībvalstu būs novērsušas pārmērīgu budžeta deficītu. Konsolidācijas programmas, kuru uzdevums ir sasniegt tādus deficīta un parāda rādītājus, saskaņā ar kuriem dalībvalstīm vairs nav jāpiemēro pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra, balstās uz deficīta aprēķiniem strukturālā izteiksmē. Tāpēc gadījumā, ja ekonomikas perspektīvas būtiskas pasliktināšanās rezultātā, neraugoties uz nepieciešamo strukturālo pasākumu īstenošanu, netiek izpildīts nominālais mērķis, ir iespējams pagarināt pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai noteikto termiņu. Saskaņā ar ES pastāvošo regulējumu fiskālās konsolidācijas temps nesen jau tika pielāgots attiecībā uz Grieķiju, Spāniju un Portugāli, kurām tika piešķirts vairāk laika, lai novērstu to pārmērīgo budžetu deficītu. Komisija nu atjaunina tās ieteikumus, ņemot vērā jaunāko informāciju un dalībvalstu veikto pasākumu efektivitātes novērtējumu (1. izcēlums). 1. izcēlums. Dalībvalstu stāvoklis attiecībā uz Stabilitātes un izaugsmes paktu atbilstoši Komisijas 2013. gada 29. maija ieteikumiem Nepiemēro pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru || BG, DE, EE, FI, LU, SE Izbeigta pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra || HU, IT, LT, LV, RO Turpina piemērot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru ar termiņiem 2013. gadā || AT, DK, CZ, SK Turpina piemērot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru ar citiem termiņiem – 2015. vai 2016. gadā || EL, IE, CY, UK Ierosināts pagarināt termiņu fiskālo mērķu sasniegšanai - jauni termiņi 2014., 2015. vai 2016. gadā || ES, FR, NL, PL, SI, PT Pirmais solis pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras uzsākšanai || MT Nepietiekama rīcība, lai līdz 2012. gadam novērstu pārmērīgu budžeta deficītu – izvērsta pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra || BE Pateicoties ES līmenī veiktajai darbībai un vairāku dalībvalstu centieniem, ir samazinājušās procentu likmes par valstu parādu, un vairākas valstis, kurās agrāk bija ilgtermiņā pārāk augstas refinansēšanas izmaksas, nu spēj finansēt savu parādu ar daudz zemāku procentu likmi nekā pirms gada. Tomēr, ņemot vērā parāda lielo apmēru un ar iedzīvotāju novecošanu saistītās izmaksas, šo valstu fiskālā un finanšu situācija joprojām ir vārīga. Šādā kontekstā termiņa pagarinājuma piešķiršana noteiktām dalībvalstīm, lai izpildītu to saskaņotos mērķus, ir iecerēta nolūkā tām dot iespēju paātrināt centienus sakārtot savas publiskās finanses un īstenot iekavētās reformas. Ir jāveic aktīvāki reformu centieni, lai jaunajos termiņos ticami panāktu nepieciešamos rezultātus un novērstu pārmērīgu budžeta deficītu. Komisija rūpīgi uzraudzīs situāciju un attiecībā uz eurozonas valstīm izmantos stingrākos fiskālās pārvaldības pasākumus. Nepieciešams gan valstu, gan vietējā līmenī nostiprināt fiskālās iestādes, īstenojot ticamu un efektīvu budžeta programmu vidējam termiņam. Svarīgs ir arī veids, kā notiek fiskālā konsolidācija. Nereti tiek paaugstināti nodokļi, nevis samazināti izdevumi. Tas parasti daudz vairāk kaitē izaugsmei nekā pretēja rīcība, īpaši valstīs, kurās jau pastāv augsti nodokļi. Komisija iesaka veidus, kā fiskālās korekcijas padarīt labvēlīgākas izaugsmei, veicot pasākumus attiecībā uz valstu budžetu ieņēmumu un izdevumu daļām. Attiecībā uz ieņēmumu daļu noritošo reformu būtisks aspekts ir nodokļu sistēmu struktūra un jo īpaši nodokļu bāzes novirzīšana no darbaspēka uz citiem avotiem. Vairāku dalībvalstu prioritāte ir ierobežot darbaspēkam piemērotos nodokļus, lai palielinātu stimulus strādāt un samazinātu relatīvi augstās darbaspēka izmaksas, jo īpaši attiecībā uz mazkvalificēto darbaspēku (skat. 2. izcēlumu). Bez šaubām, šādas tik ļoti nepieciešamās reformas pēc tam finansiāli jākompensē no citiem ieņēmumu avotiem. Vairākās dalībvalstīs ir pausti politiski iebildumi pret regulāro īpašuma nodokļu paaugstināšanu, taču to iespējams izstrādāt tā, lai valsts efektīvā un taisnīgā ceļā gūtu ieņēmumus. Nodokļus var novirzīt arī uz vides nodokļiem, piemēram, piemērojot nodokļus piesārņojuma un siltumnīcefekta gāzu emisijas avotiem. Šādi var veicināt jaunu tehnoloģiju izstrādi, resursu efektīvu izlietojumu un videi nekaitīgu darbavietu izveidošanu, taču vienlaikus ir jāuzrauga arī energoresursu augsto cenu ietekme uz mājsaimniecībām un konkurētspēju, tostarp energoietilpīgās rūpniecības nozarēs, lai turpmākos lēmumus varētu pieņemt, pamatojoties uz drošiem pierādījumiem. Nodokļu sistēmu lielāku efektivitāti un taisnīgumu var panākt, paplašinot pastāvošo nodokļu bāzi. Vairumā nodokļu sistēmu ir noteikti atbrīvojumi, atlaides, samazinātas likmes un citi īpaši noteikumi, saukti par “nodokļu izdevumiem”. Tie ne vienmēr ir pamatots, un var izrādīties neefektīvi līdzekļi to mērķu sasniegšanai sociālajā, vides vai ekonomikas jomā. To rezultātā nodokļu maksātājiem var tikt piemērots atšķirīgs nodokļu režīms, kas ne vienmēr ir pamatoti un tādējādi samazina sistēmas taisnīgumu. Tie turklāt var radīt manipulācijas iespējas, sistēmu padarīt sarežģītāku un palielināt atbilstības nodrošināšanas un administratīvās izmaksas. Vairākās dalībvalstīs ir paaugstināti nodokļi, taču Komisija uzskata, ka iespējams rīkoties aktīvāk, lai samazinātu nodokļu izdevumus un atbrīvojumus, tostarp videi un ekonomikai kaitīgas subsīdijas. Piemēram, pašlaik iekasētie PVN ieņēmumi veido tikai pusi no summas, ko iegūtu, pilnā mērā piemērojot PVN pamatlikmi (1. diagramma). Atšķirība atspoguļo nodokļu atvieglojumu, nodokļu nepilnību, saistību neizpildes un dažos gadījumos sliktas nodokļu administrācijas apmērus, kas grauj PVN sistēmas efektivitāti. 