KOPĪGS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI CILVĒKTIESĪBAS UN DEMOKRĀTIJA — ES ĀRĒJĀS DARBĪBAS SVARĪGĀKAIS ELEMENTS /* COM/2011/0886 galīgā redakcija */





SATURS Konteksts. ES kā globāls cilvēktiesību virzītājspēks....................................................................... 5 Risināmie jautājumi........................................................................................................................ 6 ES atbilde..................................................................................................................................... 6 A........... Izpildes padziļināta pārskatīšana: efektīva, pielāgota rīcība..................................... 8 Praktiskās ietekmes maksimizēšana, izmantojot pielāgotas pieejas.................................................. 8 Rezultātu nodrošināšana saistībā ar transversāliem tematiem, piemērojot uz kampaņu pamatotu pieeju 8 Jauna pieeja kopā ar kaimiņvalstīm un citām valstīm....................................................................... 9 Partnerības ar pilsonisko sabiedrību............................................................................................... 9 B........... Kopīga pieeja politikai............................................................................................... 10 Demokrātija un vēlēšanas............................................................................................................ 10 Attīstības sadarbība..................................................................................................................... 11 Cilvēktiesību klauzulas................................................................................................................. 11 Tirdzniecības politika................................................................................................................... 12 Informācijas un komunikācijas tehnoloģijas.................................................................................. 12 Uzņēmējdarbība un cilvēktiesības................................................................................................ 12 Konfliktu novēršana.................................................................................................................... 13 Krīzes pārvarēšana..................................................................................................................... 13 Terorisma apkarošana................................................................................................................. 13 Brīvība, drošība un tiesiskums...................................................................................................... 14 Visaptveroša politikas saskaņotība.............................................................................................. 14 C........... Spēcīgu partnerību veidošana................................................................................... 15 Daudzpusēja sadarbība............................................................................................................... 15 Starptautiskais tiesiskums............................................................................................................ 15 Reģionālās organizācijas.............................................................................................................. 16 Ietekme ar dialoga starpniecību................................................................................................... 16 Reaģēšana uz nopietniem pārkāpumiem....................................................................................... 16 D.......... Eiropas kopējās ietekmes izmantošana.................................................................... 17 Eiropas Parlaments..................................................................................................................... 17 Dalībvalstis................................................................................................................................. 17 Pastāvīgs atbalsts cilvēktiesībām un demokrātijai ES Padomē....................................................... 17 Cilvēktiesību un demokrātijas kultūras izveide.............................................................................. 18 ES saziņas izskatīšana................................................................................................................. 18 Nākamie soļi............................................................................................................................... 19 KOPĪGS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI CILVĒKTIESĪBAS UN DEMOKRĀTIJA — ES ĀRĒJĀS DARBĪBAS SVARĪGĀKAIS ELEMENTS Visas cilvēktiesības pēc būtības ir universālas — pilsoniskās, politiskās, ekonomiskās, sociālās un kultūras tiesības attiecas uz ikvienu un visur. Cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana ir Eiropas Savienības pamatā. Cilvēktiesību aizsardzība un veicināšana ir „sudraba pavediens”, kas vijas cauri visai ES darbībai gan tās teritorijā, gan ārvalstīs. Cilvēktiesību un demokrātijas kontekstā ES ir jāievēro principi, runājot par kritērijiem un vērtībām, ko tā vēlas saglabāt; tas jāpanāk radoši un ar lielu apņēmību gūt konkrētus rezultātus. Šā paziņojuma mērķis ir uzsākt diskusiju ar citām Eiropas iestādēm par to, kā ES ārpolitiku cilvēktiesību un demokrātijas jomā padarīt aktīvāku, saskaņotāku un efektīvāku. Ar mērķi radīt būtiskas pārmaiņas ES efektivitātē paziņojumā izklāstīts redzējums par to, kā ES paplašinās, padziļinās un uzlabos savas darbības starptautiskajā vidē, lai reāli uzlabotu cilvēku dzīves apstākļus. Tas ierosina veikt pasākumus četrās jomās — izpildes mehānismi, politikas virzienu integrēšana, partnerību veidošana un vienotas nostājas paušana. Tas gaida Padomes un Eiropas Parlamenta viedokļus par to, kā var izmantot iespējas un risināt problēmas. Ziņojumā izklāstīti virzieni, par kuriem jāapkopo viedokļi un fakti, tostarp no citām ieinteresētajām pusēm, lai stiprinātu ES cilvēktiesību stratēģiju ārpolitikā. „Savienības starptautiskās darbības virzītājspēks ir principi, kuri ir iedvesmojuši tās izveidi, attīstību un paplašināšanos un kurus tā tiecas veicināt visā pasaulē, proti, demokrātija, tiesiskums, universāls un nedalāms cilvēktiesību un pamatbrīvību princips, cilvēka cieņas neaizskaramība, vienlīdzības un solidaritātes princips, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un starptautisko tiesību ievērošana.” Līgums par Eiropas Savienību, 