EIROPAS KOMISIJA Briselē, 6.3.2017 COM(2017) 113 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Ex post izvērtēšanas ziņojums par programmu “Narkomānijas novēršana un informēšana par narkomāniju (2007.-2013.)"



SATURS 1 IEVADS 1.1 ZIŅOJUMA MĒRĶIS 1.2 METODIKA UN INFORMĀCIJAS AVOTS 1.3 PROGRAMMAS PĀRSKATS 2 IZVĒRTĒJUMA REZULTĀTI 2.1 PROGRAMMAS NOZĪMĪGUMS 2.2 SASKAŅOTĪBA UN PAPILDINĀMĪBA 2.3 EFEKTIVITĀTE 2.4 ILGTSPĒJA UN PĀRNESAMĪBA 2.5 LIETDERĪBA UN VIENKĀRŠOŠANAS IESPĒJAMĪBA 2.6 EIROPAS PIEVIENOTĀ VĒRTĪBA 3 SECINĀJUMI

1IEVADS 1.1ZIŅOJUMA MĒRĶIS

Lēmumā, ar ko izveido programmu “Narkomānijas novēršana un informēšana par narkomāniju” (DPIP), ir noteikts, ka Komisijai par laikposmu no 2007. līdz 2013. gadam ir jāiesniedz ex post izvērtēšanas ziņojums. Šo izvērtējumu veica neatkarīgs ārējais novērtētājs, kam palīdzēja Komisijas dienesti. Šis ziņojums balstās uz minēto izvērtējumu. Ziņojums ir strukturēts atbilstoši galvenajiem izvērtējuma kritērijiem un attiecīgajiem jautājumiem. Tie ietver nozīmīgumu, saskaņotību un papildināmību, efektivitāti, ietekmi un ilgtspēju, lietderību un vienkāršošanas iespējamība, kā arī Eiropas pievienoto vērtību. 1.2METODIKA UN INFORMĀCIJAS AVOTS DPIP galīgais izvērtējums balstās uz: visu programmas 2007.–2013. gadā finansēto pasākumu dotāciju un darbības dotāciju (kopā 51) pieejamās dokumentācijas plašu pārbaudi; programmas dokumentācijas, piemēram, programmas izveides lēmuma, gada darba programmu un uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus gan par dotācijām, gan publiskā iepirkuma līgumiem, pārbaudi; citas tiešsaistē pieejamās informācijas, piemēram, ES politikas dokumentu, tīmekļa vietņu, saistīto ES programmu dibināšanas lēmumu, pārbaudi; 51 DPIP finansētā projekta un pasākumu kvantitatīvu analīzi; analīzi par saņemtajām DPIP dotāciju saņēmēju 23 atbildēm uz tiešsaistes apsekojumu; komentāriem no piecām pēcpārbaudes intervijām ar projektu koordinatoriem/organizācijām, kas saņēma DPIP 2007.–2013. gada dotācijas. 1.3PROGRAMMAS PĀRSKATS DPIP izveidoja ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1150/2007/EK kā daļu no vispārējās programmas “Pamattiesības un tiesiskums”. Programmu īstenoja septiņus gadus no 2007. līdz 2013. gadam. Tā ir minēta ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijā (2005.–2012. gads) un ES Narkomānijas apkarošanas rīcības plānā 2005.–2008. gadam un 2009.–2012. gadam. Programmai ir trīs vispārējie mērķi, kas noteikti lēmuma 2. pantā, proti: novērst un samazināt narkotiku lietošanu, atkarību no narkotikām un ar narkotikām saistīto kaitējumu; palīdzēt uzlabot informāciju par narkotiku lietošanu; atbalstīt ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas īstenošanu. Programmas īpašie mērķi (kā noteikts Lēmuma Nr. 1150/2007/EK 3. pantā) ir: veicināt starpvalstu darbības, lai:

izveidotu daudznozaru tīklus, nodrošinātu zināšanu bāzes paplašināšanos, informācijas apmaiņu un labas prakses apzināšanu un izplatīšanu, palielinātu informētību par veselības un sociālajām problēmām, ko izraisa narkotiku lietošana, atbalstītu pasākumus, kuru mērķis ir novērst narkotiku lietošanu, tostarp pievēršoties narkotiku radītā kaitējuma mazināšanai un ārstēšanas metodēm, ņemot vērā jaunākos zinātnes atzinumus; iesaistīt pilsonisko sabiedrību ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas un ES rīcības plānu īstenošanā un attīstībā; un uzraudzīt, īstenot un izvērtēt to īpašo darbību īstenošanu, ko veic saskaņā ar Narkomānijas apkarošanas rīcības plāniem laikposmiem no 2005. līdz 2008. gadam un no 2009. līdz 2012. gadam. Lai sasniegtu šos mērķus, programma finansēja pasākumus ar trīs dažādiem finansēšanas instrumentiem: pasākumu dotācijas, darbības dotācijas un iepirkums. Pasākumu dotācijas piešķīra īpašiem ES mēroga nozīmes starpvalstu projektiem vai valsts projektiem, kas gatavojas starpvalstu projektiem vai Savienības pasākumiem vai papildina tos vai kas palīdzēja izstrādāt inovatīvas metodes un/vai tehnoloģijas ar pārnesamības potenciālu. Darbības dotācijas piešķīra vai nu nevalstiskām organizācijām, vai citām struktūrām, kas cenšas sasniegt Eiropas vispārējās interesēs esošu mērķi narkomānijas apkarošanas politikas jomā. Tāpat līdzekļi bija pieejami, lai īstenotu Komisijas noteiktus īpašus projektus (Komisijas iniciatīvas), piemēram, priekšizpētes, pētījumus par konkrētu tematu, konferenču organizēšana vai IT sistēmu izstrāde. DPIP kopējais plānotais budžets laikposmam no 2007. gada janvāra līdz 2013. gada decembrim sasniedza EUR 22 332 miljonus (skatīt tabulu 1 1. DPIP plānotais budžeta sadalījums (2007.-2013. gads) ). Kopējā saistību summa tajā pašā laikposmā bija EUR 20 738 miljoni. Gads Dotācijām (pasākumu un darbības dotācijām) un līgumiem pieejamais budžets Projekti (pasākumu dotācijas) Darbības dotācijas Komisijas iniciatīvas Kopējais gada budžets Vērtība (EUR) % Vērtība (EUR) % Vērtība (EUR) % Vērtība (EUR) % 2007. 2 150 000 72 % Nav attiecināms - 750 000 25 % 2 900 000 100 % 2008. 2 150 000 72 % 500 000 17 % 350 000 12 % 3 000 000 100 % 2009. 2 400 000 80 % Nav attiecināms - 600 000 20 % 3 000 000 100 % 2010. 1 717 600 56 % 400 000 13 % 958 000 31 % 3 075 600 100 % 2011. 3 045 200 74 % 250 000 6 % 800 000 20 % 4 095 200 100 % 2012. 2 058 000 67 % 500 000 16 % 520 000 17 % 3 078 000 100 % 2013. 3 040 000 99 % Nav attiecināms - 43 334 1 % 3 084 000 100 % Kopā 16 560 800 75 % 1 650 000 7 % 4 021 334 18 % 22 232 800 100 % Avots: DPIP — gada darba programmas (2007.–2013. gads) DPIP intervences loģika ir parādīta turpmākajā attēlā 1 1 .

