LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 90/9

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2017/C 90/10)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

KINTOA

ES Nr.: PDO-FR-02165 – 31.08.2016.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Nosaukums

Kintoa

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.1. grupa. Svaiga gaļa (un subprodukti)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Kintoa cūkgaļu iegūst no Pie noir du pays Basque šķirnes cūkām (kastrētiem vīriešu kārtas īpatņiem un sieviešu kārtas cūkām, kas nekad nav zīdījušas). Cūku minimālais kaušanas vecums ir 12 mēneši, bet maksimālais – 24 mēneši. Atdzisis liemenis sver vismaz 100 kg. Muguras speķa kārtas biezums zem ādas starp 4. un 5. skriemeli ir vismaz 25 mm.

Gaļu var realizēt veselos liemeņos, pusliemeņos vai izcirtņos. Ar šo nosaukumu drīkst apzīmēt tikai svaigu gaļu, kas nav apstrādāta nekā citādi, kā vien sadalot liemeni izcirtņos. Atdzesētu vai sasaldētu gaļu ar šo nosaukumu apzīmēt nedrīkst.

Kintoa cūkgaļai ir šāda īpašības: muskuļaudi izteikti sarkani (krāsu nosaka pēc Japānas skalas pleca daļā, un tās vērtībai jābūt no 4 līdz 6), speķis no baltas līdz sārtai krāsai, pēc izskata ar marmorējumu, augsts starpmuskuļu tauku saturs (četrstūrveida plecu daļā abos sānos – vismaz 6 %), pēc termiskās apstrādes maz mitruma zudumu (ēdot gaļa sulīga), gaļas konsistence pēc termiskās apstrādes elastīga un mīksta, degustējot jūtams stiprs aromāts un mutē paliekoša garša.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Cūku ēdināšanai visu to dzīves laiku atļauts izmantot tikai augu izcelsmes barības līdzekļus, blakusproduktus un papildbarību, kas iegūta no ģenētiski nemodificētiem produktiem. Ģenētiski modificētu kultūru ieviešana ir aizliegta visās tādas saimniecības platībās, kurā audzē dzīvniekus, kas paredzēti ar cilmes vietas nosaukumu Kintoa apzīmētas gaļas ražošanai.

Visu zīdīšanas laiku līdz vecumam, kas nepārsniedz 8 nedēļas, kopējais barības daudzums katram sivēnam nedrīkst pārsniegt 5 kg bruto svara. Pārstrādātus dzīvnieku proteīnus izēdināt nav atļauts.

Sākot no atšķiršanas, atļauti ir vienīgi šādi augu valsts barības līdzekļi:

— labības graudi, kukurūza, mieži, rudzi, tritikāle, sorgo, auzas, kā arī no minētajiem produktiem iegūti produkti,

— zirņu sēklas, lauka pupas, lupīna, vīķi, lini, kā arī no minētajiem produktiem iegūti produkti,

— sojas sēklas, saulespuķes, rapsis, kā arī minēto produktu rauši un eļļa,

— cukurniedru un cukurbiešu melase,

— lucerna, biešu mīkstums.

Atļauts dot cūkām sūkalas, izņemot divus mēnešus pirms to nokaušanas. Sūkalu izcelsme ir ģeogrāfiskajā apgabalā.

Ganāmpulkam izēdina galvenokārt noteiktā ģeogrāfiskā apgabala izcelsmes barību. Dažu barības līdzekļu izcelsme var nebūt ģeogrāfiskajā apgabalā ļoti paugurainā reljefa dēļ, kas maz piemērots lauksaimniecības intensifikācijai un kultūru audzēšanai.

Aplēšot, ka katra cūka no dzimšanas līdz nokaušanai kopumā patērē 848 kg sausnas, tiek lēsts, ka ģeogrāfiskā apgabala izcelsmes barības līdzekļu proporcija sasniedz vismaz 69,5 %.

Laikposmā pēc atšķiršanas un līdz 3 mēnešu vecumam cūkām izēdina barību, kas (pēc sausnas) satur vismaz 20 % labības, kura iegūta ģeogrāfiskajā apgabalā; katram sivēnam izēdināmās barības kopējais daudzums nepārsniedz 60 kg bruto svarā.