1. diagramma. Faktiskie PVN ieņēmumi 2011. gadā (% no teorētiskajiem ieņēmumiem, piemērojot pamatlikmes) Avots: Eiropas Komisija. PVN ieņēmumu attiecības rādītāju veido faktisko PVN ieņēmumu attiecība pret PVN pamatlikmes un neto iekšzemes galapatēriņa summu. Luksemburgas augsto rādītāju izskaidro par pārdošanas darījumiem ar nerezidentiem iekasētā PVN lielais apmērs. Nodokļu sistēmas efektivitātes un taisnīguma uzlabošanā būtiska loma ir pasākumiem, kas vērsti uz nodokļu saistību izpildes uzlabošanu un krāpšanas apkarošanu[2]. Pasākumi valstu, ES un pasaules mērogā var savstarpēji mijiedarboties nolūkā stiprināt nodokļu sistēmas. Komisija ir apņēmības pilna izmantot visus tās rīcībā esošos līdzekļus, lai izvērstu cīņu pret krāpšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, un aicina dalībvalstis īstenot pasākumus vietējā un ES līmenī, tos koordinējot ar citām dalībvalstīm. 2. izcēlums. Piemēri nesen veiktiem pasākumiem, ar ko nodokļu slogs novirzīts no nodokļu bāzēm, kuru aplikšana ar nodokļiem kaitē izaugsmei Beļģija ir veikusi dažus pasākumus, lai samazinātu sociālās iemaksas, ko veic MVU un noteiktas darbinieku kategorijas. Ir ieviests “nodarbinātības pabalsts” strādājošajiem ar zemu atalgojumu, un to papildina darba devēju sociālo iemaksu samazinājums un iedzīvotāju ienākuma nodokļa atlaide. Nolūkā veicināt nodarbinātību un izaugsmi Dānija pakāpeniski mazina darbaspēka nodokļu slogu. Ungārija ir samazinājusi noteiktu mērķgrupu sociālā nodrošinājuma iemaksas. Somija ir palielinājusi ar nodokļiem neapliekamo minimumu, lai mazinātu to personu nodokļu slogu, kurām ir mazi ienākumi. Čehijas Republika un Igaunija ir ieplānojušas vispārēji samazināt darbaspēka nodokļu slogu. Attiecībā uz izdevumu daļu Komisija uzskata, ka prioritāte piešķirama valstu ieguldījumiem pētniecībā, inovācijā un cilvēkkapitālā, tostarp nodrošinot izdevumu augstāku rentabilitāti. Dažās dalībvalstīs pastāv pamats bažām saistībā ar izglītībā veikto ieguldījumu zemo vai rūkošo apmēru (piemēram, Bulgārijā, Grieķijā, Itālijā, Slovākijā un Rumānijā). Pastāv iespēja arī saglabāt vai uzlabot nodarbinātības dienestu un aktīvas darba tirgus rīcībpolitikas tvērumu un efektivitāti, piemēram, attiecībā uz bezdarbnieku apmācību un garantijas jauniešiem shēmām, kā arī uzlabot publisko izdevumu lietderību daudzās jomās, tostarp veselības un ilgtermiņa aprūpē. Iedzīvotāju novecošana apdraud publisko finanšu ilgtspēju, tā kā pastāv iespēja, ka celsies izdevumi par veselības aprūpi un valsts finansētajām pensijām. Lai ar tūlītēju rīcību risinātu šo problēmu, Komisija jau agrāk ir ieteikusi palielināt likumā noteikto minimālo pensionēšanās vecumu atbilstoši paredzamā dzīves ilguma pagarinājumam, kā arī pakāpeniski izbeigt priekšlaicīgas pensionēšanās shēmas, turklāt veicot pasākumus, lai uzturētu vecāka gadagājuma nodarbināto mūžizglītību un nodarbinātības līmeni. 1. tabulā ir apkopotas dalībvalstīs nesen pieņemtās un paziņotās pensionēšanās vecuma izmaiņas. 1. tabula. Pensionēšanās vecums* visā ES || Pensionēšanās vecums 2009. gadā || Pensionēšanās vecums 2020. gadā || Turpmāki paaugstinājumi pēc 2020. gada || || || Pensionēšanās vecums 2009. gadā || Pensionēšanās vecums 2020. gadā || Turpmāki paaugstinājumi pēc 2020. gada S = sievietes (ja pastāv atšķirība) || S = sievietes (ja pastāv atšķirība) || || || S = sievietes (ja pastāv atšķirība) || S = sievietes (ja pastāv atšķirība) BE || 65 || || 65 || || || CY || 65 || || 65+ (3) || || BG || 63 || S: 60 || 65 || S: 63 || || LV || 62 || || 63g9m || || 65 – 2025. g. CZ || 62 S: 56g8m (1) || 63.8 S: 60g6m (1) || 67+ (2) – 2044. g. || LT || 62g6m || S: 60 || 64 || S: 63 || 65 – 2026. g. DK || 65 || || 66 || || 67+ (3) || LU || 65 || || 65 || || DE || 65 || || 65.7 || || 67 – 2029. g. || HU || 62 || || 64 || || 65 – 2022. g. EE || 63 || S: 61 || 64 || || 65 – 2026. g. || MT || 61 || S: 60 || 63 || || 65 – 2026. g. IE || 66 || || 66 || || 68 – 2028. g. || NL || 65 || || 66g8m || || 67+ (3) EL || 65 || S: 60 || 67 || || 67+ (3) || AT || 65 || S: 60 || 65 || S: 60 || 65 – 2033. g. ES || 65 || || 66g4m || || 67+ (3) || PL || 65 || S: 60 || 67 || S: 62 || 67 – 2040. g. FR || 60(1) || || 62 (1) || || || PT || 65 || || 65 || || IT || 65g4m S: 60g4m || 66g11m || 67+ (3) || RO || 63g4m || S: 58g4m || 65 || S: 61 || 65 / 63 (S) – 2030. g. Avots: Eiropas Komisija * Vecums, kad persona var sākt saņemt pensiju pilnā apmērā bez aktuāra samazinājuma par priekšlaicīgu pensionēšanos. Informācija pamatota ar tiesību aktiem, kas pieņemti līdz 2013. gada 30. aprīlim. (1) Minimālais vecums, kas mainās atkarībā no dažādiem nosacījumiem, piemēram, bērnu skaita vai minimālā obligātā apdrošināšanas laikposma izpildes (2) Līdz turpmākiem grozījumiem ik gadu paredzēts paaugstinājums par 2 mēnešiem (3) Turpmāki pielāgojumi paredzamā mūža ilguma pagarinājumam (4) Elastīgs pensionēšanās vecums, kas saistīts ar pensijas apmēru || SI || 63 || S: 61 || 65 || || SK || 62 S: 57g6m (1) || 62+ (3) || || 62+ (3) FI || 63-68 (4) || 63-68 (4) || SE || 61-67 (4) || 61-67 (4) || UK || 65 || S: 60 || 66 || || 67 – 2028. g. Veselības un ilgtermiņa aprūpes jomā nepieciešamība nodrošināt vispārēju aprūpi ir jālīdzsvaro ar novecojošo iedzīvotāju augošo pieprasījumu, tehnoloģiju attīstību un pacientu pieaugošajām prasībām visās vecuma grupās. Vairāk nekā 70 % no to publisko izdevumu prognozētā pieauguma, kas ir saistīti ar novecošanu, veido izdevumi par veselības un ilgtermiņa aprūpi. Jāveic reformas, lai panāktu valstu ierobežoto resursu efektīvāku izlietojumu un nodrošinātu augstas kvalitātes aprūpes pieejamību. Atjaunot parasto aizdevumu kārtību uzņēmējdarbībai Par spīti valdību sniegtajam apjomīgajam atbalstam un ECB atbalstošajai monetārajai politikai aizdošanas nosacījumi joprojām ir stingri, un kredītu piedāvājums ir ierobežots, īpaši valstīs, kurās pastāv finanšu grūtības. Situācija ir pasliktinājusies, īpaši Grieķijā, Īrijā, Portugālē un Slovēnijā, kā arī Francijā, Itālijā un Apvienotajā Karalistē. Vācija ir vienīgā valsts, attiecībā uz kuru MVU ziņo par banku aizdevumu pieejamības uzlabošanos. Dažās valstīs MVU kreditēšanu ietekmē ieguldītāju bažas saistībā ar sliktajiem ekonomikas un finanšu apstākļiem. Turklāt vēl nav pabeigta banku sistēmas atveseļošana. Lai atjaunotu parasto aizdevumu kārtību tautsaimniecības produktīvākajām daļām, vairākās dalībvalstīs prioritāte joprojām ir banku bilanču uzlabošana. 