SECINĀJUMI UN PERSPEKTĪVA





1.IEVADS

Covid-19 pandēmijas uzliesmojums vienā acumirklī izmainīja Eiropu un pasauli. Tā pārbaudīja mūsu veselības aprūpes un sociālās labklājības sistēmas, kā arī mūsu ekonomisko un sociālo noturību. Tās ietekme uz to, kā dzīvojam un strādājam, būs paliekoša — arī pēc tam, kad vīruss būs pazudis. Un tas notika laikā, kad Eiropā jau bija sācies dziļu pārmaiņu laiks, piedzīvojot klimata, sociālās un demogrāfiskās pārmaiņas.

Demogrāfiskās pārmaiņas ir saistītas ar cilvēkiem un viņu dzīvēm. Tās ietekmē to, ko mēs darām, kā mēs strādājam un kur dzīvojam. Šīs pārmaiņas ietekmē mūsu kopienas un to, kā mēs visi sadzīvojam. Runa ir par cilvēku un vides daudzveidību, kas bagātina un veido mūsu sabiedrību, padara mūs stiprākus un īsteno ES devīzi “Vienoti daudzveidībā”. Tas ir nepieciešams vairāk nekā jelkad agrāk. Līdz ar visā Eiropā noteikto ierobežojumu pakāpenisku un uzmanīgu atcelšanu mums jāatceras, cik svarīgi ir saprast demogrāfisko pārmaiņu ietekmi uz mūsu sabiedrību un cik svarīgi ir uz to reaģēt. Šim darbam jākļūst par daļu no Eiropas atveseļošanās un no tā jāizdara secinājumi neatkarīgi no tā, vai tas attiecas uz sociālo vai ekonomisko dimensiju, veselības aprūpi, ilgtermiņa aprūpi un neskaitāmām citām jomām.

Pēdējo nedēļu un mēnešu laikā ir asi un nereti sāpīgi atklājies, cik demogrāfiskās struktūras ir saistītas ar ietekmes un atveseļošanās potenciālu. Mēs pieredzējām, ka šajā krīzē mūsu vecākajai paaudzei nācās ciest visvairāk, jo tieši vecākā gadagājuma cilvēki izrādījās visneaizsargātākie. Saslimstot ar šo vīrusu, viņiem ir ne tikai visaugstākais veselības komplikāciju risks, bet arī risks tapt vieniem no visvairāk izolētajiem un nošķirtajiem sociālās distancēšanās un ierobežojumu dēļ, kas dzīvību glābšanas nolūkā tika noteikti visā Eiropā. Viens no Eiropas atveseļošanās dzinējspēkiem ir tieši nepieciešamība pēc paaudžu solidarizēšanās.

Ilgtermiņa demogrāfisko pārmaiņu ietekmes pārvaldīšanai ir daudz dažādu aspektu, proti, tā attiecas ne tikai uz to, kā mēs pārvaldām sabiedrības veselību, publiskos līdzekļus vai sabiedrisko dzīvi, bet arī uz to, kā mēs risinām tādus jautājumus kā vientulība, aprūpe kopienas ietvaros un piekļuve svarīgākajiem pakalpojumiem. Atveseļošanās panākumi būs īpaši atkarīgi no šo jautājumu atrisinājuma, turklāt no tā būs atkarīgs arī tas, cik ātri un kādā apmērā mēs spēsim atjaunot mūsu ikdienu, sociālos tīklus un ekonomiku. Ilgtermiņā tas Eiropai sniedz iespēju veidot taisnīgāku un noturīgāku sabiedrību.

