LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 364/25

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2011/C 364/10

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

KOPSAVILKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“BOVŠKI SIR”

EK Nr.: SI-PDO-0005-0423-29.10.2004

ACVN ( X ) AĢIN ( )

Šis kopsavilkums nosaka galvenos produkta specifikācijas elementus informācijas nolūkā.

1. Atbildīgais departaments dalībvalstī:

Nosaukums: Ministrstvo RS za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Adrese: Dunajska cesta 22 SI-1000 Ljubljana SLOVENIJA Tel. +386 14789000 Fakss +386 14789055 E-pasts: varnahrana.mkgp@gov.si

2. Grupa:

Nosaukums: Društvo rejcev drobnice Bovške Adrese: Soča 50 SI-5232 Soča SLOVENIJA Tel. +386 53889510 Fakss — E-pasts: — Sastāvs: ražotāji/pārstrādātāji ( X ) citi ( )

3. Produkta veids:

1.3. grupa. Siers

4. Specifikācija:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 4. panta 2. punkta prasību kopsavilkums)

4.1. Nosaukums:

“Bovški sir”

4.2. Apraksts:

“Bovški sir” ir ļoti trekns cietas masas siers. To pagatavo no vietējās Bovec šķirnes aitas svaigpiena, kuram var būt piejaukts govs vai kazas piens, taču ne vairāk par 20 %.

Siera rituļu diametrs ir no 20 līdz 26 cm, rituļu biezums no 8 līdz 12 cm, rituļi sver no 2,5 līdz 4,5 kg. Siera miza ir cieta, gluda un izlīdzināta, tās krāsa no pelēkbrūnas līdz gaišai smilškrāsai. Rituļa sāni ir nedaudz izliekti, malas viegli noapaļotas.

Siera masa ir kompakta, elastīga, bieza, tā ir viegli laužama, bet neveidojas drupatas, turklāt gabaliem ir gliemežvāka formas lūzuma vieta. Siera masa ir viendabīgā pelēcīgā bēša krāsā, masā ir retināts acojums ar vienmērīgi izkliedētām lēcas veida acīm vai nelieliem caurumiem, vai ieplaisājumiem. Ilgāk nogatavināta siera masa ir kompaktāka un lūztošāka.

Sieram ir raksturīga aromātiska, piesātināta, stipra un nedaudz asa smarža un garša. Ja, sieru pagatavojot, izmantots arī govs vai kazas piens, tā garša un smarža ir maigāka.

“Bovški sir” satur vismaz 60 % sausnas, un sausnā ir 45 % tauku.

4.3. Ģeogrāfiskais apgabals:

“Bovški sir” pagatavošanai izmantojamo pienu iegūst un “Bovški sir” gatavo ražošanas apgabalā, kura ziemeļu un rietumu robeža iet gar valsts robežu ar Itāliju no Mali Mangart un Veliki Mangart līdz Učja robežpārejai. Sākumā robežlīnija šķērso Mali Muzec un Veliki Muzec virsotnes, ieskauj Božca līdzenumu, turpinās līdz Na Vrhu virzienā uz Hrib, šķērso Pirovec, Krasji Vrh, Zaprikraj līdzenumu un Zapleč, tad sasniedz Lopatnik un Krn, Mali Šmohor, Bogatin un Vratca un turpinās līdz Lanževica, Mala Vrata, Velika Vrata, Travnik, Malo Špičje un Kanjevec, pēc tam šķērso Triglav, Luknja, Križ, Prisojnik, Mala Mojstrovka, iet pa Travnik, virzās tālāk, sasniedzot Jalovec, Kotovo Sedlo un Mali Mangart, un, visbeidzot, atgriežas pie valsts robežas ar Itāliju. Minētās apdzīvotās vietas, pa kurām iet robežlīnija, atrodas ģeogrāfiskā apgabala iekšienē.

4.4. Izcelsmes apliecinājums:

“Bovški sir” izsekojamību nodrošina turpmāk izklāstītie ražošanas posmi un pasākumi.

Piena ražošana. Pienu iegūst noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Ganāmpulka šķirņu tīrību garantē attiecīga ciltsgrāmatas kārtošana. Lauksaimnieki kārto arī reģistru, kurā ieraksta izēdināmās barības devas un lopbarības iepirkumus.

