KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Projekts Padomes un Komisijas 2012. gada kopīgajam ziņojumam par stratēģiskās sistēmas Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā ("ET 2020") īstenošanuIzglītība un apmācība gudrā, ilgtspējīgā un iekļaujošā Eiropā /* COM/2011/0902 galīgā redakcija */





SATURS 1. Izglītība un apmācība stratēģijā “Eiropa 2020” 3 2. Sasniegumi un problēmas prioritārajās jomās 4 2.1. Ieguldījumi un reformas izglītības un apmācības jomā 4 2.2. Mācību priekšlaicīga pārtraukšana 4 2.3. Augstākās izglītības iegūšana 6 2.4. Mūžizglītības stratēģijas 8 2.5. Mācību mobilitāte 9 2.6. Jaunas prasmes un darbavietas 10 3. “ET 2020” ieguldījums stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanā 11 IZGLīTīBA UN APMāCīBA STRATēģIJā “EIROPA 2020” Padome 2009. gadā izstrādāja stratēģisku sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (“ ET 2020 ”)[1]. Kopš tā laika ir mainījusies ekonomikas un politiskā situācija, radot jaunas neskaidrības un ierobežojumus. Eiropas Savienībai nācās rīkoties, lai apturētu smagāko finanšu un ekonomikas krīzi tās vēsturē, un, reaģējot uz situāciju, tā ir vienojusies par gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģiju “Eiropa 2020”. Izglītībai un apmācībai šajā stratēģijā ir atvēlēta būtiska loma, jo īpaši integrētajās pamatnostādnēs, dalībvalstu valsts reformu programmās un katrai konkrētai valstij adresētos ieteikumos (KVAI), kas izstrādāti, lai virzītu reformas dalībvalstīs. Viens no pieciem stratēģijas “Eiropa 2020” pamatmērķiem attiecas uz mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu un augstākās izglītības iegūšanu. 2012. gada izaugsmes pētījumā (GIP) ir uzsvērts, ka stratēģijā “Eiropa 2020” vienlaicīgi jāliek uzsvars gan uz tādiem reformu pasākumiem, kuri nodrošina īstermiņa izaugsmi, gan arī uz piemērotākā izaugsmes modeļa izvēli vidējam laika posmam. Izglītības un apmācības sistēmas ir jāmodernizē, lai palielinātu to efektivitāti un kvalitāti, kā arī nodrošinātu cilvēkiem prasmes un kompetences, kas vajadzīgas veiksmīgai dalībai darba tirgū. Tādējādi pieaugtu cilvēku pārliecība par to, ka viņi var reaģēt uz pašreizējām un turpmākajām problēmām. Tas palīdzētu arī palielināt Eiropas konkurētspēju, nodrošināt izaugsmi un radīt darbavietas. 2012. gada GIP arī izteikts aicinājums likt īpašu uzsvaru uz jauniešiem, kuri ir viena no krīzes vissmagāk skartajām grupām. ET 2020 , kas ir galvenais izglītības un apmācības modernizēšanas instruments, var ievērojami veicināt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu. Tomēr, lai to panāktu, ET 2020 ir jāveic pielāgojumi, atjauninot tajā noteiktās darba prioritātes, instrumentus un pārvaldības struktūru. Pamatojoties uz novērtējumu par pēdējo trīs gadu laikā panākto progresu galvenajās politikas jomās, šajā kopīgā ziņojuma projektā ierosinātas jaunas darba prioritātes 2012.–2014. gadam, lai veicinātu izglītības un apmācības jomas spēju atbalstīt stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanu. Kopīgā ziņojuma projektā ir izklāstīti arī vairāki varianti, kā pielāgot ET 2020 pārvaldību, lai nodrošinātu, ka tā palīdz īstenot stratēģiju “Eiropa 2020”. Šā paziņojuma pamatā ir divi dienestu darba dokumenti. Tajos ir izvērtēta situācija atsevišķās valstīs un svarīgākajās tematiskajās jomās, balstoties uz dalībvalstu iesniegtajiem valstu ziņojumiem, kā arī citu informāciju un datiem. SASNIEGUMI UN PROBLēMAS PRIORITāRAJāS JOMāS Ieguldījumi un reformas izglītības un apmācības jomā Šobrīd tiek rūpīgi uzraudzītas visas valstu budžeta jomas, tostarp izglītība un apmācība. Lielākajai daļai dalībvalstu ir grūti saglabāt pašreizējo izdevumu līmeni, nemaz nerunājot par tā paaugstināšanu. Tomēr pētījumi liecina, ka, palielinot sasniegumus izglītības jomā, ir iespējams panākt milzīgu atdevi ilgtermiņā, kā arī