2. diagramma. Aizdošanas nosacījumi joprojām ir stingri, un kredītu tirgi ir sadrumstaloti Aizdošanas nosacījumi eurozonā ECB pārskats par banku aizdevumiem Procentu likmju starpība starp mazākiem un lielākiem aizdevumiem nefinanšu sabiedrībām Ņemot vērā agrāko ilgtermiņā pārāk augsto publisko un privāto parādsaistību apmēru, ir nepieciešamas finanšu sektorā noritošās korekcijas. Tomēr korekcijām nevajadzētu pārsniegt vajadzības vai tikt apgrūtinātām slikti darbojošos, fragmentētu tirgu dēļ. Tāpēc valstu politikai vajadzētu tiekties stiprināt banku nozari, palīdzot novērst šķēršļus uzņēmumu finansēšanai un ieguldījumu veikšanai infrastruktūrā. Galvenā uzmanība no kapitāla piesaistīšanas nu ir novirzīta uz banku nozares apdraudējumu novēršanu. Tiecoties atjaunot uzticību ES bankām, vajadzētu izmantot visā ES saskaņotus aktīvu kvalitātes pārskatus, kas nodrošinātu pārredzamību attiecībā uz banku aktīviem un pasīviem. Tam vajadzētu ļaut konstatēt visus atlikušos vājos punktus un stiprināt uzticību nozarei kopumā. Eiropas līmeņa banku savienības izveidošana, kurā pastāvēs vienots uzraudzības mehānisms un vienots noregulējuma mehānisms, būs nozīmīgs solis finanšu sektora pārstrukturēšanas pabeigšanai un parastās aizdevumu kārtības atjaunošanai. Būtu steidzīgi jāpabeidz to banku rekapitalizācija, kurām tas ir nepieciešams, lai pilnībā varētu sākt darboties jaunais vienotais uzraudzības mehānisms, ko pēc tam papildinās vienotais noregulējuma mehānisms. Kā prioritāte ir jāizvirza alternatīvu, no banku finansējuma mazāk atkarīgu finansējuma avotu izveide uzņēmējdarbībai. Ir vērojamas pazīmes, ka uzņēmumu finansēšanā norit pakāpeniska pāreja uz kapitāla tirgiem, taču tendence attīstās pārāk lēni, lai radītu ietekmi tuvākajā laikā. Turklāt MVU bieži trūkst tiešas pieejas kapitāla tirgus finansējumam. Ir panākta vienošanās par tādām iniciatīvām situācijas atvieglošanai kā jauns ES regulējums ieguldījumiem riska kapitāla un sociālās uzņēmējdarbības fondos. Bez tam EIB apmaksātais kapitāls ir palielināts par 10 miljardiem EUR, un tam vajadzētu palīdzēt visā ES piesaistīt papildu ieguldījumus līdz pat 180 miljardu EUR apmērā. Šāds papildu finansējums darīs iespējamu MVU plašāku kreditēšanu, kam vajadzētu notikt plašā ģeogrāfiskā un nozaru tvērumā. Steidzami jāpaātrina EIB aizdevumu izsniegšanas temps, jo īpaši attiecībā uz MVU. Lai atvieglotu MVU pieeju banku un nebanku finansējumam, ES un dalībvalstu līmenī vajadzētu sagatavot vairākus citus pasākumus, piemēram, riska kapitāla regulējuma uzlabošanu, MVU īpaši izveidotus tirgus un MVU apvienošanu, jaunu MVU vērtspapīrošanas instrumentu izveidošanu, standartu izstrādāšanu MVU kredītspējas novērtēšanai un netradicionālu finansējuma avotu (līzinga, piegādes ķēdes finansējuma, kolektīvā finansējuma) sekmēšanu. Eiropas 2012. gada jūnija Izaugsmes un nodarbinātības paktā ir uzsvērts, cik nozīmīgi ir ieguldījumi infrastruktūrā, un norādīts uz ES struktūrfondu un EIB lomu šajā jomā. Lai Eiropas parāda kapitāla tirgu no jauna atvērtu infrastruktūras finansējumam, var noderēt 2012. gada novembrī sāktā projektu obligāciju iniciatīva. Tā tagad būtu jāizvērš un jāpilnveido līdz ar citiem parāda instrumentiem, kas paredzēti Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentā (2014.‑2020. gads). Komisija 2013. gada martā nāca klajā ar Zaļo grāmatu par ilgtermiņa finansēšanu[3], aicinot ieinteresētās personas paust viedokli par to, kā uzlabot reālās ekonomikas finansēšanu un novērst šķēršļus ilgtermiņa ieguldījumiem. 3. izcēlums. Piemēri nesen veiktiem pasākumiem nolūkā atvieglot uzņēmumu pieeju finansējumam Dānijā ir sāktas iniciatīvas, lai atsvērtu stingros aizdošanas nosacījumus, tostarp izveidojot valsts ieguldījumu fondu (Dānijas Izaugsmes kapitāls) un attīstības un kredītu paketi. Vēl cita shēma paredz aizdevumu garantijas mazāka apmēra banku aizdevumiem 2013.-2015. gadā. Igaunijas valdība atbalsta uzņēmumu finansēšanu, pateicoties iniciatīvām KredEx, Enterprise Estonia un Igaunijas Attīstības fondam. Polija ir izveidojusi jaunu MVU garantiju un jaunu izaugsmes fondu, kurā ir līdzekļi no Eiropas Investīciju fonda un BGK, lai veicinātu ieguldījumus riska kapitālā, privātajā kapitālā un mezonīna kapitālā. Arī Itālijā tiek veicināta nebanku finansējuma izmantošana, tostarp piemērojot atlaides jaunu uzņēmumu pašu kapitālam, izveidojot Ilgtspējīgas attīstības fondu un ieviešot kolektīvo finansējumu inovatīviem jaunizveidotiem uzņēmumiem. Apvienotajā Karalistē ir izveidota aizdevumu finansējuma shēma („Funding for Lending”), atbilstoši kurai bankas var saņemt lētākus aizdevumus no Anglijas Bankas ar nosacījumu, ka tās daļu finansējuma izmanto aizdevumu izsniegšanai uzņēmumiem. Vairākas no minētajām shēmām atbalsta ar ES struktūrfondiem un EIB darbībām. Dalībvalstīm, piemēram, Zviedrijai, Nīderlandei un Apvienotajai Karalistei, ir jārisina privātā parāda apmērs un mājsaimniecību neaizsargātība, saskaroties ar iespējamām pārmaiņām nekustamā īpašuma tirgū[4]. Jau ir veikti atsevišķi pasākumi, piemēram, regulējuma ziņā un samazinot nodokļu stimulus, kas veicina parādsaistību uzņemšanos, piemēram, nodokļu atlaides par hipotekāro kredītu procentu maksājumiem. Pasākumi to nelīdzsvarotību novēršanai, ko radījuši mājsaimniecību lielie parādi un augstās mājokļu cenas, rada labvēlīgas sekas arī, pateicoties riskantu aizdevumu ietekmes samazināšanai. Dalībvalstīm turklāt vajadzētu novērst parādsaistībām labvēlīgo nodokļu regulējumu, kas pašlaik pastāv vairumā uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu. Sekmēt izaugsmi un konkurētspēju šodienai un rītdienai Daudzās dalībvalstīs samazinās valsts un privātie ieguldījumi[5] un palielinās uzkrājumu apjoms, ko stimulē uzņēmumu un mājsaimniecību vēlme samazināt esošo parādu nastu un/vai palielināt aktīvu turējumu. Lai gan tas ir