Cūkām, kuru vecums ir vismaz trīs mēneši, izēdina barību, ko vismaz 70 % apmērā (pēc sausnas) veido ģeogrāfiskā apgabala izcelsmes izejvielas; barības sastāvā ietilpst vismaz 60 % (pēc sausnas) labības un tās produktu. Katrai 3–8 mēnešu vecai cūkai ik dienu dod ne vairāk 3,2 kg barības bruto svarā, bet, sākot no 8 mēnešu vecuma, – 2,7 kg barības bruto svarā.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Cūkas dzimušas, audzētas un nokautas ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Neatkarīgi no tiesību aktos noteiktajām norādēm, kas lietojamas cūkgaļas marķējumā, ar cilmes vietas nosaukumu Kintoa apzīmētās gaļas marķējumā ietilpst šādas norādes:

— kaušanas datums,

— cilmes vietas nosaukums Kintoa ar burtiem, kas ir vismaz tikpat lieli, kādi ir vislielākie marķējumā lietotie burti,

— ražotājgrupas izdots Kintoa krāsu logotips, ko veido vārds Kintoa, virs kura ir Navarras karaļu kronis, un basku šķirnes cūkas galva.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Ģeogrāfisko apgabalu veido šādu kantonu un pašvaldību teritorija vai daļa pašvaldību teritorijas:

— šādu pašvaldību teritorija pilnībā: — Landes departamentā: Hastingues, Oeyregave, Sorde-L’Abbaye, — Pyrénées-Atlantiques departamentā: Abitain, Ance, Andrein, Anglet, Angous, Aramits, Araujuzon, Araux, Aren, Arette, Athos-Aspis, Audaux, Auterrive, Autevielle-Saint-Martin-Bideren, Barraute-Camu, Bastanès, Biarritz, Bugnein, Burgaronne, Carresse-Cassaber, Castagnède, Castetbon, Castetnau-Camblong, Charre, Dognen, Escos, Espiute, Esquiule, Féas, Géronce, Gestas, Geüs-d’Oloron, Guinarthe-Parenties, Gurs, Issor, Jasses, Lanne-en-Barétous, L’Hôpital-d’Orion, Laàs, Labastide-Villefranche, Lay-Lamidou, Léren, Lourdios-Ichère, Méritein, Montfort, Moumour, Nabas, Narp, Navarrenx, Oraàs, Orin, Orion, Orriule, Ossenx, Poey-d’Oloron, Préchacq-Josbaig, Préchacq-Navarrenx, Rivehaute, Saint-Dos, Saint-Gladie-Arrive-Munein, Saint-Goin, Saint-Pé-de-Léren, Salies-de-Béarn, Sarrance, Saucède, Sauveterre-de-Béarn, Sus, Susmiou, Tabaille-Usquain, Verdets, Viellenave-de-Navarrenx,

— pašvaldību teritorija šādos kantonos: Baïgura et Mondarrain; Hendaye-Côte Basque-Sud, Montagne Basque (izņemot šādas pašvaldības, kuru teritorija ietilpst daļēji: Alçay-Alçabéhéty-Sunharette, Haux, Lacarry-Arhan-Charritte-de-Haut, Larrau, Mendive un Sainte-Engrâce); Nive-Adour; Pays de Bidache, Amikuze et Ostibarre; Saint-Jean-de-Luz,

— šādu pašvaldību teritorija daļēji: — Landes departamentā: Cauneille, Peyrehorade, — Pyrénées-Atlantiques departamentā: Arette, Bayonne, Lanne-en-Barétous, Oloron-Sainte-Marie.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Ģeogrāfiskais apgabals kopumā ietver Francijas basku zemi un dažus tās apkaimes kantonus un/vai pašvaldības austrumos un ziemeļos. Šis apvidus atbilst Pireneju rietumu piekalnei apgabala dienvidos. Apgabala rietumu robežu veido Atlantijas okeāna krasts.

Klimats apgabalā pakļauts no rietumiem ieplūstošo okeāna gaisa masu ietekmei, tur ir liels nokrišņu daudzums (1 200–2 000 mm gadā), un tā sadalījums visu gadu ir vienmērīgs bez sausuma perioda; raksturīga šā klimata iezīme ir maigas temperatūras arī ziemā. Dienvidu vējš fēns, ko Basku zemē sauc arī par Haïze Hegoa, pārmaiņus nes arī lielu karstumu un sausu gaisu visu gadu, bet jo īpaši rudenī un pavasarī, mijoties ar mitriem un vēsiem periodiem saistībā ar sliktiem laikapstākļiem okeāna ietekmes dēļ.