Turpmāk tabulā 1-2 . ir sniegts kopsavilkums par dažādo iniciatīvu skaitu, kas finansēts katrā programmas īstenošanas gadā. Pasākumu dotāciju uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus sadalīja starp 2009.–2010. un 2011.–2012. gadu. 2007. gads 2008. gads 2009.–2010. gads 2009. gads 2010. gads 2011. gads 2011.-2012. gads 2012. gads 2013. gads KOPĀ Pasākumu dotācijas 9 6 10 Nav attiecināms 0 0 11 0 Netiek aplūkots 36 Darbības dotācijas 0 5 0 Nav attiecināms 4 2 0 4 Netiek aplūkots 15 Publiskais iepirkums 1 1 Nav attiecināms 5 11 7 Nav attiecināms 1 2 28 DPIP projektus un pasākumus galvenokārt vadīja nevalstiskas organizācijas (NVO)/valstu tīkli (33 % no visām vadošajām organizācijām), kam sekoja universitātes (23 %), pētnieciskie institūti (22 %) un Eiropas tīkli/platformas/forumi (14 %). Turpmāk attēlā 1 2 . attēlā ir aprakstīti galvenie pasākumi, kuri tika finansēti saskaņā ar DPIP, izmantojot pasākumu dotācijas (kreisajā pusē) un darbības dotācijas (labajā pusē). Pasākumu dotāciju projekti visbiežāk bija vērsti uz informētības vairošanas, informēšanas un izplatīšanas (31 %) un analītiskiem pasākumiem (31 %), kam sekoja savstarpēji mācību, labas prakses apmaiņas un sadarbības pasākumi (18 %). Ceturtais visbiežāk īstenotais pasākumu dotāciju darbību veids bija apmācības pasākumi (12 %). Darbības dotācijas bija vērstas uz informētības vairošanas, informēšanas un izplatīšanas pasākumiem (27 %), kam sekoja savstarpēji mācību, labas prakses apmaiņas un sadarbības pasākumi (20 %). Analītiskie pasākumi (16 %) un atbalsts galvenajiem dalībniekiem (16 %) bija trešais un ceturtais visbiežāk īstenotais darbības dotāciju pasākumu veids. Publiskā iepirkuma līgumi bija vērsti uz trīs galvenajām darbībām, proti, pētījumiem un pasākumu un sanāksmju rīkošanu. 2IZVĒRTĒJUMA REZULTĀTI 2.1PROGRAMMAS NOZĪMĪGUMS DPIP nozīmīgums ir novērtēta saistībā ar to, kādā mērā tās pasākumi pamatoti īsteno programmas mērķus un risina plašākas ES politikas un mērķauditorijas vajadzības. 2.1.1Uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus un izraudzītajos pasākumos noteiktās prioritātes un to nozīmīgums politikai Laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam ES līmenī bija vērojamas trīs būtiskas politikas un likumdošanas norises jomās, kas attiecas uz DPIP programmu, proti, Padomes Pamatlēmums 2004/757/TI, ES Narkomānijas apkarošanas stratēģija un saistītie rīcības plāni, kā arī norises saistībā ar jaunām narkotikām, piemēram, jaunām psihoaktīvām vielām. Kopš 2011.–2012. gada uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus ir ieviestas jaunas prioritātes, lai ne tikai atspoguļotu šīs politikas un likumdošanas norises, bet arī ņemtu vērā jaunāko zinātnisko informāciju. Šis elastīgums uzlaboja programmas atbilstību kontekstam, kurā tā tiek īstenota. Projektu līmenī tika konstatēts, ka izraudzītās iniciatīvas ir pienācīgi pamatojušas politikas norises gan tādēļ, ka tās bija galvenais projektu mērķis, gan tādēļ, ka daudzu iniciatīvu rezultāti tika nodoti politikas veidotājiem un/vai izmantoti politikas veidošanā ES/valsts līmenī.

Papildus projektiem programmas finansētie publiskā iepirkuma līgumi bija vērsti tieši uz politikas un tiesību aktu izstrādi un īstenošanu narkomānijas novēršanas jomā. Liecības rāda, ka daži no līgumiem bija īpaši atbilstīgi saistībā ar politikas/tiesību aktu izstrādi šajā jomā (piemēram, ietekmes novērtējuma rezultātā tika izstrādāts jauns tiesību akta priekšlikums par jaunām psihoaktīvām vielām). 2.1.2Programmas nozīmīgums un atbilsme mērķa grupu vajadzībām Kopumā DPIP bija vērsta uz dotāciju saņēmēju vajadzībām. Pirmkārt, programma bija pielāgota šai politikas jomai. Otrkārt, tā atrisināja finansējuma trūkumu ar narkomānijas novēršanu saistītām valsts līmeņa iniciatīvām. Turklāt gan programmas konceptuālais satvars, gan tās prioritātes atbilda to dalībnieku vajadzībām, kas darbojas narkotiku pieprasījuma samazināšanas jomā. Vairākuma DPIP projektu ietvaros veica vajadzību novērtējumu, lai nodrošinātu savu pasākumu atbilstību mērķa grupai. Kopā 16 no 23 tiešsaistes apsekojuma respondentiem (67 %) norādīja, ka īstenotais projekts/pasākumi bija izstrādāti, pamatojoties uz vajadzību novērtējumiem. Deviņi respondenti norādīja, ka šie vajadzību novērtējumi bija veikti projekta sākšanas gadā vai gadu pirms tam, kas nozīmē, ka novērtējumā analizēja visaktuālākos datus. 2.2SASKAŅOTĪBA UN PAPILDINĀMĪBA 2.2.1Papildināmība ar citām ES programmām Padomes Lēmumā Nr. 1150/2007/EK, ar ko laikposmam no 2007. gada līdz 2013. gadam izveido DPIP, ir norādīts, ka ES var nodrošināt pievienoto vērtību “darbībām, ko dalībvalstis veic novēršanas un informēšanas jomā, tostarp ārstēšanai un ar narkotikām saistīta kaitējuma mazināšanai, papildinot šīs darbības un veicinot sinerģijas”. Lēmuma 11. pantā ir uzvērts, ka ir jāveicina sinerģija un papildināmība ar citiem Kopienas instrumentiem, jo īpaši ar: Vispārējo programmu “Drošība un brīvību garantēšana”; Septīto pētniecības pamatprogrammu; un programmu “Veselība” (2008.–2013. gads). Lēmumā ir arī norādīts, ka ir jānodrošina papildināmība starp ar DPIP un Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centra (EMCDDA) darbu, izmantojot šī centra specifiskās zināšanas, metodiku un labāko praksi, īpašu uzmanību pievēršot informācijas par narkotikām statistikas aspektiem. Papildus Padomes lēmumā norādītajiem instrumentiem bija iespējams arī panākt papildināmību un sinerģiju starp DPIP un citām Tieslietu ģenerāldirektorāta programmām, piemēram, programmu “Krimināltiesības” (JPEN), programmu “Civiltiesības” (JCIV), programmu “Pamattiesības un pilsonība” (FRC) un programmu “Daphne III”. Turklāt DPIP gada darba programmās bija paredzēts formāls aizsardzības pasākums, lai nepieļautu pārklāšanās riskus un izvairītos no dublēšanās starp projektiem, kuri finansēti citu programmu ietvaros. DPIP bija līdzības ar Vispārējās programmas “Drošība un brīvību garantēšana” programmu “Noziedzības profilakse un apkarošana” (ISEC), jo abas programmas bija vērstas uz narkomānijas novēršanas iniciatīvām. Tomēr DPIP mērķis bija samazināt narkotiku pieprasījumu, savukārt ISEC pievērsās narkotiku piedāvājuma samazināšanai, it sevišķi ar pasākumiem, kas vērsti uz narkotiku nelikumīgas tirdzniecības ierobežošanu. Veselības un pārtikas nekaitīguma ģenerāldirektorāta (SANTE ĢD) vadītā programma “Veselība” (2008.–2013. gads), pateicoties savai integrētajai pieejai attiecībā uz veselības jomu, ietvēra arī narkomānijas novēršanas politiku un narkotiku patēriņa apkarošanu no sabiedrības veselības perspektīvas (veselīga dzīvesveida veicināšana). No minētās programmas finansētie pasākumi bija vērsti tikai uz narkotiku lietošanu, ietverot polinarkomānijas gadījumus, un šīs programmas pieeja salīdzinājumā ar DPIP pieeju ir tiešāka. Veselības informācijas iniciatīvas ietver ļoti tehnisku/zinātnisku informāciju vai pasākumus, kas vērsti uz informācijas pieejamības uzlabošanu gan pacientiem, gan ārstiem. Savukārt no Septītās pētniecības pamatprogrammas (2007.–2013. gads) finansēja projektus, kuru mērķis bija nostiprināt zinātniskās liecības par narkotiku lietošanas sekām sabiedrības veselības, sociālekonomisko zinātņu un humanitāro zinātņu jomā. Tā kā programmas galvenokārt bija vērstas uz liela mēroga pētniecības projektiem, tās papildināja DPIP finansētos maza mēroga projektus. Programmas līmenī izvērtējums parādīja, ka, kā iepriekš paskaidrots, DPIP papildināja citas ES programmas saistībā ar tematiskām jomām un mērķiem, atbilstīgiem dotāciju pieteikumu iesniedzējiem, galīgajiem saņēmējiem un finansēto pasākumu un intervences veidiem. Uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus līmenī konstatējumi apliecina, ka nebija iespējama atbilstīgu pasākumu pārklāšanās ar citiem Tieslietu ģenerāldirektorāta un citu ES instrumentu uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus, ņemot vērā šo uzaicinājumu atšķirīgās prioritātes un mērķus. Izvērtējuma konstatējumi apliecina, ka DPIP ir saskaņota. Pirmkārt, tās intervences loģika (skatīt attēlu 1 1. Programmas “Narkomānijas novēršana un informēšana par narkomāniju” (2007.–2013. gads) intervences loģika) ) ir iekšēji konsekventa, proti, programmas mērķi, ievaddati, pasākumi un gaidāmie rezultāti nav pretrunīgi. Otrkārt, dažādie finansējuma instrumenti (pasākumu dotācijas, darbības dotācijas un publiskā iepirkuma līgumi) ir papildinoši un nepārklājas. Visbeidzot, tikai daži dati parāda sinerģiju starp DPIP un citām ES un valstu intervencēm. Tomēr izvērtējuma laikā tika saņemta informācija par dažiem sinerģijas gadījumiem. Projektu konstatējumu izplatīšana, tīklu izveide, kopīgas darbības un sadarbība ir daži no pasākumiem, kas palīdzēja radīt sinerģiju..