nepieciešams atsevišķiem uzņēmumiem un mājsaimniecībām, tā rezultātā krītas kopējais pieprasījums, un rodas nepieciešamība preču un darba tirgū īstenot visaptverošu reformu kopumu, lai mazinātu šādu norišu negatīvo ietekmi uz izaugsmi un palielinātu ilgtermiņa izaugsmes potenciālu. Savlaicīga izaugsmes veicināšana un konkurētspējas atgūšana ir būtiski nosacījumi, lai panāktu sekmīgu un stabilu atveseļošanos. Nesenie Īrijas, Spānijas un Portugāles eksporta rezultāti liecina, ka vērienīgas korekcijas nolūkā uzlabot cenu un ārpuscenu konkurētspēju dod pozitīvus rezultātus jau īstermiņā. „Deficīta” dalībvalstīm ir jānovirza līdzekļi no netirgojamu preču sektora (piemēram, mājokļi) uz tirgojamu preču sektoriem. Tām ir jāstiprina konkurence kopumā, atverot konkurencei pakalpojumu tirgu un ārpustirgu pakalpojumus, tostarp tīkla pakalpojumus. „Pārpalikuma” dalībvalstis spēj un tām vajadzētu veicināt iekšzemes pieprasījumu, piemēram, pazeminot augstos nodokļus un sociālās drošības iemaksas, ko tās piemēro zemam atalgojumam. Nesenās algu izmaiņas un noturīgais darba tirgus „pārpalikuma” valstīs palīdzēs palielināt pieprasījumu un radīs pozitīvus blakusefektus citviet ES. Šīs dalībvalstis varētu arī aktīvāk rīkoties, lai atvērtu savus pakalpojumu sektorus, pateicoties nepamatotu ierobežojumu un šķēršļu atcelšanai attiecībā uz piekļuvi, tādējādi palielinot ieguldījumus un padarot pakalpojumus cenu ziņā pieņemamākus iedzīvotāju grupām ar zemiem ienākumiem. Nesenā pagātnē vairāku dalībvalstu konkurētspējai traucēja algu palielināšana, kas neatbilda produktivitātes izmaiņām. Šīm dalībvalstīm Komisija ieteica pārskatīt algu noteikšanas mehānismus, lai algas pielāgotu produktivitātes izmaiņām, un dalībvalstīs ir pieliktas pūles šajā nolūkā. Dažas dalībvalstis šādas saiknes izveidošanai ir grozījušas tiesību aktus vai paredzējušas attiecīgus stimulus. Citos gadījumos ir veikta algu indeksācijas sistēmu daļēja reforma vai ir iesaldēta to piemērošana, taču joprojām nav veiktas strukturālas reformas algu izmaiņu pastāvīgai sasaistīšanai ar produktivitāti. Konkrētām valstīm adresētie ieteikumi ir palikuši spēkā 2013. gadam, bet tie ir pārformulēti, ņemot vērā veiktās izmaiņas. Eiropai ir nepārprotami jāizvērš savi centieni inovācijas jomā un jāturpina ražošanas modeļi novirzīt uz darbībām ar augstu pievienoto vērtību. Saskaņā ar Komisijas Inovācijas savienības rezultātu pārskata jaunāko redakciju joprojām pastāv liela atšķirība starp tām dalībvalstīm, kurās ir viszemākie inovācijas rādītāji (Bulgārija, Rumānija, Latvija, Polija), un tām, kurās šie rādītāji ir visaugstākie (Zviedrija, Vācija, Dānija, Somija). Tas ES kopumā ierindo aiz dažiem no galvenajiem konkurentiem. Zemu produktivitāti daļēji izraisa ierobežota konkurence preču un pakalpojumu tirgos, bet arī slikti rezultāti izglītības un pētniecības jomā un nespēja pētniecības rezultātus pārvērst tirgū laižamās precēs un pakalpojumos. Nozīmīga daļa valsts finansējuma privātā sektora veiktajai pētniecībai un izstrādei tiek piešķirta tiešu dotāciju veidā. Vajadzētu attīstīt alternatīvus veidus, kā atbalstīt inovācijas spējas, piemēram, nodokļu stimulus privātā finansējuma veicināšanai un publiskā iepirkuma stratēģisku izmantojumu. Joprojām netiek pilnībā izmantots pakalpojumu nozares lielais ekonomikas un nodarbinātības potenciāls. Komisija lēš, ka, ja dalībvalstis atceltu šķēršļus pakalpojumu sniegšanai atbilstoši Pakalpojumu direktīvai, ES IKP varētu pieaugt par 0,8 % līdz 2,6 %. Atbilstoši vērienīgākajam scenārijam lielākais ieguvums būtu Kiprā, Spānijā, Apvienotajā Karalistē, Luksemburgā, Nīderlandē, Dānijā, Austrijā, Zviedrijā un Francijā[6]. Ir ierosināti konkrēti pasākumi konkurences uzlabošanai pakalpojumu nozarē, atceļot šķēršļus mazumtirdzniecībā un pārmērīgus ierobežojumus, īpaši attiecībā uz profesionāliem pakalpojumiem un reglamentētām profesijām. ES Pakalpojumu direktīvas pilnīgai īstenošanai var būt svarīga loma pārrobežu pakalpojumu attīstībā, un tā var palīdzēt paaugstināt vietējo tirgu produktivitāti. Uzņēmējdarbības vides uzlabošana kopumā ir prioritāte, un šajā jomā ir veikti vairāki pozitīvi vērtējami pasākumi (skatīt 4. informatīvo materiālu). Dažus no šiem paraugprakses piemēriem varētu izmantot plašāk. 4. izcēlums. Piemēri pasākumiem, kas veikti ekonomiskās darbības izvēršanai pakalpojumu nozarē Polijā, Vācijā, Francijā, Kiprā un Itālijā kopš Pakalpojumu direktīvas stāšanās spēkā ir atvieglots tiesiskais regulējums, ar ko nosaka uzņēmējdarbības formu vai izvirza prasības par līdzdalību kapitālā. Itālijā un Francijā attiecībā uz vairākiem pakalpojumu veidiem ir atcelta prasība saņemt iepriekšēju atļauju uzņēmuma izveidošanai. Spānijā un Vācijā mazumtirdzniecības tirgū vairs nav nepieciešams izturēt ekonomisku pārbaudi, lai atvērtu noteikta veida tirdzniecības vietas. Maltā turklāt attiecībā uz reglamentētajām profesijām ir atcelti obligātie atlīdzības apmēri, tādējādi atļaujot uzņēmumiem cenas noteikt patstāvīgi. Ir jāizveido jaunu uzņēmumu veidošanai un pastāvošo uzņēmumu izaugsmei un ieguldījumu piesaistei labvēlīga uzņēmējdarbības vide. Lai gan uzņēmējdarbības vide iepriekšējo piecu gadu laikā ir zināmā mērā pilnveidota, apstākļi dažādās dalībvalstīs joprojām ļoti atšķiras. Spānijā ir vērienīgs plāns samazināt administratīvo slogu, un, ja likumprojekts par vienoto tirgu tiks īstenots atbilstoši ierosinātajai kārtībai, tā rezultātā IKP pirmajā gadā varētu palielināties par 1,28 %. Francija ir nākusi klajā ar plašu vienkāršošanas plānu, un Portugālē un Lietuvā ir gūti ievērojami panākumi saistībā ar e-iepirkumu. Ekonomikas konkurētspējas būtisks elements ir tīklu nozaru kvalitāte, darbības joma un cenu pieņemamība. Vairāki ieteikumi attiecas uz platjoslas tīklu izveidi un uzlabojumiem enerģijas tirgus darbībā un transporta nozarē (dzelzceļu, lidostu, ostu un autotransporta darbībā). Ir svarīgi turpināt darboties, lai atbilstoši ES prioritātēm veidotu vai atjaunotu nozīmīgu