21. pants Konteksts. ES kā globāls cilvēktiesību virzītājspēks Ir pagājuši desmit gadi, kopš Komisijas 2001. gada 8. maija paziņojuma par ES lomu cilvēktiesību un demokratizācijas veicināšanā trešajās valstīs. Kopš tā laika pasaulē ir notikušas būtiskas izmaiņas — no 2001. gada 11. septembra notikumiem līdz arābu valstu atmodas revolūcijām. Notikumi, kas 2011. gadā norisinājās Tuvajos Austrumos un Ziemeļāfrikā, apliecina cilvēktiesību un demokrātijas būtisko nozīmi. Tagad ir svarīgi atjaunot ES centienus, lai efektīvi reaģētu uz cilvēktiesību un demokrātijas problēmām visā pasaulē. ES savā ārējā darbībā ir izstrādājusi plašu politikas instrumentu pamatnostādņu kopumu, lai praksē īstenotu savu apņemšanos veicināt cilvēktiesības un demokrātiju, sadarbojoties ar ES dalībvalstīm un Eiropas Parlamentu, kā arī ar pilsonisko sabiedrību. ES rīcību saistībā ar svarīgākajām cilvēktiesību problēmām — piemēram, nāvessodu, cīņu pret spīdzināšanu, cilvēktiesību aizstāvju aizsardzību, reliģiskās pārliecības vai ticības brīvību, bērnu tiesībām, sieviešu tiesībām vai seksuālo orientāciju — virza vairākas Padomes pieņemtas pamatnostādnes (kā arī instrumentu kopumi un līdzīgi instrumenti). Rīcības programma ir nodrošinājusi jaunu pamatu ES reakcijai saistībā ar atbalstu demokrātijai. Uz šāda pamata ES ir izteikusi bažas par cilvēktiesību jautājumiem un apdraudētu personu situāciju citās valstīs: aizvien lielākā skaitā cilvēktiesību dialogu un apspriežu, politiskās sanāksmēs, diplomātiskos demaršos, kā arī publiski. ES ir piedāvājusi konsultācijas un atbalstu saistībā ar demokrātisku iestāžu un cilvēktiesību nostiprināšanu, kā arī ir rīkojusies, lai piemērotu ierobežojošus pasākumus nopietnu cilvēktiesību pārkāpumu sakarā. ES darbības svarīgākais elements ir cieša saistība ar pilsonisko sabiedrību un atbalsts tai. ES ir arī aktīvi darbojusies, lai izstrādātu spēcīgus standartus un mehānismus Apvienoto Nāciju Organizācijā (turpmāk — ANO), Eiropas Padomē un Eiropas Drošības un Sadarbības Organizācijā (turpmāk — EDSO) ar mērķi veicināt un aizsargāt cilvēktiesības. ES ir sadarbojusies ar citām organizācijām un ieinteresētajām aprindām, lai nodrošinātu, ka ANO risina nopietnus cilvēktiesību pārkāpumus konkrētās valstīs un uzņemas svarīgāko cilvēktiesību problēmu risināšanu. Pati ES cilvēktiesības ir izvirzījusi par pamatu savā paplašināšanās politikā, ko reglamentē Kopenhāgenas kritēriji. Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā ir noteikti starptautiski standarti visām ANO dalībvalstīm. Katra ANO dalībvalsts ir parakstījusi vismaz vienu no sešiem svarīgākajiem cilvēktiesību līgumiem, ko ir iedvesmojusi Vispārējā cilvēktiesību deklarācija, savukārt 80 % valstu ir ratificējušas četrus vai vairāk līgumus. Un ratifikācija stabili turpinās. Darba tiesību jomā vairums valstu visā pasaulē ir ratificējušas astoņas SDO Darba konvencijas, kuras ir pilnībā ratificējušas arī visas ES dalībvalstis. Tātad pastāv globāls tiesiskais regulējums: patiesā problēma ir saistīta ar tā īstenošanu. ES sekmē cilvēktiesības savā teritorijā un ārpus tās, pamatojoties uz to, ka cilvēktiesības ir cilvēka cieņas un sociālā tiesiskuma, kā arī starptautiskā miera, labklājības un stabilitātes obligāts priekšnoteikums. Risināmie jautājumi Pēdējo gaidu laikā esam saskārušies ar vairākām problēmām. Pirmkārt, tiek apšaubīta starptautisko cilvēktiesību un demokrātijas normu un standartu likumība, ko reizēm panāk jauni spēki, ar kuriem ES cenšas sadarboties. Apvienoto Nāciju Organizācijā dažas valstis ir apstrīdējušas iedibinātas cilvēktiesību normas, kļūdaini norādot, ka cilvēktiesību pārkāpumus var attaisnot ar kultūras atšķirībām. Tiesību akti par zaimošanu tiek izmantoti, lai ierobežotu vārda brīvību. Saistībā ar pašreizējo ekonomikas krīzi ir turpinājusies pasaules ekonomikas pāreja, kuras rezultātā daži cilvēki ir sākuši apšaubīt cilvēktiesību universālo būtību un lietderību. Atbalstot cilvēktiesības tādās jomās kā nāvessoda atcelšana vai seksuālā orientācija, ES nereti saskaras ar pretestību. Pat valstīs, kur starptautiskie standarti kopumā ir pieņemti, īstenošana valsts līmenī nereti notiek lēni. Sievietes un meitenes joprojām saskaras ar diskrimināciju un vardarbību. Seksuālās orientācijas vai dzimumidentitātes diskriminācija ir plaši izplatīta. Pēdējā desmitgadē nav panākts pietiekams progress saistībā ar spīdzināšanas un necilvēcīgas izturēšanās izskaušanu, vai saistībā ar bērnu tiesību aizsardzību un veicināšanu. ES bija svarīga nozīme Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par personu ar invaliditāti tiesībām pieņemšanā, un tā ir šai konvencijai pilnībā pievienojusies, taču joprojām jāpārvar lielas problēmas, lai nodrošinātu tās pilnīgu īstenošanu. Tāpat valda uzskats, ka ES paziņojumi par cilvēktiesībām un demokrātiju ne vienmēr pilnībā saskan ar tās ārpolitikas un iekšpolitikas virzieniem. Saistībā ar arābu valstu atmodas revolūcijām ir norisinājušās debates par to, vai iepriekš ES ir pietiekami atbalstījusi pilsonisko sabiedrību un veicinājusi pārmaiņas, nevis stabilitāti. Tajā pašā laikā cilvēktiesību situācija Eiropas Savienībā tiek aizvien rūpīgāk uzraudzīta. Visbeidzot, globalizācija ir izraisījusi jaunas problēmas saistībā ar cilvēktiesību veicināšanu. Līdz ar aizvien lielāku internacionalizāciju un ekonomiku savstarpējo atkarību ir radušies jauni dalībnieki, izraisot sarežģījumus cilvēktiesību jomā. Lai gan tradicionāli saistības cilvēktiesību jomā attiecas uz valstīm, šobrīd cilvēktiesību pārkāpumi vērojami ļoti daudzās jomās, proti, no zemes atņemšanas pirmiedzīvotājiem līdz jaunu tehnoloģiju eksportam, kuras izmanto cenzūrai un uzraudzībai. Daudzās valstīs globalizācija ir palīdzējusi uzlabot daudzu cilvēku situāciju, ļaujot pārvarēt nabadzību un atverot sabiedrības, tomēr citās valstīs globalizāciju uzskata par atbildīgu nevienlīdzību veicināšanā, kā arī diskriminācijas un cilvēku izmantošanas saasināšanā. ES atbilde ES ne vienmēr ir bijusi tik efektīva vai saskaņota, kāda tā varēja būt. Patlaban ir jānodrošina politikas skaidrība, saskaņotība un efektivitāte, pieņemot gudrāku un stratēģiskāku pieeju. Lisabonas līgumā ir dots solījums par ārējās darbības galveno elementu noteikt cilvēktiesības, demokrātiju un tiesiskumu un nodrošināt konsekvenci starp ārējās darbības dažādajām jomām, un ES ārpolitikas principu īstenošana padara šo mērķi vēl steidzamāku. Turpmāk izklāstīti stratēģiskas shēmas galvenie elementi — ierosinātais redzējums un darbības, ko Eiropas iestādes var papildināt, daloties