Ar šā apvidus sarežģītajiem ģeoloģiskajiem apstākļiem, ko stipri vien ietekmē Pireneju tuvums, izskaidrojams tā savdabīgais reljefs, ko veido secīgi kalnu masīvi un vidēji augstas kalnu grēdas (1 000–2 000 m virs jūras līmeņa), iespaidīgi un stāvi pakalni, dziļas ielejas un plašas ieplakas. Lejasnavarrā, kas atrodas Basku zemes vidienē, kalnu masīvi un ieplakas izvietotas samērā haotiski, “stikla lausku veidā”, taču pavisam citādi ir rietumos esošajā Labourd un austrumos esošajā Soule, kur reljefa pacēlumu asis ir paralēlas, kopumā vērstas rietumu–austrumu virzienā. Šādi īpaši ģeomorfoloģiskie apstākļi ir par iemeslu atšķirīgu apvidu līdzāspastāvēšanai ar dažādām augsnes un ģeoloģiskajām īpašībām un atšķirīgu morfoloģiju, tādējādi radot ainavisku dažādību.

Šā apvidus augu valsts raksturīga iezīme ir parastā ozola audžu pārsvars vai meži apvienojumā ar kastaņkokiem, vai augstienēs augoši dižskābarži, vai Atlantijas piekrastes landi, vai zālāji un pļavas, kas veidojas saistībā ar šāda veida veģetāciju. Basku lands ir šā apvidus specifika, ar to apaugušas nogāzes un smailes samērā lielā augstumā virs jūras līmeņa (1 200 m). Tā ir vide, kurā vietējie lauksaimnieki darbojas kopš vairākām tūkstošgadēm. Ainavu pārsvarā veido iekopti apvidi un pļavas ieplaku lejasdaļā un visās zemajās platībās apdzīvotu vietu apkaimē; uz nogāzēm tur pļavas mijas ar landiem un mežiem, bet kalnu masīvu virsotnēs un korēs – landi ar dabiskajiem zālājiem.

Vārds Kintoa cēlies no nodevas par cūku laišanu baroties ar ozolzīlēm; šo nodevu plašā sabiedrībā sauca par “kvintas” jeb “piektās tiesas” (quinta) nodevu, kuru kopš XIII gadsimta Navarras karaļi iekasēja par cūkām, ko pārdzina uz Navarras karaļu valdījumā esošajiem kalniem. Par nodevu Navarras karaļi ņēma sev vienu cūku no piecām; no tā arī cēlies šīs nodevas nosaukums. Esošā dokumentācija ļauj aplēst, cik plašs bijis apgabals, uz kuru šī “piektā tiesa” attiecās: tā ir Lejasnavarra, Basku zemes centrālā daļa Atlantijas Pireneju (Pyrénées-Atlantiques) departamentā.

Lielum lielas cūku audzēšanai noderīgiem augiem apaugušas platības veicināja to, ka ieleju iedzīvotāji spēcīgi attīstīja cūkkopību. Ieleju iedzīvotāji gan bija atbrīvoti no “kvintas” maksāšanas par pašu ganāmpulkiem, taču tiem vajadzēja deklarēt pilnu to dzīvnieku skaitu, kas nāca no tālākām teritorijām, ko tie par atlīdzību ņēma ēdināšanai vai ko tie pirka nenobarotus, lai pēc tam tos pēc nobarošanas pārdotu. Par šiem abiem komerciālajiem audzēšanas veidiem ir palicis daudz vēsturisku liecību, it īpaši to emisāru ziņojumos, kurus Navarras karalis sūtīja nodevai pakļauto citzemju cūku uzskaitei. Ozolzīļu ēšanas laikā “svešās” cūkas, ko pārdzina no citiem apgabaliem, nāca it īpaši no Bearnas, Gaskoņas un Gipuzkojas (Guipuzkoa).

Šīs ilgās vēstures un ekonomiskā un socioloģiskā svarīguma dēļ cūku audzēšanai Kintojā ir īpaša nozīme. Dabas apstākļi nodrošināja tās uzplaukumu, bet tās ietekmē savukārt veidojušās ainavas, kas saglabājušās līdz pat mūsu dienām.

Kintoa gaļu iegūst no Pie-noir du pays Basque (Basku zemes Pie-noir) cūkas; šī šķirne izaudzēta no Vidusjūras apkārtnes tipa cūkām, ko sauc arī par Ibērijas tipu. Šo cūku āda un sari uz galvas un pakaļdaļas ir melni pelēki, tādi tie iespējami arī vietvietām uz muguras, bet uz pārējā ķermeņa tie ir balti. Cūku galvai ir taisns purns ar iegarenu un kustīgu šņukuru (“kurmjgalvas” cūka), locekļi ir gari un ne pārāk kupli un kājas ir spēcīgas. Cūkas ir lēnaudzīgas. Tās apbrīnojami viegli panes skarbus apstākļus, tām ir liela spēja paciest mainīgus laikapstākļus un viegli pielāgoties barības izmaiņām, savukārt, kad barība ir pārpilnībā, tās strauji uzkrāj tauku rezerves.