2.2.2Papildināmība projektu līmenī Projektu kopsavilkumi ar informāciju par visiem DPIP finansētajiem projektiem bija publiski pieejami Tieslietu ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē, kura paredzēta DPIP uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus. Konkrētu informāciju par projektiem var arī aplūkot EMCDDA tīmekļa vietnē. Turklāt publikācijā “Eiropas Komisijas finansētie projekti, pētījumi un izpēte nelikumīgu narkotiku jomā 2007.–2010. gadā” ir sniegts vispusīgs pārskats par projektiem, kas finansēti saskaņā ar DPIP, Veselības programmu, Septīto pētniecības pamatprogrammu un īpašo programmu “Noziedzības profilakse un apkarošana” (ISEC) laikposmā no 2007. līdz 2010. gadam. Arī publikācijā “Jaunas psihoaktīvas vielas. Projekti, pētījumi un izpēte” tika sniegta informācija par projektiem, kas vērsti uz jaunām psihoaktīvām vielām un kas finansēti saskaņā ar DPIP, Veselības programmu, Sesto pētniecības pamatprogrammu, Septīto pētniecības pamatprogrammu un ISEC (laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam). Projektu pārklāšanās risku vēl vairāk samazināja DPIP uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus prasības un noteiktās prioritātes. Projektu grafiskā izklāsta, pēcpārbaudes interviju un tiešsaistes apsekojuma laikā apkopotie dati parādīja, ka DPIP projekti papildina citu ES programmu finansētos projektus. Projektu papildināmības piemēri novērojami arī attiecībā uz Tieslietu ģenerāldirektorāta programmām (JPEN, JCIV, FRC un Daphne III). 2.3EFEKTIVITĀTE Programmas efektivitāte attiecas uz to, kādā mērā programmai ir izdevies sasniegt savus mērķus un DPIP projektiem ir izdevies sasniegt projekta mērķus. 2.3.1Programmas sasniegumi Līdz šim apkopotās liecības parāda, ka kopumā DPIP izdevās efektīvi sasniegt savus programmas vispārējos mērķus. Tomēr jāatzīmē, ka laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam tika līdzfinansēta tikai 51 iniciatīva. Tādēļ ieguldījums mērķa sasniegšanā saistībā ar narkomānijas novēršanu un samazināšanu ES varētu būt tikai relatīvs. Tomēr DPIP palīdzēja veicināt informētības vairošanu un informēšanu par narkotikām un saistīto kaitējumu Eiropā, it sevišķi jauniešu un narkomānu vidū. Turklāt DPIP finansētās iniciatīvas uzlaboja dialogu par narkomāniju, kā arī sekmēja labākās prakses apmaiņu starp ieinteresētajām personām, it sevišķi NVO, sociālajiem darbiniekiem, politikas veidotājiem un ekspertiem. Iniciatīvu ietekme bija plašāka tajās dalībvalstīs, kurās īstenoja lielāko daļu pasākumu, proti, Itālijā, Apvienotajā Karalistē, Vācijā, Nīderlandē, Francijā, Spānijā, Portugālē, Beļģijā, Čehijā, Bulgārijā, Igaunijā un Beļģijā. Tomēr DPIP finansētās iniciatīvas zināmā mērā sekmēja ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas un saistīto rīcības plānu īstenošanu. Tas skaidrojams ar to, ka Narkomānijas apkarošanas stratēģijas un saistītā rīcības plāna izstrāde un īstenošana pasākumos bija ietverta mazākā mērā (salīdzinājumā ar citiem mērķiem/prioritātēm). Programmas vispārējais mērķis tika sasniegts arī ar publiskā iepirkuma līgumiem. Programma bija mazāk vērsta uz tiesību aktu un politikas virzienu izstrādes atbalstu valsts un ES līmenī, toties bija vairāk vērsta uz jaunu pieeju izstrādi saistībā ar novēršanu/narkomānijas samazināšanu. Tomēr tai neizdevās šīs pieejas tikpat sekmīgi ietvert politikas virzienos ES līmenī. Tāpat tikai daži projekti sniedza ieguldījumu valsts politikas izstrādē. Lai gan politikas veidotāji bija aktīvi iesaistīti lielākajā daļā DPIP projektu, ir pieejamas ierobežotas liecības par to, ka saziņa ar šīm ieinteresētajām personām reāli ietekmēja politikas izstrādi. 1. vispārējais mērķis — novērst un samazināt narkotiku lietošanu, atkarību no narkotikām un ar narkotikām saistīto kaitējumu DPIP finansētās intervences īstenoja plašu pasākumu klāstu, kas uzlaboja informētības vairošanu un dialogu par narkomāniju. Tās arī uzlaboja novēršanu un palīdzēja samazināt narkotiku lietošanu, atkarību un ar narkotikām saistīto kaitējumu. Šim mērķim galvenokārt pievērsās informētības vairošanas un savstarpējos mācību pasākumos. It sevišķi savstarpēji mācību pasākumi sekmēja labāku dialogu par narkomāniju un veicināja labākās prakses apmaiņu starp ieinteresētajām personām no dažādām vidēm. Turklāt šie pasākumi palīdzēja izveidot ilgtspējīgus starpvalstu daudznozaru tīklus, kas specializējas narkomānijas novēršanā (finansēšanas periodā tika izveidoti vai paplašināti 12 tīkli). Šī ietekme bija izteiktāka dalībvalstīs, kur šie pasākumi tika īstenoti tieši, proti, Itālijā, Apvienotajā Karalistē, Nīderlandē un Austrijā, kam nelielā mērā seko Dānija, Bulgārija, Portugāle un Čehija. Gandrīz puses no darbībām ietvaros organizēja darbseminārus vai mērķgrupas (kopā 20). Informētības vairošanas pasākumi uzlaboja informētību un informāciju par narkotikām un ar tām saistīto kaitējumu. Arī šī ietekme bija izteiktāka dalībvalstīs, kur šie pasākumi tika īstenoti tieši, proti, Itālijā, Apvienotajā Karalistē, Vācijā, Nīderlandē un Spānijā, kam seko Francija, Lietuva, Portugāle, Dānija, Igaunija un Slovēnija. Pasākumi galvenokārt bija vērsti uz cilvēkiem, kas pakļauti riskam, un uz neaizsargātām grupām (piemēram, jauniešiem, sievietēm, nelabvēlīgā situācijā esošām grupām un ieslodzītajiem), lai vairotu viņu informētību par narkotiku lietošanas sekām. Informētības vairošanas pasākumi bija arī vērsti uz plašāku sabiedrību. 2. vispārējais mērķis — palīdzēt uzlabot informāciju par narkotiku lietošanu