infrastruktūru. Dzelzceļa tirgus ir visatvērtākais Dānijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē, kurās dzelzceļš ieņem arvien lielāku tirgus daļu. Netiek pilnā mērā izmantots videi draudzīgas ekonomikas potenciāls radīt darbavietas. Resursu efektīvs izlietojums ir ekonomiskā un vides aizsardzības ziņā loģisks, un tas ir mūsu turpmākās konkurētspējas neatņemams aspekts. Dalībvalstīm būtu jāizvērš šādi ieguldījumi, modernizējot ražošanas metodes atbilstoši ilgtspējas prasībām. Energoefektivitātes pasākumu īstenošana kavējas, neskatoties uz to pozitīvo ietekmi uz nodarbinātību un uzņēmumu un mājsaimniecību līdzekļu ietaupījumiem[7]. Svarīga prioritāte arvien ir CO2 emisiju samazināšana atbilstoši ES saistībām, īpaši transporta un celtniecības nozarē. Būtu jāizmanto atkritumu un pārstrādes nozares potenciāls. Tiek lēsts, ka, pilnībā īstenojot ES tiesisko regulējumu attiecība uz atkritumiem, tiktu ietaupīti 72 miljardi EUR gadā, nozares gada apgrozījums palielinātos par 42 miljardiem EUR, un līdz 2020. gadam tiktu izveidotas vairāk nekā 400 000 darbavietas[8]. Risināt problēmas, kas saistītas ar nodarbinātību un krīzes sociālajām sekām Krīze daudzviet Eiropā ir atstājusi smagas un paliekošas sekas attiecībā uz bezdarba līmeni un sociālo situāciju. Sociālās aizsardzības sistēmas ir palīdzējušas mīkstināt krīzes vissmagākās sociālās sekas, taču dažas no šīm sistēmām nu saskaras ar grūtībām krīzes ilguma dēļ. Kā atainots 2. tabulā, starp dalībvalstīm pieaug atšķirības. Vairākās dalībvalstīs ir krasi paaugstinājies bezdarba līmenis, un bezdarbnieku skaits ir ļoti liels. Īpašas bažas vieš jauniešu bezdarbs (vidējais bezdarba rādītājs ir 23,5 %, bet Spānijā un Grieķijā tas ir attiecīgi 55,9 % un 62,5 %) un ilgtermiņa bezdarbnieku augošais īpatsvars un skaits (no 4,1 % no ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem 2011. gadā līdz 4,6 % 2012. gadā). Tomēr dažās dalībvalstīs ir labi nodarbinātības rādītāji. Austrijā ir viszemākais bezdarba rādītājs ES, kas 2013. gada martā bija 4,7 %, un tās vispārējais līdzdalības rādītājs ir nedaudz palielinājies, pārsniedzot 75 %. Vācijā bezdarbs dažu gadu laikā samazinājās no vairāk kā 8 % līdz 5,4 %. Apvienotajā Karalistē vispārējais bezdarba rādītājs ir krities no 8,2 % 2011. gadā līdz 7,7 % 2013. gada februārī. Vairākās dalībvalstīs, dažkārt apspriežoties ar sociālajiem partneriem, ir ieviestas būtiskas darba tirgus reformas, kuru mērķis ir uzlabot darba tirgus noturību, ieviešot lielāku iekšēju un ārēju elastību, mazinot segmentāciju un sekmējot pāreju no vienas darbavietas uz citu. Tas īpaši attiecas uz programmas valstīm. Šādām reformām vajadzētu pakāpeniski nest augļus. Svarīgi, lai tajās tiktu ņemta vērā vajadzība veidot tiesību pamatu nākotnei un nodrošināt strādājošo nodarbināmību. Ņemot vērā ES pastāvošo demogrāfisko situāciju, reformām jākoncentrējas arī uz sieviešu un vecāka gadagājuma strādājošo līdzdalības paaugstināšanu darba tirgū, gādājot, lai nodokļu un pabalstu sistēmās būtu paredzēti atbilstoši stimuli atgriezties darbā un turpināt strādāt. Šajā nolūkā nozīmīgi pasākumi ir agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes (parasti sauktas par bērnu aprūpi) pilnveidošana, bērnu nabadzības un mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas novēršana. Būtiska loma ir attiecīgo pakalpojumu kvalitātei, cenu pieņemamībai un pieejamībai. Īstermiņā valstu nodarbinātības dienestiem ir lielas grūtības tikt galā ar bezdarbnieku skaita pieaugumu. Vairākās valstīs ir nepieciešama efektīvāka palīdzība darba meklējumiem un plašākas mācību iespējas, tostarp atbalsts mobilitātes shēmām. Visas liecības norāda, ka labāki rezultāti ir individualizētam atbalstam, taču vairākās dalībvalstīs, kurās ir visaugstākie bezdarba rādītāji, netiek veikti attiecīgi pasākumi vai tie norit lēni. Saskaroties ar augošajām prasībām, valstu nodarbinātības dienestiem būtu jācenšas uzlabot savu efektivitāti un pastiprināt sadarbību. Līgumā nostiprinātā pamatbrīvība uz brīvu pārvietošanos rada nodarbinātības iespējas. Tas ir viens no iespējamajiem veidiem, kā risināt prasmju un nodarbinātības neatbilsmi. Arī mobilitāte darba tirgū kalpo kā koriģējošs mehānisms EMS. Komisija balstīsies uz Eiropas Nodarbinātības dienestu tīklu (EURES), pastiprinot un paplašinot savu darbību, tostarp veicinot jauniešu mobilitāti. 2. tabula. Bezdarba rādītāji un bezdarbnieku skaits kopumā un jauniešu (līdz 25 gadu vecumam) vidū - 2013. gada martā * 2013. gada martā vai vēlāk pieejamie dati. Avots: Eiropas Komisija Turklāt ir jāveic pamatīgāks novērtējums par to, kā panākt lielāku pārredzamību un augstāku efektivitāti izglītības un mācību nodrošināšanā un prasmju un pieejamo darbavietu labāku atbilsmi un kā stiprināt sinerģiju starp dažādiem mācību nodrošinātājiem. Vairākās dalībvalstīs joprojām ir nepieņemami augsts to jauniešu īpatsvars, kuri priekšlaicīgi pārtrauc mācības, īpaši starp jauniešiem nelabvēlīgā situācijā vai migrantu izcelsmes jauniešiem, un nav pietiekamu mūžizglītības iespēju. Mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītāji Maltā, Spānijā, Portugālē, Itālijā, Rumānijā un Apvienotajā Karalistē[9] pārsniedz ES vidējos rādītājus, bet Bulgārijā, Rumānijā, Grieķijā, Ungārijā un Slovākijā ir viszemākie līdzdalības rādītāji attiecībā uz mūžizglītību[10]. Šīs problēmas pastāvēja arī pirms krīzes, bet ir īpaši smagas šobrīd, ņemot vērā noritošo ekonomikas korekciju apmēru un ilgākas darba dzīves izredzes. Atsevišķu izglītības un mācību sistēmu nepiemērotību ilustrē arī prasmju neatbilsme un trūkums, kas vērojami daudzos reģionos un nozarēs. Vairākas dalībvalstis ir uzsākušas savu profesionālās izglītības un apmācības sistēmu reformas nolūkā jauniešu prasmes un kompetenci pielāgot darba tirgus vajadzībām. Vairākās dalībvalstīs ir ielikti pamati augstas kvalitātes mācekļu vietu un duālas profesionālās apmācības sistēmai (Grieķijā, Spānijā, Itālijā, Latvijā, Portugālē, Slovākijā), taču šis process vēl ir agrīnā stadijā, un, lai tas būtu sekmīgs, tajā būs cieši jāiesaista sociālie partneri. Dažās citās dalībvalstīs ir sāktas reformas nolūkā uzlabot augstākās izglītības sistēmu efektivitāti, lai samazinātu priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājus un šīs sistēmas pielāgotu darba tirgus vajadzībām (Austrijā, Itālijā, Polijā), un šo mērķu sasniegšanai tiek arvien plašāk izmantoti inovatīvi, ar darbības rezultātiem pamatoti finansējuma modeļi (Čehijas Republikā, Ungārijā, Slovākijā, Apvienotajā Karalistē). Augošais bezdarbs ir īpaši smagi skāris jauniešus. ES līmenī ir sākti svarīgi pasākumi, lai šajā sakarā atbalstītu valstu un reģionālās stratēģijas (5. izcēlums). 