LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 318/1

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Elastdrošības izmantošana pārstrukturēšanā, ņemot vērā attīstības tendences pasaulē” (izpētes atzinums pēc prezidējošās valsts Zviedrijas pieprasījuma)

2009/C 318/01

Ziņotājs: SALVATORE kgs

Līdzziņotājs: CALVET CHAMBON kgs

Par Eiropas lietām atbildīgā Zviedrijas premjerministra vietniece Cecilia Malmström kdze 2008. gada 18. februāra vēstulē ES nākamās prezidējošās valsts Zviedrijas vārdā un saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu lūdza Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju izstrādāt izpētes atzinumu par tematu

“Elastdrošības izmantošana pārstrukturēšanā, ņemot vērā attīstības tendences pasaulē”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Rūpniecības pārmaiņu konsultatīvā komiteja savu atzinumu pieņēma 2009. gada 10. septembrī (ziņotājs — SALVATORE kgs; līdzziņotājs — CALVET CHAMBON kgs).

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 456. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 30. septembrī un 1. oktobrī (1. oktobra sēdē), ar 111 balsīm par un 9 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1 Komisija ir definējusi “elastdrošību” kā “integrētu stratēģiju, kuras mērķis ir vienlaikus uzlabot elastīgumu un drošību darba tirgū”. Šajā atzinumā EESK uzsver dažus elastdrošības jēdziena aspektus, kuri tai pašreizējās krīzes laikā šķiet īpaši svarīgi, lai pēc iespējas vairāk darbinieku varētu saglabāt savas darba vietas un cilvēkiem, kas atrodas ārpus darba tirgus, pavērtu vairāk iespēju ātrāk atrast jaunu darbu. Darba devējiem un darba ņēmējiem jāsadarbojas, risinot sociālo dialogu, lai nodrošinātu pēc iespējas vairāk darba ņēmēju palikšanu darba tirgū.

1.2 Dziļās krīzes un pieaugoša bezdarba laikā elastdrošība mazāk nekā jebkad jāsaprot kā pasākumi, lai atvieglotu strādājošo darba ņēmēju atlaišanu vai iedragātu sociālo aizsardzību kopumā un īpaši bezdarbnieku sociālo aizsardzību. EESK uzskata, ka pašlaik īpaši nozīmīgi ir ar drošības palielināšanu (visplašākajā nozīmē) saistītie elastdrošības pasākumi.

1.3 EESK iepriekšējos atzinumos ir uzsvērusi iekšējās elastdrošības nozīmi. Krīzes laikā svarīgi ir iekšējās elastdrošības pasākumi, kas ļauj uzņēmumiem pielāgoties straujam pieprasījuma sarukumam, neatlaižot darbiniekus. Uzņēmumi, kuriem ir darba laika uzskaites konti, par ko vienojušies sociālie partneri, spēj daudz labāk un ātrāk reaģēt uz jauno situāciju krīzes skartajā tirgū nekā uzņēmumi, kuriem nav šādu instrumentu. Viena no krīzes laikā gūtajām mācībām ir tā, ka sociālajiem partneriem jāsekmē darba laika uzskaite un elastīgs darba laiks. EESK uzskata, ka jānodrošina, lai pēc iespējas vairāk uzņēmumu un darba ņēmēju vēlētos izmantot minētos instrumentus.

1.4 Elastdrošība var būt sekmīga tikai tad, ja darba ņēmēji ir pienācīgi apmācīti. Jaunas iemaņas un jaunu darba vietu radīšana ir savstarpēji cieši saistītas. Uzņēmumu interesēs ir investēt savu darbinieku pastāvīgā apmācībā. Darba ņēmēju pienākums ir turpināt mācības. Jācer, ka “Lisabona 2010 +” stratēģija sniegs risinājumu minētajam problēmām.