DPIP finansētās intervences īstenoja plašu pasākumu klāstu, kas inovatīvu intervences programmu un kaitējuma samazināšanas stratēģiju rezultātā uzlaboja pieejamo informāciju par narkotikām. Šīs intervences galvenokārt ietvēra analītiskus pasākumus, kas bija vērsti uz narkotiku politikas jaunākajām norisēm (piemēram, jaunām tendencēm saistībā ar jaunām psihoaktīvām vielām, polinarkomāniju un narkomāniju neaizsargātās grupās, tostarp ieslodzīto, bijušo ieslodzīto un seksa industrijā nodarbināto vidū). Programmas ietvaros īstenotie analītiskie pasākumi sekmēja inovācijas zinātnē, kā arī palīdzēja samazināt ar narkotikām saistīto kaitējumu, pateicoties inovatīvu ārstēšanas metožu izstrādei. Šī ietekme bija izteiktāka dalībvalstīs, kur šie pasākumi tika īstenoti tieši, proti, Vācijā, Apvienotajā Karalistē, Itālijā, Spānijā, Nīderlandē, Čehijā, Dānijā, Beļģijā, Polijā, Portugālē, Latvijā, Igaunijā, Austrijā, Rumānijā un Bulgārijā. To projektu ietekme, kuros tika attīstīti minētie pasākumi, šķiet plašāka, pateicoties šāda veida pasākumos iesaistīto dalībvalstu lielajam skaitam, kā arī tam, ka vairākumu projektu rezultātu bija viegli izplatīt Savienības robežās. Šā izvērtējuma vajadzībām veiktā dokumentācijas izpēte izklāsts parādīja, ka analītiski pasākumi tika īstenoti 41 projekta ietvaros. No tiem 15 projekti ietvēra zinātniskus pētījumus un/vai izstrādāja ziņojumus, 13 projekti izstrādāja apsekojumus un anketas, lai apkopotu datus, ko sniedz narkomāni un/vai organizācijas, kuras strādā ar narkomānijas jautājumiem, un pieci projekti pievērsās datu apkopošanai/ analīzei vai statistikas datiem. Šo analītisko pasākumu rezultātā izstrādāja vairākus ziņojumus: 21 norādījumu dokuments un rokasgrāmata (piemēram, ir izstrādāta intervenču rokasgrāmata), 20 ziņojumi, kuros izklāstīti statistikas dati (saistībā ar narkotiku tirgu un dažādu narkotiku lietošanas periodu ilgumu) un 18 apsekojumi (piemēram, apsekojums, lai apkopotu tiešu informāciju no mērķa grupām). Tāpat analītisko pasākumu rezultātā izstrādāja 43 citu veidu ziņojumus. Tie ietvēra ziņojumus, kuros apkopoti darbsemināru un semināru secinājumi un ieteikumi, analītiskus ziņojumus par pārbaudēm, intervencēm un nosūtīšanai uz ārstēšanas programmām izmantoto instrumentu efektivitāti un kopsavilkuma ziņojumus par rezultātiem, kas iegūti apsekojumos, kā arī citos veidos apspriežoties ar ieinteresētajām personām. Zinātniskus pētījumus galvenokārt izmantoja, lai noteiktu jaunu psihoaktīvo vielu sastāvdaļas un izstrādātu jaunas metodes šo vielu noteikšanai cilvēka organismā. Analītisku pasākumu/atbalsta pasākumu galveno ieguldījumu var rezumēt šādi: zināšanu un zinātnisko pētījumu par narkotikām (t. i., jaunām sintētiskām narkotikām/jaunām psihoaktīvām vielām) un saistītajiem veselības apdraudējumiem nepilnību novēršana; debašu veicināšana par narkomānijas apkarošanas politikas izmaiņām un reformām; un jaunu kaitējuma samazināšanas stratēģiju un ārstēšanas pieeju izstrāde, lai pievērstos straujajām izmaiņām narkomānijas jomā (t. i., jaunas psihoaktīvās vielas, polinarkomānija utt.). 3. vispārējais mērķis — atbalstīt ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas īstenošanu ES Narkomānijas apkarošanas stratēģiju bija galvenokārt paredzēts īstenot un izstrādāt ar publiskā iepirkuma līgumu palīdzību. Pētījums par obligātajiem kvalitātes standartiem narkotiku pieprasījuma samazināšanā (EQUS) pamatoja politikas procesu šajā jomā. Tas savukārt palīdzēja īstenot saistītās darbības ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas un rīcības plāna ietvaros. Tika arī izmantots ietekmes novērtējums par jaunām psihoaktīvām vielām, lai izstrādātu jaunu tiesību akta priekšlikumu par jaunām psihoaktīvām vielām. Papildus šim ieguldījumam ES narkomānijas apkarošanas politikas izstrādē ietekmes novērtējums kļuva par Savienības zinātnisko aprindu atsauces dokumentu. Daži saskaņā ar DPIP finansētie projekti atbalstīja politikas veidotājus valsts/ES līmenī saistībā ar jaunu politikas virzienu un tiesību aktu izstrādi. Citu projektu ietvaros izstrādāja instrumentus pārbaudēm, īslaicīgai intervencei un ārstēšanas nosūtījumam jauniešiem ar narkomānijas problēmām. Pēc tam šos instrumentus integrēja valstu narkomānijas apkarošanas plānos un citos valstu stratēģiskajos narkomānijas novēršanas dokumentos. Lai gan lielākā daļa DPIP projektu centās iesaistīt attiecīgos politikas veidotājus valsts un ES līmenī, rezultāti bija dažādi. Saskaņā ar DPIP finansētās iniciatīvas politikas veidotāju iesaistīšanai valsts un ES līmenī izmantoja vairākas metodes, piemēram: 91 % tiešsaistes apsekojuma respondentu, kas bija DPIP finansējuma saņēmēji, bija uzaicinājuši politikas veidotājus uz darbsemināriem un/vai citiem izplatīšanas pasākumiem; 78 % tiešsaistes apsekojuma respondentu, kas bija DPIP finansējuma saņēmēji, bija politikas veidotājiem izdalījuši saziņas materiālus (bukletus, brošūras, skrejlapas); 65 % dotāciju saņēmēju bija organizējuši projektu sanāksmes, iesaistot politikas veidotājus; 65 % tiešsaistes apsekojuma respondentu, kas bija DPIP finansējuma saņēmēji, bija uzaicinājuši politikas veidotājus uz tādiem pasākumiem kā brīfingi un konferences.

Politikas veidotāji reaģēja, piedaloties tādos ar projektiem saistītos pasākumos kā semināri, konferences un darbsemināri vai izmantojot dažus projektu elementus, piemēram, izmantotās pieejas/metodes vai īstenoto pasākumus. 2.3.2Projektu sasniegumi Lielākā daļa DPIP projektu sasniedza savus mērķus. To apliecināja gan tiešsaistes apsekojuma rezultāti, gan pēcpārbaudes intervijas ar visiem dotāciju saņēmējiem, ar kuriem notika apspriešanās šā izvērtējuma ietvaros un kuri norādīja, ka varēja vai varēs laikus sasniegt visus plānotos mērķus/rezultātus vai to lielāko daļu. Gandrīz visi apsekojuma respondenti norādīja, ka viņu projekti varēja vai varētu sasniegt paredzētās mērķa grupas, papildinot liecības par to, ka projekti bija sasnieguši savus mērķus. 2.4ILGTSPĒJA UN PĀRNESAMĪBA Tika analizēts, vai projektu sasniegtie rezultāti, iznākumi un ietekme ir ilgtspējīga, proti, saglabāsies arī pēc projektu finansēšanas perioda. Tika noteikti trīs ilgtspējas līmeņi: īstermiņa ilgtspēja, ko galvenokārt panāk, izplatot projektu rezultātus; vidēja termiņa ilgtspēja, kura ietver projektu rezultātu un/vai partnerību turpināšanos; un ilgāka termiņa ilgtspēja, ko galvenokārt panāk, sekmīgi pārnesot projektu rezultātus uz citiem projektiem, organizācijām un dalībvalstīm bez nepieciešamības pēc papildu finansējuma (vai tikai ar nelielu finansējumu). 2.4.1Projekta pasākumu un iznākumu turpināšana un izplatīšana Gan Eiropas Komisija, gan dotāciju saņēmēji pielika lielas pūles, lai izplatītu DPIP projektu rezultātus. Tas palīdzēja pastiprināt projektu praktisko ietekmi. Dažādu ieviesto izplatīšanas metožu izmantošana palīdzēja sazināties ar dažādām ieinteresētajām personām, piemēram, ES un valstu politikas veidotājiem, NVO, sociālajiem darbiniekiem, jauniešiem un politikas ekspertiem. ES līmenī projektu rezultātus izplatīja Komisijas un EMCDDA tīmekļa vietnēs, kas vēl vairāk uzlaboja pašas programmas pamanāmību. Lai palīdzētu izplatīt projektu rezultātus, izmantoja arī publiskā iepirkuma līgumus, kuru ietvaros sagatavoja informatīvus materiālus un organizēja izplatīšanas pasākumus. Lai publiskotu projektu rezultātus, projektu līmenī projektu vadītāji plānoja un efektīvi izmantoja vairākus izplatīšanas instrumentus, tostarp organizējot pasākumus un publicējot drukātus un audiovizuālos materiālus. Turklāt lielākā daļa projektu izmantoja savas tīmekļa vietnes, lai izplatītu projektu rezultātus. Tomēr projektiem veltītas tīmekļa vietnes kopumā tika izveidotas tikai uz ierobežotu laiku, tādējādi ietekmējot projektu iznākumu ilgtspēju un pārnesamību. Lielākā daļa apsekojumā iesaistīto dotāciju saņēmēju norādīja, ka, pat ja tika paredzēti pasākumi iznākumu turpmākai izmantošanai un/vai pieejamībai (piemēram, tīmekļa vietnes), bija vajadzīgs papildu finansējums. Projektu dokumentācijas analīze apliecina, ka lielākajā daļā projektu tika izstrādāts ilgtspējas un/vai izplatīšanas plāns (skatīt attēlu 2 1 .). Tomēr būtiski atšķīrās tas, cik sekmīgi projektu saņēmējiem izdevās nodrošināt projektu iznākumu/pasākumu ilgtspēju un pārnesamību. Lielākajā daļā gadījumu saņēmēji tikai sagatavoja izplatīšanas materiālus, kas tika izdalīti partneriem un mērķa grupām sešu mēnešu laikā pēc finansēšanas perioda beigām. Lielākā daļa DPIP projektu vadītāju sūtīja projektu rezultātus EMCDDA projekta visā īstenošanas laikā, savukārt daži savu projektu rezultātus izplatīja arī Reitox tīklā. Projektu rezultāti arī tika prezentēti EMCDDA, Pilsoniskās sabiedrības narkomānijas apkarošanas foruma un Padomes Narkotiku jautājumu horizontālā darba grupas (HDG) organizētajās sanāksmēs un konferencēs. Avots: Piecu Tieslietu ģenerāldirektorāta 2007.–2013. gada programmu ex-post izvērtējuma apsekojums. Jautājums Nr. 24. Lūdzu, novērtējiet šos apgalvojumus par sava projekta/pasākumu rezultātu izplatīšanu. Kvantitatīvā analīze parāda, ka ikviena projekta ietvaros tika organizēts vismaz viens pasākums (54 pasākumi 51 projekta ietvaros), iesaistot nedaudz vairāk kā 41 000 cilvēku, un šķiet, ka lielā skaitā projektu ir izstrādāti publicēti materiāli un/vai informācija, vai konsultāciju tīmekļa vietnes. Tomēr liekas, ka tikai neliels skaits projektu ir iesaistījies aktīvākās izplatīšanas darbībās, piemēram, sagatavojot paziņojumus presei/iesaistot plašsaziņas līdzekļus vai organizējot kampaņas. Tomēr, tā kā jaunieši bija viena no galvenajām DPIP mērķa grupām, daži projekti saistībā ar saviem izplatīšanas pasākumiem centās būt inovatīvi un/vai radoši, lai piesaistītu šo mērķa grupu, kuras uzmanību parasti ir grūti iegūt, un lai šai grupai efektīvāk sniegtu informāciju par narkotikām. 2.4.2Partnerību turpināšana pēc projekta pabeigšanas