5. izcēlums. ES garantijas jauniešiem īstenošana Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, dalībvalstis ir vienojušās izveidot garantiju jauniešiem, saskaņā ar kuru ikvienam jaunietim vecumā līdz 25 gadiem četru mēnešu laikā pēc darba zaudēšanas vai formālās izglītības beigšanas nodrošina labas kvalitātes darba, tālākizglītības, mācekļa vietas vai prakses piedāvājumu Somijā ir izveidota garantija, saskaņā ar kuru ikvienam jaunietim vecumā līdz 25 gadiem (līdz 30 gadiem neseniem studiju beidzējiem) trīs mēnešu laikā pēc bezdarbnieka statusa iegūšanas piedāvā darbu, prakses vietu, stažēšanos, studiju vietu vai noteiktu laikposmu, kas pavadāms darbnīcā vai rehabilitācijā. Austrijā ir izveidota “Darba un mācību garantija" jauniešiem vecumā no 19 līdz 24 gadiem. Jauniešiem, kam nav darba, sešu mēnešu laikā no reģistrēšanās valsts nodarbinātības dienestā piedāvā darbavietu, mērķorientētas mācības vai subsidētu darbavietu. Zviedrijas pieeja ir atbalstīt nesen reģistrētus bezdarbniekus, vispirms trīs mēnešu garumā tiem sniedzot intensīvu palīdzību darba meklējumos un pēc tam veicot aktīvu atbilstības nodrošināšanas procesu, ko papildina mācekļa vieta vai turpmāka izglītība. Komisija ir ierosinājusi un Eiropadome ir vienojusies sākt Jaunatnes nodarbinātības ierosmi. Šīs ierosmes ietvaros nākamā daudzgadu finanšu laikposma gaitā (2014.‑2020. gadā) reģionos, kuros jauniešu bezdarbs pārsniedz 25 %, to jauniešu atbalstam, kuri nedz strādā, nedz mācās vai apgūst arodu (NEET grupa), tiks piešķirti 6 miljardi EUR. Ierosme var būt būtiska, palīdzot īstenot garantiju jauniešiem. Krīzes smagās sociālās sekas vairākās dalībvalstīs izraisa nabadzības līmeņa paaugstināšanos. Dažas no tām paātrina pasākumus cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību, taču nepieciešami plašāki pasākumi, lai stiprinātu sociālās drošības sistēmas un uzlabotu pabalstu atbilstību un rentabilitāti, tostarp pateicoties to labākai mērķorientēšanai, administratīvai vienkāršošanai un plašākai tiesību izmantošanai. Būtu jāsniedz atbalsts ilgtermiņa bezdarbniekiem, lai tie atgūtu saikni ar darba tirgu, un šajā nolūkā būtiski ir izveidot ciešāku saikni starp sociālo palīdzību un aktivizācijas pasākumiem. Modernizēt valsts pārvaldi Krīze ir apliecinājusi, ka valsts pārvaldes nepilnības var iedragāt dalībvalstu spēju īstenot mūsdienīgu, uz reformu vērstu ekonomikas un sociālo rīcībpolitiku. Pastāv acīmredzama nepieciešamība modernizēt dalībvalstu pārvaldes sistēmas, un konkrēto uzdevumu loks aptver nepieciešamību pilnībā pārveidot atsevišķu valstu nodarbinātības dienestus, novērst strukturālu reformu izstrādei un īstenošanai nepieciešamo ekonomisko un analītisko resursu trūkumu, vajadzību uzlabot pārvaldību un paaugstināt ES struktūrfondu apguves apjomu. Valsts pārvaldes modernizācijai ir nepieciešams stiprināt stratēģisko redzējumu un īstenošanu. Ministrijām un valsts iestādēm valstu, reģionu un vietējā līmenī vajadzētu uzlabot savas spējas noteikt galvenās problēmas, izvirzīt pamata prioritātes šo problēmu risināšanai, novērtēt pasākumu ietekmi ekonomikas, sociālajā un vides jomā un izstrādāt atbilstīgus rīcības plānus, kuros noteikti skaidri kritēriji. Tomēr vissvarīgākais ir īstenot visaptverošu pieeju: lai novērstu dažādu stratēģiju pārpilnību valsts pārvaldes reformas jomā, visām attiecīgajām struktūrām ir cieši jākoordinē šādu stratēģiju izstrādāšana un īstenošana. Mūsdienīga valsts pārvalde ir būtisks elements, uz kā balstīt nodarbinātību, izaugsmi un konkurētspēju veicinošu rīcībpolitiku izstrādi un īstenošanu. Piemēram, MVU labvēlīgas vides izveidošanai citastarp ir nepieciešams mazināt administratīvo slogu saistībā ar jaunu uzņēmumu izveidošanu un noteikt administratīvu regulējumu, kas sekmē inovācijas. Šajā nolūkā, savukārt, ir jāstiprina valstu iestāžu administratīvās spējas, jāatbalsta tiešsaistes pakalpojumi un mūsdienīga informācijas infrastruktūra. Valsts pārvaldē ir svarīgi nodrošināt kvalificētus darbiniekus, īpaši krīzes laikā, kas ierobežo valsts finansējumu. Svarīga ir ne tikai spēja piesaistīt labus darbiniekus, bet arī tos paturēt, uzturot valsts pārvaldes pievilcību. Šajā nolūkā pirmkārt un galvenokārt ir nepieciešama labi izstrādāta darbā pieņemšanas politika, paaugstināšanas un karjeras izaugsmes shēmas un iniciatīvas sekmēšana, citastarp pateicoties izglītībai un mācībām. Dažās dalībvalstīs tiek samazināts publiskajā sektorā nodarbināto skaits, bet dažās citās tiek veikti ieguldījumi e-pārvaldē, lai tādējādi celtu efektivitāti un rentabilitāti. Krīze ir izgaismojusi arī lēnu un vecmodīgu tiesību sistēmu ietekmi uz ekonomiku un tiesu varas kvalitātes, neatkarības un efektivitātes nozīmi ieguldītāju uzticības uzturēšanā vai atgūšanā. Dažās dalībvalstīs pašlaik tiek īstenoti pasākumi maksātnespējas tiesiskā regulējuma pārstrādāšanai, lai celtu šo valstu tiesu sistēmu efektivitāti (Portugālē un Spānijā), bet citām dalībvalstīm (Maltai, Rumānijai, Itālijai, Slovākijai, Ungārijai, Latvijai un Bulgārijai) Komisija ir sniegusi ieteikumus par ātrāku un efektīvāku rīcību un/vai pasākumiem tiesu neatkarības stiprināšanai. Lai uzlabotu nodokļu maksātāju saistību izpildi un mazinātu administratīvās un atbilstības nodrošināšanas izmaksas, svarīgi ir arī centieni veikt nodokļu administrācijas un tiesiskā regulējuma reformas. 