1.5 Krīzes apstākļos redzams, cik liela nozīme ir sociālajam dialogam. Pēdējo mēnešu notikumi liecina, ka sociālie partneri ir apņēmības pilni rast kopīgus risinājumus neatliekamām problēmām. EESK ierosina ES prezidējošai valstij Zviedrijai un Eiropas Komisijai izveidot internetā forumu, lai veicinātu pieredzes apmaiņu par šādām sociālo partneru iniciatīvām, ņemot vērā atšķirīgās situācijas valsts, reģionālajā un vietējā līmenī.

1.6 Sociālie partneri pašlaik Eiropas līmenī apspriež autonomu pamatnolīgumu par iekļaujošiem darba tirgiem. EESK uzskata, ka nākotnes nolīgums patiešām var sniegt pievienoto vērtību, palīdzot atgriezties darbā mazāk aizsargātām personām, kas krīzes dēļ zaudējušas darbu. EESK arī pauž cerību, ka tiks kopīgi veikta elastdrošības pasākumu uzraudzība un novērtēšana, ko Eiropas sociālie partneri ir paredzējuši darba programmā 2009.–2010. gadam.

1.7 Straujā ekonomikas lejupslīde un tās spēcīgā ietekme liek daudziem darba devējiem atcerēties ekonomikas uzplaukuma gadus, kad viņi atklāja, cik grūti ir atrast pietiekamu skaitu darbinieku ar vajadzīgo kvalifikāciju. Tā kā pašlaik darba devēji raugās tālākā nākotnē, gaidot ekonomikas uzplaukumu, kas noteikti sāksies, viņi nav nepārdomāti likvidējuši pārāk daudz darba vietu, kas varētu notikt, domājot tikai par izmaksu samazināšanu īstermiņā. Tomēr neviens uzņēmums nevar neievērot ekonomikas pamatlikumus. Ikvienam uzņēmumam vispirms jādomā par to, kā nodrošināt savu pastāvēšanu. Krīzes skartajiem darba ņēmējiem ir ļoti svarīgi atgriezties darba tirgū, cik vien ātri iespējams. EESK uzsver, ka viņiem jānodrošina ātra un kvalitatīva palīdzība. Dalībvalstīm būtu nopietni jāapsver iespēja palielināt nodarbinātības aģentūru darbinieku skaitu un uzlabot viņu kvalifikāciju, lai palīdzētu cilvēkiem pēc iespējas drīz atgriezties darba tirgū.

1.8 Ņemot vērā valsts un reģionālās īpatnības, kā arī rūpniecības nozaru atšķirības, Komiteja uzskata, ka Eiropas Savienībai jāturpina darbs Eiropas perspektīvā un saskaņā ar subsidiaritātes principu. Tādējādi veidosies Eiropas sistēma, kas vajadzīga, lai nostiprinātu Eiropas sociālo modeli, kurš no teorētiska modeļa kļūst par neizbēgamu realitāti (1). Jāplāno pasākumi pēc Lisabonas stratēģijas termiņa beigām (“Lisabona 2010+”), lai īstenotu vēl nesasniegtos mērķus un jaunus mērķus, kas radīsies krīzes laikā, kuras pārvarēšana var būt ilga un grūta. Elastdrošības pasākumiem noteikti būs svarīga nozīme. Komiteja uzskata, ka abi elastdrošības aspekti ir jāīsteno līdzsvaroti.

1.9 EESK uzsver, ka, veicot darba tirgus reformas dalībvalstīs, jānovērš tādu nestabilu darba vietu skaita palielināšanās, kurām raksturīgs pārmērīgs elastīgums, kas kaitē drošībai, un kuru skaits pēdējos gados nemitīgi pieaug. EESK piekrīt Reģionu komitejas 2008. gada 7. februāra atzinumā (2) paustajām bažām. “Masveidā atceļot noteikumus par normālām darba tiesiskām attiecībām”, dominējošais ārējais elastīgums varētu “veicināt pagaidu darba tiesisko attiecību izplatību”.

