LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 48/160

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Priekšlikums Padomes regulai (Euratom) par pārtikas produktu un lopbarības maksimāli pieļaujamo radioaktīvā piesārņojuma līmeni pēc kodolavārijas vai citas radiācijas avārijas situācijas (pārstrādāta redakcija)”

COM(2010) 184 galīgā redakcija – 2010/0098 (CNS)

2011/C 48/28

Ziņotājs: Pirkko RAUNEMAA kdze

Komisija saskaņā ar Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 31. pantu 2010. gada 27. aprīlī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Priekšlikums Padomes regulai (EURATOM) par pārtikas produktu un lopbarības maksimāli pieļaujamo radioaktīvā piesārņojuma līmeni pēc kodolavārijas vai citas radiācijas avārijas situācijas (pārstrādāta redakcija)”

COM(2010)184 galīgā redakcija – 2010/0098 (CNS).

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2010. gada 31. augustā.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 465. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 15. un 16. septembrī (15. septembra sēdē), ar 127 balsīm par, 1 balsi pret un 1 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1 Radioaktīvie nokrišņi gandrīz vienmēr ir robežas šķērsojoši. Tie rada radioaktīvo vielu ilgstošu izdalīšanos un izplatīšanos lielos attālumos, ietekmējot lielas teritorijas. Tādējādi šādas avārijas var izraisīt starptautiska mēroga katastrofu.

1.2 Ir noteikti vajadzīgi skaidri un mūsdienu prasībām atbilstīgi tiesību akti, lai ES iestādes un dalībvalstis varētu tos viegli piemērot radioaktīvu nokrišņu gadījumā. Tāpēc spēkā esošo tiesību aktu pārskatīšana ir gan atbilstošs, gan vajadzīgs pasākums.

1.3 Kopš Černobiļas kodolavārijas 1986. gadā Kopiena ir izstrādājusi standartus, kuros noteikti pārtikas produktu un lopbarības radioaktīvā piesārņojuma robežlīmeņi pēc kodolavārijas (1), kā arī veikusi pasākumus, lai radioloģisku avāriju gadījumos savlaicīgi notiktu informācijas apmaiņa (2). Saskaņā ar Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 31. pantu izveidotā ekspertu grupa atļauto vērtību atbilstību pēdējo reizi pārskatīja 1995. gadā. Tāpēc atļautās vērtības būtu jāpārskata atkārtoti.

1.4 Eiropas Savienība ir izveidojusi efektīvu un starptautiski atzītu apdraudējuma novērtēšanas struktūru, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi (EFSA) (2002. gada 28. janvāra Regula (EK) 178/2002). EFSA vajadzētu uzticēt veikt novērtējumu par produktos un lopbarībā esošo radioaktīvo atlikumu ietekmi uz veselību, un Komisijai būtu jāpārskata spēkā esošie noteikumi.

1.5 Lai nodrošinātu stingru radiācijas līmeņa kontroli pārtikas produktos un lopbarībā, valstu pārtikas uzraudzības iestādēm tāpat kā valstu radiācijas drošības struktūrām vajadzētu piešķirt juridiskas pilnvaras bez radiācijas uzraudzības iestādes apstiprinājuma saņemšanas pārraudzīt maksimālo pieļaujamo radiācijas līmeni un kontrolēt pārtikas produktu un lopbarības importu gadījumos, kad ir pārsniegts atļautais radiācijas līmenis.

1.6 Komisijai būtu jācenšas arī nodrošināt, lai, ievērojot Pārtikas likumdošanas komisijas (Codex Alimentarius Commission) standartus un vadlīnijas, tiktu izstrādāti starptautiski noteikumi par radioaktīvo nokrišņu esamību un to ietekmi uz pārtikas produktiem un lopbarību, kā arī jānosaka, kurām iestādēm radioloģiskas avārijas gadījumā ir galvenā atbildība par importa un eksporta produktu robežkontroli Eiropas Savienībā.

1.7 Tā kā ūdens ir viena no galvenajām pārtikas produktu un lopbarības sastāvdaļām, tam vajadzētu būt iekļautam regulas pielikumos. Turklāt noteikumi būtu jāattiecina uz visu veidu dzeramo ūdeni, ne tikai uz pārtikas produktos un lopbarībā izmantojamo ūdeni.

1.8 Avāriju gadījumā ir svarīgi censties ietekmēt iedzīvotāju uzvedību un mudināt viņus izvēlēties pārtiku un dzērienus, kas ir nekaitīgi vai mazāk bīstami. Valstu iestādes un nozares organizācijas ir atbildīgas par norādījumu sniegšanu un izpratnes veicināšanu.

2. Ievads.

2.1 Vispārīga informācija.

2.1.1 Pēc avārijas Černobiļas atomelektrostacijā 1986. gada 26. aprīlī atmosfērā izplūda ievērojams daudzums radioaktīvu vielu, piesārņojot pārtiku un lopbarību vairākās Eiropas valstīs līmenī, kas no veselības aizsardzības viedokļa uzskatāms par ievērojamu.

