Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par Padomes regulas (EK) Nr. 577/98 īstenošanu SEC(2010)115 /* COM/2010/0046 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 9.2.2010 COM(2010)46 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Padomes Regulas (EK) Nr. 577/98 īstenošanu SEC(2010)115 KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Padomes Regulas (EK) Nr. 577/98 īstenošanu IEVADS Šis ir ceturtais ziņojums trīsgadu ziņojumu virknē, kas Komisijai ir jāiesniedz atbilstīgi 7. pantam Padomes Regulā (EK) Nr. 577/98 par darbaspēka izlases veida apsekojuma organizēšanu Kopienā[1] (turpmāk “tiesību akts par DSA”). Komisija 2000. gadā iesniedza pirmo ziņojumu par 1998.―1999. gadu, 2003. gadā otro ziņojumu par 2000.―2002. gadu un 2006. gadā trešo ziņojumu par 2003.―2005. gadu. Šajā ziņojumā atspoguļoti dalībvalstu, kandidātvalstu[2] un EBTA valstu (turpmāk “valstis, kuras piedalās nepārtrauktā apsekojuma veikšanā”) 2006. un 2007. gada[3] rezultāti, izpildot Padomes Regulas (EK) Nr. 577/98 noteikumus, kas grozīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 2104/2002[4] un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2257/2003[5]. Jo īpaši ar Regulu (EK) Nr. 2257/2003 no 2006. gada tika ieviesti daži jauninājumi tiesību aktā par DSA, tostarp šādi aspekti: - seši papildu apsekojuma raksturlielumi; - obligāta moduļa “n” iekļaušana par netipiskiem darba laikiem; līdz šim šie dati tika vākti, pamatojoties uz neformālu vienošanos; - tika nošķirti pamata mainīgie lielumi, kuri jāvāc par ceturksni, un strukturālie mainīgie lielumi, kuri jāvāc tikai kā gada vidējie mainīgie lielumi un kuriem var izmantot pilnas gada izlases apakšizlasi. GALVENIE PUNKTI Turpmāk sniegts to rezultātu kopsavilkums, kas gūti, īstenojot īpašus aspektus iepriekšējā daļā aprakstītajā tiesību aktā par DSA. Šajā ziņojumā atspoguļotie novērtējumi pamatojas uz kvalitātes ziņojumiem, datiem un citu informāciju, kas saņemta no attiecīgajām valstīm, kā arī valstu anketu analīzi. Nepārtraukto ceturkšņa apsekojumu īstenošana ― 1. pants Īstenojot nepārtraukto apsekošanu un sagatavojot un izplatot ceturkšņa rezultātus, ir panākti turpmāki uzlabojumi. Konkrēti Luksemburga 2007. gadā sāka sagatavot ceturkšņa rezultātus, un Horvātija pārgāja uz nepārtrauktu apsekošanu. Tikai Turcija un Šveice joprojām neveic nepārtrauktu apsekošanu. Tomēr Turcija sagatavo ceturkšņa rezultātus, savukārt Šveice 2010. gadā plāno ieviest nepārtraukto apsekojumu. 2007. gadā visas valstis, kuras piedalās nepārtrauktā apsekojuma veikšanā, izņemot Bulgāriju, izpildīja prasību aptvert visas gada nedēļas. Tas iezīmē uzlabojumus Ungārijā[6], Slovēnijā un Rumānijā, kurās līdz 2005. gadam bija tikai daļējs aptvērums, kā arī Horvātijā; šie uzlabojumi uzskatāmi par 2007. gadā panāktās nepatrauktā apsekojuma ieviešanas rezultātu. No otras puses, mazi uzlabojumi tika sasniegti vai nekādu uzlabojumu nebija Luksemburgā, Slovēnijā, Ungārijā, Nīderlandē un Vācijā attiecībā uz vienādu pārskata nedēļu sadalījumu pa gadu, jo šajās