2. Konteksts

2.1 Prezidējošā valsts Zviedrija aicina EESK izstrādāt atzinumu par tematu “Elastdrošība”, par kuru Komiteja jau paudusi viedokli (3), bet kurš tagad jāaplūko, ņemot vērā jaunos apstākļos. Atklātas uzklausīšanas sēdē, kuru prezidējošā valsts Zviedrija rīkoja 2009. gada 7. jūlijā Stokholmā, vēlreiz uzsvērts, ka šis jautājums ir steidzami jāapspriež vēlreiz, ņemot vērā finanšu krīzi.

2.2 Jēdzienu “elastdrošība” izprot dažādi. Eiropas Komisija paziņojumā (COM(2007) 359 galīgā redakcija) elastdrošību ir definējusi kā “integrētu stratēģiju, kuras mērķis ir vienlaikus uzlabot elastīgumu un drošību darba tirgū” (4). Tā kā minētā definīcija ir izmantota, izstrādājot 2009. gada 7. maijā notikušā ārkārtas sammita secinājumus, arī šis atzinums sagatavots, pamatojoties uz šādu kopēju jēdziena izpratni.

2.3 EESK uzsver, ka saskaņā ar subsidiaritātes principu darba tirgus politika ir dalībvalstu kompetencē. Mēģinājums saskaņot darba likumus būtu pretrunā minētajam principam un nelietderīgs, jo kaitētu līdz šim nozīmīgām un stabilām tradīcijām un ģeogrāfiskajām struktūrām. Turklāt jāņem vērā, ka dalībvalstu tautsaimniecības attīstības līmeņi ir atšķirīgi. Tas atspoguļojas to sociālajās sistēmās. Tāpēc EESK uzskata, ka ES būtu jārisina šādi problēmjautājumi: — jāsekmē dalībvalstu sadarbība, izmantojot Eiropas nodarbinātības stratēģiju, kas kopš 2005. gada iekļauta ieteikumos par Lisabonas stratēģijas īstenošanu. Nodarbinātības politikas 21. pamatnostādnē dalībvalstis ir vienojušās līdzsvaroti veicināt nodarbinātības drošību un elastīgumu. ES jābūt katalizatoram, kas palīdzētu dalībvalstīm pildīt savas saistības un vienlaicīgi popularizētu un izplatītu labas prakses piemērus Eiropas nodarbinātības politikas īstenošanā.

3. Jaunas attīstības tendences

3.1 Krīze

3.1.1 Kopienas vēsturē visnopietnākās ekonomikas krīzes sekas īstermiņā ir diezgan jūtamas: ES dalībvalstu parāds pieaug nepieredzēti ātri. Lai gan pasaules valstu centrālās bankas ir veltījušas lielas pūles, lai uzlabotu likviditātes situāciju tirgū, banku sistēma joprojām nedarbojas kā pirms krīzes. It īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) un pašnodarbinātajiem ir ļoti grūti saņemt jaunus kredītus. Bezdarba negatīvā ietekme uz sabiedrību un iekšējo tirgu izpaudīsies pavisam drīz. Turklāt jaunas darba vietas tiek radītas ļoti reti un ar lielām grūtībām.

3.1.2 Kaut arī EESK pēdējais atzinums par minēto tematu ir izstrādāts tikai 2008. gada pavasarī, EESK uzskata, ka īstermiņā elastdrošības modelis ir noteikti jāpielāgo, ņemot vērā pašreizējo sarežģīto sociālo un ekonomisko situāciju. Komiteja atzinīgi vērtē prezidējošās valsts Zviedrijas lūgumu noskaidrot, kā dalībvalstis var izmantot elastdrošību pārstrukturēšanā, ņemot vērā attīstības tendences pasaulē. Ar pasaules mēroga attīstības tendencēm jāsaprot finanšu krīze un tās postošā ietekme uz reālo ekonomiku un nodarbinātību. Tā ir visnopietnākā ekonomikas krīze pēdējo astoņdesmit gadu laikā. Ļoti iespējams, ka tās sekas būs jūtamas visā 21. gadsimtā. Ekonomikas krīzi saasina tas, ka vienlaikus vērojamas divas citas krīzes, kas liecina par nopietnām pasaules mēroga problēmām, t.i., klimata krīze un demogrāfiskā krīze.