2.1.2 Pirmo reizi Kopienas līmenī tika veikti pasākumi rīcībai tādu kodolavāriju gadījumā, kas rada radioaktīvo savienojumu ilgstošu izdalīšanos un izplatīšanos lielos attālumos, iespējami ietekmējot lielas teritorijas.

2.1.3 Komiteja līdz šim tikai vienu reizi ir paudusi viedokli par pārtikas produktu un lopbarības radioaktīvu piesārņojumu pēc kodolavārijas vai citādas radioloģiskas avārijas (3). Minētajā atzinumā tomēr izteikts tikai sākotnējais viedoklis, jo Komisija vēl nebija ierosinājusi maksimāli pieļaujamos radioaktīvā piesārņojuma līmeņus. Tāpēc šī apspriešanās sniedz Komitejai iespēju paust aktualizētu viedokli par minēto jautājumu.

2.2 Tiesiskais pamats.

2.2.1 Ar Padomes 1987. gada 22. decembra (Euratom) Regulu Nr. 3954/87 ir paredzēta kārtība, kādā jānosaka pārtikas produktu un lopbarības maksimāli pieļaujamais radioaktīvā piesārņojuma līmenis pēc kodolavārijas vai citādas radioloģiskas avārijas. Gadu gaitā regulā ir veikti būtiski grozījumi (4). Otro reizi grozot regulu, atsevišķos pielikumos tika noteikti maksimāli pieļaujamie “atsauces” līmeņi.

2.2.2 Ja Komisija ir saņēmusi oficiālu informāciju par negadījumu vai citādām radioloģiskām avārijām, kas liecina, ka varētu tikt sasniegti vai ir sasniegti maksimāli pieļaujamie līmeņi, tā pieņem regulu, lai piemērotu minētos maksimāli pieļaujamos līmeņus. Šāda regula ir spēkā iespējami īsā laika posmā, kas nepārsniedz trīs mēnešus.

2.2.3 Apspriedusies ar Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 31. pantā minēto ekspertu grupu, Komisija iesniedz Padomei priekšlikumu regulai par pirmās regulas noteikumu pielāgošanu vai apstiprināšanu viena mēneša laikā pēc tās pieņemšanas. Arī otrās regulas spēkā esamības laiks ir ierobežots. Tirgū esošo pārtikas produktu vai lopbarības kontrolēšanai ilgtermiņā, proti, pēc kodolavārijas vai citādas radioloģiskas avārijas varētu izmantot citus juridiskus instrumentus vai tiesisko pamatu.

2.2.4 Regulas pielikumos noteiktos maksimāli pieļaujamos līmeņus var pārskatīt vai papildināt, pamatojoties uz ekspertu viedokli saskaņā ar iepriekš minēto 31. pantu. Noteikto maksimāli pieļaujamo līmeņu atbilstību 1995. gadā pēdējo reizi pārbaudīja 31. pantā noteiktā ekspertu grupa, ņemot vērā noteikumus, kas paredzēti Padomes Direktīvā 96/29/Euratom, ar kuru saskaņā dalībvalstīm avāriju gadījumā jāparedz intervences sliekšņi (5).

2.2.5 Attiecībā uz importu ES ir noteikusi pasākumus, lai nodrošinātu, ka lauksaimniecības produktus Savienībā ieved tikai saskaņā ar vienotu kārtību, kas nodrošina iedzīvotāju veselības aizsardzību, vienlaikus saglabājot tirgus vienotību un novēršot tirdzniecības plūsmu novirzīšanos.

2.2.6 Radioloģiskas avārijas gadījumā dalībvalstīm jāveic informācijas apmaiņa, izmantojot sistēmu “Ecurie” (6). Saskaņā ar minēto sistēmu dalībvalstīm jāziņo un jāsniedz informācija Komisijai un dalībvalstīm, kuras ir skartas vai kuras varētu tikt skartas, ja kāda dalībvalsts nolemj veikt izvērstus pasākumus, lai radioloģiskas avārijas situācijā aizsargātu iedzīvotājus. Minētajā informācijā jāietver avārijas veids un laiks, kad tā notikusi, precīza notikuma vieta un objekta vai darbības veids, iemesls, paredzamā attīstība un īstenotie vai plānotie aizsardzības pasākumi, kā arī uzraudzības struktūru izmērītais radioaktivitātes līmenis pārtikas produktos, lopbarībā, dzeramajā ūdenī un apkārtējā vidē.

2.3 Komisijas dokuments.

2.3.1 Komisija bija uzsākusi Padomes Regulas Nr. 3954/87 un tās grozījumu kodifikāciju.

2.3.2 Tomēr likumdošanas procedūras gaitā tika atzīts, ka iesniegtajā kodificētā teksta priekšlikumā ir noteikums, ar kuru īstenošanas pilnvaras piešķir tikai Padomei, un tas nav pamatots Regulas (Euratom) Nr. 3954/87 apsvērumos.