nodrošināt Eiropas Savienībā izaugsmi un darbavietas. Piemēram, ja līdz 2020. gadam tiktu sasniegts Eiropas kritērijs samazināt zem 15 % tādu personu īpatsvaru, kam ir slikti panākumi pamatprasmju apguvē, tad Eiropas Savienībai varētu nodrošināt ļoti lielus ilgtermiņa ekonomiskos ieguvumus[2]. Neraugoties uz iepriekš minēto, atsevišķu dalībvalstu izdevumi izglītības jomā pat pirms krīzes bija diezgan mazi — nepilni 4 % no IKP vai mazāk, savukārt Eiropas Savienības vidējais rādītājs bija gandrīz 5 % no IKP — mazāk nekā Amerikas Savienotajās Valstīs (5,3 %). Izglītības budžetu samazināšana var ierobežot ekonomikas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju. 2012. gada GIP Komisija apstiprināja savu pārliecību par to, ka, konsolidējot valsts budžetu, dalībvalstīm par prioritāti būtu jāizvirza ieguldījumi izaugsmi veicinošās politikas jomās, piemēram, izglītībā un apmācībā. Reaģējot uz krīzi, dalībvalstu rīcība attiecībā uz izglītības budžetu nebija viennozīmīga. Dalībvalstis īstenoja visdažādākos izdevumu samazināšanas pasākumus — daudzas valstis samazināja izdevumus par darbiniekiem (BE-flāmu daļa, BG, EL, ES, FR, HU, IE, LV, PT, RO, SI) vai infrastruktūras, uzturēšanas un aprīkojuma nodrošinājumu (BE-flāmu daļa, BG, IE, RO). Atsevišķas dalībvalstis samazināja pirmsskolas izglītības nodrošinājumu (divus gadus veciem bērniem Francijā), atlika vai palēnināja reformu īstenošanu (BG) vai arī veica citus pasākumus, piemēram, samazināja finansiālo atbalstu studentiem (BE-flāmu daļa, IE, PT). Šīs tendences liecina, ka ir vajadzīga politiskā uzmanība. ET 2020 būtu jāizmanto, lai apspriestu, kā nodrošināt vislabākos ieguldījumus izglītībā un apmācībā, efektivitāti un lietderību apvienojot ar izaugsmi veicinošu ietekmi. Gudri ieguldījumi ir cieši saistīti ar gudrām politikas reformām, kas uzlabo izglītības un apmācības kvalitāti. Lai noteiktu efektīvākos veidus, kā sadalīt finanšu slogu un atrast jaunus finansējuma avotus, ir vajadzīgas plašas apspriedes, kurās iesaistītos visas ieinteresētās personas. Mācību priekšlaicīga pārtraukšana Krīze ļoti nopietni ietekmē jauniešu iespējas. Jauniešu bezdarba līmenis no 15,5 % 2008. gadā ir pieaudzis līdz 20,9 % 2010. gadā, lai gan 15–24 gadus vecu jauniešu īpatsvars ne izglītībā, ne nodarbinātībā, ne apmācībā nav palielinājies par diviem procentpunktiem. 53 % cilvēku, kuri priekšlaicīgi pārtraukuši mācības, nebija darba. Ņemot vērā šo situāciju, īpaši būtisks kļūst stratēģijā “Eiropa 2020” izvirzītais mērķis līdz 2020. gadam panākt, lai mācību un apmācības priekšlaicīgas pārtraukšanas īpatsvars vecuma grupā no 18 līdz 24 gadiem būtu mazāks par 10 %. Ja pašreizējās tendences turpināsies, šo mērķi neizdosies sasniegt. Lai gan tika panākts zināms progress, 2010. gadā vidējais mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas (MPP) rādītājs Eiropas Savienībā joprojām bija 14,1 %, un dažādās dalībvalstīs šis rādītājs ievērojami atšķīrās. Saskaņā ar pierādījumiem zēniem ir lielāks risks (16 %) priekšlaicīgi pārtraukt mācības nekā meitenēm (12,6 %). Panākt, lai MPP rādītājs būtu mazāks par 10 %, ir ļoti sarežģīts uzdevums. Padomes 2011. gada ieteikumā[3] par politiku, lai mazinātu mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, izteikts aicinājums steidzami īstenot saskaņotas, visaptverošas un uz faktiem balstītas stratēģijas, jo īpaši tajās dalībvalstīs, kuras 2011. gadā saņēma KVAI par šo jomu (AT, DK, ES, MT, UK). Taču arī tām valstīm, kuru rādītājs ir tuvu izvirzītajam mērķim (DK, IE, HU, NL, FI), ir jāpalielina centieni, lai panāktu turpmāku progresu un/vai pārvarētu stagnāciju. Visās dalībvalstīs ir vajadzīgi mērķtiecīgi pasākumi, kas paredzēti jauniešiem, kuri varētu priekšlaicīgi pārtraukt mācības. Ar atsevišķiem vērā ņemamiem izņēmumiem dalībvalstu politika nav pietiekami balstīta uz jaunākajiem datiem