3.1.3 Krīze maina sociālo un ekonomisko vidi, kurā, iespējams, iecerētas darba tirgus reformas. To nevaram noliegt, neraugoties uz to, kāds ir mūsu viedoklis par šādu strukturālu reformu lietderīgumu, īstenošanas iespējām vai pat to nepieciešamību vai neiespējamību krīzes laikā. EESK tomēr vēlas uzsvērt, ka bezdarbnieku integrācijai un reintegrācijai darba tirgū ir jākļūst par vienu no galvenajām prioritātēm.

3.1.4 Pēc veiktās analīzes Komiteja vēlas izdarīt secinājumus, lai formulētu konkrētus un lietderīgus priekšlikumus par elastdrošības pamatelementiem, t.i., elastīgumu un drošību. Komiteja uzsver, ka elastīguma un drošības pasākumu īstenošanā noteikti jāievēro līdzsvars, lai izvairītos no sociāliem konfliktiem, kas Eiropā jau pieredzēti.

3.2 Iekšējais un ārējais elastīgums

3.2.1 Iekšējais elastīgums jāpanāk sociālajā dialogā starp vadību un darbiniekiem vai viņu pārstāvjiem uzņēmuma vai attiecīgās nozares līmenī. Iekšējais elastīgums ļauj novērst darba vietu zaudēšanu, un tādējādi grūtajā periodā tas var kļūt par svarīgu stabilitātes faktoru, kas nodrošina sociālo kohēziju Eiropā. Uzņēmēju un darba ņēmēju labām attiecībām ir īpaša nozīme, lai nodrošinātu, ka uzņēmumi rīkojas sociāli atbildīgi un neatlaiž darbiniekus, tādējādi veicinot nodarbinātību. Valdības var būtiski atbalstīt minētos pasākumus, taču šāda rīcība nedrīkst mazināt to iespējas sniegt svarīgus sociālos pakalpojumus tādās jomās kā drošība (pārtikas nekaitīgums, gaisa satiksme, vispārējas nozīmes pakalpojumu universāluma princips vai policijas pakalpojumi) un izglītība, ar ko turpmāk jāsaprot izglītība mūža garumā.

3.2.2 Visas reformas sabiedrībā ir jāveic, ņemot vērā sociālos, ekonomiskos un politiskos apstākļus. Neapšaubāmi, ka krīzes laikā rodas sarežģīti jautājumi saistībā ar elastdrošību, jo nav nekādas garantijas, ka prasītie upuri saistībā ar iespējamo nodarbinātību patiešām būs to vērti. Tāpēc jāapzinās, ka elastdrošības pasākumi būs lietderīgi tikai tad, ja tie atspoguļos nevis viena, bet abu sociālo partneru vienotu izpratni. Šādos apstākļos īpaša uzmanība jāvelta drošībai un līdzsvara nodrošināšanai starp drošību un elastīgumu. Komiteja arī uzskata, ka Eiropas Komisijai tās analīzē galvenokārt jāpievērš uzmanība iekšējā elastīguma iespējām, kas var būt efektīvs līdzeklis elastdrošības jomā, lai novērstu bezdarbu (5).

3.2.3 Komiteja uzskata, ka elastdrošības aspekti ir jālīdzsvaro; elastdrošības pasākumi nedrīkst apdraudēt drošību. Bet kā dalībvalstis var nodrošināt minēto līdzsvaru krīzes laikā? Komiteja ierosina pašreizējās krīzes laikā rūpīgi apsvērt reformas, kuru pamatā ir elastdrošības modelis, lai novērstu nevēlamas sociālās un politiskās sekas. Īstenojot “ārējās” elastdrošības pasākumus, jārīkojas vēl piesardzīgāk.