Lielākā daļa partnerību, kas tika izveidotas DPIP projektu/pasākumu īstenošanas laikā, turpinājās pēc dotācijas pārtraukšanas, kā rāda tiešsaistes apsekojuma un pēcpārbaudes interviju rezultāti. Vairākums tiešsaistes apsekojuma respondentu (82 %) norādīja, ka viņu partnerība turpinājās vai turpinātos pēc projekta pabeigšanas. Lielākajā skaitā gadījumu šīs partnerības turpināšanas nozīmēja turpmāku sadarbību līdzīgu projektu ietvaros vai visu partneru turpmāku apņemšanos turpināt projektu rezultātu izplatīšanu. Tomēr tikai daži DPIP finansētās darbības varēja parādīt, ka jau nodrošina vidēja termiņa ilgtspēju, t. i., projekta rezultātu turpināšanos. 2.4.3Iznākumu iespējamā ilgtspēja un pārnesamība Lai gan daži dati apliecina DPIP finansēto iniciatīvu vidēja termiņa ietekmi un ilgtspēju, šo ilgtspēju ir grūti novērtēt ilgākā termiņā. Tikai daži DPIP projekti varēja parādīt, ka ir ieviesuši mehānismu, lai panāktu ilgāka termiņa ilgtspēju, pārnesot savu projektu rezultātus vai turpinot partnerību. Pārnesamība vairākumā gadījumu bija saistīta ar DPIP projektu/pasākumu iznākumiem (nevis rezultātiem) un to īstenošanas iespējamību citās dalībvalstīs, paredzot minimālas izmaiņas/ievaddatus (kā norādīja 78 % tiešsaistes apsekojuma respondentu un divas no piecām intervētajām personām). Puse no abām grupām norādīja, ka DPIP projektu iznākumi jau ir sekmīgi īstenoti citās dalībvalstīs. Vairākums ieinteresēto personu, ar kurām notika apspriešanās, pauda viedokli, ka projektu/pasākumu rezultāti ir piemēroti izmantošanai citu dalībvalstu politikas pasākumos, bet to īstenoja tikai dažos gadījumos. Izvērtējumā arī atklāja iespējamas problēmas saistībā ar DPIP projektu iznākumu un rezultātu pārnesamību. Pirmkārt, DPIP projektu ietvaros izstrādāto iznākumu vai pieeju pārnesamību var ietekmēt dalībvalstu politikas atšķirības. Otrkārt, rezultātu pārnesamību var ietekmēt novēršanas un riska samazināšanas stratēģijās iesaistīto NVO un tīklu spēju veidošanas līmenis. 2.5LIETDERĪBA UN VIENKĀRŠOŠANAS IESPĒJAMĪBA Šajā iedaļā ir novērtēta programmas lietderība saistībā ar pieejamo finanšu resursu pietiekamību un lietderību, iztērēto līdzekļu atbilstība salīdzinājumā ar panākto pozitīvo ietekmi un tas, kāda mērā līdzekļu piešķiršanas dažādiem finansēšanas instrumentiem bija atbilstīga un pietiekama projekta mērķu īstenošanai. Tāpat iedaļā ir aplūkota Komisijas pārvaldības lietderība un izskatītas programmas pārvaldības vienkāršošanas iespējas. 2.5.1Pieejamo finanšu resursu pietiekamība un lietderība Lietderības novērtējums parādīja, ka DPIP īstenošanai nodrošinātais finansējums, iespējams, nebija pilnībā pietiekams, ņemot vērā dažu mērķu vērienīgumu, ļoti lielo pieprasījumu pēc finansējuma un dotāciju augsto apguves līmeni. Aplūkojot to, kādā mērā tika efektīvi sadalīts programmas sākotnējais piešķīrums, jānorāda, ka kopā EUR 12,9 miljoni tika iedalīti pasākumu dotācijām (t. i., parakstīto dotāciju nolīgumu ziņā). EUR 0,9 miljoni tika iedalīti darbības dotācijām, savukārt aptuveni EUR 2,7 miljoni — iepirkuma līgumiem. Salīdzinājumā ar sākotnējiem piešķīrumiem gan pasākumu dotācijas, gan darbības dotācijas saņēma mazāk par sākotnēji plānoto (attiecīgi par EUR 0,6 miljoniem un EUR 0,8 miljoniem mazāk nekā plānots). Neraugoties uz šīm atšķirībām, kopumā bija vērojams liels pieprasījums pēc dotācijām. Darbības dotācijām sadalītie samazinājumi, kas finansēšanas perioda otrajā pusgadā kļuva izteiktāki, ir parādīti attēlā 2 2 . Programmai varēja sadalīt vairāk līdzekļu, it sevišķi lai samazinātu pieprasījumu pēc narkotikām. Ļoti lielais skaits DPIP finansējuma pieteikumu (salīdzinājumā ar nelielo skaitu finansēto projektu), kā arī tas, ka visbiežāk finansējumu saņēma NVO, kas lielā mērā ir atkarīgas no ārēja finansējuma, apliecina, ka narkomānijas apkarošanas politikas jomā kopumā ir nepieciešami pietiekami finanšu resursi. Kopumā pieejamos finanšu resursus izmantoja lietderīgi, spriežot pēc ievaddatu/iznākumu salīdzinājuma projektu budžetos. Lai gan daļa DPIP plānotās ietekmes bija ļoti vērienīga, jo izriet no programmas mērķiem, īstenotie projekti panāca labu skaitu iznākumu un pozitīvus rezultātus, kas ļauj domāt, ka salīdzinājumā ar sasniegumiem iztērēto līdzekļu apmērs bija pamatots. Projektu ietekmi parāda jaunu novēršanas instrumentu izstrāde; tādas ārstēšanas metodes, kas atbilst jaunākai zinātniskajai informācijai narkomānijas jomā; un informētības vairošanas pieejas, pievēršoties konkrētām (neaizsargātām) grupām. Turklāt lielais pieprasījums pēc DPIP dotācijām ir ļāvis Komisijai izraudzīties projektus, kas parādīja vislielāko potenciālu un bija saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums. Piezīme. Par 2011.–2012. gada pasākumu dotācijām nebija pieejama informācija par izmaksātajiem līdzekļiem un līdzekļu nepietiekamu izmantojumu. DPIP — uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus (2007.–2012. gads). Šajā izvērtējumā nevarēja aplūkot 2013. gadu, jo izvērtēšanas procesa gaitā netika iesniegti galīgie projektu ziņojumi. 2.5.2Līdzekļu izmantojuma pamatojuma novērtējums, ņemot vērā panākto ietekmi