Cūkas vismaz pēdējos septiņus mēnešus pavada identificētās ganību platībās. Tur tās veido zemādas un starpmuskuļu taukus. Barība, ko tās atrod šajās platībās, ir dažāda atkarībā no ganību veida – tajā ietilpst it īpaši zāle un zālaugi, kā arī (neviendabīgāk un nevienmērīgāk) nesulīgi augļi (zīles, kastaņi u. c.), kukaiņi, tārpi, saknes un dažādas citas augu valsts veltes.

Kintoa gaļas ražošanai paredzētās cūkas kauj relatīvi lielā vecumā (12–24 mēnešu vecas salīdzinājumā ar 5–6 mēnešu vecumu, kādā kauj parastās gaļas cūkas), kad beidzas šo cūku kustīgā dzīve, kurā ļoti aktīvi tiek nodarbināti to muskuļaudi.

Gaļai mioglobīna augstā satura dēļ ir izteikti sarkana krāsa, un tā ir tik stingra, kāda tā nekad nav sastopama parasti audzētiem dzīvniekiem.

Kintoa gaļas ražošanai paredzētās cūkas ir smagas un treknas. Atdzisis liemenis sver vismaz 100 kg; muguras augšējās daļas tauku kārta ir vismaz 25 mm bieza, un starpmuskuļu cauraugušo tauku ir daudz.

Gaļa ir maiga, ar taukaudu marmorējumu, izteikti sarkanā krāsā, tai piemīt stipra aromātu buķete.

Saikne

Kintoa gaļas ražošanai paredzēto cūku audzēšanas sistēmas pamatā ir galvenokārt lietderīga tās lauku vides izmantošana, kura gadsimtiem ilgi veidojusies, cilvēku saimnieciskajai darbībai ietekmējot dabas vidi. Vietējā lauksaimniecība ir pielāgojusies ļoti paugurainam reljefam, kas maz piemērots intensifikācijai un lauksaimniecības kultūru audzēšanai (izņemot vietvietām zemos un līdzenos apvidos), radot ainavu, kur mijas meži, pļava un landi, bet augstienēs – ainavas, ko veido pārsvarā basku landi un dabiskie zālāji. Šāda cūkkopība nodrošina šīs vides lietderīgu apsaimniekošanu, izmantojot šo dažādību, lai radītu ganības, kurās cūkas pavada vismaz 7 mēnešus.

Ģeogrāfiskā apgabala maigajā un mitrajā klimatā zelmeņa augšana ganībās turpinās gandrīz visu gadu, tādējādi nodrošinot cūkām barību visu laiku, kamēr tās tiek turētas ārā. Šī barība, ja vajadzīgs, tiek papildināta ar nesulīgiem augļiem, ko cūkas atrod zem kokiem, kas ir raksturīgi Basku zemes dabas vides augi (parastajiem ozoliem, kastaņām, dižskābaržiem).

Pie noire du pays Basque šķirnes cūkas savu fizisko īpašību dēļ ir pielāgojušās šādai dzīvei, kas prasa pārvietoties pa apvidus ganībām: tās ir staigāt mīlošas un izturīgas cūkas, kas ļoti lietderīgi prot izmantot ganību augus. Šī barība, ko dzīvnieki uzņem, ganoties pa šīm ganībām, ir dabiski dažāda atkarībā no gadalaika un nobarošanas beidzamajā posmā veido aptuveni 50 % no kopējā barības apjoma, ko šīs cūkas patērē ik dienu.

Turklāt ganīšanās nodrošina cūkām un prasa no tām sistemātisku fizisku aktivitāti, attīstot tām muskuļaudus, kā rezultātā iegūtā gaļa ir stingrāka un piesātinātāka ar mioglobīnu, un tātad sarkanāka.

Audzēšana, kas ilgst vismaz gadu, ļauj iegūt smagus un treknus liemeņus, kuros ir augsts cauraugušu tauku saturs, tāpēc gaļa ir aromātiska un mīksta. Cūku dzīve ganībās un it īpaši to biežā pārvietošanās pa samērā lieliem attālumiem, kā arī barošanās ar daudz hlorofila saturošiem augiem ir par iemeslu tam, ka to gaļa ir izteikti sarkana, tai ir labas organoleptiskās īpašības, kas saistītas ar tādām muskuļu šķiedrām, kādas raksturīgas staigātājām cūkām.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-2bfd574b-c6d1-4ebd-9877-68f0e53d0554/telechargement

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.