valstīs joprojām vērojamas lielas atšķirības. Apsekojuma vienības un joma ― 2. pants Valstis, kuras piedalās nepārtrauktā apsekojuma veikšanā, joprojām izmanto dažādus rezidentu jēdzienus; daži no tiem pamatojas uz uzturēšanās ilgumu, citi uz juridisko statusu, kas parasti nozīmē administratīvu reģistrēšanu iedzīvotāju sarakstos. Attiecībā uz valsts ekonomiskās teritorijas aptveršanu Francija joprojām neizpilda prasību, jo départements d'outre-mer ( DOM ) nav iekļauti 1., 3. un 4. ceturkšņa datos. Tomēr tiek veikts darbs, lai līdz 2013. gadam panāktu pilnīgu aptvērumu. Attiecībā uz ģeogrāfisko salīdzināmību vēl viens aspekts ir dažāda valstu prakse ar kolektīvajām mājsaimniecībām. Atšķirības skar institucionālo populāciju izlasē (pilnīgs, daļējs apvērums vai nav aptvēruma), informācijas vākšanas metodes (tieša izlase, kurā ir institucionālās mājsaimniecības vai aptvērums ar privātas mājsaimniecības starpniecību, ar kuru cilvēki kolektīvajās mājsaimniecībās uztur attiecības) un to iekļaušana vai izslēgšana no mērķpopulācijas, aprēķinot apsekojuma svarus. Vairākās valstīs, neievērojot noteikumus, izlasē neietver kolektīvās mājsaimniecības; izlase tiek ekstrapolēta ar visiem iedzīvotājiem (Beļģija, Īrija, Latvija, Malta, Rumānija, Slovēnija un Šveice) vai alternatīvi ― kolektīvās mājsaimniecībās dzīvojošas apsekojuma personas tiek ietvertas, tomēr, aprēķinot apsekojuma svarus, tiek ņemti vērā tikai iedzīvotāji privātās mājsaimniecībās (Lietuva). No sešām valstīm, kuras izlasē ietver indivīdus, tikai Dānija un Somija sniedz Eurostat mājsaimniecību datus, izmantojot apakšizlasi. Tomēr Dānijā apakšizlase nav pilnīga. No otras puses, Zviedrija, Norvēģija, Īslande un Šveice nesūta datus par mājsaimniecībām. Dānija un Zviedrija nesen apņēmās no 2010. gada sniegt tādus datus par mājsaimniecībām, kas pilnībā atbilst tiesiskajam regulējumam, savukārt Norvēģijai vajag vairāk laika. Precizitātes prasības — 3. panta 1. un 2. punkts[7] Attiecībā uz precizitātes prasību 3. panta 1. punktā gan 2006. gadā, gan 2007. gadā tika pārsniegta vērtējuma 8 % relatīvās standartkļūdas robežvērtība attiecībā uz bezdarbniekiem, kuri pārstāv 5 % no iedzīvotājiem darba spējīgajā vecumā, 35 no 288 NUTS II reģioniem (292 reģioniem 2007. gadā) ar vairāk nekā 300 000 iedzīvotāju. Šie reģioni atrodas Francijā (10 reģioni), Apvienotajā Karalistē (8), Grieķijā (5), Polijā (5), Rumānijā (3), Portugālē (2), Bulgārijā (1) un Beļģijā (1). Tomēr Francijā notiek darbs pie darbaspēka apsekojuma pārveides, tostarp pie pakāpeniskas izlases palielināšanas, lai no 2011. gada varētu izpildīt prasību. Savukārt Polija vidēji par 7 % 2008. un 2009. gadā pakāpeniski palielināja to reģionu izlasi, kuri neatbilst 3. panta 1. punkta prasībām. Attiecībā uz precizitātes prasību 3. panta 2. punktā Vācija, Polija un Rumānija neievēroja prasību par 2 % relatīvās standartkļūdas robežvērtību attiecībā uz pārmaiņām starp diviem ceturkšņiem vērtējumā, kas attiecas ar 5 % iedzīvotāju darba spējīgajā vecumā valstīs ar vismaz 20 milj. iedzīvotāju. Lai