6. izcēlums. Piemēri nesen veiktiem pasākumiem, lai uzlabotu nodokļu saistību izpildi un nodokļu administrācijas efektivitāti Lai uzlabotu nodokļu saistību izpildi, valstis īsteno gan pasākumus brīvprātīgai atbilstības nodrošināšanai, gan izpildes nodrošināšanas politiku. To kombinācija ir atkarīga no situācijas valstī. Beļģija ir četrkārt palielinājusi sankcijas par krāpšanu nodokļu jomā, un nodokļu iestādēm ir piešķirta plašāka piekļuve personu datiem. Bulgārija ieviesa jaunus e-pakalpojumus un papildināja komunikāciju kanālus ar Valsts Ienākumu aģentūras Informācijas centru, paplašinot trešo pušu informācijas izmantošanu. Čehijas Republika turpināja centienus vienkāršot tās nodokļu iestādes organizāciju (pakāpeniski veidojot integrētu ieņēmumu aģentūru) un nostiprināja savas riska pārvaldības spējas, ieviešot jēdzienu „neuzticams PVN maksātājs”. Itālija, savukārt, pastiprināja kontroli un sankcijas, vienlaikus paaugstinot nodokļu maksātājiem piemērotās prasības par informācijas sniegšanu. Tā gan veica arī vairākus vienkāršošanas pasākumus. Lietuva pilnveidoja tās atbilstības nodrošināšanas stratēģiju, izvērsa nodokļu maksātājiem sniegto palīdzību, vienlaikus pastiprinot kontroli, jo īpaši attiecībā uz skaidras naudas darījumiem. Slovākija ir uzlabojusi savas riska pārvaldības metodes, koncentrējoties uz PVN krāpšanu, un veikusi pasākumus cīņai pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, paredzot, ka maksājumi, kas pārsniedz noteiktu apmēru, ir veicami elektroniskā veidā. 4. Secinājums Eiropas ekonomikas perspektīvas īstermiņā joprojām ir vājas, taču virknē dalībvalstu pašlaik īstenotie pasākumi Eiropai palīdz izkļūt no krīzes. Eurozonā tiek samazinātas tekošā konta nelīdzsvarotības, un tās tekošajā kontā veidojas pārpalikums. Visās dalībvalstīs ir jāturpina centieni atjaunot ekonomikas līdzsvaru: „deficīta” valstīm ir jāstiprina sava konkurētspēja, un „pārpalikuma” valstīm ir jānovērš šķēršļi to iekšzemes pieprasījuma pieaugumam. Tā kā pašreizējā situācija nav vienkārša cikliska lejupslīde, intensīvāk jāveic strukturālās reformas. Tomēr bieži jāpaiet noteiktam laikam, pirms ieguvumi konkretizējas, un, balstoties uz pieredzi, situācija nodarbinātības jomā mainīsies ar laika nobīdi. Ir būtiski īstenot aktīvu darba tirgus rīcībpolitiku, īpaši cīņai pret jauniešu bezdarbu. Dažām dalībvalstīm piedāvātais papildu laiks fiskālās konsolidācijas veikšanai būtu jāizmanto vērienīgu strukturālu reformu īstenošanai ar mērķi uzlabot spēju veikt korekcijas un sekmēt izaugsmi un nodarbinātību. Steidzīgāk jācīnās pret jauniešu bezdarbu, tostarp paātrinot lēmumu pieņemšanu un mobilizējot finansējumu valstu līmenī. Šajā ziņā svarīgs elements ir Komisijas ierosinātā un dalībvalstu pieņemtā garantija jauniešiem, kas būtu nekavējoties jāīsteno valstu līmenī. Svarīga prioritāte ir arī panākt galīgo vienošanos par nākamo daudzgadu finanšu shēmu, kurā paredzēts īpašs papildu finansējums jauniešu bezdarba problēmas risināšanai. Lai palielinātu ieguldījumu apmēru, īpaši Dienvideiropā, būs svarīgi atjaunot finanšu sektora spēju novirzīt uzkrājumus visproduktīvākajam izmantojumam. Šajā nolūkā būtu jāizmanto visi ES iestāžu, tostarp EIB, rīcībā esošie paņēmieni un līdzekļi, īpaši saistībā ar MVU pieeju finansējumam. ES ekonomikai vienlīdz nozīmīgi ir pieņemt un īstenot daudzgadu finanšu shēmu 2014.‑2020. gadam. Komisija aicina Eiropas Parlamentu un Padomi nekavējoties panākt vienošanos. Dalībvalstīm vienlaikus būtu jāpaātrina gatavošanās nākamajai daudzgadu finanšu shēmai, lai no 2014. gada sākuma varētu piešķirt ieguldījumiem un nodarbinātības atbalsta pasākumiem paredzēto ES līdzfinansējumu, lai palīdzētu īstenot konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos norādītās reformas. Paralēli, lai stiprinātu uzticību, ir nepieciešams strauji virzīties uz priekšu banku savienības izveidē. Īstermiņā mums ir jāpanāk banku bilanču pietiekama nodrošināšana ar kapitālu, lai tām ļautu veikt savus finanšu starpniecības uzdevumus un sekmēt Eiropas izaugsmes potenciāla stiprināšanu. Tagad ir iedibināts Eiropas pusgada process, kas palīdz ES īstenot koordinētāku politikas veidošanu. Šajā procesā tiek ņemta vērā katras valsts īpašā situācija un vienlaikus sekmēta sinerģiju veidošanās starp valstīm, atzīstot ES dalībvalstu savstarpējo atkarību. 2013. gada procesā Komisija izvērsa savus politiskā un tehniskā līmeņa kontaktus ar dalībvalstīm, un vairākas dalībvalstis pielika lielākas pūles, valstu reformu programmu izstrādāšanā un apspriešanā iesaistot valstu parlamentus, sociālos partnerus un pilsonisko sabiedrību. Reformu procesa veiksmes pamatā būs valstu atbildība. Eiropā norit virkne reformu, pateicoties kurām veidosies jauna, ilgtspējīga un nodarbinātību veicinoša izaugsme. Mēs nedrīkstam zaudēt modrību šo problēmu risināšanā valstu un ES līmenī. Eiropas kopīgais uzdevums turpmākajos mēnešos būs īstenot strukturālās reformas. Ar vienotu rīcību ES un valstu līmenī mēs varam panākt, ka Eiropa izkļūst no šīs krīzes un ievirzās gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes gultnē. 1. pielikums. Pārskats par konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem 2013.-2014. gadam Piezīme: Komisijas ieteikumi 2013.