Mēs nedrīkstam pārāk zemu novērtēt šīs krīzes radītos postījumus, nedz arī nepieciešamību vērst mazumā visdažādākā veida zaudējumus. Šajā kontekstā apgalvojums, ka kopumā eiropieši dzīvo ilgāk, veselīgāk un drošāk, var izklausīties pretrunīgs. Un tomēr — ilgtermiņā tā joprojām ir realitāte, un mums būtu jālepojas par iepriekšējās desmitgadēs paveikto, kas ļāva mums to sasniegt. Eiropas sociālās labklājības un veselības aprūpes sistēmas ir pasaulē visprogresīvākās. Pateicoties daudzo priekšplāna darbinieku profesionalitātei un ziedošanās spējai, viņi kopš krīzes sākuma ir palīdzējuši glābt neskaitāmas dzīvības. Tomēr šo darbinieku piedzīvotā spriedze šajā laikā, it īpaši apgabalos ar gados vecākiem iedzīvotājiem, ir parādījusi, ka viņiem ir vajadzīgs turpmāks atbalsts.

Pateicoties šim progresam, arī turpmāk mūsu dzīves kvalitāte būs unikāla, bet mūsu sabiedrība — viena no vislīdztiesīgākajām pasaulē, neskatoties uz to, ka nevienlīdzība joprojām pastāv. Mūsu sabiedrība kļūst vecāka un kopumā dod priekšroku dzīvot mazākās mājsaimniecībās. Mēs kļūstam arvien mobilāki, strādājam ilgāk, mācāmies vairāk un mainām darbu biežāk. Visām šīm tendencēm ir būtiska ietekme uz mūsu sabiedrību, turklāt dažas no tām, — piemēram, sabiedrības novecošanās, mājsaimniecību sastāvs vai iedzīvotāju blīvums, — varēja būt viens no iemesliem, kādēļ dažās valstīs vīruss nostiprinājās un izplatījās īpaši spēcīgi.

Bieži vien šos jautājumus vislabāk iespējams risināt vietējā un reģionu līmenī. Tas apliecina to, ka pat vienas valsts dažādos reģionos demogrāfiskās pārmaiņas var ievērojami atšķirties. Dažos reģionos vērojams divkāršs pārbaudījums, proti, zemi ieņēmumi un strauja iedzīvotāju skaita samazināšanās. Ņemot vērā, ka šādos reģionos, kas galvenokārt ir lauku apgabali, dzīvo 31 miljons iedzīvotāju, likmes ir augstas. Eiropa centīsies paaugstināt dzīves līmeni un mazināt atšķirības. Ir jāgādā par iedzīvotāju vajadzībām, kā arī par to, lai viņu dzīves vietām būtu perspektīva un tajās būtu darba iespējas. Tāpat ir jānodrošina, lai iedzīvotājiem būtu pieejama veselības aprūpe, bērnu aprūpe un izglītība, kā arī citi svarīgi vietējie pakalpojumi, piemēram, pasta pakalpojumi, bibliotēkas vai transports.

Lai gan pārmaiņas demogrāfiskajā situācijā nav jauna parādība, atšķirības mūsu dzīves laikā ir jūtamas daudz izteiktāk. Šo pārmaiņu risināšana būs vēl svarīgāka, Eiropai uzsākot ceļu uz atveseļošanos. Arī turpmāka uzmanības koncentrēšana uz divkāršo mērķi, proti, zaļo un digitālo pārkārtošanos, palīdzēs nodrošināt daudzus inovatīvus un ilgtspējīgus risinājumus, kas mums nepieciešami, lai risinātu demogrāfisko pārmaiņu ietekmi.

Demogrāfiskās pārmaiņas iespaido arī Eiropas vietu pasaulē. Apstākļos, kad Eiropas iedzīvotāju skaita īpatsvars pasaulē turpina samazināties, arvien svarīgāka kļūst nepieciešamība Eiropas Savienībai runāt un rīkoties vienoti, liekot lietā visu tās kolektīvo spēku un daudzveidību. Tas ir jāaplūko arī kontekstā ar lielajām demogrāfiskajām pārmaiņām mūsu kaimiņreģionos un citur pasaulē, kas tieši ietekmēs arī pašu Eiropu.