izpildītu prasību, Polija ir plānojusi no 2010. gadā dubultot izlasi. Beļģijai, Bulgārijai, Dānijai, Igaunijai, Latvijai, Lietuvai, Slovēnijai un Horvātijai relatīvā standartkļūda bija vairāk nekā 3 %, proti, vairāk nekā robežvērtība valstīm, kurās iedzīvotāju skaits ir no 1 līdz 20 milj. Apsekojuma raksturojums — 4. panta 1. punkts Kopš iepriekšējā ziņojuma iesniegšanas kopumā bija novērojami uzlabojumi, piemēram, attiecībā uz moduļa “a” mainīgajiem lielumiem par demogrāfisko pamatu vai moduļa “f” mainīgajiem lielumiem par redzamo nepietiekamo nodarbinātību. 2006. gadā lielākā daļa valstu pilnībā īstenoja ar Regulu (EK) Nr. 2257/2003 ieviestos sešus jaunos raksturlielumus[8]. Tomēr dažas valstis, kuras piedalās nepārtrauktā apsekojuma veikšanā, joprojām nesniedz dažus obligātos mainīgos lielumus (un nedaudzos gadījumos pilnas apakškopas). Īrija joprojām nesūta pareizus datus par mājsaimniecību struktūru un respondentu valstspiederību. Tomēr 2009. gada rudenī ir veikts nozīmīgs darbs, lai izpildītu tiesību aktā par DSA noteiktās prasības, un gada beigās var gaidīt apmierinošu risinājumu. Ad hoc moduļi — 4. panta 2. punkts Ad hoc modulis par darba pārtraukšanu un došanos pensijā un modulis par nelaimes gadījumiem darbā un ar darbu saistītām veselības problēmām tika ieviests attiecīgi 2006. un 2007. gadā. Visas valstis, kuras piedalās nepārtrauktā apsekojuma veikšanā, ieviesa abus ad hoc moduļus, izņemot Horvātiju un Īslandi 2006. gadā un Turciju, Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku un Šveici abos gados[9]. Sākotnējie dati kopumā tika iesūtīti savlaicīgi, izņemot Īriju 2006. gadā un Dāniju, Franciju, Īslandi un Norvēģiju 2007. gadā. Tomēr bieži dati bija jānosūta vairākkārt, lai saņemtu pareizu datu kopu. Dažas valstis neievēroja pārskata periodu, kas bija definēts kā viss gads vai otrais ceturksnis. 2007. gada modulī Apvienotā Karaliste par pārskata periodu izmantoja 1. ceturksni, savukārt Nīderlande un Austrija pagarināja izlases izmantošanu un ietvēra vairāk nekā vienu ceturksni, tomēr neaptvēra visu gadu. Bezdarba definīcija un 12 anketu formulēšanas principi — 4. panta 3. punkts 2006. un 2007. gadā astoņas valstis ― Itālija, Luksemburga, Latvija, Ungārija, Rumānija, Slovākija, Horvātija un Norvēģija ― veica grozījumus anketās, lai tās labāk pielāgotu Komisijas Regulā (EK) Nr. 1897/2000[10] iekļautajai bezdarba definīcijai. 2007. gada beigās Dānija, Francija, Itālija, Latvija, Austrija, Rumānija, Norvēģija un Šveice bija panākusi pilnīgu atbilsmi. Galvenās problēmas valstīs, kuras nebija izpildījušas noteikumus, joprojām bija saistītas ar pārskata periodu attiecībā uz iespēju sākt darbu (Beļģija, Bulgārija, Čehija, Grieķija, Īrija, Kipra, Lietuva, Luksemburga, Ungārija, Malta, Nīderlande, Polija, Slovēnija, Somija, Horvātija, Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Turcija, Īslande) un kontroles jautājumiem, lai pārbaudītu uz laiku atlaisto nodarbinātības statusu (Bulgārija, Čehija, Vācija, Luksemburga, Nīderlande, Portugāle, Slovākija, Zviedrija, Apvienotā Karaliste, Horvātija, Īslande). Spānija, Apvienotā Karaliste un Īslande noteica zemāko vecuma ierobežojumu (16 gadi), savukārt Igaunija, Īrija, Slovēnija un Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika nebija pareizi pārbaudījusi personas, kas vairs nemeklē darbu, jo tās jau to ir atradušas. 