3.2.4 Saskaņā ar iepriekš sacīto visiem elastdrošības pasākumiem jābūt ticamiem, it īpaši, raugoties no budžeta viedokļa. Iespējams, ka dalībvalstīm būs jāmaina izdevumu prioritātes un palielināsies Kopienas atbalsts, jo elastdrošība nav iedomājama bez drošības.

3.2.5 Atšķirībā no dažādu iekšējā elastīguma veidu piesardzīga pielietojuma pašreizējā situācijā būtu riskanti paātrināt darba tirgus reformas, lai palielinātu ārējo elastīgumu. Eiropas Komisija līdzšinējos apsvērumos uzsvērusi minēto elastdrošības aspektu. Daudzos Eiropā noslēgtajos koplīgumos ietverti noteikumi par to, kā organizējams iekšējais elastīgums uzņēmumos. To var organizēt dažādi, tai skaitā darba laikā paredzot laiku apmācībai.

3.3 Sociālais dialogs

3.3.1 EESK vēlreiz uzsver, ka sociālajiem partneriem jābūt galvenajiem dalībniekiem forumā, kurā notiek pastāvīga domu apmaiņa par reformām, lai tādējādi abas puses — darba devēji un darba ņēmēji — censtos panākt pastāvīgu elastīguma un drošības līdzsvaru. Tā ir svarīga un lietderīga pieeja, lai nodrošinātu nodarbinātību Eiropā. Tieši tādēļ debatēs jāiesaista arī pilsoniskā sabiedrība. Jebkurš nodarbinātības politikas pasākums, jebkura darba tirgus reforma būtiski ietekmē sabiedrību. Tomēr minētās reformas nedrīkst īstenot, neņemot vērā sabiedrības ekonomiskās un sociālās attīstības un ilgtspējīgas attīstības mērķus.

3.3.2 Elastdrošība ir nozīmīgs instruments, lai mazinātu finanšu un reālās ekonomikas krīzes ietekmi uz darbu un nodarbinātību. Tomēr to nedrīkst izmantot ļaunprātīgi, atvieglojot darbinieku atlaišanu valstīs, kuru darba tiesībās paredzēta noteikta aizsardzība pret praksi, ko angļu valodā dēvē par “hire and fire” (pieņem darbā un atlaid no darba). Komiteja atbalsta Eiropas Komisijas skaidri pausto viedokli, ka elastdrošība nekādā gadījumā nenozīmē tiesības atlaist no darba.

3.3.3 Komiteja uzsver, ka visas darba tiesību reformas jāveic, sadarbojoties ar sociālajiem partneriem, citādi tās būs lemtas neveiksmei. Sociālais dialogs ir mūsdienīgas un sociālas līdzdalības demokrātijas garants. Darba tiesības var pielāgot, ja panākta vienošanās sociālo partneru sarunās. Turklāt sociālais dialogs paver arī iespēju izvēlēties dažādus iekšējā elastīguma veidus, nodrošinot uzņēmumiem lielāku elastīgumu neatkarīgi no to darbības apjoma samazināšanās vai palielināšanās.

3.3.4 EESK pauž gandarījumu par Eiropas sociālo partneru kopējo veikumu un darbu elastdrošības jomā. EESK atzinīgi vērtē faktu, ka Eiropas sociālie partneri darba programmā 2009.-2010. gadam ir paredzējuši veikt elastdrošības pasākumu pārraudzību un novērtēšanu. EESK gaida ziņojumu par minēto novērtējumu un pauž cerību, ka kopējais novērtējums būtiski ietekmēs to, kā dažādi elastdrošības pasākumi tiek īstenoti dalībvalstīs.

3.4 Eiropas īstermiņa un vidēja termiņa mērķi

3.4.1 Īstermiņā, novērtējot elastdrošību un tās pielietošanas iespējas un vienmēr ņemot vērā sociālo dialogu visos līmeņos, finansiālos ierobežojumus un valdību lomu, īpaša uzmanība jāvelta mērķim saglabāt pēc iespējas vairāk darbavietu ar vislielāko iespējamo pievienoto vērtību un stiprināt visu darba ņēmēju sociālo aizsardzību neatkarīgi no viņu stāvokļa darba tirgū.