-2014. gadam, kas sniegti 2013. gada 29. maijā. Kiprai, Grieķijai, Īrijai un Portugālei būtu jāizpilda saistības saskaņā ar ES/SVF finanšu palīdzības programmām. Sīkāka informācija: http://ec.europa.eu/europe2020/index_lv.htm 2. pielikums. Pārskats par stratēģijas "Eiropa 2020" mērķiem[11] * Valstis, kuras savu valsts mērķi izteikušas attiecībā pret indikatoru, kas atšķiras no ES pamatmērķa indikatora. Dalībvalstu mērķi || Nodarbinātības līmenis (%) || Pētniecība & izstrāde (% no IKP) || Emisiju samazinājuma mērķi (salīdzinājumā ar 2005. gada apmēriem)[12] || Atjaunojamie energoresursi || Energoefektivitāte[13] || Mācību priekšlaicīga pārtraukšana (%) || Augstākā izglītība (%) || Nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļauto iedzīvotāju skaita samazinājums (personu skaits) ES pamatmērķis || 75% || 3% || -20% (salīdzinājumā ar 1990. gada apmēriem) || 20% || 20% || 10% || 40% || 20,000,000 ES aplēses || 73.70-74% || 2.65-2.72% || -20% (salīdzinājumā ar 1990. gada apmēriem) || 20% || nav datu || 10.3-10.5% || 37.6-38.0%[14] || AT || 77-78% || 3.76% || -16% || 34% || 31.5 || 9.5% || 38 % (ietverot ISCED 4 kategoriju, kurā 2010. gadā rādītāji bija apmēram 12 %) || 235,000 BE || 73.2% || 3.0% || -15% || 13% || || 9.5% || 47% || 380,000 BG || 76% || 1.5% || 20% || 16% || || 11% || 36% || 260, 000* CY || 75-77% || 0.5% || -5% || 13% || 2.8 || 10% || 46% || 27,000 CZ || 75% || 1 % (tikai publiskajā sektorā) || 9% || 13% || || 5.5% || 32% || nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļauto iedzīvotāju skaitu uztur 2008. gada apmēros (15,3 % no visiem iedzīvotājiem), tiecoties tos samazināt par 30 000 DE || 77% || 3% || -14% || 18% || 251.0 || <10% || 42 % (ietverot ISCED 4 kategoriju, kurā 2010. gadā rādītāji bija 11,4 %) || 320 000 (ilgtermiņa bezdarbnieki)* DK || 80% || 3% || -20% || 30% || 17.8 || <10% || vismaz 40 % || 22 000 (personas, kas dzīvo mājsaimniecībās ar ļoti zemu darba intensitāti)* EE || 76% || 3% || 11% || 25% || 6.5 || 9.5% || 40% || 61 860 ārpus nabadzības riska* EL || 70% || 0.67% || -4% || 18% || 27.1 || zem 10 % || 32% || 450,000 ES || 74% || 2% || -10% || 20% || 121.6 || 15% || 44% || 1,400,000-1,500,000 FI || 78% || 4% || -16% || 38% || 35.9 || 8% || 42% (šaura valsts definīcija) || 150,000 FR || 75% || 3% || -14% || 23% || 236.3 || 9.5% || 50% || pagaidām nav jauna mērķa (mērķis bija spēkā līdz 2010. gadam) * HU || 75% || 1.8% || 10% || 14.65% || 26.6 || 10% || 30.3% || 450,000 IE || 69-71% || aptuveni 2 % - 2,5 % no NKP || -20% || 16% || 13.9 || 8% || 60% || 200,000* IT || 67-69% || 1.53% || -13% || 17% || 158.0 || 15-16% || 26-27% || 2,200,000 LT || 72.8% || 1.9% || 15% || 23% || || <9% || 40% || 170,000 LU || 73% || 2.3-2.6% || -20% || 11% || || <10% || 66% || 6,000 LV || 73% || 1.5% || 17% || 40% || 5.23* || 13.4% || 34-36% || 121,000* MT || 62.9% || 0.67% || 5% || 10% || 0.825 || 29% || 33% || 6,560 NL || 80 % || 2,5 % || -16% || 14% || . || <8 % || >40% 2020. gadā paredzami 45 % || 93,000* PL || 71% || 1.7% || 14% || 15.48% || 96.4 || 4.5% || 45% || 1,500,000 PT || 75% || 3% || 1% || 31% || 22.5 || 10% || 40% || 200,000 RO || 70% || 2% || 19% || 24% || || 11.3% || 26.7% || 580,000 SE || krietni virs 80 % || aptuveni 4 % || -17% || 49% || 36.7-66.0 || <10% || 40-45% || darbaspēkam nepiederošo sieviešu un vīriešu (izņemot pilna laika studentus), ilgtermiņa bezdarbnieku vai ilgtermiņa slimības atvaļinājumā esošo personu procentuāls samazinājums līdz 2020. gadam krietni zem 14 %* SI || 75% || 3% || 4% || 25% || || 5% || 40% || 40,000 SK || 72% || 1.2% || 13% || 14% || 16.2 || 6% || 40% || 170,000 UK || VRP nav norādīts mērķis || VRP nav norādīts mērķis || -16% || 15% || 177.6. || VRP nav norādīts mērķis || VRP nav norādīts mērķis || pastāvošie skaitliskie rādītāji, kas noteikti 2010. gada Bērnu nabadzības novēršanas aktā * HR[15] || 59% || 1.4% || +26% || 20% || || 4% || 35% || 100,000 [1] Vispirms EFSM un EFSI un pēc tam ESM. [2] Komisija 2012. gada decembrī nāca klajā ar visaptverošu darbību kopumu cīņai pret nodokļu krāpšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas Eiropas un pasaules mērogā. http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/tax_fraud_evasion/index_en.htm [3] COM(2013) 150 [4] Makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras ietvaros šajās dalībvalstīs norādītajās jomās ir konstatētas nelīdzsvarotības. [5] Dalībvalstis 2013. gadā sāka gūt jaunus ieņēmumus no emisijas kvotu tirdzniecības izsolēs, ko iespējams izmantot inovatīvu projektu finansēšanai ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni. [6] Skat.: http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf [7] Divas dalībvalstis nav paziņojušas savus indikatīvos energoefektivitātes mērķus atbilstoši prasībai Energoefektivitātes direktīvas (2012/27/ES) 3. un 24. pantā, un deviņas dalībvalstis ir sniegušas nepilnīgus paziņojumus. [8] Skat.: http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/study%2012%20FINAL%20REPORT.pdf [9] Skat.: http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/themes/21_early_school_leaving.pdf [10] Skat.: http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/themes/22_quality_of_education_and_training.pdf [11] Valstu mērķi, kā 2013. gada aprīlī noteikts valstu reformu programmās. [12] Valstu emisiju samazināšanas mērķi, kas noteikti Lēmumā Nr. 406/2009/EK (jeb "Lēmums par kopīgiem centieniem"), attiecas uz emisijām, kas neietilpst emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā. Emisijas, kas ietilpst emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā, samazinās par 21% salīdzinājumā ar 2005. gada apmēriem. Attiecīgi, kopējais emisiju samazinājums salīdzinājumā ar 1990. gada apmēriem būs 20%. [13] Energoefektivitātes direktīvas 2012/27/ES 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteikts, ka enerģijas patēriņš Eiropas Savienībā 2020. gadā nevar būt lielāks kā 1474 Mtoe primārās enerģijas vai 1078 Mtoe galapatēriņa enerģijas. Līdz 2013. gada 30. aprīlim savus mērķus noteikušas visas dalībvalstis, izņemot divas (Čehijas Republika un Luksemburga), bet ne visas šos mērķus izteikušas primārās enerģijas un galapatēriņa enerģijas izteiksmē, kā prasīts direktīvā. Tas izskaidro, kāpēc trūkst datu par dažām dalībvalstīm un ES kopumā. Šajā tabulā ir pārskats tikai par primārās enerģijas patēriņa apjomu 2020. gadā, kas izteikts Mtoe. „*” norāda, ka mērķis ir provizorisks. [14] Aprēķinos nav ietverta ISCED 4 kategorija (Vācija, Austrija). [15] Horvātija iesniedza sarakstu ar provizoriskajiem valsts mērķiem 2020. gadam. Ņemot vērā to provizorisko raksturu, tie nav ietverti ES kopējās aplēsēs.