un analīzi par MPP cēloņiem un izplatību. Tikai dažas dalībvalstis izmanto sistemātisku pieeju MPP datu vākšanā, pārraudzībā un analizēšanā (EE, HU, IT, LU, NL, UK). Svarīgākie problēmas risināšanas instrumenti ir profilakse un savlaicīga intervence, taču dalībvalstis profilaksei pievērš pārāk mazu uzmanību. Lai gan daļēji kompensācijas pasākumi, piemēram, otrās iespējas izglītība, ir nozīmīgi, ar tiem nepietiek, lai novērstu problēmas galvenos cēloņus. Ir jāliek lielāks uzsvars uz preventīvu un savlaicīgu intervenci, īstenojot politiku attiecībā uz skolotāju izglītību, nepārtrauktu profesionālo izaugsmi un kvalitatīvu agrīno pirmsskolas izglītību un aprūpi. MPP samazināšanu varētu veicināt, nodrošinot ļoti kvalitatīvu un jauniešu vajadzībām pielāgotu sākotnējo profesionālo izglītību un apmācību (PIA), tostarp jaukta tipa mācības, veidojot saikni starp PIA un vispārējo vidējo izglītību. Tā sniedz atšķirīgu un atsevišķus audzēkņus motivējošāku izglītības iespēju. Tomēr vienlaicīgi pastāv arī nopietna vajadzība samazināt PIA iestāžu priekšlaicīgu pamešanu. Lai risinātu dažādos ar MPP saistītos aspektus, daudzas valstis īsteno plašu pasākumu klāstu, tomēr tie neveido visaptverošu stratēģiju. Ir vajadzīga ciešāka sadarbība starp ieinteresētajām personām, kas pārstāv dažādas izglītības nozares un politikas jomas, piemēram, jauniešu politiku, sociālos un nodarbinātības dienestus. Ir jāpastiprina sadarbība ar vecākiem un vietējām kopienām. Daži no variantiem dažādu vietējo personu iesaistīšanai ir skolu un uzņēmumu sadarbība, mācību programmā neiekļautas un ārpusskolas nodarbes, kā arī “jauniešu garantijas”. Tā kā Eiropas rezultāti neveicina pamatmērķa sasniegšanu, ir steidzami jānostiprina politiskā pieeja. Turpmākajos gados ar MPP saistītajam darbam, kas būs balstīts uz Padomes 2011. gada jūnija ieteikumu, ir jākļūst par vienu no galvenajām ET 2020 prioritātēm. MPP rādītāji 2010. gadā[4] un valstu mērķi - Rezultāti 2010. gadā (%) | [pic] - Valsts mērķis 2020. gadam (%) | [pic] - Valsts mērķis 2020. gadam (%) | |26 |33 |26 27 |32 |40 |38 |40 |30 |36 |32 |42 |34 36 |40 |40 |45 |40 |44 |45 |: |50 |40 |47 |46 |42 |40 45 |40 |40 |60 | | Mūžizglītības stratēģijas Lielākā daļa eiropiešu neizmanto mūžizglītības (MI) iespējas. Jaunākie dati par pieaugušo vecumā no 25 līdz 64 gadiem līdzdalību mūžizglītībā liecina par nedaudz lejupejošu tendenci. Pašreizējais rādītājs — 9,1 % 2010. gadā — ir ievērojami zemāks par ET 2020 izvirzīto kritēriju 15 % apmērā, kas jāsasniedz līdz 2020. gadam. Ņemot vērā krīzi, šis zemais rādītājs ir jāuztver īpaši nopietni. Jauniešiem, kuriem nav darba, un mazkvalificētiem pieaugušajiem ir jādod iespēja iegūt izglītību un piedalīties apmācībā, kas uzlabotu to iespējas darba tirgū. Neieguldot šo cilvēku prasmju apguvē, tiek mazinātas to iespējas atgriezties darba tirgū un ierobežots Eiropas potenciāls nodrošināt izaugsmi un darbavietas. Mūžizglītība ir pastāvīgs process, kas var ilgt visu cilvēka dzīvi, sākot ar kvalitatīvu agrīno pirmsskolas izglītību un beidzot ar izglītošanos darbspējas perioda beigās. Turklāt mācības notiek arī ārpus formālās mācību vides, jo īpaši darbavietā. Nesen tika panākts zināms progress attiecībā uz Eiropas kritērijiem, saskaņā ar ko jāsamazina tādu personu īpatsvars, kam ir slikti panākumi pamatprasmju apguvē (2009. gadā šādu personu īpatsvars bija 20 %, savukārt kritērijs ir panākt mazāk nekā 15 % līdz 2020. gadam), un jāpalielina līdzdalība agrīnās pirmsskolas izglītībā (2009. gadā līdzdalība bija 92 %, savukārt kritērijs ir 95 % līdz 2020. gadam), tomēr abās jomās centieni ir jāturpina. Joprojām pastāv tādi mūžizglītības šķēršļi kā ierobežoti mācību piedāvājumi, kas ir nepietiekami pielāgoti dažādo mērķauditoriju vajadzībām, pieejamas informācijas un atbalsta sistēmu trūkums, kā arī neelastīgas mācīšanās iespējas (piemēram, starp PIA un augstāko izglītību). Problēmas bieži saasina tas, ka potenciālajiem audzēkņiem ir slikti sociālekonomiskie apstākļi un nepietiekams iepriekšējās izglītības līmenis. Ar sadrumstalotām reformām atsevišķās izglītības nozarēs šos šķēršļus neizdosies pārvarēt. Lai gan dalībvalstis atzina šo vajadzību jau pirms desmit gadiem, sadrumstalotība joprojām pastāv. Šobrīd tikai dažās valstīs (AT, CY, DK, SI, UK SC) ir ieviesta visaptveroša stratēģija, kas veicina izglītības nepārtrauktību. Taču, no otras puses, tādu instrumentu izmantošana kā Eiropas un valstu kvalifikāciju sistēmas (BE-flāmu daļa, CZ, DK, EE, FI, FR, HR, IE, LT, LV, LU, MT, NL, PT, UK), mehānismi neformālās un ikdienējās izglītības apstiprināšanai (FI, FR, NL, NO, PT), kā arī mūžilga karjeras atbalsta politika (AT, DK, DE, EE, ES, FI, FR, HU, IE, LT, LU, LV, NL) apliecina, ka izglītības nozaru sadarbības šķēršļus ir iespējams pārvarēt. Izglītības un apmācības sistēmām ir jānodrošina mūžizglītības iespējas visiem. Dalībvalstīm ir jāpārskata savas sistēmas un jānosaka mūžizglītības šķēršļi. Sadarbojoties ar galvenajām ieinteresētajām personām, tām ir jāievieš visaptverošas stratēģijas un jāīsteno pasākumi, lai veicinātu mūžizglītības pieejamību, atbilstīgi Eiropas saistībām un izmantojot pārredzamības instrumentus (Eiropas kvalifikāciju sistēmu[7], Eiropas kredītpunktu sistēmu profesionālās izglītības un apmācības jomā ( ECVET )/ Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēmu ( ECTS )[8], pamatprasmju sistēmu[9]). Ir jāliek uzsvars uz pamatprasmju nodrošināšanu visiem un mūžizglītības nodrošinājuma labāku integrēšanu, jo īpaši, lai veicinātu mazkvalificētu pieaugušo līdzdalību. Mācību mobilitāte Mobilitāte palielina Eiropas sagatavotību turpmākai uz zināšanām balstītai izaugsmei un spēju pilnveidot inovācijas prasmes, kā arī konkurēt starptautiskā mērogā[10]. Tā uzlabo cilvēku nodarbināmību un veicina personisko izaugsmi, turklāt to augstu vērtē darba devēji. Mobilitātes rezultātā gūtā mācību pieredze, izveidotie kontakti un tīkli nodrošina vienlīdz lielus ieguvumus gan izglītības iestādēm un izglītības un apmācības sistēmām, gan arī uzņēmumiem. Starptautiskās mācību mobilitātes veicināšana ir lielisks Eiropas pievienotās vērtības piemērs. Tomēr pašreizējais mobilitātes līmenis neatspoguļo tās noderīgumu. Aptuveni 10–15 % augstākās izglītības ieguvēju daļu no studiju perioda ir pavadījuši ārvalstīs, kur mobilitātes pievienotā vērtība tiek visplašāk atzīta, savukārt sākotnējās PIA ieguvēju vidū mobilitātes iespējas ir izmantojuši tikai apmēram 3 %. Profesionālās izglītības un apmācības mobilitātes veicināšanā ir jāiegulda lielāks darbs. Mācību mobilitāti kavē ierobežoti finanšu resursi un nepietiekamas valodu zināšanas. Mobilitāte ne vienmēr tiek atzīta vai apstiprināta. Bieži par pieejamajām iespējām trūkst informācijas. Turklāt tiek pievērsta nepietiekama uzmanība studentu ar īpašām vajadzībām (piemēram, invaliditāti) situācijai. Lielākā daļa valstu galvenokārt veicina audzēkņu mobilitāti. Tomēr atsevišķas valstis (BG, IE, MT, SE, BE NL, DE, EL, ES, FI, NL, RO, LT, FR) veicina arī citu grupu, piemēram, skolotāju vai praktikantu, mobilitāti, un šajā jomā ir iespējams panākt vēl lielākus uzlabojumus. Būtiska nozīme ir Eiropas finansējuma programmām. Jaunajā daudzgadu finanšu shēmā 2014.