3.4.2 EESK atgādina par Padomes 8. un 9. jūnija ziņojuma secinājumiem par elastdrošību krīzes laikā. Ļoti svarīgi, lai bezdarbnieki pēc iespējas drīz atgrieztos darba tirgū. EESK uzsver, ka viņiem nekavējoties jāsniedz efektīva palīdzība, atbalsts un konsultācijas. Dalībvalstis jāmudina efektīvāk izmantot esošos Eiropas fondus, un tām ir jāuzņemas saistības uzlabot visu nodarbinātības veicināšanas instrumentu (piemēram, aģentūru, kas palīdz atrast kvalitatīvi augstvērtīgas darbavietas) kvalitāti, lai pilnveidotu to darbību un efektivitāti.

3.4.3 EESK atbalsta Komisijas viedokli, ka vienošanās par pabalstiem sakarā ar atlaišanu no darba var būt efektīvs līdzeklis īstermiņā, lai saglabātu darba vietas, novērstu bezdarbu un saglabātu pirktspēju. Minēto nolīgumu ietekme izpaužas trīs dažādos veidos, proti, tie nodrošina darba ņēmēju zināšanu un prasmju saglabāšanu uzņēmumā, darbinieku neizslēgšanu no darba tirgus un valsts ekonomikas stabilitāti, novēršot jaunu bezdarba vilni. Krīze ir parādījusi, ka ir jāveicina “darba laika uzskaite” (working time accounts) un darba laika elastīga pārvaldība. Uzņēmumi ar darba laika uzskaites kontiem spēj daudz labāk un ātrāk reaģēt uz jaunām situācijām tirgū un pielāgoties negaidītam pieprasījuma sarukumam. EESK rosina dalībvalstis un ES panākt, lai pēc iespējas vairāk darbinieku un uzņēmumu vēlētos izmantot minēto instrumentu.

3.4.4 EESK rosina sociālos partnerus visos līmeņos, tostarp mikroekonomikas līmenī, īpašu uzmanību pievērst sociālajam dialogam par darba vietu saglabāšanu un radīšanu, tādējādi nodrošinot darba ņēmēju vispārīgo pirktspēju, un kompromisiem, kas jāpieņem visiem partneriem pašreizējās dziļās krīzes laikā. Valdībām jāatrod līdzekļi, kā sekmēt un veicināt, un pat atlīdzināt šādu nolīgumu noslēgšanu. EESK ierosina prezidējošajai valstij Zviedrijai un Eiropas Komisijai izveidot tīmeklī forumu, lai veicinātu informācijas un pieredzes apmaiņu par sociālo partneru praktiskajām iniciatīvām, ņemot vērā situāciju daudzveidību valsts, reģionālajā un vietējā līmenī.

3.4.5 EESK uzskata, ka Eiropas Komisijas četri noteiktie elastdrošības aspekti un tās principi varētu efektīvi samazināt bezdarbu Eiropā. Tomēr būtiski ir arī nodrošināt kvalitatīvi augstvērtīgu darba vietu radīšanu. Šajā sakarā ļoti svarīga nozīme ir patiesai sociālajai aizsardzībai. Tā būtiski ietekmē sociālās kohēzijas nodrošināšanu Eiropas Savienībā. Tāpēc EESK uzsver, ka, veicot darba tirgus reformas dalībvalstīs, jānovērš tādu nestabilu darba vietu skaita palielināšanās, kurām raksturīgs pārmērīgs elastīgums, kas kaitē drošībai, un kuru skaits pēdējo gadu laikā nemitīgi pieaug. Komisijai vajadzētu periodiski apkopot informāciju par to, kā elastdrošības principus piemēro tiesību aktos un noteikumos, kas attiecas uz darba tirgu. EESK uzskata, ka elastdrošības principi būs labāk jāiekļauj arī stratēģijā pēc Lisabonas stratēģijas termiņa beigām. Komiteja arī rosina Eiropas sociālo partneru darbu saskaņot ar minēto programmu.