Šajā ziņojumā ir aplūkoti demogrāfisko pārmaiņu virzītājspēki un to ietekme it visur Eiropā. Tas palīdzēs noteikt, kā vislabāk palīdzēt visvairāk skartajiem iedzīvotājiem, reģioniem un kopienām pielāgoties mainīgajai realitātei — krīzē, atveseļošanās procesā un pēc tam. Komisijas darba mērķis šajā jomā ir uzlabot mūsu zināšanas un vairot tālredzību, lai nodrošinātu, ka spējam atbalstīt tos, kam tas nepieciešams gan šodien, gan nākotnē. Šā darba mērķis gan nav palēnināt esošās tendences vai pagriezt tās pretējā virzienā; tas nozīmē nodrošināt sevi ar pareizajiem instrumentiem, lai piedāvātu iedzīvotājiem jaunus risinājumus un atbalstītu viņus pārmaiņu gaitā.

Šā darba augstākais mērķis ir nodrošināt, lai neviens reģions un neviens cilvēks netiktu aizmirsts, — sajūta, kas pavisam noteikti var sagraut ticību mūsu demokrātijai. Tādēļ Komisijas sastāvā pirmo reizi tika izveidots priekšsēdētājas vietnieka amats jautājumos par demokrātiju un demogrāfiju un tādēļ šis temats tiks iekļauts arī konferences “Par Eiropas nākotni” programmā, ar kuras starpniecību pilsoņiem būs iespēja uzņemties vadošo lomu, veidojot noturīgāku, ilgtspējīgāku un taisnīgāku Savienību. Lai gan šajās jomās kompetence lielā mērā ir dalībvalstu rokās, Komisija ir gatava uzņemties vadošo lomu, apzinot problēmas un atbalstot rīcību valstu, reģionu un vietējā līmenī.

2.EIROPAS DEMOGRĀFISKO PĀRMAIŅU VIRZĪTĀJSPĒKI

Mēs, eiropieši, dzīvojam ilgāk nekā jelkad agrāk, un ar katru gadu mūsu sabiedrība kļūst arvien vecāka. Arvien lielāks skaits eiropiešu izvēlas dzīvot, strādāt vai studēt citā ES valstī, tikmēr migrācija uz Eiropu un no tās saglabājas svārstīga. Palielinās to personu skaits, kuras dzīvo mazākās mājsaimniecībās, un bērnu skaits ģimenē patlaban ir zemākais nekā jelkad iepriekš. Šie demogrāfisko pārmaiņu virzītājspēki dažādās Eiropas vietās atšķiras, turklāt nereti vienas valsts dažādos reģionos tie mēdz būt ļoti atšķirīgi.

2.1. GARĀKS PAREDZAMAIS MŪŽA ILGUMS

Eiropiešu mūžs ir garāks, turklāt vidēji lielāks ir labā veselībā pavadīto gadu skaits. Pēdējo piecdesmit gadu laikā jaundzimušo paredzamais mūža ilgums ir palielinājies par aptuveni 10 gadiem gan vīriešiem, gan sievietēm . Lai arī pandēmija atklāja novecojošas sabiedrības vārīgās vietas, tomēr maz ticams, ka tā būtu izmainījusi kopējo pozitīvo paredzamā mūža ilguma tendenci.

Saskaņā ar aplēsēm 2070. gadā jaundzimušo paredzamais mūža ilgums vīriešiem sasniegs 86,1 gadu, kas ir vairāk nekā 78,2 gadi 2018. gadā. Sievietēm šis rādītājs palielināsies no 83,7 gadiem līdz 90,3 gadiem. Jūsu paredzamo mūža ilgumu būtiski ietekmē tas, kur jūs dzīvojat. Salīdzinot dalībvalstu rādītājus, jaundzimušo paredzamais mūža ilgums ir diapazonā no 83,5 gadiem Spānijā līdz 75 gadiem Bulgārijā.