–2020. gadam Komisija ir ierosinājusi gandrīz divkāršot programmas “ Erasmus visiem” atbalsta saņēmēju skaitu, palielinot to no 400 000 līdz nepilniem 700 000 gadā. Tomēr finanšu programmām jābūt cieši saistītām ar politikas reformām. Padome 2011. gada novembrī pieņēma jaunus mācību mobilitātes kritērijus (līdz 2020. gadam panākt 20 % mobilitāti augstākās izglītības jomā un 6 % mobilitāti sākotnējās PIA jomā). Šī politiskā apņemšanās ir jāturpina, īstenojot Padomes ieteikumu “Jaunatne kustībā — jauniešu mācību mobilitātes veicināšana” un maksimāli izmantojot Eiropas pārredzamības instrumentus, piemēram, Eiropas kvalifikāciju sistēmu ( EQF ), Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēmu/ Eiropas kredītpunktu sistēmu profesionālās izglītības un apmācības jomā un Europass [11]. Jaunas prasmes un darbavietas Krīzes ietekmē ir mainījies prasmju pieprasījums. Pieprasījums pēc darbavietām, kurās vajadzīga zema kvalifikācija, samazinās, savukārt nozarēs, kuras drīzumā tiks balstītas uz zināšanām, tiek prasīts arvien augstāks kvalifikācijas līmenis. Saskaņā ar jaunākajām prognozēm[12] paredzams, ka tādu darbavietu skaits, kurās nepieciešams augsti kvalificēts darbaspēks, pieaugs par nepilniem 16 miljoniem, proti, no 29 % 2010. gadā līdz 35 % no visām darbavietām 2020. gadā. Attiecīgi ir paredzams, ka tādu darbavietu daudzums, kurās vajadzīgs zems kvalifikācijas līmenis, samazināsies par aptuveni 12 miljoniem — no 20 % līdz mazāk nekā 15 %. Atsevišķas valstis jau patlaban saskaras ar augsti kvalificēta darbaspēka trūkumu. Šo situāciju saasinās demogrāfiskās novecošanas radītā ietekme, kad pēc 2012. gada sāks sarukt darbaspēka skaits. Vairākām dalībvalstīm (BG, CY, CZ, EE, PL, SI, SK, UK) ir izteikti KVAI par darba tirgus pieprasījumam atbilstošu prasmju uzlabošanu un īpašu atbalstu mazkvalificētiem darba ņēmējiem. Dalībvalstis ir panākušas progresu attiecībā uz metožu, instrumentu un pieeju īstenošanu, kas paredzētas, lai prognozētu un novērtētu pieprasījumu pēc prasmēm, to neatbilstību un absolventu nodarbināmību. Daudzas dalībvalstis liek uzsvaru uz tādām galvenajām nozarēm kā IKT un veselība (AT, BE-Fr daļa, BE-flāmu daļa, CY, DE, DK, EE, FI, FR, HU, IE, IT, LV, NL, PL, PT, UK). Tomēr tikai dažās valstīs (AT, DE, FR, IE, PL, UK) tiek īstenota saskaņota pieeja attiecībā uz rezultātu izplatīšanu galvenajām iesaistītajām personām. Iestāžu mehānismi bieži ir izveidoti reģiona vai nozaru līmenī, taču tiem ir tendence pārņemt un turpināt izglītības un apmācības sistēmu sadrumstalotību. Valstis veicina izglītības un apmācības nodrošinājuma atbilstību darba tirgus tendencēm, īstenojot partnerības ar galvenajām ieinteresētajām personām (EE, SE); kvalitātes nodrošināšanas mehānismus; kā arī iniciatīvas, kas vērstas uz darba tirgū vajadzīgajām kompetencēm, jo īpaši lasīšanas un rakstīšanas prasmēm, matemātiku, zinātni un tehnoloģiju (AT, BE-flāmu daļa, DE, FR, PL, LT, IE), valodu zināšanām, digitālam prasmēm un pašiniciatīvu un uzņēmējdarbību (ES, EE, BG, LT, FR). ET 2020 ir jāatbalsta pamatiniciatīvas “Jaunu prasmju un darbavietu programma” īstenošana. Komisija 2012. gadā publicēs paziņojumu par prasmju pārskatīšanu, kurā aicinās rīkoties, lai uzlabotu pamatprasmes un veicinātu ciešāku izglītības un darba tirgus saikni. Īstenojot ET 2020 , tiks turpināti attiecīgie centieni: veicināt pamatprasmju pieejamību visiem pilsoņiem, uzlabot pārraudzību, izmantojot jauno Eiropas nodarbināmības kritēriju[13], kā arī prognozēt darba tirgus turpmāko prasmju pieprasījumu, jo īpaši izmantojot Eiropas prasmju apskatu. “ET 2020” IEGULDīJUMS STRATēģIJAS “EIROPA 2020” īSTENOšANā Iepriekš minētais 2009.–2011. gada cikla novērtējums, kā arī lēnais progress izglītības pamatmērķa un ET 2020 kritēriju sasniegšanā pastiprina steidzamo vajadzību ieguldīt izglītības un apmācības reformās, lai šīs jomas veicinātu ilgtspējīgas izaugsmes un darbavietu nodrošināšanu. 