ar savu pieredzi un paužot viedokļus. ES mērķim joprojām būtu jābūt novērst cilvēktiesību pārkāpumus un, ja tādi notiek, nodrošināt upuru piekļuvi tiesiskumam un tiesiskajai aizsardzībai, kā arī saukt vainīgos pie atbildības. Tādējādi ES būtu atkārtoti jāapstiprina sava apņemšanās attiecībā uz visu cilvēktiesību — pilsonisko, politisko, ekonomisko, sociālo un kultūras tiesību — universālumu, nedalāmību un savstarpējo atkarību. Cilvēktiesību ievērošana ir noteikta Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā, ANO hartā un starptautiskajos cilvēktiesību līgumos. Demokrātija ir universāla vērtība, kuras pamatā ir cilvēku brīvi pausta griba noteikt savas politiskās sistēmas. Cilvēktiesības un demokrātija ir cieši saistītas ar brīvībām, kas nodrošina tiesības, kuras ir demokrātijas pamatā— vārda brīvība, pulcēšanās un biedrošanās brīvība. Tādi notikumi kā arābu valstu atmodas revolūcija vēlreiz parāda, ka brīvību nevar apspiest. ES uzskata, ka tiesiskuma, tostarp piekļuves tiesiskumam un tiesībām uz taisnīgu tiesu, ievērošana ir būtiska, lai aizsargātu cilvēktiesības un demokrātijas principus. ES būtu jāapņemas kā ārpolitikas svarīgāko prioritāti veicināt un aizsargāt visu cilvēku brīvību, cieņu, vienlīdzību un tiesiskumu. Cilvēktiesībām un demokrātijai ir jābūt kā „sudraba pavedienam” ES ārpolitikas virzienos. Šo mērķu sekmēšana ir svarīga citiem mērķiem, piemēram, drošībai, attīstībai, līdzdalībai ekonomiskajā dzīvē un sociālajai iekļaušanai. Cilvēktiesības un demokrātija jāņem vērā visos ārpolitikas lēmumu pieņemšanas posmos. ES ārējai darbībai ir jāatbilst tiesībām, kas ietvertas ES Pamattiesību hartā, kura kļuva par saistošu ES tiesību aktu saskaņā ar Lisabonas līgumu, kā arī tiesībām, kas paredzētas Eiropas Cilvēktiesību konvencijā. Lai sekmētu šos principus, ES ir no jauna jāizskata savi izpildes mehānismi, procesi un struktūras. Rīcība nepieciešama vairākās jomās, tostarp: – saistībā ar ārējiem izpildes mehānismiem — vai augšupvērsta, pielāgota un uz valsti balstīta pieeja kopā ar transversālām pasaules mēroga kampaņām par konkrētiem tematiem nebūtu labāks veids, kā sasniegt cilvēktiesību un demokrātijas mērķus? – saistībā ar procesu — kā ES var kļūt vienotāka gan visu ES politikas virzienu un iestāžu kontekstā, gan arī ārēji, sadarbojoties ar starptautiskajiem partneriem, NVO, reģionālajiem grupējumiem un starptautiskajām organizācijām? – saistībā ar iekšējām struktūrām — vai mums būtu jānosaka par prioritāti ES cilvēktiesību un demokrātijas kontaktpunktu tīkla izveides pabeigšana starp ES delegācijām visā pasaulē un jāizveido pastāvīga atbalsta struktūra Padomē cilvēktiesību un demokrātijas jautājumos ārpolitikā? A. Izpildes padziļināta pārskatīšana: efektīva, pielāgota rīcība Praktiskās ietekmes maksimizēšana, izmantojot pielāgotas pieejas Tradicionāli ES saistībā ar savu cilvēktiesību stratēģiju ir pieņēmusi lejupvērstu pieeju, par pasaules mēroga prioritātēm vienojoties Briselē un tad cenšoties tās piemērot, izmantojot politiskos dialogus, kā arī sanāksmes ar trešajām valstīm. Taču, pat ja principi un mērķi ir universāli, tūlītējās prioritātes — un tādējādi arī virzība un grafiki — katrā valstī var būt atšķirīgi. Tādējādi, lai gan ES cilvēktiesību un demokrātijas politikas vispārējie mērķi joprojām ir derīgi un nemainās, pieeja, kas paredz mērķu piemērošanu valsts reālajai un faktiskajai situācijai, drīzāk nodrošinās konkrētus rezultātus, nekā vispārēja pieeja. Tāpēc pielāgotām valstu stratēģijām cilvēktiesību un demokrātijas jomā jākļūst par neatņemamu daļu ES vispārējā stratēģijā attiecībā uz konkrēto valsti. Tas it sevišķi palīdzēs noteikt ES delegāciju un dalībvalstu vēstniecību prioritātes un racionalizēt to darbu, vienlaikus labāk izmantojot ES pasākumu un instrumentu attiecīgās kombinācijas, kā arī strādājot jomās, kam ir reālākā iespēja nodrošināt ilgtermiņa uzlabojumus un pārmaiņas. Tas nenozīmē, ka ES nebūtu, piemēram, jānosoda nāvessoda izmantošana valstī, kas to turpina piemērot, bet drīzāk ka tam nevajadzētu būt vienīgajam mērķim ES darba cilvēktiesību jomā, jo citas jomas, iespējams, varētu nodrošināt rezultātus. ES patlaban izstrādā cilvēktiesību stratēģijas vairāk nekā 150 valstīm (galu galā būtu jāietver visas valstis). Tam būtu jāpalīdz ES pielāgot savu pieeju un spēcīgāk ietekmēt faktisko situāciju. Valstu stratēģiju mērķis ir praksē apvienot ES delegāciju un ES dalībvalstu diplomātisko misiju resursus. Tajās ir noteiktas katras valsts prioritātes un mērķi, ko var integrēt visos attiecīgajos ES ārpolitikas virzienos, piemēram, attīstība, tirdzniecība vai drošība, un tādējādi tās var ietvert ES vispārējās politiskajās un ekonomiskajās attiecībās ar jebkuru no attiecīgajām valstīm. Stratēģijas tiek izstrādātas, ņemot vērā pilsoniskās sabiedrības viedokļus. ES būtu jānodrošina valsts cilvēktiesību stratēģiju ievērošana dialogos par cilvēktiesībām, politikas izstrādē un plānojot un īstenojot finansiālo palīdzību ar trešajām valstīm, tostarp valsts stratēģijas dokumentos pēc 2013. gada. Rezultātu nodrošināšana saistībā ar transversāliem tematiem, piemērojot uz kampaņu pamatotu pieeju Papildus valstij pielāgotām stratēģijām ES jānosaka transversāli temati, lai sniegtu savu atbalstu ar noteikta laika, mērķtiecīgu kampaņu starpniecību. Labi piemēri ir ilgstošais darbs, atbalstot Starptautisko Krimināltiesu (turpmāk — SKT) un nāvessoda atcelšanu. Šādās kampaņās jāiegulda visu ES iestāžu un atsevišķu ES dalībvalstu kopīgs darbs. Augstā pārstāve ir ierosinājusi nākamajos trīs gados uzmanību veltīt trīs tematiem: – tiesu reforma, pievēršot uzmanību tiesībām uz taisnīgu tiesu; – sieviešu tiesības — ES vispusīgas pieejas izstrāde attiecībā uz sievietēm, mieru un drošību, kā arī ES stratēģijas par sieviešu un vīriešu līdztiesību izveide; – bērnu tiesības — „ES plāna par bērnu tiesībām” un abu ES pamatnostādņu kopumu par bērniem izmantošana. ES iestādes un dalībvalstis būtu jāiesaista konkrētu, izmērāmu, sasniedzamu, reālu un noteikta laika mērķu izstrādē, vienlaikus veidojot īstenošanas plānus katrai kampaņai. Jauna pieeja kopā ar kaimiņvalstīm un citām valstīm Pateicoties Eiropas kaimiņattiecību politikas nesenajam pārskatam, tika nodrošināta to ES politikas virzienu turpmāka izstrāde, kas atbalsta demokrātiju. Jaunās pieejas pamatā ir savstarpēja pārskatatbildība un uzlabota apņemšanās attiecībā uz tādām universālām vērtībām kā cilvēktiesības, demokrātija un tiesiskums, tostarp intensīvāks politiskais dialogs šajā saistībā. Tika ieviesti divi jēdzieni: „padziļināta demokrātija”, kuras mērķis ir noteikt atsauces scenāriju vajadzīgajiem sasniegumiem, ko varētu izmantot, lai novērtētu progresu; un „vairāk par vairāk”, kas paredz atlīdzību valstīm, kuras vēlas gūt patiesu progresu virzībā uz demokrātiju, šīm valstīm nodrošinot papildu līdzekļus, kas pieejami sadarbībai. Piemērojams būtu arī „vairāk par vairāk” pretējais jēdziens. Tiks uzlabotas partnerības ar pilsonisko sabiedrību un tiks nodrošināta papildu finansiālā palīdzība ar jaunu mērķtiecīgu finanšu instrumentu. Partnerības ar pilsonisko sabiedrību ES ir cieši jāsadarbojas ar pilsonisko sabiedrību, kā arī jāizmanto savas zināšanas un alternatīvi saziņas kanāli. Ir jāattīsta ieilgušais dialogs starp ierēdņiem, NVO, uzņēmumiem, arodbiedrībām un plašsaziņas līdzekļiem. ES būtu jāturpina atbalstīt aktīvas pilsoniskās sabiedrības, kas ir svarīgas demokrātiskām valstīm, un sociālos partnerus, kuri ir svarīgākais elements ilgtspējīgu reformu nodrošināšanai. Pat gadījumos, kad nav lielu vai pamatotu cerību uzsākt efektīvu sadarbību ar valdību, nevajadzētu samazināt saziņu ar šīs valsts iedzīvotājiem. Tādā gadījumā ES darbs ar pilsonisko sabiedrību un miermīlīgu politisko opozīciju ir vēl svarīgāks, atbalstot cilvēktiesību aizstāvjus, kas saskaras ar riskiem un draudiem. ES būtu jāturpina paust viedokli par konkrētām cilvēktiesību situācijām un pārkāpumiem un demokrātijas regresu, īpaši uzsverot vajadzīgo iespēju saglabāšanu vai radīšanu, lai pilsoniskā sabiedrība varētu attīstīties. ES piemēro sistemātisku pieeju apspriedēm ar starptautiskajām un vietējām cilvēktiesību NVO saistībā ar visiem cilvēktiesību politikas aspektiem. Īpaša uzmanība tika pievērsta tādu nosacījumu atbalstam trešajās valstīs, kas ļaus pilsoniskajai sadarbībai brīvi rīkoties. Ikgadējā ES un NVO cilvēktiesību forumā būtu jāpārskata un jāveicina ES rīcība. Cilvēktiesību aizstāvji ir neaizvietojami ES sabiedrotie cilvēktiesību veicināšanai un aizsardzībai visā pasaulē un ir svarīgākie sarunu dalībnieki ES delegācijās un ES dalībvalstu diplomātiskajās misijās trešajās valstīs.ES būtu jāturpina atbalstīt ES pamatnostādņu par cilvēktiesību aizstāvjiem efektīvu īstenošanu, tostarp arī ar informētības vairošanu starp visām attiecīgajām ieinteresētajām personām. ES būtu jāturpina risināt tādu cilvēktiesību aizstāvju steidzamas aizsardzības vajadzības, kuriem draud tūlītējs risks, it sevišķi nodrošinot ārkārtas patvēruma shēmu ES līmenī. Politisko atbalstu cilvēktiesību aizstāvjiem papildina mērķtiecīga finansiālā palīdzība no Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumenta (turpmāk — EIDHR), ņemot vērā konkrētos ierobežojumus, ar ko šādi cilvēki saskaras savā ikdienas darbā. EIDHR, kas laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam paredz 1,1 miljardu euro, atspoguļo ES apņemšanos veicināt un atbalstīt demokrātiju un cilvēktiesības, sniedzot atbalstu pilsoniskajai sabiedrībai un cilvēktiesību iestādēm visā pasaulē. Komisija attiecībā uz nākamo daudzgadu finanšu shēmu (2014.–2020.g.) ierosināja paaugstināt finansējumu līdz 1,4 miljardiem euro (2011. gada cenās). Saistībā ar daudzgadu finanšu shēmu tiks ierosināts padarīt EIDHR elastīgāku, lai tas nodrošinātu labākus, ātrākus un plašākus rezultātus, lai līdzekļiem varētu piekļūt vairāk organizāciju, kā arī lai tiktu nodrošināta ātra reakcija ar mērķi risināt pilsoniskās sabiedrības vajadzības valstīs, kas saskaras ar ļoti nopietnām un sarežģītām situācijām. B. Kopīga pieeja politikai ES ir apņēmusies savas ārējās darbības centrā izvirzīt cilvēktiesības un demokrātiju, lai tās būtu „sudraba pavediens”, kas vijas cauri visām tās darbībām. Līgumā par Eiropas Savienību ir skaidri noteikts, ka cilvēktiesības un demokrātija ir visu ES darbību virzošie principi. Ir iespējams piemērot kopīgu rīcību saistībā ar daudziem ES politikas virzieniem, lai tie kopā nodrošinātu pilnvērtīgu ietekmi. Uz cilvēktiesībām un demokrātiju nepārprotami attiecas dažādi ES politikas virzieni, kam ir ārējā dimensija, tostarp attīstības sadarbība, tirdzniecība, brīvības joma, drošība un tiesiskums, terorisma apkarošana, krīzes pārvaldība, konfliktu novēršana un interneta pārvaldība. Visās darbībās, ko paredz saistībā ar šiem politikas virzieniem (tostarp pasākumi, kurus dalībvalstis uzņemas īstenot attiecīgajās kompetences jomās), pilnībā jāturpina nodrošināt cilvēktiesību ievērošana, aizsardzība un veicināšana. Demokrātija un vēlēšanas Attiecībā uz atbalstu demokrātijai ES un tās dalībvalstis ir paudušas spēcīgu apņemšanos attiecībā uz demokrātiju, kas ir apstiprināta līgumos un konstitūcijās, kā arī pamatojas uz spēcīgām parlamentārām tradīcijām. ES 2009. gadā pieņēma stratēģiju un „rīcības programmu” demokrātijas atbalstīšanai savā ārējā darbībā. Šajā saistībā bija vajadzīga lielāka politikas saskaņošana un instrumentu koordinētāka izmantošana, ņemot vērā Lisabonas līgumu. Vēlēšanām ir svarīga nozīme plašam cilvēktiesību kopumam, piemēram, vārda brīvībai, vārda brīvības, pulcēšanās un biedrošanās brīvībai. ES sniedz būtisku atbalstu vēlēšanām un palīdz partnervalstīm īstenot ticamus, pārredzamus un iekļaujošus vēlēšanu procesus. Turklāt vēlēšanu novērošanas misija ir svarīgs ES pieejamais instruments. Misijas ieteikumi ir lietderīgs ieguldījums, lai turpmāk atbalstītu cilvēktiesības un demokrātiju konkrētā valstī. Novērojot vēlēšanas, ES pievērsīs lielāku uzmanību sieviešu un mazākumtautību, kā arī personu ar invaliditāti līdzdalībai, tām gan kandidējot, gan balsojot. Sinerģijas nodrošināšana starp vēlēšanu atbalstu un vēlēšanu uzraudzību ir ļoti būtisks elements ES stratēģijā. ES aktīvi izmantos vēlēšanu novērošanas misiju ziņojumus. Vēlēšanas pašas par sevi nevar uzturēt demokrātiju. ES pieejā demokrātijai būtu jārada sinerģijas starp tiešo atbalstu vēlēšanu procesam, politiskajai sabiedrībai (parlamentiem un politiskajām partijām, pilsoniskajai sabiedrībai un plašsaziņas līdzekļiem) un atbalstu citiem svarīgiem valsts veidošanas elementiem, piemēram, tiesiskumam, tiesu iestādēm, valsts pārvaldes reformai un decentralizācijai. ES nostiprina demokrātijas atbalsta rīcības programmas īstenošanu un ir uzsākusi izmēģinājuma valstu pirmo kārtu, izmantojot EIDHR demokrātijas komponentu un cenšoties panākt labāku saskaņotību politikas un finanšu instrumentu izmantošanā saistībā ar tās vispārējo pieeju demokrātijas atbalstam visā pasaulē. ES reakcijas pamatā uz nesenajiem notikumiem Ziemeļāfrikā bija iniciatīvas, ko īstenoja saistībā ar Eiropas kaimiņattiecību politikas pārskatīšanu, lai