2.3.3 Tā kā šāda apsvēruma ievietošana liktu veikt būtiskas izmaiņas un tāpēc nozīmētu vairāk nekā vienkāršu kodifikāciju, tika nolemts veikt nevis kodifikāciju, bet pārstrādāt redakciju, lai tādējādi varētu iekļaut vajadzīgo grozījumu.

2.3.4 Priekšlikuma preambulā iekļautais papildu 15. apsvērums attiecas uz iespējamību, ka dažās situācijās Komisijas vietā Padome var nekavējoties noteikt pielāgotus pasākumus, kas ļoti īsā laika posmā ļauj piemērot iepriekš noteikto maksimāli pieļaujamo radioaktīvā piesārņojuma līmeni.

3. Novērtējums.

3.1 Ir noteikti vajadzīgi skaidri un aktualizēti tiesību akti, lai ES iestādes un dalībvalstis tos varētu viegli piemērot radioaktīvu nokrišņu gadījumā. Tāpēc spēkā esošo tiesību aktu pārskatīšana ir gan atbilstošs, gan vajadzīgs pasākums. Cita starpā ņemot vērā esošo atomelektrostaciju novecošanu, vairāku jaunu spēkstaciju celtniecību un citu neparedzētu avāriju iespējamību, atomelektrostaciju avāriju un cita veida radioaktīvu nokrišņu iespējamība varētu palielināties arī Eiropas Savienībā.

3.2 Radioaktīvie nokrišņi gandrīz vienmēr izplatās plašās teritorijās, turklāt to izplatība lielos attālumos nenozīmē, ka ievērojami mazinās to intensitāte. Līdz ar to ir jārēķinās ar potenciālu starptautiska mēroga veselības un vides katastrofu.

3.3 Salīdzinājumā ar 1986. gadu Eiropas Savienībā tagad ir izveidota efektīva un starptautiski atzīta apdraudējuma novērtēšanas struktūra, proti, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) (Regula (EK) 178/2002). Radioaktīvie atlikumi pārtikas produktos un lopbarībā ir pielīdzināmi pārtikas piesārņotājiem. Tāpēc varēja gaidīt, ka EFSA tiks uzticēts veikt novērtējumu par minēto atlikumu radīto veselības apdraudējumu. Tomēr Komisija savā priekšlikumā ir saglabājusi spēkā esošos, dažos gadījumos pirms gadu desmitiem pieņemtos noteikumus, tos papildus neizvērtējot un nepamatojot.

3.4 Avāriju gadījumā ir svarīgi censties ietekmēt iedzīvotāju uzvedību un mudināt viņus izvēlēties pārtiku un dzērienus, kas ir nekaitīgi vai mazāk bīstami. Turklāt lauksaimniecības produktu ražotājiem jebkurā gadījumā jāzina par radioaktīvā piesārņojuma līmeni lopbarībā un to, kā barot dzīvniekus krīzes situācijā. Šai ziņā valstu iestādes un nozares organizācijas var uzņemties vadošo lomu, sniedzot norādījumus un veicinot izpratni.

3.5 Noteikumus par radioaktīvajiem nokrišņiem un radioaktivitātes līmeni ir būtiski tagad pārstrādāt tā, lai atvieglotu un precizētu to īstenošanu ES un dalībvalstu līmenī.

3.6 Maksimāli pieļaujamie radioaktivitātes līmeņi jāpielāgo sevišķi apdraudētu iedzīvotāju grupu vajadzībām, piemēram, zīdaiņu pārtikai jāpiemēro stingrāki noteikumi nekā pārtikas produktiem, kas paredzēti iedzīvotāju vispārējam patēriņam.

3.7 Saistībā ar kodolizmēģinājumiem un kodolenerģijas izmantošanu vai radioaktīvu vielu izmantošanu veselības aprūpē, rūpniecībā vai pētniecībā radioaktīvas vielas var nonākt virszemes ūdeņos. Lai gan parastos apstākļos to daudzums ir niecīgs, radioloģiskas avārijas gadījumā stāvoklis var mainīties. Tādēļ, ievērojot to, ka ūdens ir viena no galvenajām pārtikas produktu un lopbarības sastāvdaļām, tam vajadzētu būt iekļautam regulas pielikumos.

Briselē, 2010. gada 15. septembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Padomes 1987. gada 22. decembra Regula (Euratom) 3954/87 ar grozījumiem.

(2) Padomes 1987. gada 14. decembra lēmums (Euratom) Nr. 87/600.

(3) CES 480/1987, OV C 180, 08.07.1987., 20.–25. lpp.

(4) Komisijas Regula (Euratom) Nr. 944/89 un Komisijas Regula (Euratom) Nr. 770/90.

(5) Padomes 1996. gada 13. maija Direktīvas 96/29/Euratom, kas nosaka drošības pamatstandartus darba ņēmēju un iedzīvotāju veselības aizsardzībai pret jonizējošā starojuma radītajām briesmām, 50. panta 2. punkts.

(6) Sk. 2. zemsvītras piezīmi.