Tika sagaidīts, ka DPIP: uzlabos narkomānijas novēršanu ES; panāks labāku izpratni/uzlabos informāciju par narkotikām un ar tām saistīto kaitējumu ES; uzlabos ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas un rīcības plānu konkrētu darbību īstenošanu. Ir pamatoti sagaidīt, ka programma sasniegs savus mērķus ar pieejamajiem resursiem, it sevišķi saistībā ar pieejamās informācijas uzlabošanu par narkotikām un ar tām saistīto kaitējumu ES. Tomēr pirmo mērķi, t. i., novēršanas uzlabošanu, bija visgrūtāk sasniegt, ņemot vērā ne tikai narkomānijas problēmas apmēru salīdzinājumā ar programmas izmēru, bet arī to, ka narkomānijas samazināšana ir nenovēršami saistīta ar uzvedības izmaiņām/dzīvesveida izvēli, ko parasti ir grūti ietekmēt un kam var būt vajadzīga virkne ilgtermiņa intervenču. Otrā mērķa sasniegšanas nolūkā Komisija, kā arī atsevišķi projekti un tīkli izplatīja iznākumus un rezultātus (plašāka informācija sniegta 2.4.1. iedaļā “Projekta pasākumu un iznākumu turpināšana un izplatīšana”). Trešo mērķi, proti, ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas un rīcības plānu labāku īstenošanu, galvenokārt sasniedza ar virkni augsta līmeņa politikas ziņojumu, kas attiecās uz ES narkomānijas apkarošanas politikas jautājumiem. Šo politikas ziņojumu veikšanu deleģēja ārējiem darbuzņēmējiem. Šā izvērtējuma ietvaros apkopotās liecības joprojām ir nepietiekamas, lai ar pārliecību secinātu, ka programmā iztērētie resursi ir pamatoti, ņemot vērā gūtos ilgtermiņa iznākumus un ietekmi. Tomēr DPIP pasākumu dotāciju un darbības dotāciju iznākumi un rezultāti, kas ir ilgtermiņa iznākumu un rezultātu pamatā, bija pozitīvi, it sevišķi saistībā ar: jaunu novēršanas instrumentu, kaitējuma samazināšanas pasākumu un ārstēšanas pieeju izstrādi, lai pievērstos jaunām norisēm un straujām izmaiņām narkotiku jomā, vai instrumentu (piemēram, tiešsaistes palīdzības dienestu kvalitātes standartu) izstrādi, lai atbalstītu tādu organizāciju darbu, kas strādā ar mērķa grupām; jaunu pieeju izstrādi, lai vairotu informētību un sniegtu informāciju konkrētu mērķa grupu/neaizsargātu grupu vidū; daudznozaru tīklu un/vai platformu izveidi, lai paplašinātu informācijas apmaiņu un sadarbību starp organizācijām, turpinātu izplatīt projektu rezultātus/labu praksi, kā arī veicinātu pamanāmību politikas veidotāju vidū; spēju veidošanu un apmācību, lai stiprinātu ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas un rīcības plānu īstenošanu un attiecīgos dalībniekus narkomānijas/atkarības un saistītā kaitējuma novēršanas jomā. DPIP finansēja 51 (galvenokārt starpvalstu) projektu, kuros iesaistījās aptuveni 200 vadošās organizācijas un partnerorganizācijas. Pabeigto projektu līdzšinējā analīze parāda, ka vismaz 63 % no pabeigtajām pasākumu dotācijām un darbības dotācijām apliecina savu mērķu sasniegšanu, lai gan pasākumu dotācijas nedaudz mazākā mērā apliecina savu mērķu sasniegšanu (60 %) salīdzinājumā ar darbības dotācijām (67 %). 2.5.3Līdzekļu piešķīruma atbilstība dažādiem finansēšanas instrumentiem Saskaņā ar gada darba programmām kopējie budžeta piešķīrumi DPIP īstenošanai 2007.–2013. gadā sasniedza EUR 22 232 miljonus. Plānotais budžeta sadalījums ir parādīts tabulā 1 1. DPIP plānotais budžeta sadalījums (2007.-2013. gads ) . Pasākumu dotāciju vidējā vērtība palielinājās laikposmā no 2007. līdz 2012. gadam, un lielākā daļa finansējuma tika piešķirta īstenošanas perioda otrajā pusē. Pasākumu dotāciju budžeta apguve (maksājumi kā saistību daļa) bija apmierinoša, t. i., 88 %. Tas liecina, ka finansējums pasākumu dotācijām tika piešķirts lietderīgi. Ņemiet vērā, ka šajā analīzē nav ņemta vērā lielākā daļa 2011.–2012. gada pasākumu dotāciju ietvaros piešķirto dotāciju. Darbības dotācijas saņēma vairāk kā pusi no sākotnēji piešķirtajiem līdzekļiem. Darbības dotāciju vidējā vērtība laikposmā no 2008. līdz 2012. gadam būtiski samazinājās (mazāko vērtību sasniedzot 2011. gadā) robežās no EUR 20 499 (2012. gada darbības dotācija) līdz EUR 200 000 (2008. gada darbības dotācija). Darbības dotāciju zemāka vidējā vērtība skaidrojama ar to īsāku ilgumu (maks. 12 mēneši) un to, ka viena darbības dotācija finansē tikai vienu organizāciju, savukārt organizāciju partnerību finansē ar pasākumu dotācijām. Darbības dotāciju budžeta apguve bija pieņemama, t. i., 85 %. Tāpat kā pasākumu dotāciju gadījumā, darbības dotāciju tēriņi, šķiet, ir bijuši lietderīgi. Īstenošanas periodā Komisija apstiprināja saistības aptuveni EUR 2,7 miljonu apmērā saskaņā ar kopā 28 iepirkuma līgumiem (vai aptuveni 17 % no DPIP kopējā sadalītā budžeta). Aptuveni puse iepirkuma budžeta tika sadalīta Eiropas Narkomānijas apkarošanas rīcības plānam (EAD), kas ir daudzgadu informētības vairošanas kampaņa, un Pilsoniskās sabiedrības narkomānijas apkarošanas foruma regulārām sanāksmēm. Iepirkuma sākotnējais piešķīrums bija vairāk nekā EUR 4 miljoni, un tas netika pietiekami izmantots, kas, iespējams, negatīvi ietekmēja, piemēram, programmas rezultātu izplatīšanu ES līmenī. Visbeidzot, visi finansēšanas instrumenti tika īstenoti ar konkursa procedūru, izmantojot uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus (dotācijām) un uzaicinājums iesniegt piedāvājumus (iepirkumam), kas piesaistīja lielu skaitu pieteikumu iesniedzēju. Pasākumu dotācijas un iepirkuma līgumi ir efektīvāki un lietderīgāki finansēšanas instrumentiem. 2.5.4Komisijas pārvaldība un vienkāršošanas iespējamība Kā liecina tiešsaistes apsekojuma rezultāti, pieteikumu iesniedzējiem piemērotās prasības, lai piekļūtu DPIP finansējumam, kopumā atzina par atbilstīgām, kā redzams turpmākajā attēlā 2 3 .

Avots: Piecu Tieslietu ģenerāldirektorāta 2007.–2013. gada programmu ex-post izvērtējuma apsekojums. Jautājums Nr. 36. Saistībā ar Komisijas pārvaldību attiecībā uz šīm piecām programmām, tostarp Komisijas īstenotu uzraudzību un izvērtējumu jūsu projektam/pasākumiem, lūdzu, novērtējiet šos apgalvojumus (skatīt attēlu iepriekš). Uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus sniegtā informācija visā finansēšanas periodā bija tieša un paskaidroja dažādos ar finansējuma pieteikumu saistītos elementus. Tomēr dokuments kļuva garš, daļēji atspoguļojot pieteikuma veidlapā prasītās informācijas detalizētības un norādīto prioritāšu skaitu palielināšanos, kā arī PRIAMOS IT sistēmas ieviešanu. Uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus sniegtā informācija bija skaidra un viegli saprotama, kā norādījusi lielākā daļa tiešsaistes apsekojuma respondentu. Ar 2013. gada uzaicinājumu ieviesa vienotos norādījumus pieteikumu iesniedzējiem, kas ietvēra piecas Tieslietu ģenerāldirektorāta programmas, ISEC un Kopienas Nodarbinātības un sociālās solidaritātes programmu “PROGRESS”. Vienotie norādījumi vienkāršoja un atviegloja pieteikumu iesniedzēju darbības, iesniedzot priekšlikumus par dažādiem projektiem. Programmas īstenošanas laikā pieteikuma veidlapā pieteikuma iesniedzējiem bija jāapraksta projekts no dažādiem aspektiem: vispārējā informācija, īstenošana, finanšu pārvaldība, rezultāti, novērtēšana un izplatīšana. Turklāt pieteikumu iesniedzējiem bija jāaizpilda budžeta prognožu veidlapas, darbaspēka izmaksu analīze un partnerības deklarācija. Sākot no 2010. gada, pieteikumu iesniedzējiem bija arī jāsniedz rādītāji rezultātu novērtēšanai, pierādījumi par iepriekšēju programmas pieredzi un papildu informācija par partneriem un darba plūsmām. Tas palielināja projektu kvalitātes potenciālu, mudinot pieteikumu iesniedzējus pieņemt striktākus plānus un rūpīgāk aplēst katra pasākuma izmaksas. Kopumā Komisijas īstenotā DPIP pārvaldība laika gaitā uzlabojās, pateicoties: vienotas programmas pārvaldības nodaļas ieviešanai; rokasgrāmatas Komisijas ierēdņiem publicēšanai; netieši — projektu vadības norādījumu izplatīšanai. Kopumā dotāciju saņēmēji sadarbība ar Komisiju bija pozitīva. Dotāciju pieteikšanās prasības paredzēja līdzīgu procesu tam, kāds noteikts citu Komisijas centrāli pārvaldīto programmu ietvaros, un pieprasīja detalizētāku informāciju, kas uzlaboja pieteikumu un projektu kvalitāti. Arī ziņošanas nosacījumu izmaiņas nodrošināja līdzsvarotāku pieeju starp finansiālo pamatojumu, no vienas puses, un projekta rezultātu un potenciālās ietekmes izvērtējumu/novērtējumu, no otras puses. Pieteikuma veidlapas 2007. gada redakcijā bija pieprasīta šāda informācija: projekta mērķi un nozīmīgums; projekta īstenošana (ietekme, metodika, ilgums, konkrēti iznākumi un paredzamie riski un sarežģījumi); pēcpārbaude, ilgtspēja un pamanāmība (ietverot izplatīšanu un Eiropas pievienoto vērtību); informācija par pieteikuma iesniedzēju un partneriem; pieteikuma iesniedzēja deklarācija; pieteikuma dokumentācija un kontrolsaraksts. Papildus pieteikuma veidlapai pieteikumu iesniedzējiem bija jāiesniedz pielikumi, kas cita starpā ietvēra partneru un asociēto biedru deklarācijas, līdzfinansējuma deklarācijas veidlapas, budžeta veidlapas, darbaspēka izmaksu analīzes veidlapu, grafiku, finanšu identifikācijas veidlapas, juridiskās personas veidlapas, deklarāciju par izslēgšanas kritērijiem un CV. Saskaņā ar apsekojuma ietvaros apkopoto informāciju, lai pieteiktos uz uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, nedaudz mazāk par pusi respondentu (48 %) nācās lūgt vismaz nelielu palīdzību. Turklāt vairāk nekā puse respondentu (61 %) apliecināja, ka viņi zina tādus potenciālus pieteikumu iesniedzējus, kas nepieteicās uz uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus Komisijas noteikto sarežģīto prasību dēļ. Šie konstatējumi ir atspoguļoti attēlā 2 4 ..