turpinātu izstrādāt ES metodiku tādu reformu atbalstam, kuras sekmē ilgtspējīgu demokrātiju. Tas nozīmē — pozitīvu un negatīvu stimulu piemērošana pēc vajadzības, kā arī kritēriju noteikšana, lai novērtētu progresu cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma jomā. Attīstības sadarbība Cilvēktiesību un attīstības sadarbības programmas ir cieši savstarpēji saistītas. Cilvēktiesību ievērošana ir svarīgākais nosacījums, lai pilnībā sasniegtu tūkstošgades attīstības mērķus (turpmāk — TAM). ES jau ilgstoši ir apņēmusies cilvēktiesību ievērošanu un demokrātisku attīstību „integrēt” attīstības sadarbībā. Tas varētu izpausties kā pārredzamības nodrošināšana lēmumu pieņemšanā, lai būtu iespējama sieviešu un marginalizētu grupu pilnīga līdzdalība, tādējādi novēršot šādu grupu turpmāku atstumtību. Jāvelta centieni, lai nodrošinātu, ka ES finansētās attīstības programmas un projekti veicina partnervalstu starptautisko cilvēktiesību saistību īstenošanu, tostarp to ieteikumu izpildi, ko ierosinājušas ANO līgumu saistītās struktūras, tostarp citas uzraudzības iestādes, piemēram, SDO, un kas ierosināti vispārējā regulārā pārskata laikā. Ir ļoti svarīgi sasaistīt cilvēktiesības, demokrātiju un attīstību, lai panāktu sekmīgus rezultātus konkrētās jomās, proti, no ūdensapgādes un kanalizācijas līdz pārtikas nodrošinājumam. Nesenajā paziņojumā „ES attīstības politikas ietekmes palielināšana: pārmaiņu programma” ir uzsvērta problēma, kas saistīta ar labāka atbalsta nodrošināšanu partnervalstu centieniem īstenot savas iekšzemes un starptautiskās saistības cilvēktiesību jomā. ES ir apņēmusies nodrošināt, ka valsts rādītājiem cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma jomā ir tiešāka ietekme uz atbalsta plānošanu, modalitāti un kanāliem, kā arī uz tiešā budžeta atbalsta pārbaudēm. Novērtējot tiešā budžeta atbalsta līgumus, var attiecināt īpašus nosacījumus, lai atbalstītu dziļu un ilgtspējīgu demokrātiju un cilvēktiesības atbilstīgi Komisijas paziņojumam „Turpmākā pieeja saistībā ar ES budžeta atbalstu trešajām valstīm”. Lai nodrošinātu to, ka cilvēktiesības un demokrātija tiek atspoguļotas visā attīstības sadarbības procesa gaitā, un nodrošinātu nepārtrauktību starp politisko un politikas dialogu par cilvēktiesību jautājumiem un attīstības sadarbību, būtiska nozīme būtu jāpiešķir valstu cilvēktiesību stratēģijām un uz cilvēktiesībām pamatotai pieejai. Cilvēktiesību klauzulas Kopš 1995. gada ES politiskos pamatlīgumos ar trešajām valstīm ietver cilvēktiesību klauzulu. ES šo politiku atkārtoti apstiprināja 2010. gadā. Šāda klauzula pašlaik ir ietverta līgumos ar vairāk nekā 120 valstīm, vēl par vairākiem norit sarunas. Klauzula paredz pamatu sadarbībai cilvēktiesību jautājumos un cilvēktiesību veicināšanu saistībā ar visām jomām, uz ko attiecas šie līgumi. Klauzula arī nodrošina juridisko pamatu pasākumiem, ko piemēro, lai reaģētu uz cilvēktiesību pārkāpumiem. Šie pasākumi var ietvert sanāksmju un tehnisko sadarbības programmu apturēšanu ar attiecīgo valsti. Tirdzniecības politika Kopējā tirdzniecības politika ir viens no ES ārējās darbības pamanāmākajiem apliecinājumiem. ES tirdzniecības un cilvēktiesību programmai jābūt saskaņotai, pārredzamai, prognozējamai, ticamai un efektīvai. Tās uzdevums ir nodrošināt, lai tirdzniecība palīdz risināt cilvēktiesību problēmas, nevis kavē to risināšanu. ES pieejā tirdzniecības politikas uzmanību koncentrē uz pozitīvu stimulu izmantošanu, piemērojot tirdzniecības preferences, lai veicinātu cilvēktiesības, ko papildina ar dialogu par šādu preferenču saglabāšanas nosacījumiem. ES tirdzniecības partneri ir ļoti atšķirīgi un tam, kā tiek nodrošināta saskaņotība ar cilvēktiesību mērķiem, ir jāatspoguļo šī daudzveidība. Viens no šīs pieejas praktiskajiem pasākumiem ir Vispārējās preferenču sistēmas GSP+ shēma, kas paredz papildu preferenču piešķiršanu valstīm, kuras apņemas piemērot cilvēktiesību, darba tiesību, vides un pārvaldības universālās pamatvērtības. ES brīvās tirdzniecības nolīgumi (turpmāk — BTN) ir saistīti ar ES politiskajiem pamatlīgumiem (skatiet iepriekšējo sadaļu „Cilvēktiesību klauzulas”); kad ES pieņem lēmumu par to, vai sākt vai pabeigt BTN sarunas, ir jāizskata cilvēktiesību situācija partnervalstī. Saskaņā ar Lisabonas līgumu ir paredzēti jauni pienākumi ieguldījumu politikas jomā; ES kopējās ieguldījumu politikas pamatā jābūt Savienības ārējās, tostarp cilvēktiesību, darbības principiem un mērķiem. Tiek izmantoti arī īpaši tirdzniecības pasākumi, lai atbalstītu cilvēktiesību mērķus. Piemēram, Regula (EK) Nr. 428/2009, ar ko izveido Kopienas režīmu divējāda lietojuma preču eksporta kontrolei, Regula (EK) Nr. 1236/2005 par tādu preču tirdzniecību, ko varētu izmantot nāvessoda izpildei vai spīdzināšanai un Padomes Kopējā nostāja 2008/944/KĀDP par ieroču eksportu. Informācijas un komunikācijas tehnoloģijas Tādu informācijas un komunikācijas tehnoloģiju kā interneta, mobilo tālruņu un sociālo plašsaziņas līdzekļu attīstībai ir liels potenciāls veicināt cilvēktiesības, piemēram, vārda un pulcēšanās brīvību. Globāla informācijas plūsma var patiesi piešķirt varu pilsoniskajai sabiedrībai un cilvēktiesību aktīvistiem. Tomēr šī tehnoloģiju attīstība var nostiprināt autoritāras valstis, jo ir lielākas iespējas īstenot uzraudzību un cenzūru. Pašlaik trūkst skaidru standartu Eiropas uzņēmumiem attiecībā uz šādu tehnoloģiju pārdošanu autoritārām valstīm, kā arī par ex post pakalpojumu sniegšanu, piemēram, apmācību un konsultēšanu. Ņemot vērā iepriekš aprakstīto, Eiropas Ārējās darbības dienests (turpmāk — EĀDD) un attiecīgie Komisijas dienesti izstrādās atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu, ka cilvēki netiek pakļauti nekritiskai cenzūrai vai masu uzraudzībai interneta un citu elektronisko komunikāciju tehnoloģiju lietošanas laikā un var tās maksimāli izmantot, lai veicinātu cilvēktiesības, arī ņemot vērā privātumu un personas datu aizsardzību. Uzņēmējdarbība un cilvēktiesības Korporatīvā sociālā atbildība (turpmāk — KSA) ļauj uzņēmumiem savā uzņēmējdarbībā un savstarpējās attiecībās ar akcionāriem brīvprātīgi integrēt sociālās un vides problēmas. Eiropas uzņēmumi ir jāmudina uzņemties atbilstīgas un pienācīgas pārbaudes, lai nodrošinātu, ka to darbībās ņem vērā cilvēktiesības neatkarīgi no to izpildes vietas. Globalizācija ir nodrošinājusi plašākas iespējas uzņēmumiem veicināt cilvēktiesību īstenošanu, kā arī radījusi augstākus riskus, ka uzņēmumi var kaitēt cilvēktiesībām. ES atzinīgi vērtēja ANO uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipus, ko ANO Cilvēktiesību padome vienprātīgi apstiprināja 2011. gada jūnijā. Eiropas Komisija 2011. gada oktobrī publicēja paziņojumu par korporatīvo sociālo atbildību. Tajā tika norādīts, ka Komisija sagaida, ka visiem uzņēmumiem jānodrošina korporatīvā atbildība, lai ņemtu vērā cilvēktiesības, kā noteikts ANO pamatprincipos. Ņemot vērā šo paziņojumu, Komisija cita starpā izstrādās cilvēktiesību norādes maziem un vidējiem uzņēmumiem, aicinās dalībvalstis izstrādāt savus valstu plānus ANO pamatprincipu īstenošanai un turpinās mudināt partnervalstis ievērot starptautiski atzītus KSA standartus, piemēram, Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (turpmāk — ESAO) pamatnostādnes transnacionālajiem uzņēmumiem un SDO trīspusējo deklarāciju par principiem attiecībā uz transnacionāliem uzņēmumiem un sociālo politiku. Konfliktu novēršana Cilvēktiesību pārkāpumi, pamattiesību trūkums un aizvien vairāk dominējošā nesodāmības kultūra, it sevišķi sensitīvās situācijās, izraisa vai saasina politisku nestabilitāti un vardarbīgus konfliktus. ES turpinās koncentrēt uzmanību uz cilvēktiesību situāciju un pamatbrīvību ievērošanu, īstenojot savu konfliktu risku analīzi, kā arī savās agrīnās brīdināšanas sistēmās. ES arī būtu jāturpina nostiprināt savus centienus, lai integrētu cilvēktiesības un pamatbrīvības savās konfliktu novēršanas un miera veidošanas darbībās, kā arī — attiecīgā gadījumā — analīzi un agrīno brīdināšanu ieviesīs kā agrīnas rīcības iespējas. Krīzes pārvarēšana ES krīzes pārvarēšanas misijas un operācijas tiek īstenotas ciešā sadarbībā ar vietējiem spēkiem un nereti konflikta situācijās; daudzkārt tās saskaras ar cilvēktiesību pārkāpumiem. Kopš pirmās ES krīzes pārvarēšanas misijas 2003. gadā, ir noteiktas labākās prakses attiecībā uz cilvēktiesību un dzimumu apsvērumu ietveršanu plānošanā un īstenošanā. ES pielāgos savas prakses starptautiskajai labākajai praksei plānošanas, apmācības un izvietošanas jomā, ievērojot ANO starpaģentūru pieeju cilvēktiesībām tās miera uzturēšanas operācijās. ES nostiprinās cilvēktiesības, bērnu aizsardzību un dzimumu apsvērumus saistībā ar saviem konfliktu novēršanas, krīzes pārvarēšanas un miera veidošanas centieniem, ņemot vērā starptautisko labāko praksi un cenšoties panākt demokrātisku rezultātu, lai vardarbību aizstātu ar politisko konfliktu risināšanas mehānismiem. ES savā cilvēktiesību politikā, tostarp gada ziņojumā, integrēs vispārējās pieejas īstenošanu, piemērojot ANO Drošības padomes (turpmāk — ANO DP) rezolūciju Nr. 1325 un rezolūciju Nr. 1820 par sievietēm, mieru un drošību, kā arī pamatnostādnes par vardarbību pret sievietēm un meitenēm, un visa veida diskriminācijas apkarošanu. Tiks paātrināta arī starptautisko humanitāro tiesību pamatnostādņu īstenošana. Terorisma apkarošana Terorisma apkarošanas darbības jāīsteno, nodrošinot pilnīgu atbilstību pamattiesībām un starptautiskajām tiesībām. Tas ietver cilvēktiesības, starptautiskās humanitārās tiesības un bēgļu tiesības, brīvu un godīgu tiesvedību, kā arī personas un privātu datu aizsardzību. Savos cilvēktiesību dialogos ar trešajām valstīm ES jau pašlaik ierosina jautājumus par cilvēktiesību pārkāpumiem, ko pieļauj, aizbildinoties ar terorisma apkarošanu. Tomēr ir iespējams pastiprināt diskusijas par šo jautājumu ar trešajām valstīm tādu dialogu ietvaros, kas veltīti sadarbībai terorisma apkarošanas jomā. Minētajos dialogos ES aicina valstis, kas nav ES dalībvalstis, ratificēt ar terorisma apkarošanu saistītas ANO konvencijas un protokolus. Cilvēktiesības būtu stabilāk jāietver terorisma apkarošanas palīdzības projektu plānošanā un īstenošanā ar trešajām valstīm. Brīvība, drošība un tiesiskums Pamattiesību aizsardzībai ir ārkārtīgi liela nozīme saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpas ārējo dimensiju, tostarp arī policijas un tiesu sadarbību, cīņu pret narkotikām un organizēto noziedzību, tiesu varas neatkarību un darbību, robežu pārvaldību, cilvēku tirdzniecību, mobilitāti, patvērumu un migrāciju. Attīstot sadarbību ar trešajām valstīm šajās jomās, ir būtiski nodrošināt, ka šajās praksēs pilnībā ievēro cilvēktiesības, tostarp nediskrimināciju Piemēram, ja notiek informācijas apmaiņa ar trešo valstu policijas spēkiem, šo informāciju nedrīkst iegūt, spīdzinot vai izturoties necilvēcīgi, un ir jāievieš pienācīga aizsardzība. Cilvēktiesību un migrantu cilvēktiesību ievērošanas nostiprināšana izcelsmes valstīs, tranzītvalstīs un galamērķa valstīs arī rada bažas ES globālajā pieejā migrācijai un mobilitātei, kurā definēta ES ārējās migrācijas politika. Īpaša uzmanība būtu jāvelta aizsardzībai un iespēju radīšanai attiecībā uz visneaizsargātākajiem migrantiem, piemēram, nepavadītajiem nepilngadīgajiem, patvēruma meklētājiem, bezvalstniekiem un cilvēku tirdzniecības upuriem. Cilvēku tirdzniecība ir īpaši būtiska šajā jomā. Ir būtiski nodrošināt, lai cīņa pret noziedzību/ drošība un cilvēktiesības tiktu saprastas kā viena un tā paša jautājuma papildu dimensijas un to, ka tiek izskatīti arī cilvēku tirdzniecības pamatiemesli. Jo sevišķi ir svarīgi aizsargāt sievietes pret vardarbības veidiem, kuru pamatā ir dzimumu jautājumi, un apkarot nabadzības feminizāciju. ES cilvēku tirdzniecību aizvien noteiks par prioritāti savā ārējā darbībā saistībā ar cilvēktiesību ievērošanas pieeju. Šāda prioritāšu noteikšana atspoguļosies finansējumā, apmācībā un informācijas apmaiņas pasākumos un neattieksies tikai uz brīvības, drošības un tiesiskuma ārējo dimensiju. ES cilvēku tirdzniecības apkarošanas koordinators un EĀDD jau ir izveidojuši kontaktus, lai sāktu veidot prioritāro valstu un reģionu sarakstu turpmāku partnerību nodibināšanai cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā. Robežpārvaldības jomā ES aktīvi veicina cilvēktiesību dimensijas integrēšanu efektīvas robežpārvaldības izstrādē trešajās valstīs. Jo sevišķi ir svarīgi, lai robežsargi būtu pienācīgi aprīkoti un apmācīti, lai nodrošinātu, ka personām, kurām vajadzīga aizsardzība, tiktu nodrošināta pieeja atbilstīgai palīdzībai un procedūrām. Visaptveroša politikas saskaņotība Ne tikai ES iedzīvotājiem, bet arī pašas ES attīstībai ir svarīgi, lai ES būtu paraugs pamattiesību ievērošanas jomā. Spēcīgi rezultāti stiprinās ES darbību, lai veicinātu cilvēktiesības visā pasaulē. Saskaņā ar Lisabonas līgumu Eiropas Savienības Pamattiesību harta ir juridiski saistošs dokuments. Tā ir vienlīdz jāņem vērā visām ES iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām, kā arī