3.5 Jaunas debates Eiropā

3.5.1 EESK uzskata, ka prezidējošajai valstij Zviedrijai būtu lietderīgi sākt debates par elastdrošības aspektiem, jo vairāku dalībvalstu, kur elastdrošības principi ieviesti, piemērs liecina, ka tā varētu palīdzēt Eiropas Savienībai pārvarēt pasaules finanšu un ekonomikas krīzi, saglabājot pēc iespējas vairāk darba vietu, lai neapdraudētu sociālo kohēziju. ES interesēs ir nezaudēt to darba ņēmēju kvalifikāciju, kas tai būs vajadzīgi pēc krīzes. Tas ir īpaši svarīgi tāpēc, ka vairākumā Eiropas dalībvalstu demogrāfiskās attīstības dēļ kvalificētu darbinieku skaits ievērojami samazināsies.

3.5.2 Kvalificētu darbinieku atlaišana krīzes laikā apdraud ekonomikas atveseļošanos nākotnē. Zinātības trūkums var palielināties. Vēl neapdomīgāk rīkojas daudzi Eiropas uzņēmumi, kas samazina mācekļu vai jauniem speciālistiem paredzētu darba vietu skaitu. Tādējādi viņi apdraud savu nākotni. Jāpiebilst, ka elastdrošības principi var darboties tikai tad, ja darbinieki ir labi apmācīti. Tāpēc apmācības pārtraukšana ir pretrunā minētā reformu instrumenta būtībai. Pastāv cieša saikne starp jaunām prasmēm un jaunām darbavietām. Stratēģijā, kas pēc 2010. gada aizstās Lisabonas stratēģiju, jāparedz risinājumi minētajām problēmām. Uzņēmumiem jāiegulda darbinieku tālākizglītībā. Vienlaikus ir skaidrs, ka arī katrs darba ņēmējs ir atbildīgs par savām turpmākajām mācībām.

3.5.3 Mūžizglītībai, vienlaikus ieviešot elastdrošības principus, jākļūst par vienu no Eiropas Savienības dalībvalstu sabiedrības ilgtspējīgas attīstības elementiem un paraugu citām pasaules valstīm. Darba ņēmēju apmācībā īpaša uzmanība jāvelta Eiropas mērķiem radīt vairāk kvalitatīvu darba vietu un censties attīstīt ilgtspējīgu ekonomiku.

3.5.4 Elastdrošības pamatelements ir plašākas nodarbinātības iespējas. Šo iespēju paplašināšana ir atkarīga no izglītības sistēmu kvalitātes un tālākizglītības pasākumu efektivitātes. Kamēr dalībvalstis vārdos atbalstīs mūžizglītību, bet neveiks reformas izglītības sistēmas, nepievērsīs lielāku uzmanību pirmsskolas izglītībai, nepiešķirs vairāk līdzekļu apmācībai un neatbalstīs un ar fiskālu līdzekļu palīdzību neveicinās profesionālo apmācību un tālākizglītību uzņēmumos, nebūs izpildīts viens no būtiskākajiem elastdrošības priekšnoteikumiem. Komiteja rosina dalībvalstu valdības atzīt visus ar izglītību saistītus jautājumus par visaugstāko prioritāti. Komiteja atbalsta dalībvalstu kopīgu rīcību izglītības un apmācības veicināšanai Eiropā.

3.6 Elastdrošība un Lisabonas līgums

3.6.1 Lisabonas līgumā, ko Komiteja atbalsta un izsaka cerību, ka to ratificēs visas 27 ES dalībvalstis, ir noteikts, ka iekšējais tirgus ir sociāls tirgus. Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 2. pantā “sociālā tirgus ekonomika” ir minēta kā viens no Kopienas mērķiem. Tas ir svarīgs jauninājums. Šī jaunā nostāja, kas paver plašākas iespējas Kopienas tiesību sociālai interpretācijai, noteikti ietekmēs turpmākos Eiropas tiesību aktus un jo īpaši Eiropas Kopienu Tiesas judikatūru.

