LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 189/29

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2009/C 189/11

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“YORKSHIRE FORCED RHUBARB”

EK Nr.: UK-PDO-0005-0633-19.07.2007.

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“Yorkshire Forced Rhubarb”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Apvienotā Karaliste

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums:

Gari, slaidi rabarberu kāti, kuru krāsa var būt no sārtas līdz sarkanai, ar kompaktu, dzeltenas krāsas lapu (pārdošanā parasti ir kāti bez lapas). Kātu krāsa (no lašsārtas līdz asinssarkanai) un tās spilgtums atkarīgs no šķirnes, augšanas ātruma, izmantotā temperatūras režīma un uzņemtā ūdens daudzuma. Kāta pamatne vietā, kur rabarbera kāts ir savienots ar sakņu sistēmu, ir baltā krāsā. Kāta mīkstums ir balts un gaļīgs. Garša ir izteikta, skābena, bet smarža – maiga. Šie iekštelpās audzētie rabarberi satur oksālskābi, kalciju (kalcija oksalāta formā), kāliju un augu estrogēnu. Izmantotā tehniskā procesa un gaismas trūkuma dēļ “Yorkshire Forced Rhubarb” jeb izplaucētā Jorkšīras rabarbera krāsa ir izteiktāka, miza – plānāka, bet mīkstums – balts. Neparasto audzēšanas paņēmienu un tradicionālā bioloģiskā mēslojuma dēļ (var minēt, piemēram, apgabalam tipisko metodi, kurā par mēslojumu izmanto vilnas rūpniecības blakusproduktu – vilnas plučus) sagatavotā veidā “Yorkshire Forced Rhubarb” konsistence ir ļoti viegla un garša – maigāka un mazāk skāba nekā parastajiem rabarberiem.

“Yorkshire Forced Rhubarb” izplaucēšana notiek tumsā, jo fotosintēzes ietekmē rabarberu kāti kļūst koksnaināki, bet garša – skābāka.

Lai to nepieļautu, pat ražas novākšana – ja iespējams – norisinās sveču gaismā. Arī pārmēru steidzīga izplaucēšana neļauj iegūt vēlamo garšu, tāpēc “Rabarberu trijstūrī” audzētāji pirmo ražu gaida 6–9 nedēļas.

Izplaucēšanai derīgās šķirnes, kuras patlaban izmanto “Rabarberu trijstūrī”, ir šādas.

“Timerley Early”

“Stockbridge Harbinger”

“Reeds Early Superb”/“Fenton’s Special” (uzskata par vienu šķirni)

“Prince Albert”

“Stockbridge Arrow”

“Queen Victoria”

Saraksts nav pilnīgs un nākotnē var tikt papildināts, iekļaujot vēl citas šķirnes.

3.3. Izejvielas:

Uz šo produktu neattiecas

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Uz šo produktu neattiecas

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Visi “Yorkshire Forced Rhubarb” audzēšanas posmi notiek 4. punktā definētajā apgabalā. Tas attiecas arī uz sakneņu ieaudzēšanu. Ražu novāc sveču gaismā, lai nepieļautu fotosintēzes procesus, tā saglabājot produktam raksturīgo tekstūru un garšu.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Attiecībā uz iepakojumu nekādi īpaši ierobežojumi nav noteikti. Ievēro spēkā esošos pārtikas marķējuma noteikumus un mazumtirgotāju prasības. Izmanto nosaukumu “Yorkshire Forced Rhubarb”.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Ģeogrāfiskais audzēšanas apgabals atrodas Peninu kalnu piekājē un ietver Līdsas, Veikfīldas un Bredfordas teritoriju. Apgabalam ir trijstūra forma, un jau kopš seniem laikiem to dēvē par “Rabarberu trijstūri”. Precīzas ģeogrāfiskā apgabala robežas ir šādas: no Ackworth Moor Top uz ziemeļiem pa autoceļu A628 līdz Featherstone un Pontefract. Tālāk cauri Castleford virzienā uz autoceļu A656. Pēc tam uz rietumiem pa autoceļu A63, garām Garforth un West Garforth. Tālāk uz ziemeļiem, garām Whitkirk un Manston, un virzienā uz autoceļu A6120 Scholes tuvumā. Pēc tam pa autoceļu A6120 uz rietumiem, apkārt Farsley, un tālāk uz dienvidrietumiem pa autoceļu A647, kas ved uz A6177. Garām Dudley Hill un pa autoceļu M606 uz dienvidiem. Sasniedzot 26. krustojumu, tālāk pa autoceļu M62 uz dienvidiem līdz 25. krustojumam; pēc tam uz austrumiem pa autoceļu A644 virzienā uz Dewsbury, garām Mirfield, un pa A638 uz Wakefield. Sasniedzot Wakefield, pa autoceļu A638 uz dienvidiem līdz Ackworth Moor Top.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Jorkšīrā rabarberus pārsvarā audzē teritorijā starp Līdsu, Veikfīldu un Bredfordu, kur augsnes ir sevišķi piemērotas šim nolūkam un kura ir pazīstama ar nosaukumu “Rabarberu trijstūris”. “Rabarberu trijstūris” atrodas Peninu kalnu piekājē un tāpēc ir pasargāts no salnām. Šāds ģeogrāfiskais novietojums ir izrādījies ļoti izdevīgs audzētājiem, jo nodrošina rabarberiem ideālu laikapstākļu režīmu.