2006. un 2007. gadā vairākas valstis veica grozījumus anketās, lai panāktu lielāku atbilstību 12 anketu formulēšanas principiem. Tomēr 2007. gadā visas valstis, kuras piedalās nepārtrauktā apsekojuma veikšanā, bija ievērojušas tikai 8. un 11. principu. Visvairāk neatbilstību joprojām bija šādās jomās: - uz laiku atlaisto personu pārbaudes attiecībā uz nodarbinātību (2. princips); - jautājums par darba meklēšanu, nenorādot to, ka jāņem vērā arī nelielu darbu meklēšana (3. princips); - pārskata periodu norādīšana attiecībā uz nodarbinātību, darba meklēšanu un darba meklēšanas metodēm un pašreizējai iespējai sākt darbu (6. princips); - norāde, ka vēršanās publiskā nodarbinātības dienestā kā aktīva darba meklēšanas metode ir nošķirama no atkārtotas reģistrēšanās, lai pretendētu uz bezdarbnieka pabalstu, un no nodarbinātības dienesta sniegtā atbalsta, lai uzlabotu reģistrētā bezdarbnieka nodarbinātības iespējas (10. princips). Īrija, Malta un Horvātija joprojām sākumā uzdeva jautājumus par pamatstatusu, neievērojot 1. principu. Nīderlande izmantoja pašreizējo situāciju kā nodarbinātības pārskata periodu, šādi pārkāpjot 6. principu, un vērsās ar jautājumiem par darba meklēšanu tikai pie tiem, kas izteica vēlēšanos strādāt, un šādi neievēroja 7. principu[11]. Četras valstis ― Spānija, Austrija, Rumānija un Zviedrija ― pilnībā ievēroja visus principus[12]. Vairākas valstis pēc 2007. gada mainīja anketu vai plānoja to darīt turpmākajos gados, lai panāktu atbilsmi bezdarba definīcijai vai pilnībā ievērotu 12 principus (skatīt 15. tabulu). Lietuva ir apņēmusies panākt atbilsmi abiem aspektiem no 2010. gada. Strukturālie mainīgie lielumi — 4. panta 4. punkts Septiņas valstis, proti, Spānija, Vācija, Francija, Nīderlande, Somija, Apvienotā Karaliste un Norvēģija izmantoja iespēju vākt strukturālos (gada) mainīgos lielumus 2006. un 2007. gadā, izmantojot pilnas gada izlases apakšizlasi. Tomēr tikai Spānija izmantoja apakšizlasi gandrīz visiem 42 strukturālajiem mainīgajiem lielumiem. Nīderlande, Apvienotā Karaliste un Norvēģija izmantoja iespēju apmēram pusei no tiem, savukārt Somija, Vācija un Francija izmantoja to nedaudziem gada mainīgajiem lielumiem. Dažas valstis nenodrošināja to kopsummmu saskanību, kuras iegūst, izmantojot gada apakšizlasi un ceturkšņa rezultātu gada vidējo rādītāju. Turklāt, iespējams, sākotnēju tehnisku grūtību dēļ ar apakšizlases izmantošanu, gada svari tika iesniegti tikai tā gada beigās, kad tika ieviesta apakšizlase; tas neļāva savlaicīgi izplatīt gada rezultātus. Rezultātu nosūtīšana — 6. pants Gandrīz visas valstis, kuras piedalās nepārtrauktā apsekojuma veikšanā, nosūtīja sākotnējos datus, ievērojot 12 nedēļu nosūtīšanas termiņu. Tomēr bieži dati bija