Piena savākšana. “Bovški sir” ražošanai izmantojamais piens jāievāc un jāuzglabā atsevišķi no pārējā piena. Par katru saimniecību tiek reģistrēts ik dienas slauktais un no tās iepirktais (aitas, kazas vai govs) piens.

Piena pārstrāde. “Bovški sir” ražotāji reģistrē ik dienu pārstrādātos piena un saražotos siera daudzumus par katru siera partiju. Partija ir siera daudzums, kas pagatavots, sarecinot vienu piena daudzuma vienību. Ja dienā pagatavota viena siera partija, tad partijas apzīmējums atbilst ražošanas datumam.

Siera nogatavināšana. Ražotāji kārto siera nogatavināšanas reģistru, lai garantētu, ka katras siera partijas nogatavināšana ilgst vismaz 60 dienas. Siera ražošanas datums atbilst arī tā nogatavināšanas sākuma datumam.

4.5. Ražošanas metode:

“Bovški sir” ražo no vietējās Bovec šķirnes aitas svaigpiena, kuram var būt vai nebūt piejaukts govs vai kazas piens. Govs vai kazas piena daļa nedrīkst pārsniegt 20 % no piena kopējā daudzuma.

“Bovški sir” gatavo tikai slaucamo dzīvnieku laktācijas periodā, kas sakrīt ar to ganību zālāju veģetācijas periodu, kurās ganās slaucamo dzīvnieku ganāmpulks. Laktācijas periodā pamatbarību veido galvenokārt ganību zālaugi, papildbarībā pievienojot arī sienu un skābbarību. Pamatbarībai jāveido vismaz 75 % dienas barības devas sausnas.

“Bovški sir” ražo no nogatavināta piena, kuram pirms sarecināšanas var pievienot svaigpienu. Piena nogatavināšana ilgst 12 stundas, kuru laikā attīstās vietējā mikroflora un izveidojas attiecīga skābuma pakāpe. Lai veicinātu fermentāciju, atļauts izmantot pašmāju pienskābes baktēriju ierauga kultūras (nelielus piena daudzumus 12 stundas nogatavinot augstā temperatūrā) vai selekcionētus šo baktēriju celmus. Pienu pirms sarecināšanas uzsilda līdz 35–36 °C temperatūrai. Sarecināšana ilgst 30 līdz 45 minūtes. Tad piena recekli sagraiza pupiņas vai zirnīša lieluma siera graudos, kas pēc apžāvēšanas ir kviešu graudu lielumā. Pēc tam recekli ievieto veidnē, un presējot tas kļūst biezāks; presēšana ilgst 4 līdz 6 dienas.

Sieru sāla vai nu ar sauso paņēmienu (divas dienas siera rituli sāla un apvērš divas reizes dienā), vai iegremdējot to sālījumā (turot to tajā 24 līdz 48 stundas). Kad siera ritulis ir iesālījies, to apzīmē ar nogatavināšanas sākuma datumu vai partijas apzīmējumu. “Bovški sir” nogatavina vismaz 60 dienas. Nogatavināšanas laikā veiktie siera rituļu kopšanas pasākumi (apvēršana, nosusināšana, mazgāšana) ir ļoti svarīgi.

4.6. Saikne:

“Bovški sir” ir produkts ar gadsimtiem ilgu vēsturisku nozīmi. Arheoloģiski pieminekļi liecina, ka Boveca (Bovec) bijusi apdzīvota jau pirms vairākiem tūkstošiem gadu. Tiek uzskatīts, ka siera gatavošana šajā augstkalnu reģionā attīstījusies pirms trīs tūkstoš gadiem aptuveni vienā laikā ar dzelzs apstrādes aizākumiem.

Pirmie rakstu avoti par Bovecu ir vecāki par 1174. gadu, bet rakstiskas liecības par reģionā gatavotu sieru datējamas ar 14. gadsimtu. Zemesgrāmatas un citi tā laika reģistri liecina par siera ražošanas lielo nozīmi, jo saimniecības nodokļi, zvejas tiesības un tml. lietas tikušas aprēķinātas siera rituļu izteiksmē (Rutar, 1882).

Siers ar nosaukumu “Bovški sir” (“Formaggio di Plezo vero”) pirmoreiz minēts 1756. gadā Udīnes pilsētā, kur tas iekļauts cenrādī, no kura redzams, ka “Bovški sir” cena bijusi augstāka par dažu citu sieru cenu.