Audzēšanas apgabalā ir liels nokrišņu daudzums, un sakneņu augšanas miera periods sākas agri un turpinās ilgi. Tas ļauj agri pavasarī pārtraukt šo miera periodu tā, lai neciestu nedz produkta kvalitāte, nedz ražas apjoms. Augsne tiek rūpīgi sagatavota tik lielā dziļumā, lai varētu izveidoties raksturīgā plašā sakņu sistēma. Svarīgi nodrošināt pietiekamu mitruma daudzumu, tomēr tas nedrīkst būt pārāk liels, jo sakneņi var sapūt. Augsnes ar augstu mitruma uzsūkšanas spēju ir izdevīgas divu iemeslu dēļ: pirmkārt, tās sekmē augšanu, tā atvieglojot audzētāja darbu, un, otrkārt, saglabā relatīvi zemu temperatūru, kas ir gan viena no dabīgajām auga prasībām, gan palīdz uzkrāto latento enerģiju pārvērst augšanas enerģijā. Tas ir ārkārtīgi būtisks izplaucēto rabarberu kvalitātes faktors. Ja miera periods nav pietiekami ilgs un ja tā laikā izplaucēšanai paredzētie sakneņi neatrodas telpās, rezultāts ir maza raža, slikta produktu kvalitāte, neizteiksmīga garša, un gūtie ieņēmumi nespēj segt audzēšanas izmaksas.

Apgabalā attīstītā smagā rūpniecība kļuva par iemeslu tādai gaisa kvalitātei, kas veicināja audzēšanas cikla noslēgšanos jau agrā rudenī. Laukus dāsni kaisīja ar sodrējiem un pelniem no vietējiem rūpniecības objektiem, un namu augstie skursteņi bija laukus klājošo sēra nosēdumu avots, taču rabarberiem tas nāca tikai par labu.

Tā kā Jorkšīrā raža pastāvīgi ienācās daudz agrāk nekā citviet, galu galā audzētāji citos valsts apgabalos pārstāja audzēt rabarberus, nespēdami konkurēt ar jorkšīriešiem, kuri papilnam izmantoja izdevīgos audzēšanas apstākļus un izstrādāja audzēšanas metodes, kuru prasmīgā pielietojuma rezultāts nu visā valstī ir pazīstams kā Jorkšīras izplaucētie rabarberi.

Nosaukumu “Yorkshire Forced Rhubarb” audzētāji izmanto jau kopš 1877. gada, kad šo produktu sāka piedāvāt vairumtirdzniecības vietās. Tolaik tas bija parastais svaigu produktu tirdzniecības veids.

5.2. Produkta specifika:

Gari, slaidi rabarberu kāti, kuru krāsa var būt no sārtas līdz sarkanai, ar kompaktu, dzeltenas krāsas lapu. Kātu krāsa (no lašsārtas līdz asinssarkanai) un tās spilgtums atkarīgs no šķirnes. Kāta pamatne vietā, kur rabarbera kāts ir savienots ar sakņu sistēmu, ir baltā krāsā. Kāta mīkstums ir balts un gaļīgs. Izplaucētie rabarberi satur oksālskābi, kalciju (kalcija oksalāta formā) un augu estrogēnu. Izmantotā tehniskā procesa ietekmē izplaucēto rabarberu krāsa ir izteiktāka, miza – plānāka, bet mīkstums – balts. Izplaucēto rabarberu konsistence sagatavotā veidā ir ļoti viegla, bet garša – maiga un skābena. Īpašā garša veidojas audzēšanas paņēmienu un tradicionālā bioloģiskā mēslojuma dēļ (var minēt, piemēram, apgabalam tipisko metodi, kurā par mēslojumu izmanto vilnas rūpniecības blakusproduktu – vilnas plučus).