jānosūta atkārtoti, kas prasīja daudz laika. Attiecībā uz pareizu datu nosūtīšanu noteiktajā termiņā tikai Spānija un Portugāle vienmēr laikā nosūtīja mikrodatus par visiem 2006. un 2007. gada ceturkšņiem, savukārt Malta, Horvātija, Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika un Īslande kavējās ar visām nosūtīšanām abos gados, bet Beļģija, Īrija, Itālija, Turcija un Šveice[13] kavēja visu datu sniegšanu 2006. gadā. SECINāJUMI Kopumā apskatāmajā periodā valstis, kuras piedalās nepārtrauktā apsekojuma veikšanā, guva labus rezultātus, tiecoties pilnībā izpildīt prasības tiesību aktā par DSA. Valstu apsekojumi tika pielāgoti, lai ņemtu vērā gan grozījumus Eiropas Savienības tiesību aktos, gan izpildītu iepriekšējā ziņojuma laikā spēkā esošās prasības, kuras valstī nebija ievērotas. Tāpēc ir uzlabojusies gan valsts, gan Kopienas darbaspēka apsekojumu kvalitāte kopumā, īpaši atbilstības, precizitātes, ģeogrāfiskās salīdzināmības un savlaicīguma ziņā. Tagad visas dalībvalstis veic nepārtrauktu apsekojumu, sniedzot ceturkšņa rezultātus, un gandrīz visas valstis aptver visas gada nedēļas. Kopienas darbaspēka apsekojuma atbilstība ir uzlabojusies, pateicoties sešu jauno raksturlielumu īstenošanai, to obligāto mainīgo lielumu skaita samazināšanai, kas iepriekš netika sniegti, un tam, ka tika saņemti vēl divu valstu sūtīti mikrodati Eurostat . Tika uzlabota starpvalstu salīdzināmība, jo vairākas valstis pārskatīja anketas, lai panāktu atbilsmi nodarbinātības definīcijai un divpadsmit principiem par jautājumu formulēšanu attiecībā uz darba statusu. Daudzu valstu apsekojumu precizitāte uzlabojās, pateicoties uzlabotai koncepcijai un organizācijai, piemēram, izmantojot lielāku izlasi, efektīvākas rotācijas shēmas, labāku svaru sistēmu vai ieviešot datorizētas metodes, kas aizstāja papīra anketas. Ar nelieliem izņēmumiem uzlabojās arī datu sniegšanas savlaicīgums. Gan valsts, gan Eiropas mērogā tiek veikti arī citi uzlabojumi. Nākamajos gados var gaidīt turpmāku Kopienas darbaspēka apsekojuma kvalitātes uzlabošanos, pateicoties darbaspēka apsekojuma kvalitātes jomas darba grupas 43 ieteikumu īstenošanai[14]. Tomēr tiesību akta par DSA prasības joprojām nav pilnībā īstenotas. Galvenās Komisijas bažas šajā saistībā ir atspoguļotas turpmāk tekstā. Pirmo nosūtīto datu kvalitāte dažkārt nebija pietiekama, lai tos varētu izplatīt, un bija jāveic vairākas pārskatīšanas, pirms tika atsūtīta pieņemama versija. Tas negatīvi ietekmēja datu izplatīšanas savlaicīgumu un neļāva ieviest darbaspēka apsekojuma publicēšanas kalendāru, ko augsti novērtētu lietotāji un kas vēl vairāk uzlabotu apsekojuma atbilstību. Lai gan kopš iepriekšējā ziņojama vērojams progress, tomēr lielākā daļa valstu vēl pilnībā neievēro bezdarba definīciju un 12 principus par jautājumu formulēšanu attiecībā uz darba statusu. Tas negatīvi ietekmē galveno vērtējumu ģeogrāfisko salīdzināmību saistībā ar nodarbinātību un bezdarbu. Ģeogrāfisko salīdzināmību ietekmē arī dažādu jēdzienu un prakses izmantošana, piemēram, attiecībā uz