Ganīšanas, sierniecības un alpīnās pļavkopības metodes aprakstītas t. s. “Pašni red” (“Ganību pārvaldības noteikumi”). Izdevumā “Planinski vestnik” autors Henriks Tuma (Henrik Tuma) aprakstījis ganību pārvaldību un darba dienu Zapotokā (Zapotok), Zadņas Trentas (Zadnja Trenta) augstākajā apvidū pirms Pirmā pasaules kara. No šā darba secināms, ka “Bovški sir” ražošanas metode, kaut arī notikusi tehnoloģijas attīstība, saglabājusies tāda, kāda tā bijusi izsenis.

Ģeogrāfiskajā apgabalā, kuram raksturīgi augsti kalni un stāvas nogāzes, intensīvai lauksaimniecībai ir maz vietas. Viss ģeogrāfiskais apgabals atrodas Natura 2000 zonā, un liela ģeogrāfiskā apgabala daļa ir Triglava (Triglav) nacionālā parka teritorijā. Ģeogrāfiskajā apgabalā valda savdabīgs Alpu kontinentālais klimats, ko daļēji ietekmē Vidusjūras klimats ar Sočas (Soča) upes starpniecību. Nokrišņu ir daudz (Bovecā 1961.–1990. gada laikposmā gada vidējais nokrišņu daudzums sasniedzis 2 735 mm), un tie ir visu gadu. Dažās ielejās augsto virsotņu dēļ, kuras tās ieskauj, tiešās saules gaismas trūkst pat divus mēnešus gadā. Lai gan lietus ir pārpilnībā, sausums un vēji noplicina plānās augsnes un samazina zālāju ražu, taču šādi apstākļi ir labi piemēroti sīklopu audzēšanai.

Pienu, ko izmanto “Bovški sir” ražošanai, slauc no vietējās Bovec šķirnes aitām. Šķirne izkopta vairāku gadsimtu gaitā un nosaukta Bovecas pilsētas vārdā. Bovecas aitas pieder pie piena aitu šķirnes, un tām raksturīga smalki veidota galva un īsas ausis. Līdz pat šodienai šīs šķirnes izkopšanas galvenais mērķis ir pielāgot to vietējiem skarbajiem un pieticīgajiem dzīves apstākļiem, lai šīs aitas varētu ganīties pauguraines un kalnu ganībās, izkoptu tādas īpašības kā mierīgu raksturu, ilgdzīvotību un izturību. Bovecas aitu pienā ir vairāk tauku un sausnas nekā pārējo Slovēnijas piena šķirņu aitu pienā; tas ietekmē gan siera iznākumu, gan arī tā garšu.

Laktācijas periodā aitas, kuru pienu izmanto “Bovški sir” ražošanai, ganās ganībās visā apbagalā. Ganību izmantošana notiek saskaņā ar tradīciju, un tā ir vienīgā rentablā saimniekošanas iespēja. Tādējādi laikposmā, kad pienu pārstrādā, ražojot “Bovški sir”, aitas uzņem galvenokārt svaigu barību, kas lielā mērā ietekmē “Bovški sir” tipisko garšu un smaržu. Šajās ganību teritorijās ir liela zālaugu daudzveidība, kas saistīta ar augstumu virs jūras līmeņa, klimatu un augšņu mineraloģisko sastāvu. Ģeogrāfiskajā apgabalā aug alpīnam, kontinentālam un Vidusjūras reģionam tipiski raksturīgi augi.

4.7. Pārbaudes struktūra:

Nosaukums: Bureau Veritas d.o.o. Adrese: Linhartova cesta 49 a SI-1000 Ljubljana SLOVENIJA Tel. +386 14757600 Fakss +386 14757601 E-pasts: info@si.bureauveritas.com

4.8. Marķējums:

Siera rituļus, kas atbilst specifikācijas prasībām, apzīmē ar ražotāja nosaukumu, vārdu un “Bovški sir” logotipu (sk. atveidu), attiecīgu Kopienas simbolu un valsts kvalitātes zīmi. Ja siers pagatavots, izmantojot arī govs vai kazas pienu, jānorāda arī tā procentuālais daudzums.

Ražotāji var pievienot arī norādi par to, vai siers ir nogatavināts ilgāk par gadu vai pagatavots kalnu sierotavā.

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.