IEVADS

Eiropas un pārējās pasaules iedzīvotāji, sabiedrība un ekonomika turpina cīnīties pret Covid-19 pandēmiju, tādēļ aizvien rodas jaunas problēmas un apdraudējumi, sākot ar vīrusa variantiem līdz vakcīnu pielāgošanai vai masveida ražošanai. Tie var sagraut vai sarežģīt mūsu ilgstošos un vienotos centienus pārvarēt vīrusu un sākt nopietnu atveseļošanos. Eiropai tagad ir jābūt gatavai paredzēt problēmas, proaktīvi cīnīties pret draudiem un mazināt tos, kā arī visās frontēs ar vienotību un solidaritāti kā Eiropas komandai darboties kopā ar globālajiem partneriem, lai nodrošinātu iedzīvotāju labklājību.

Tā kā esam nolēmuši to paveikt, mums jābalstās uz gūto pieredzi un daudz jāmācās no tās. ES vakcīnu stratēģija ir nodrošinājusi piekļuvi 2,3 miljardiem vakcīnu devu, kas ir daļa no pasaulē plašākā drošu Covid-19 vakcīnu portfeļa. Tā ir mūsu galvenā ilgtermiņa aizsardzība. Nepilnu gadu kopš vīrusa pirmās parādīšanās Eiropā vakcinācija ir sākusies visās dalībvalstīs. Tas ir ievērojams Eiropas un pasaules mēroga sasniegums progresīvās pētniecības un vakcīnu izstrādes jomā, jo nedaudz vairāk nekā desmit mēnešos ir gūti panākumi, kādus parasti sasniedz piecu līdz desmit gadu laikā.

Tomēr šo dinamiku kavē problēmas, kas saistītas ar vakcīnu rūpnieciskās ražošanas apjoma palielināšanu. Lai kāpinātu ražošanas jaudu Eiropā, vajadzīga daudz ciešāka, integrētāka un stratēģiskāka publiskā un privātā sektora partnerība ar rūpniecību. Tāpēc, lai pastāvīgi apzinātu problēmas un palīdzētu tās risināt, Komisija ir izveidojusi darba grupu Covid-19 vakcīnu rūpnieciskās ražošanas veicināšanai.

Jau tagad ir parādījušies un tuvākajā nākotnē parādīsies aizvien jauni apdraudējumi, tāpēc Eiropai arī turpmāk jābūt soli priekšā notikumiem. Akūtākais apdraudējums ir jauni vīrusa varianti, kuri jau vairojas, izplatās un attīstās Eiropā un citās pasaules daļās. Patlaban līdz šim atļautās vakcīnas tiek uzskatītas par iedarbīgām pret mums zināmajiem vīrusa variantiem. Tomēr Eiropai jābūt gatavai, ka turpmākie vīrusa varianti būs rezistentāki vai pilnībā rezistenti pret esošajām vakcīnām.

Lai stātos pretī šim ļoti reālajam vīrusa variantu radītajam apdraudējumam, vajadzīga apņēmīga, kolektīva un tūlītēja rīcība. Mūsu reakcijai būtu jābalstās uz pieredzi, kas gūta kopš sākotnējā vīrusa parādīšanās, un uz mācībām, kas gūtas saistībā ar kavēšanos, traucējumiem un trūkumiem. Šo dažādo elementu apvienošanai Komisija sagatavos un izmantos jaunu bioaizsardzības sagatavotības plānu, kam dots nosaukums “HERA inkubators”; šis plāns palīdzēs piekļūt un mobilizēt visus līdzekļus un resursus, kas vajadzīgi, lai novērstu vīrusa variantu iespējamo ietekmi, mazinātu šādu ietekmi un reaģētu uz to.

Tādēļ tā nekavējoties un steidzamības kārtā rīkosies vairākos dažādos virzienos:

(1)ātra variantu noteikšana;

(2)ātra vakcīnu pielāgošana;

(3)Eiropas klīnisko pārbaužu tīkla izveide;

(4)atjauninātu vakcīnu un jaunu vai pārprofilētu ražošanas infrastruktūru paātrināta regulatīvā apstiprināšana un

(5)esošo, pielāgoto vai jauno Covid-19 vakcīnu ražošanas apjoma palielināšana.

Šis ārkārtas plāns pievērsīsies īstermiņa un vidēja termiņa apdraudējumiem un vienlaikus palīdzēs sagatavoties nākotnei. Tas būs Eiropas Veselības ārkārtas situāciju gatavības un reaģēšanas iestādes (HERA) ceļvedis.

Laiks ir ārkārtīgi svarīgs. Eiropai ir vajadzīga vienota izpratne par draudiem, ar kuriem mēs saskaramies, jauna pieeja, lai steidzami rīkotos dažādos virzienos, un pielāgota pārvaldība, lai pieņemtu lēmumus reāllaikā.

1.Kas ir jādara?

1.1.Jaunu vīrusa variantu ātra atklāšana

Jaunie SARS-CoV-2 varianti pirmoreiz tika atklāti Apvienotajā Karalistē, Dienvidāfrikā un Brazīlijā, un to straujā izplatība ir potenciāla paradigmas maiņa globālajā cīņā pret Covid-19. Tie ir transmisīvāki un dažos gadījumos ir bijuši saistīti ar slimības smaguma palielināšanos.

Vesela genoma sekvencēšana, kas kartē dažādu vīrusa celmu unikālos ģenētiskos kodus, ir būtisks instruments, kas ļauj pieņemt uz informāciju balstītus lēmumus sabiedrības veselības jomā. Ir svarīgi noteikt vīrusa variantus gan cilvēkiem, gan dzīvniekiem, kā arī uzraudzīt to izplatību kopienās un populācijās. Sekvencēšana ļauj izmeklēt vīrusa genomus un veikt skrīningu, lai noteiktu mutācijas, kas var ietekmēt transmisivitāti vai patogenitāti. Dati, kas iegūti no vesela genoma sekvencēšanas, uzlabo izpratni par uzliesmojuma pārnešanas dinamiku un blakusietekmi uz cilvēkiem un dzīvniekiem un palīdz identificēt bažas raisošus vīrusa variantus.

Ir būtiski, lai dalībvalstīm būtu pietiekama sekvencēšanas spēja, kas dod iespēju uzraudzīt to teritorijā cirkulējošos vīrusa celmus. Dalībvalstīm ātri un salīdzināmā formātā jāapmainās ar genoma sekvencēšanas un epidemioloģiskajiem datiem, lai nodrošinātu spēju ātri noteikt tendences un problemātiskās jomas un reaģēt uz tām. Tam nepieciešama sistemātiska paraugu ņemšana un datu apmaiņa, kas būtu jāveic saskaņā ar FAIR principiem un jādara brīvi pieejama pētniecības vajadzībām.