Avots: Piecu Tieslietu ģenerāldirektorāta 2007.–2013. gada programmu ex-post izvērtējuma apsekojums. Jautājums Nr. 36. Saistībā ar Komisijas pārvaldību attiecībā uz šīm piecām programmām, tostarp Komisijas īstenotu uzraudzību un izvērtējumu jūsu projektam/pasākumiem, lūdzu, novērtējiet šo apgalvojumu. Neraugoties uz sarežģījumiem, ar ko saskārās pieteikumu iesniedzēji, pasākumu dotācijām saņemto pieteikumu kopējais skaits stabili palielinājās no 39 pieteikumiem 2007. gadā līdz 117 pieteikumiem 2013. gadā. Tomēr darbības dotāciju pieteikumu skaits samazinājās no 16 pieteikumiem 2008. gadā un 19 pieteikumiem 2010. gadā līdz 7 pieteikumiem 2011. gadā un 12 pieteikumiem 2012. gadā. Informācija par uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus — gan pasākumu dotācijām, gan darbības dotācijām — bija pieejama Tieslietu ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē. Tā ietvēra pieteikumu iesniedzējiem paredzētus dokumentus, praktisku informāciju par pieteikšanos, par krāpšanas un pārkāpumu paziņošanu un par katra uzaicinājuma ietvaros izraudzītajiem projektiem. Lielākā daļa apsekojuma respondentu (78 %) uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus atzina par skaidru un viegli saprotamu. Līdzīgi arī pieteikumu iesniegšanas procedūru pasākumu dotācijām un darbības dotācijām lielākā daļa respondentu (74 %) atzina par skaidru. Kopumā 56 % tiešsaistes apsekojuma respondentu norādīja, ka, viņuprāt, nosacījumi ziņošanai par projektu/pasākumu progresu un sasniegumiem ir atbilstīgi. Turklāt nedaudz mazāk kā puse apsekojuma respondentu vismaz daļēji atzina Komisijas uzraudzības nosacījumus par labiem un lietderīgiem projektu un pasākumu īstenošanas laikā. Gandrīz puse dotāciju saņēmēju (43 %), kas piedalījās tiešsaistes apsekojumā, atzina Komisijas uzraudzības nosacījumus par daļēji labiem un lietderīgiem projektu/pasākumu īstenošanas laikā. Turklāt dotāciju saņēmēji par lietderīgiem atzina progresa ziņojumus par dotācijām, kuru ilgums ir 24 mēneši un vairāk, jo šādi ziņojumi gan projektu vadītājiem, gan Komisijai nodrošināja pārskatu par līdzšinējiem sasniegtajiem rezultātiem un attiecīgos gadījumos ļāva pielāgot darba plūsmas. 2.6EIROPAS PIEVIENOTĀ VĒRTĪBA ES pievienotā vērtība attiecas uz to, kādā mērā programmas ES raksturs nodrošina ieguvumus programmas ieinteresētajām personām un kādā mērā ES ir konkurētspējas priekšrocība salīdzinājumā ar valsts un starptautiskiem dalībniekiem, kuri darbojas attiecīgajā jomā. Vispirms tiek aplūkots programmas ES raksturs un tās ģeogrāfiskā darbības joma. Pēc tam tiek analizēta ES pievienotā vērtība saistībā ar ES un saņēmējiem nodrošinātajiem ieguvumiem. Tomēr vēl nav bijis iespējams noteikt un novērtēt ES pievienoto vērtību ietekmes ziņā. DPIP bija spēcīga starpvalstu dimensija. Tas atspoguļojas programmas mērķos, kā arī saistībā ar darbību atbilstību, kā noteikts 2007. gada lēmumā. Lēmuma 4. pantā ir noteikts, ka DPIP ir jāatbalsta īpaši Savienības nozīmes starpvalstu projekti, ko iesniegušas vismaz divas dalībvalstis vai vismaz viena dalībvalsts un viena cita valsts, kura var būt vai nu valsts, kas pievienojas, vai kandidātvalsts. Atbilstīgi bija arī valsts projekti. 2.6.1Ģeogrāfiskā darbības joma un dalībvalstu iesaistīšanās DPIP iesaistījās vadošās organizācijas un partnerorganizācijas no kopā 25 ES dalībvalstīm un Norvēģijas. Kopumā pasākumu ģeogrāfiskā darbības joma ES bija samērā laba. Programmas raksturs nodrošināja pievienoto vērtību ES un lielākajai daļai dotāciju saņēmēju. Tomēr dažas dalībvalstis saņēma lielāku skaitu dotāciju un piedalījās lielākā skaitā partnerību nekā citas (skatīt attēlu 2 5 .). Vadošās organizācijas atradās trīs dalībvalstīs: Vācijā, Apvienotajā Karalistē un Itālijā. Kopā šīs dalībvalstis vadīja 61 % no visiem projektiem. No kopā 457 pieteikumiem, kas tika saņemti DPIP ietvaros, lielāko skaitu iesniedza Itālijas organizācijas (24 %, 109), kam sekoja Apvienotā Karaliste (60) un Spānija (55). Šīs trīs galvenās pieteikumu iesniedzējas dalībvalstis iesniedza 49 % no visiem programmas finansējuma pieteikumiem. Šeit ir jānorāda, ka augstākais sekmju rādītājs bija vērojams attiecībā uz Austrijas, Vācijas un Nīderlandes iesniegtajiem pieteikumiem. Turpmākajā attēlā 2 6 . ir parādīta to dalībvalstu partnerību struktūra, kurām bija vislielākais vadošo organizāciju skaits (Vācijas, Apvienotās Karalistes un Itālijas). Dati parāda, ka vadošās organizācijas ir labprātāk izveidojušas partnerības ar organizācijām no savas dalībvalsts, nevis ar organizācijām no citām ES dalībvalstīm. Tas it sevišķi attiecas uz Itāliju, bet neattiecas uz Apvienotās Karalistes vadītajiem projektiem, kuru gadījumā vadošās organizācijas labprātāk izveidoja partnerības ar organizācijām no Vācijas. Piemēram, Itālijas vadošās organizācijas izveidoja partnerības ar sešām Itālijas un trīs Apvienotās Karalistes organizācijām, savukārt Vācijas vadošās organizācijas izveidoja partnerības ar četrām Vācijas, trīs Beļģijas, trīs Austrijas un trīs Lietuvas organizācijām. Apvienotās Karalistes vadošās organizācijas izveidoja partnerības ar sešām Vācijas, piecām Francijas un četrām Itālijas organizācijām.