dalībvalstīm, kad tās īsteno ES tiesību aktus. ES saistības ievērot cilvēktiesības nenozīmē tikai vispārēju pienākumu atturēties no darbībām, kas pārkāpj šīs tiesības, bet arī ņemt šīs tiesības vērā, īstenojot gan iekšējos, gan ārējos politikas virzienus. Komisija 2010. gada oktobrī pieņēma Pamattiesību hartas efektīvas īstenošanas stratēģiju. Tajā paskaidrots, kā hartu praksē īstenos ES un dalībvalstis. Stratēģiju atzinīgi novērtēja Eiropas Parlaments un ES Padome. Komisija katru gadu publicēs ziņojumu par paveikto. Pirmais ziņojums par to, kā hartu piemēroja ES iestādes, tika publicēts 2011. gada martā. ES apņemšanās pievienoties Eiropas Cilvēktiesību konvencijai papildina cilvēktiesību spēcīgo aizsardzību, kas jau pastāv ES tiesiskajā regulējumā, tas ir, ES Pamattiesību hartā un ES Tiesas judikatūrā. Šie ES politikas virzieni ir svarīgi Eiropas ticamībai saistībā ar cilvēktiesību veicināšanu citās valstīs. Kad ES izvirza cilvēktiesību jautājumus sarunās ar trešajām valstīm, tā pamatojas uz starptautiskiem standartiem: tie galvenokārt ir ANO cilvēktiesību līgumi un svarīgākie darba standarti, kā arī (partneriem Eiropā) Eiropas Padomes un EDSO standarti. Ir būtiski, lai ES un dalībvalstis savās attiecīgajās kompetences jomās pamanāmi un efektīvi īstenotu minētos standartus. C. Spēcīgu partnerību veidošana Daudzpusēja sadarbība Lai nodrošinātu, ka ANO rīcība ir spēcīga, ES ir jāizveido kopējs pamats ar partnervalstīm. Pēdējo gadu laikā ES ir daudz ieguldījusi ANO Cilvēktiesību padomes, kas atrodas Ženēvā, spējās, kā arī ANO Ģenerālās asamblejas Trešajā komitejā, lai noteiktu un aizsargātu universālas cilvēktiesību normas un standartus, kā arī lai risinātu nopietnus cilvēktiesību pārkāpumus. Rezultātā ir gūti daži ievērojami panākumi, piemēram, nodrošinot pasaules mēroga atbalstu moratorijam par nāvessodu vai panākot konsensu par iniciatīvām attiecībā uz reliģiskās pārliecības vai ticības brīvību. Sekmīgs rezultāts lielā mērā ir atkarīgs no ES spējas ietekmēt un uzklausīt trešo valstu partnerus, kā arī iesaistīties starpreģionu koalīcijā, izmantojot savas divpusējās attiecības. ES ir jāpalielina sava spēja vienoties par kopējām nostājām un runāt vienoti ar dalībvalstu apvienoto spēku un resursu palīdzību, dalot slogu un piemērojot stratēģiskāku pieeju savu prioritāšu noteikšanai. Starp Ženēvu, Ņujorku un Briseli, kā arī ar ES darbību citos daudzpusējos forumos, piemēram, Eiropas Padomē un EDSO, ir nodrošināta labāka sinerģija un koordinācija. ES būtu jāstrādā, lai palielinātu savu efektivitāti ANO, veidojot starpreģionu koalīcijas, atbalstot ANO sistēmas cilvēktiesību mehānismus un sekmējot labāku saskaņošanu ar tās darbībām divpusējā līmenī un citos daudzpusējos forumos. ES izstrādās gada pieeju prioritāšu noteikšanai ANO saistībā ar visām cilvēktiesību sanāksmēm Ženēvā un Ņujorkā un saskaņā ar vidējā termiņa prioritātēm, kas noteiktas tās darbībām ANO. Starptautiskais tiesiskums ES ir pilnībā apņēmusies veicināt starptautisko tiesiskumu, apkarot nesodāmību un veicināt uz tiesību aktiem pamatotu starptautisko kārtību, novēršot genocīdus, noziegumus pret cilvēci un kara noziegumus, kā arī liekot vainīgajiem uzņemties atbildību. ES turpinās atbalstīt atbildību par starptautisko humanitāro tiesību un tiesību cilvēktiesību jomā pārkāpumiem. Tāpat ES turpinās sniegt ievērojamu atbalstu Starptautiskajai Krimināltiesai, kā arī citiem starptautiskiem kara noziegumu tribunāliem un kampaņai par Romas Statūtu vispārēju ratifikāciju. ES ir pilnībā apņēmusies atbalstīt Romas Starptautiskās Krimināltiesas Statūtu universālumu un integritāti, kā arī SKT neatkarību. ES ir arī apņēmusies nodrošināt minēto Romas Statūtu pilnu īstenošanu, īstenojot papildināmības principu un pastiprinot efektīvas saiknes starp valstu tiesu sistēmām un SKT. ES turpinās organizēt kampaņas par Romas Statūtu universālu ratificēšanu. ES būtu jāizstrādā īpaša pārejas posma tiesiskuma politika, izmantojot savu ārējo darbību, lai ar tiesiskuma, patiesības meklēšanas, kompensācijas un institucionālās reformas mehānismu starpniecību atbalstītu sabiedrības, kam jārisina pagātnes notikumu sekas. Reģionālās organizācijas ES nostiprinās savu sadarbību ar reģionālām un starpvaldību organizācijām cilvēktiesību un demokrātijas jomā gan politiskā līmenī, gan vietējā līmenī, kā arī sadarbību starp ES delegācijām un galvenajiem birojiem, un šo organizāciju birojiem uz vietas vai misijām. ES sistemātiskāk izmantos savu sadarbību ar Eiropas Padomi un EDSO. ES būtu jāizskata iespējas padziļināt sadarbību ar Āfrikas Savienību, Dienvidaustrumāzijas valstu asociāciju, Amerikas valstu organizāciju un citiem, pamatojoties uz šo organizāciju konsolidētajiem vai jaunajiem reģionālajiem cilvēktiesību un demokrātijas mehānismiem. ES būtu jāizmanto savi dialogi ar dažādiem reģioniem, piemēram, Āzijas un Eiropas sanāksme, ES un Latīņamerikas un Karību jūras reģiona dialogs, ES un Āfrikas Savienības dialogs, kā arī Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu dialogs, lai nostiprinātu sadarbību cilvēktiesību jomā. ES būtu jāturpina veicināt cilvēktiesības, demokrātiju un tiesiskumu arābu valstīs un citur, ciešāk sadarbojoties ar citām organizācijām, piemēram, Arābu valstu līgu un Islāma konferences organizāciju. Ietekme ar dialoga starpniecību Cilvēktiesības un demokrātija ir neatņemama daļa ES dialogā ar citām valstīm līdz augsta līmeņa sanāksmei un ietverot to. Lai gan ES ir uzsākusi aptuveni 40 mērķtiecīgus cilvēktiesību dialogus un apspriedes, tie nodrošina labākos rezultātus, ja tos cieši un plaši integrē ES attiecībās ar attiecīgo valsti. Mācoties no pieredzes, ES būtu jāīsteno vairāki pasākumi, lai šos dialogus padarītu efektīvākus: – nodrošinās cilvēktiesību dialogu ciešāku saikni ar citiem politikas instrumentiem; – noteiks prioritātes, mērķus un kritērijus dialogiem, lai tos būtu iespējams pārbaudīt saistībā ar valstu cilvēktiesību stratēģijām; – vispārinās labākas prakses dažādajos cilvēktiesību dialogos, tostarp vietējos dialogos ar Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm saskaņā ar Kotonū konvenciju (8. pants). – izskatīs iespējas nostiprināt dialogu un sadarbību ar ES stratēģiskajiem partneriem. Reaģēšana uz nopietniem pārkāpumiem Dažos gadījumos ES piemēro pasākumus (piemēram, aktīvu iesaldēšana, ieroču embargo vai vīzu aizliegumi), reaģējot uz nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem trešajās valstīs. Šādus pasākumus vienmēr rūpīgi apsver saskaņā ar ES 2004. gada ierobežojošu pasākumu izmantošanas