3.6.2 Jāatzīst, ka dažās Eiropas valstīs notiekošās politiskās norises liek bažīties par līguma sekmīgu galīgo ratifikāciju. Komiteja tomēr nezaudē optimismu, jo nav citas iespējas, nav “B plāna”. Iestādēm jo īpaši krīzes laikā jāspēj darboties efektīvāk, nekā tas 27 valstu Eiropas Savienībā iespējams saskaņā ar Nicas līgumu. Tāpēc Komiteja uzskata, ka Eiropas iestādēm jāstrādā ar elastdrošības jautājumiem, ņemot vērā Lisabonas līguma stāšanos spēkā jau šogad vai vēlākais 2010. gadā, un ņemot vērā krīzes attīstību. Līgumam stājoties spēkā, Kopienas tiesībās tiks atspoguļota jauna un aktuālāka “drošības” dimensija.

Briselē, 2009. gada 1. oktobrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) OV C 309, 16.12.2006., 119. lpp., EESK pašiniciatīvas atzinums par tematu “Sociālā kohēzija — pamatojot Eiropas sociālo modeli”.

(2) OV C 105, 25.04.2008., 16. lpp., RK atzinums par tematu “Elastdrošība”, 22. punkts.

(3) OV C 256, 27.10.2007., 108. lpp.,

OV C 211, 19.08.2008., 48. lpp., un EESK atzinums par Komisijas paziņojumu “Ceļā uz kopīgiem elastīguma un sociālās drošības principiem: vairāk un labākas darba vietas, izmantojot elastīgumu un drošību”.

(4) Jānorāda uz Eiropas Komisijas, kas izstrādājusi četrus elastdrošības principus, paziņojuma precīzu formulējumu: “No vienas puses, elastīgums ir veiksmīgas norises (“pārejas”) dzīves laikā: no skolas — darba dzīvē, no vienas darba vietas — uz citu, no bezdarba vai ekonomiski neaktīva perioda — uz nodarbinātību, kā arī aiziešana no profesionālas darbības pensijā. Tā neaprobežojas ar to, ka uzņēmumiem ir lielāka brīvība pieņemt darbā vai atlaist darbinieku, un tas nenozīmē, ka līgumi uz nenoteiktu laiku vairs netiek slēgti. Ar šo jēdzienu saprot darba ņēmēju virzību uz labākām darba vietām, “augšupejošu mobilitāti” un spēju optimālu pilnveidošanu. Elastīgums ir arī elastīga darba organizācija, ar ko iespējams ātri un efektīvi apgūt jaunas prasmes un spējas, kas vajadzīgas ražošanas jomā, un tādējādi panākt darba un privātās dzīves pienākumu sakopojumu. No otras puses, drošība neaprobežojas tikai to, kā nodrošināt darba vietas saglabāšanu. Ar šo jēdzienu saprot atbilstīgus bezdarbnieka pabalstus, lai veicinātu minētās pārejas. Visbeidzot, tajā ir iekļautas mācību iespējas visiem, jo īpaši zemas kvalifikācijas un gados vecākiem darba ņēmējiem.”

(5) OV C 105, 25.04.2008., 16. lpp. Vēl pirms finanšu krīzes Reģionu komiteja pauda bažas par to, ka Komisija vairāk uzmanības velta ārējam elastīgumam. Reģionu komiteja “aicina apsvērt, vai tādi [Komisijas] formulējumi kā “elastīgi un uzticami līguma noteikumi” nerada pamatu bažām, ka, masveidā atceļot noteikumus par normālām darba tiesiskām attiecībām, var veicināt pagaidu darba tiesisko attiecību izplatību”.