Izplaucējamo materiālu iegūst, pavairojot vai sadalot pašu audzētāju krājumā esošos sakneņus, iegūtos jaunos augus sauc par “rabarberu ceriem”. Pavairojamos sakneņus nodod no paaudzes paaudzē savas ģimenes locekļiem vai iepērk no citiem audzētājiem. Vienīgais veids, kā iegūt jaunus pavairojamos sakneņus, ir atdalīt tos no vecākauga. Kaut arī rabarberu audzēšana no sēklām ir iespējama, svešapputes dēļ tā negarantē šķirnes tīrību un raksturīgo īpašību saglabāšanos. To iespējams panākt tikai tad, ja sadala esošos sakneņus, tomēr vajadzīga ievērojama pieredze, lai spētu atšķirt materiālu, kam nepiemīt visas vajadzīgās īpašības vai ko skārušas slimības. Sakneņus sašķiro pa šķirnēm, un katras šķirnes augus audzē atsevišķā laukā.

Ārpus “Rabarberu trijstūra” iepirktie sakneņi pirms izplaucēšanas jāsagatavo, vismaz 2–3 gadus tos audzējot uz lauka šā apgabala teritorijā, lai izpaustos raksturīgo augsnes un klimatisko apstākļu ietekme, kas ir tik labvēlīga sakneņu attīstībai. Sakneņus novāc un ar rokām rūpīgi sakrauj nogādāšanai no lauka uz izplaucēšanas vietu. Transportlīdzekļa vadītājs reģistrē, kura krava nākusi no kura lauka.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām:

Sākotnējā metode rabarberu audzēšanai ārpus parastās sezonas nejauši tika atklāta 1817. gadā Londonā, Čelsijā, un šīs metodes pamatā ir sakneņa sildīšana, pārklājot to ar kūtsmēslu kārtu, kamēr saknenis vēl ir augsnē. Jorkšīrā šo metodi sāka izmantot 1877. gadā. Vietējie Jorkšīras audzētāji pirmie visā pasaulē uzbūvēja slēgtas nojumes īpaši izplaucēšanas vajadzībām, un šis paņēmiens gadu gaitā nav mainījies. Apgabala augsne izrādījās ideāli piemērota plašas sakņu sistēmas attīstībai, kas vajadzīga, lai iegūtā raža būtu pietiekami liela un spētu segt ar audzēšanu saistītās lielās izmaksas. Rabarberu popularitāte XIX gadsimta beigās bija pieaugusi tiktāl, ka “Rabarberu trijstūrī” vien darbojās vairāk nekā 200 specializējušos audzētāju.

Jorkšīras audzētāji bija pirmie, kas izkopa sākotnējo pamatmetodi rabarberu audzēšanai ārpus parastās sezonas, izmantojot īpašas slēgtas nojumes. Apgabala augsne izrādījās ideāli piemērota plašas sakņu sistēmas attīstībai, kas vajadzīga, lai iegūtā raža būtu pietiekami liela. Rabarberu popularitāte XIX gadsimta beigās bija tik liela, ka visā Lielbritānijā darbojās vairāk nekā 200 specializējušos audzētāju. Mūsdienās audzētāji darbojas Līdsas, Veikfīldas un Bredfordas apkaimē, kas ir kļuvusi pazīstama kā “Rabarberu trijstūris”.

Jorkšīras augsnes veicina plašas un labi attīstītas sakņu sistēmas un spēcīgu sakneņu veidošanos. Augšanas periodā vajadzīgo ūdeni izplaucēšanas vietā pievada tieši no maģistrālā ūdensvada. Ģeogrāfiskā apgabala augsnēs izveidojušās un tām īpaši piemērotās šķirnes ar papildu faktoru starpniecību nodrošina kvalitāti, garšu un krāsu, kuru apvienojums ir ar tradicionālajām metodēm audzētais “Yorkshire Forced Rhubarb”. Apgabala augsnes un klimatiskie apstākļi veicina plašas sakņu sistēmas veidošanos, kas vajadzīga, ņemot vērā to, ka audzēšana nenotiek rabarberiem parastajā sezonā.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

http://defraweb/foodrin/foodname/pfn/products/index.htm