pamatprincipiem un ES Pamattiesību hartu. ES Padome regulāri pārskata ierobežojošos pasākumus. Ir svarīgi, lai šādi pasākumi sekmē noteikto mērķi, lai tie ir mērķtiecīgi, lai tiem nav negatīvas ietekmes uz civilajiem iedzīvotājiem un lai tie atbilst prasībām par skaidrām un taisnīgām procedūrām, tostarp tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību. D. Eiropas kopējās ietekmes izmantošana Lai īstenotu iepriekšējas sadaļās izklāstīto pieeju, ES ir jānostiprina tas, kā tā savā ārējā darbībā risina cilvēktiesību un demokrātijas jautājumus. Eiropas Parlaments Eiropas Parlaments cilvēktiesības un demokrātiju ir izvirzījis kā vienu no savām svarīgākajām prioritātēm. Sistemātiski un steidzamā kārtā paužot nostāju par aktuālākajiem jautājumiem, Parlaments ir uzņēmies vadošo lomu cilvēktiesību veicināšanā visās ES darbībās. Tā darbs ar citiem parlamentiem (ar tā parlamentārās sadarbības komiteju un delegāciju starpniecību reģionālajās parlamentārajās asamblejās) ir īpaši vērtīgs, lai atbalstītu ES vēstījumus. Būtu lietderīgi, ja Eiropas Parlaments palielinātu savus centienus, lai izplatītu svarīgo cilvēktiesību vēstījumu ne tikai Cilvēktiesību apakškomitejā, bet arī tās delegācijās trešajās valstīs. Dalībvalstis Lai ES varētu efektīvāk un ticamāk veicināt un aizsargāt cilvēktiesības un demokrātiju, jāmobilizē ES iestāžu un ES dalībvalstu kopējais spēks. Dalībvalstīm jāturpina aktīvā līdzdalība un atbildība ES cilvēktiesību un demokrātijas politikā gan daudzpusējā līmenī, gan divpusējās attiecībās ar trešajām valstīm. Šajā nolūkā ir jāformulē spēcīgas kopējas nostājas cilvēktiesību jautājumos, kuras virzīs gan ES iestādes, gan ES dalībvalstis, lai tās varētu runāt vienoti un saskaņā ar vienādiem principiem. To var atvieglot ar regulārām diskusijām par cilvēktiesību jautājumiem arī politiskā līmenī. Turklāt dalībvalstīm ir svarīga nozīme ES cilvēktiesību un demokrātijas politikas īstenošanas veicināšanā, sadalot slogus un uzdevumus. Pastāvīgs atbalsts cilvēktiesībām un demokrātijai ES Padomē Padomes Cilvēktiesību darba grupai (turpmāk — COHOM) ir būtiska nozīme ES cilvēktiesību politikas virzībā un Miera un drošības padomes (turpmāk — MDP) un Padomes konsultēšanā. Pašlaik COHOM personālu veido pārstāvji no dažādām galvaspilsētām, kas tiekas tikai reizi mēnesī un vairs nespēj pilnībā paveikt pieaugošo darba apjomu un pieprasījumus. ES cilvēktiesību politikas efektīvai īstenošanai ārpolitikā būtu nepieciešamas regulārākas COHOM sanāksmes, kā arī ES dalībvalstu pastāvīgo pārstāvniecību Briselē pastāvīgs atbalsts un zināšanas cilvēktiesību un demokrātijas jautājumos. Briseles COHOM birojs nodrošinātu ciešāku integrāciju ar Padomes, Pastāvīgo pārstāvju komitejas (turpmāk — COREPER), MDP un citu tematisko vai ģeogrāfisko darba grupu darbu. Tādējādi būtu arī iespējamas cilvēktiesību direktoru ikmēneša tikšanās, lai pievērstos ES cilvēktiesību un demokrātijas politikas stratēģiskajiem aspektiem, savukārt Briseles birojs risinātu aktuālos jautājumus. Cilvēktiesību un demokrātijas kultūras izveide EĀDD ir izveidots Cilvēktiesību un demokrātijas direktorāts. Kopumā tiek uzskatīts, ka cilvēktiesības nav tikai ekspertu atbildība, bet ir ikviena darba svarīgākais elements. Šajā nolūkā ir izveidots cilvēktiesību kontaktpunkts visās ES delegācijās pasaulē — šī sistēma ir jāapvieno tīklā, lai organizētu transversālas kampaņas. Līdzīgs kontaktpunktu tīkls tiek veidots EĀDD un Komisijas dienestos. Visiem delegāciju vadītājiem, EĀDD un Komisijas darbiniekiem notiek apmācības par cilvēktiesību un demokrātijas jautājumiem. Cilvēktiesību un demokrātijas kontaktpunktu tīkla izveidi pabeigs, izmantojot jaunākās pieejamās tehnoloģijas informācijas un labākās prakses apmaiņai. ES saziņas izskatīšana Sociālie plašsaziņas līdzekļu tīkli visā pasaulē nodrošina platformu cilvēktiesību aizstāvjiem, lai tie cits citam varētu sniegt atbalstu un informāciju, kā arī sazināties ar saviem atbalstītājiem visā pasaulē. Šie tīkli arī ļauj dokumentēt un aprakstīt savu personīgo pieredzi, nereti apejot valsts kontrolētos plašsaziņas līdzekļus. Pateicoties video un ziņapmaiņas pakalpojumiem, brutālajiem režīmiem, iespējams, būs grūtāk apslēpt cilvēktiesību apspiešanu un demokrātijas nomākšanu. Tajā pašā laikā šos pakalpojumus var izmantot, lai precīzāk uzraudzītu un profilētu pilsoņus. Šo savienojamību — un sociālo plašsaziņas līdzekļu tīklos jaunizveidoto cilvēku kopienu — var arī izmantot, lai sasauktu kopā politikas veidotājus un cilvēkus politiskām diskusijām. Piemēram, izmantojot dzīvo tīmekļapraidi, cilvēki visā pasaulē var diskutēt par cilvēktiesību jautājumiem ar vadošajiem politiķiem no ES un tās starptautiskajiem partneriem. Tas ļauj pārvarēt tradicionālos hierarhijas un piekļuves ierobežojumus politiskajai ietekmei. Ja cilvēki vēlas paust savu viedokli diskusijās, viņiem vajadzīgs tikai interneta savienojums. Saziņa ar dažādām sabiedrības grupām ar digitālās diplomātijas starpniecību ir svarīgākais veids, kā sekmēt ES vērtības un ES darbu visā pasaulē. ES digitālā diplomātija ir ievērojami attīstījusies, pateicoties tās izmantošanai sociālajos plašsaziņas līdzekļos, lai gan vēl ir jāiegulda darbs, lai attīstītu šos jaunos paņēmienus un izmantotu to delegāciju potenciālu visā pasaulē. ES varētu mobilizēt galvenās delegācijas, lai tās izmantotu sociālos plašsaziņas līdzekļus digitālajai diplomātijai, izmantojot pieejamos saziņas resursus. ES sniegs praktisku atbalstu tiem, kas izmanto sociālos plašsaziņas līdzekļus, lai uzlabotu pilsoņu iesaistīšanos praksē. Nākamie soļi Eiropas Savienībai ir gan griba, gan līdzekļi ieņemt vadošo lomu, ja runa ir par cilvēktiesību aizsardzību un demokrātijas atbalstu pasaulē. Šis paziņojums ir paredzēts kā ieguldījums ES iestādēs notiekošajā pašreizējā diskusijā par efektīvāku un visaptverošāku pieeju cilvēktiesībām un demokrātijai. Tas cenšas noskaidrot viedokļus par vairākām iespējamajām darbībām un iespējām. Nākamais solis būtu starpiestāžu diskusijās izskatīt šīs idejas, apvienojot tās saskaņotā ES pieejā. Lai izsekotu progresam saistībā ar šajā paziņojumā noteikto mērķu sasniegšanu, ES savus rezultātus aprakstīs savā gada ziņojumā par cilvēktiesībām un demokrātiju pasaulē. Tam jānodrošina iespēja visām ES politikā ieinteresētajām personām, tostarp pilsoniskajai sabiedrībai, piekļūt ES darbības ietekmei un piedalīties turpmāko prioritāšu noteikšanā. Padome un Parlaments tiek aicināti regulāri pārbaudīt šos rezultātus, kā arī pārskatīt ES stratēģiskos mērķus pēc pieciem gadiem.