2012. gada GIP uzsvērts, ka dalībvalstīm ir uzskatāmi jāievieš praksē ES līmeņa politikas nostādnes. ET 2020 varētu izmantot, lai palīdzētu dalībvalstīm reaģēt uz problēmām, kas noteiktas dažādajos KVAI — par MPP (AT, DK, ES, MT, UK) un augstākās izglītības iegūšanu (BG, CZ, MT, PL, SK); par mūžizglītību, PIA un darba tirgū vajadzīgajām prasmēm (AT, CY, DK, EE, ES, FI, FR, LU, MT, PL, SI, SK); kā arī par pirmsskolas un skolas izglītību vai ar taisnīgumu saistītiem jautājumiem (BG, DE, EE). Pamatojoties uz Komisijas novērtējumu un apspriedēm ar dalībvalstīm un Eiropas ieinteresēto personu organizācijām, Komisija apstiprina, ka četri 2009. gadā izvirzītie ET 2020 stratēģiskie mērķi joprojām ir spēkā. Tā ierosina aizstāt vidusposma prioritāšu sarakstu, par kuru tika panākta vienošanās 2009. gadā, ar jaunu sarakstu, kura mērķis būtu palielināt izglītības un apmācības jomas spēju veicināt izaugsmi un darbavietu radīšanu (izklāstīts pielikumā). Komisija arī ierosina pārskatīt ET 2020 paredzētos darba nosacījumus, kuri tika izstrādāti pirms vienošanās par stratēģiju “Eiropa 2020” un Eiropas pusgadu. ET 2020 būtu vairāk jāsaskaņo ar stratēģiju “Eiropa 2020”. Tai vajadzētu kļūt par mehānismu, ar kuru panākt ET 2020 ieinteresēto personu līdzatbildības palielināšanu un to kompetences izmantošanu stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanā, vienlaicīgi izmantojot arī attiecīgo Eiropas aģentūru un tīklu[14] sniegtos pierādījumus un datus. Lai palielinātu ET 2020 ieguldījumu stratēģijā “Eiropa 2020”, ET 2020 pārvaldību un tās darba instrumentus varētu pielāgot turpmāk minētajos veidos. (1) Izglītības padome katrā sanāksmē Eiropas un valstu pusgada laikā varētu pievērsties stratēģijas “Eiropa 2020” izglītības un apmācības dimensijai. Padome savā februāra sanāksmē varētu izskatīt GIP un ziņot par to marta Eiropadomei. Nākamajā sanāksmē padome varētu izskatīt kopējos jautājumus, kas izriet no Eiropadomes sniegtajām nostādnēm un to īstenošanas valstu reformu programmās. Novembrī padome varētu pievērsties ar Eiropas pusgada iznākumiem saistītiem turpmākajiem pasākumiem. (2) Ņemot vērā stratēģijas “Eiropa 2020” integrēto būtību, ir iespējams padziļināt sadarbību starp Izglītības komiteju un augsta līmeņa darba grupu, no vienas puses, un Ekonomikas politikas komiteju, Nodarbinātības komiteju un Sociālās aizsardzības komiteju, no otras puses. Sadarbība nodrošinātu ET 2020 ieguldījumu stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanas procesā, tostarp izmantojot pārraudzības rādītājus. (3) Savstarpējās mācīšanās instrumentu varētu izmantot pārdomātāk un ciešāk piesaistīt stratēģijai “Eiropa 2020”. Pirmkārt, lai sagatavotu debates Padomes līmenī un nodrošinātu informāciju, katru septembri/oktobri varētu rīkot ikgadēju savstarpējo pārskatīšanu. To varētu organizēt, cieši sadarbojoties ar Padomes prezidentūru, un rīkot augsta līmeņa darba grupā. Īstenojot šo daudzpusējo pieeju, varētu likt uzsvaru uz svarīgākajiem politiskajiem jautājumiem, kas radušies iepriekšējā Eiropas pusgada laikā un kuru dēļ tik daudzām valstīm ir sniegti KVAI. Otrkārt, tās dalībvalstis, kuras to vēlētos, varētu aicināt kolēģus padziļināti apspriest valstij specifiskus jautājumus. Komisija šādu darbību veicinātu ar mūžizglītības programmu un tās pēcteci, kā arī atbalstot starptautiski atzītu ekspertu piedalīšanos. (4) Lai stiprinātu stratēģijas “Eiropa 2020” un ET 2020 savstarpējo saikni, Komisija katru gadu varētu organizēt izglītības un apmācības jomas ieinteresēto personu viedokļu apmaiņu. Šajā jaunajā Izglītības un apmācības forumā oktobra sākumā varētu apspriest panākto progresu izglītības un apmācības sistēmu modernizācijā, pamatojoties uz diskusiju par izglītības jautājumiem Eiropas pusgadā. (5) Komisija ierosina atjaunināt izglītības un apmācības jomas rādītāju sarakstu[15] (sk. pievienoto dienestu darba dokumentu), lai nodrošinātu ET 2020 izmantoto rādītāju atbilstību tās mērķiem. Komisija aizstās pašreizējo progresa ziņojumu[16] un katru rudeni sagatavos jaunu Izglītības un apmācības pārskatu , kurā lakoniski izklāstīs progresu ET 2020 kritēriju un pamatrādītāju sasniegšanā, tostarp stratēģijas “Eiropa 2020” izglītības un apmācības pamatmērķa īstenošanā. Šis dokuments palīdzētu nodrošināt informāciju Padomes līmeņa debatēm. Visbeidzot, ir jāmobilizē visi instrumenti, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” un ET 2020 mērķus, tostarp mūžizglītības programmas , jaunās programmas “ Erasmus visiem” , struktūrfondu un pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” mērķus. Pielikums Eiropas sadarbības izglītībā un apmācībā prioritātes 2012.