rezidentiem vai institucionālo mājsaimniecību aptveršanu. Lai gan nevar izdarīt skaidrus secinājumus par atbilsmi precizitātes prasībām (skatīt 7. zemsvītras piezīmi), šajā ziņojumā iekļautais novērtējums liecina, ka līdz šim veiktais darbs ne vienmēr ir bijis pietiekams, lai sagatavotu pilnīgi uzticamus vērtējumus. Dažām valstīm joprojām jākoriģē izlases plāns, piemēram, palielinot izlasi vai pieņemot piemērotas rotācijas shēmas, lai ievērojami uzlabotu vērtējumu precizitāti reģionu mērogā vai attiecībā uz pārmaiņām starp ceturkšņiem. Līdz šim tikai dažas valstis ir izmantojušas apakšizlasi, lai vāktu strukturālos mainīgos lielumus, kas bija paredzēts kā nozīmīgs instruments, lai samazinātu informācijas sniegšanas slogu. Attiecībā uz ad hoc moduļiem aptvērums un datu nosūtīšanas termiņu ievērošana bija apmierinoša. Komisija turpinās cieši sadarboties ar dalībvalstīm, lai nodrošinātu, ka tās panāk pilnīgu atbilsmi tiesību aktam par DSA. Eurostat regulāri uzrauga atbilstību. Ja tiek konstatēta neatbilstība, Komisija veic attiecīgu pasākumu. [1] OV L 77, 14.3.1998., 3. lpp. [2] Pirmo reizi šajā ziņojumā iekļauta arī Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika. Dažās tabulās izmantots saīsinājums MK. Tas ir pagaidu kods, kas nekādā veidā neietekmē šīs valsts galīgo nomenklatūru un kas tiks saskaņots pēc tam, kad beigsies sarunas, kuras patlaban par šo tematu notiek Apvienoto Nāciju Organizācijā. [3] 2008. gada kvalitātes ziņojumi tika iesniegti ar kavēšanos, turklāt tika grozīta NACE klasifikācija, tāpēc tika nolemts šajā ziņojumā neiekļaut 2008. gadu. [4] OV L 324, 29.11.2002., 14. lpp. [5] OV L 336, 23.12.2003., 6. lpp. [6] Lai gan formāli Ungārija aptver visas gada nedēļas, tā joprojām ir veikusi tikai nedaudzas intervijas katra ceturkšņa pēdējā nedēļā. [7] Precizitātes prasības, kas izklāstītas Padomes Regulas (EK) Nr. 577/98 3. panta 1. un 2. punktā, var interpretēt. Turklāt tās attiecas uz teorētisku situāciju, kas gandrīz nekad nebūs vērojama praksē. Tāpēc to novērtēšana pamatojas uz ad hoc hipotēzēm. Līdz ar to tās nav jāuzskata par atbilstības apliecinājumu, bet gan vienīgi par netiešu pierādījumu tam, ka prasības nav izpildītas. [8] Īrija ieviesa četrus jaunos raksturlielumus 2007. gadā, bet viens vēl joprojām nav ieviests. Somija un Norvēģija dažus no tiem īstenoja 2008. gadā, savukārt Šveice to darīs 2010. gadā. [9] Turcija izstrādāja 2007. gada ad hoc moduli, tomēr nenosūtīja rezultātus Eurostat . [10] OV L 228, 8.9.2000., 18. lpp. [11] Nīderlande pašlaik strādā, lai pilnībā panāktu atbilsmi 6. un 7. principam. [12] Nesen darbaspēka apsekojuma kvalitātes jomas darba grupa, kuru koordinēja Eurostat , atzina, ka daži principi jāpaskaidro. Tāpēc tā ieteica Eurostat izveidotai ekspertu grupai pārskatīt šos 12 principus. [13] Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika un Turcija sāka datu nosūtīšanu ar 2006. gada datu kopām. Šveice, veicot gada apsekojumu, nosūtīja tikai vienu datu kopu. [14] Darba grupas nobeiguma ziņojums ir pieejams pēc pieprasījuma.