2.6.2Pievienotā vērtība ES un dotāciju saņēmējiem Šī izvērtējuma konstatējumi parāda, ka galvenie elementi, kas programmas dotāciju saņēmējiem nodrošināja ES pievienoto vērtību, bija: savstarpējas mācības un pilnveidotas zināšanas, pateicoties pārrobežu sadarbībai; DPIP nodrošinātais “ES zīmols” un reputācija; ES finansējums, kas ļāva īstenot projektus. Apsekojuma konstatējumi un apspriešanās ar ieinteresētajām personām parādīja, ka DPIP starpvalstu dimensija ir ļāvusi dažādās dalībvalstīs reģistrētām organizācijām sadarboties, lai izstrādātu un īstenotu starpvalstu pasākumus narkotiku pieprasījuma samazināšanas jomā. Lai gan vadošās organizācijas ģeogrāfiski galvenokārt koncentrējās tikai dažās dalībvalstīs, to izveidotās partnerības ļāva piedalīties lielam skaita organizāciju no citām dalībvalstīm, lai sadarbotos ar projektu vadītājiem un mācītos no tiem nolūkā īstenot līdzīgus pasākumus. Kopumā starpvalstu partnerības veicināja savstarpējas mācības, sadarbību un ilgtspējīgu atbalstu gan valstu, gan ES līmenī. To parāda arī rezultāti no apspriešanās ar ieinteresētajām personām, kas ir sīkāk aplūkoti šajā iedaļā. Izvērtējumā secināja, ka starpvalstu partnerību galvenie konkrētie ieguvumi DPIP projektu īstenošanas laikā bija: starptautisku partneru tīkla izveide (90 % apsekojuma respondentu), papildinātas zināšanas/specifiskās zināšanas par šo jomu (85 % apsekojuma respondentu) un papildinātas zināšanas par politiku un praksi citās dalībvalstīs (70 % apsekojuma respondentu). Tādējādi starpvalstu partnerības arī palīdzēja sasniegt DPIP īpašos mērķus saistībā ar atbalstu tādām starpvalstu darbībām kā daudznozaru tīklu izveide, zināšanu bāzes paplašināšana, informācijas apmaiņa un labas prakses noteikšana un izplatīšana. Turklāt, īstenojot starpvalstu pasākumus narkotiku pieprasījuma samazināšanas jomā, DPIP projekti arī sekmēja starpvalstu mācības partnerību ietvaros. Pēcpārbaudes intervijas ar projektu saņēmējiem parādīja, ka starpvalstu partnerības palīdzēja izplatīt labāko praksi, veicināt starpvalstu mācības un noteikt informācijas nepilnības un kopīgus jautājumus narkotiku pieprasījuma samazināšanas jomā. Starpvalstu partnerību konkrētos ieguvumus (skatīt attēlu 2 7 .) nodrošināja arī projektu partneru gūtā labā darba prakse. Lielākā daļa apsekojuma respondentu minēja labas darba attiecības ar saviem starpvalstu partneriem (74 %) un pauda apmierinātību ar projektu ietvaros izveidotajām partnerībām (62 %). Šīs pozitīvās attiecības darīja iespējamu un nostiprināja starpvalstu mācības; vairākums respondentu (68 %) projekta īstenošanas laikā iesaistījās pieredzes un gūto zināšanu apmaiņā ar saviem partneriem. Šajā saistībā 48 % apsekojuma respondentu piekrita, ka būtu bijis lietderīgi projektu īstenošanā iesaistīt vairāk partneru no dažādām dalībvalstīm, lai palielinātu šo ietekmi. Avots: Piecu Tieslietu ģenerāldirektorāta 2007.–2013. gada programmu ex-post izvērtējuma apsekojums. “ES zīmols” un DPIP reputācija ir vēl viena programmas nodrošinātā vērtība. Tā nozīmēja lielāku pamanāmību, ieinteresētību projektos un lielāku ietekmi uz ES un valstu politikas veidotājiem, praktiskajiem īstenotājiem un plašāku sabiedrību.

Visbeidzot, izvērtējums parādīja, ka ES finansējumam bija būtiska nozīme DPIP projektu īstenošanā un ES mērķu sasniegšanā. Tādēļ ES mērķu un attiecīgi ES Narkomānijas apkarošanas stratēģijas mērķu sasniegšanas iespējamība bez ES finansējuma būtu būtiski ierobežota. 3SECINĀJUMI Programmas nozīmīgums Kopumā uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus un izraudzīto iniciatīvu prioritātes bija atbilstīgas juridiskajā pamatā noteiktajiem programmas mērķiem. Tiesību aktā DPIP vispārējie un īpašie mērķi ir plaši formulēti un pārmērīgi vērienīgi. Lai gan Komisijas gada prioritātes nebija skaidri noteiktas, tās bija reālistiskas un sasniedzamas, kā arī attiecās uz svarīgākajām politikas norisēm šajā politikas jomā. Šīs prioritātes bija nozīmīgs instruments, ar kuru Komisija visā programmas īstenošanas periodā varēja ietekmēt finansēto projektu darbības jomu. Izraudzītās darbības ir atbilstīgas programmas mērķiem. Projektu/darba programmu mērķi (kopā 51 projektam) atbilda programmas īpašajiem mērķiem. Darbības dotācijas bija tikai daļēji saskaņotas ar DPIP īpašajiem mērķiem. Projektu līmenī izraudzītās iniciatīvas, šķiet, pietiekami atbalstīja politikas norises. Arī iepirkuma līgumi bija sevišķi atbilstīgi saistībā ar politikas un tiesību aktu izstrādi šajā jomā. DPIP programma kopumā atbilda dotāciju saņēmēju vajadzībām. Šajā jomā šī programma ir unikāla un novērsa finansējuma nepilnības valsts līmenī. Turklāt programmas konceptuālais satvars un tās prioritātes atbilda to dalībnieku vajadzībām, kas darbojas narkomānijas novēršanas jomā. Saskaņotība un papildināmība Izdevās panākt gandrīz pilnīgu DPIP papildināmību ar ES programmām un intervencēm. Papildināmību panāca ar mehānismiem, ko Komisija ieviesa programmas izstrādes posmā un uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus izstrādes posmā. Efektivitāte Kopumā DPIP efektīvi sasniedza savus vispārējos programmas mērķus, lai gan tās ietekmi zināmā mērā ierobežoja samērā mazais budžets un finansēto projektu skaits. DPIP palīdzēja veicināt informētības vairošanu un informāciju par narkotikām un saistīto kaitējumu Eiropā, it sevišķi jauniešu un narkomānu vidū. Turklāt DPIP finansētās darbības uzlaboja dialogu par narkomāniju un sekmēja labākās prakses apmaiņu starp ieinteresētajām personām. Daži DPIP projekti sniedza ieguldījumu ES politikas veidošanā/tiesību aktu izstrādē. Iepirkuma līgumi, kas bija konkrēti vērsti uz politikas un tiesību aktu izstrādi un īstenošanu narkomānijas novēršanas jomā, bija efektīvāki, jo sekmēja politikas debates un virzīja politikas veidošanas procesu ES un dalībvalstu līmenī. Projektu līmenī lielākā daļa iniciatīvu sasniedza savus mērķus, it sevišķi, pateicoties labām darba attiecībām ar partneriem un skaidrai intervences loģikai attiecībā uz mērķa grupu, mērķiem, metodi un īstenojamiem pasākumiem. Projektu pasākumu īstenošanā nebija nekādu būtisku šķēršļu. DPIP finansēto darbību ietvaros vairākās jomās arī izstrādāja par inovatīviem atzītus instrumentus. Šie instrumenti ietvēra novēršanas un kaitējuma samazināšanas pasākumus un ārstēšanas pieejas, pētniecības metodes vai ieguldījumu jaunos pētījumos, lai novērstu zināšanu nepilnības, un inovatīvas pieejas, lai sniegtu informāciju un vairotu informētību neaizsargātu grupu vidū. Ilgtspēja un pārnesamība Kopumā DPIP rezultātu izplatīšana palīdzēja pastiprināt projektu praktisko ietekmi, it sevišķi pateicoties izmantotajām izplatīšanas metodēm, kas palīdzēja sazināties ar dažādām ieinteresētajām personām (ES un valstu politikas veidotājiem, nevalstiskajām organizācijām/pilsoniskās sabiedrības organizācijām, sociālajiem darbiniekiem, jauniešiem un politikas ekspertiem). Projektu rezultātus izplatīja saņēmēju tīmekļa vietnēs un tīklos, kā arī Komisijas un EMCDDA tīmekļa vietnēs. Tas vēl vairāk uzlaboja programmas pamanāmību (ko apliecināja saņemto pieteikumu skaita pieaugums). Turklāt publiskā iepirkuma līgumus izmantoja, lai sagatavotu informatīvus materiālus un organizētu izplatīšanas pasākumus nolūkā publiskot projektu rezultātus. Tomēr netika izmantots izplatīšanas mehānismu un stratēģiju pilns potenciāls. Saistībā ar vairākumu iniciatīvu tika izstrādāts ilgtspējas un/vai izplatīšanas plāns. Tomēr būtiski atšķīrās tas, cik efektīvi projektu saņēmējiem izdevās nodrošināt projektu iznākumu un pasākumu ilgtspēju un pārnesamību.