–2014. gadā 1. Padarīt mūžizglītību un mobilitāti par realitāti Eiropas parauginstrumenti Kopīgi strādāt, lai veidotu saikni starp valstu kvalifikāciju sistēmām un EQF , izstrādātu vispārējus valstu noteikumus mācību rezultātu apstiprināšanai; izveidotu saikni starp kvalifikāciju sistēmām, apstiprināšanas noteikumiem, kvalitātes nodrošināšanu un kredītpunktu uzkrāšanas un pārneses sistēmām ( ECVET , ECTS ); sadarbotos, prognozējot prasmju pieprasījumu un labāk saskaņojot šo pieprasījumu ar mācību iespējām (Prasmju apskats, Eiropas iemaņu, prasmju un profesiju klasifikācija ( ESCO )); palielinātu Eiropas parauginstrumentu redzamību, izplatību un izmantošanu un tādējādi paātrinātu to īstenošanu. Mācību mobilitāte Īstenot Padomes ieteikumu “Jaunatne kustībā — jauniešu mācību mobilitātes veicināšana”, sekmēt visu izglītības un apmācības līmeņu audzēkņu mācību mobilitāti Eiropā un citur pasaulē, liekot uzsvaru uz informāciju un konsultācijām, mācību mobilitātes kvalitāti, šķēršļu likvidēšanu un skolotāju mobilitātes veicināšanu. Mūžizglītības stratēģijas Kopīgi strādāt, lai pabeigtu visaptverošu valstu mūžizglītības stratēģiju izstrādi, liekot uzsvaru uz partnerībām ar ieinteresētajām personām, mazkvalificētu pieaugušo profesionālo izaugsmi, pasākumiem mūžizglītības pieejamības palielināšanai un mūžizglītības pakalpojumu integrēšanai (konsultācijas, apstiprināšana u. c.). 2. Uzlabot izglītības un apmācības kvalitāti un efektivitāti Pamatprasmes (lasīšana un rakstīšana, matemātika, zinātne un tehnoloģija), valodu zināšanas Izmantot datus attiecībā uz lasītprasmi, tostarp augsta līmeņa ekspertu grupas rakstpratībā izstrādāto ziņojumu, lai palielinātu skolēnu un pieaugušo lasīšanas un rakstīšanas prasmes līmeni, kā arī samazinātu tādu 15 gadīgu jauniešu īpatsvaru, kuriem ir slikta lasītprasme. Vispārēji risināt ar lasīšanas un rakstīšanas prasmi saistītas problēmas, izmantojot dažādus plašsaziņas līdzekļus, tostarp digitālus. Izmantot un pilnveidot sadarbības rezultātus, lai novērstu audzēkņu sliktās sekmes matemātikas un zinātnes priekšmetos skolā; turpināt darbu pie valodu zināšanu uzlabošanas, jo īpaši atbalstot mācību mobilitāti un nodarbināmību. Skolotāju, mācību instruktoru un skolu vadītāju profesionālā izaugsme Uzlabot mācībspēku kvalitāti, jo tas ir galvenais kvalitatīvu rezultātu priekšnosacījums, likt uzsvaru uz skolotāju kvalitāti, piesaistīt un atlasīt labākos kandidātus mācību darbam, nodrošināt nepārtrauktas profesionālās izaugsmes kvalitāti, pilnveidot skolotāju kompetences un uzlabot skolu vadību. Augstākās izglītības modernizācija un augstākās izglītības iegūšanas līmeņa paaugstināšana Kopīgi strādāt, lai palielinātu absolventu skaitu, tostarp paplašinātu alternatīvas izglītības iespējas; uzlabot augstākās izglītības kvalitāti un atbilstību; palielināt augstākās izglītības kvalitāti, nodrošinot mobilitāti un pārrobežu sadarbību; stiprināt augstākās izglītības, pētniecības un inovācijas savstarpējo saistību, lai veicinātu izcilību un reģionālo attīstību; uzlabot pārvaldību un finansēšanas iespējas. PIA pievilcīgums un atbilstība Kopīgi strādāt, ievērojot Briges paziņojumu par pastiprinātu Eiropas sadarbību PIA jomā 2011.–2020. gadā, jo īpaši lai palielinātu PIA pievilcīgumu, veicinātu PIA izcilību un atbilstību darba tirgum, īstenotu kvalitātes nodrošināšanas mehānismus un uzlabotu skolotāju, instruktoru un citu PIA speciālistu darba kvalitāti. Efektīva finansēšana un novērtēšana Pārskatīt finansēšanas mehānismus un novērtēšanas sistēmas, lai uzlabotu kvalitāti, tostarp nodrošinātu mērķtiecīgu atbalstu iedzīvotājiem ar ierobežotām iespējām un izstrādātu efektīvus un objektīvus instrumentus privāto ieguldījumu piesaistīšanai pēcskolas izglītības un apmācības jomā. 3. Veicināt taisnīgumu, sociālo kohēziju un pilsonisko aktivitāti Mācību priekšlaicīga pārtraukšana Palīdzēt dalībvalstīm īstenot Padomes 2011. gada ieteikumu par politiku, lai mazinātu mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu , un to stratēģijas attiecībā uz vispārējās izglītības un PIA priekšlaicīgu pārtraukšanu . Agrīnā pirmsskolas izglītība un aprūpe (APIA) Kopīgi strādāt, ievērojot Padomes 2011. gada secinājumus par agrīno pirmsskolas izglītību un aprūpi, lai nodrošinātu vispārēju un taisnīgu APIA pieejamību, vienlaicīgi palielinot izglītības kvalitāti; veicinātu integrētu pieeju izmantošanu, APIA mācībspēku profesionālo izaugsmi un vecāku atbalstu; izstrādātu atbilstīgas mācību programmas, kā arī programmas un finansējuma modeļus. Taisnīgums un daudzveidība Stiprināt savstarpējo mācīšanos par efektīviem veidiem, kā sabiedrībā, kas kļūst arvien daudzveidīgāka, palielināt sasniegumus izglītības jomā, jo īpaši īstenojot iekļaujošu pieeju izglītībai, kas audzēkņiem ar dažādām izglītības vajadzībām un ļoti atšķirīgiem apstākļiem, tostarp migrantiem, romiem un audzēkņiem ar īpašām vajadzībām, sniegtu iespēju maksimāli izmantot savu potenciālu; uzlabot mācību iespējas gados vecākiem pieaugušajiem un starppaaudžu mācību iespējas. 4. Visos izglītības un apmācības līmeņos sekmēt inovāciju un jaunradi, tostarp uzņēmējdarbības garu Partnerības ar uzņēmējiem, pētniekiem un pilsonisko sabiedrību Izstrādāt efektīvus un inovatīvus veidus tīklu darbībai, sadarbībai un partnerībām starp izglītības un apmācības sniedzējiem, kā arī plašu ieinteresēto personu loku, tostarp sociālajiem partneriem, uzņēmējdarbības organizācijām, pētniecības iestādēm un pilsoniskās sabiedrības organizācijām. Atbalstīt skolu, augstskolu un citu izglītības un apmācības iestāžu tīklus, lai veicinātu jaunu metožu izstrādi (tostarp atvērtās izglītības resursu) attiecībā uz mācību organizēšanu, kapacitātes nodrošināšanu un to kļūšanu par mācību organizācijām. Transversālās pamatprasmes, izglītība uzņēmējdarbībā, e-prasmes, plašsaziņas līdzekļu lietotprasme, inovatīva mācību vide Kopīgi strādāt, lai veicinātu 2006. gada Ieteikumā par pamatprasmēm mūžizglītībā noteikto pamatprasmju, tostarp digitālo prasmju, apguvi un veidus, kādos IKT un uzņēmējdarbība var palielināt inovāciju izglītībā un apmācībā, sekmējot radošu mācību vidi un uzlabojot kultūras izpratni un izpausmes, kā arī plašsaziņas līdzekļu lietotprasmi. [1] OV C 119, 28.5.2009., 2. lpp. [2] Eiropas Izglītības ekonomikas ekspertu tīkls ( EENEE ), EENEE politikas ziņojums Nr. 1/2011 — Vāju izglītības sasniegumu radītās izmaksas Eiropas Savienībā ( The Cost of Low Educational Achievement in the European Union ). [3] OV C 191, 1.7.2011., 1. lpp. [4] 2010. gada datu avots: Eurostat ( LFS ). [5] COM(2011) 567 galīgā redakcija. [6] 2010. gada datu avots: Eurostat ( LFS ). ( ISCED līmeņi) 5.–6. DE mērķis ietver arī ISCED 4. līmeni no AT ISCED 4.A līmeņa. [7] OV C 111, 6.5.2008., 1. lpp. [8] Eiropas kredītpunktu sistēma profesionālās izglītības un apmācības jomā, Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēma, sk. vietni http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc48_en.htm. [9] OV L 394, 30.12.2006., 10. lpp. [10] COM(2009) 329 galīgā redakcija. [11] OV L 390, 31.12.2004., 6. lpp. [12] http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf. [13] SEC(2011) 670 galīgā redakcija. [14] Jo īpaši Cedefop , Eiropas Izglītības fonds un Euridyce tīkls. [15] OV C 311, 21.12.2007., 13.–15. lpp. [16] Jaunākais izdevums: SEC(2011) 526.