EIROPAS KOMISIJA Briselē, 1.12.2016 COM(2016) 751 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Gada ziņojums par Eiropas Savienības humānās palīdzības un civilās aizsardzības politiku un tās īstenošanu 2015. gadā



Saturs Ievads Humānā palīdzība Bēgļu krīze Humanitārās krīzes Āfrikā Citas humanitārās krīzes Izglītība ārkārtas situācijās Humānās palīdzības politika Civilā aizsardzība Sīrijas bēgļu krīze Reakcija uz Ebolas slimību Eiropas medicīniskais korpuss Reaģēšana uz dabas katastrofām Novēršana un sagatavotība Civilās aizsardzības politika Sagatavotība katastrofām un izturētspēja Eiropas Savienības palīdzības sniegšanas brīvprātīgie Koordinācija ar citiem ES instrumentiem

Finanšu resursi un cilvēkresursi Vēsturē vislielākais ES humānās palīdzības budžets Cilvēkresursi Papildinformācija un informācijas avoti Pielikumi



Ievads Šajā ziņojumā ir izklāstīti Savienības galvenie pasākumi un rīcībpolitikas sasniegumi humānās palīdzības un civilās aizsardzības jomā 2015. gadā, kurus īstenojis Eiropas Komisijas Eiropas Civilās aizsardzības un humānās palīdzības operāciju ģenerāldirektorāts (ECHO). Komisāram humānās palīdzības un krīžu pārvarēšanas jomā Christos Stylianides ir divkāršs mandāts: sniegt palīdzību, lai mazinātu humanitārās krīzes visā pasaulē, un veicināt civilās aizsardzības iestāžu sadarbību Eiropā, reaģējot uz dabas vai cilvēku izraisītām katastrofām Eiropā un citviet pasaulē. Misija ir palīdzēt glābt un saglabāt dzīvību, novērst un atvieglot cilvēku ciešanas un aizsargāt krīžu skarto iedzīvotāju neaizskaramību un cilvēcisko cieņu, un tā tiek īstenota, veicot humānās palīdzības un civilās aizsardzības operācijas. ES humānā palīdzība ir dzīvības artērija kopienām un cietušajiem, ko skārušas jaunas, atsākušās un ieilgušas krīzes. Tā palīdzības saņēmējiem ļauj labāk sagatavoties ārkārtas situācijām nākotnē. Papildu civilās aizsardzības operācijas sniedz tūlītēju atbalstu: nodrošina speciālistu vienības, glābšanas piederumus un katastrofu reāllaika uzraudzību gan Eiropas Savienībā, gan ārpus tās. Kad notiek katastrofa, starptautiskās sabiedrības savlaicīga un efektīva intervence var būt dzīvības un nāves jautājums. Kopā ar dalībvalstu ieguldījumu ES ir lielākā līdzekļu devēja pasaulē. Šī palīdzība, kas pamatojas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 196. un 214. pantu, ir būtiska Eiropas solidaritātes izpausme.



Kopsavilkums 2015. gadā pasaulē nepārtraukti uzliesmoja humanitāras krīzes. Visā pasaulē uztraucošā ātrumā pieauga bruņoti konflikti un uzbrukumi civiliedzīvotājiem. Arī dabas katastrofas, ko vēl vairāk saasina klimata pārmaiņas un iedzīvotāju skaita pieaugums, notiek aizvien biežāk un ir postošākas. Ap 60 miljoniem personu pasaulē ir skārusi piespiedu pārvietošana, kas ir ieilgusi, kļūstot par lielu humanitāru, attīstības, politisku un ekonomikas problēmu. Vajadzības arvien vairāk pārsniedz resursus, un kļūst arvien sarežģītāk sniegt humāno palīdzību un nodrošināt civilo aizsardzību. Ņemot vērā šos bezprecedenta apstākļus, ES ir reaģējusi, sniedzot humāno palīdzību vismazāk aizsargātajiem cilvēkiem, kuriem tā ir visvairāk vajadzīga, kā arī uzlabojot savu politiku šajā jomā. Izmantojot Savienības civilās aizsardzības mehānismu, ES ir nodrošinājusi labi koordinētu palīdzību Eiropas līmenī dabas un cilvēku izraisītu katastrofu upuriem Eiropā un citviet pasaulē. ES 2015. gadā sniedza humāno un civilās aizsardzības palīdzību vairāk nekā EUR 1,5 miljardu apmērā. Šī summa palīdzēja vairāk nekā 134 miljoniem līdzekļu saņēmēju vairāk nekā 80 valstīs, ko bija skārušas dabas katastrofas vai konflikti. Humānās palīdzības budžets 2015. gadā — vislielākais, kādu Komisija jebkad piešķīrusi, — bija reakcija uz aizvien biežākām un smagākām dabas katastrofām un humanitārām krīzēm. Sīrija ir vislielākā “izcelsmes valsts”, no kuras pašlaik bēgļi ierodas ES. Sīrijas konflikts nemazinās jau piekto gadu, un šī joprojām ir vislielākā humanitārā un drošības krīze pasaulē. Glābšanas operācijām Sīrijā un tās kaimiņvalstīs 2015. gadā tika piešķirti EUR 370 miljoni. Papildus palīdzībai pārvietotiem iedzīvotājiem viņu izcelsmes valstīs tika finansēta ārkārtas humānā palīdzība neaizsargātiem bēgļiem, patvēruma meklētājiem un migrantiem tranzīta valstīs, jo īpaši Rietumbalkānos (EUR 22 miljoni). Ungārija, Serbija, Slovēnija, Horvātija un Grieķija aktivizēja Savienības civilās aizsardzības mehānismu, pieprasot tūlītēju materiālu atbalstu, lai tiktu galā ar bēgļu pieplūdumu. Irākai 2015. gadā ievērojami palielināja humānās palīdzības apjomu, piešķirot aptuveni EUR 79 miljonus no ES budžeta, piešķirot aptuveni EUR 79 miljonus no ES budžeta, lai mazinātu humanitāro krīzi, kas ir viena no visstraujāk augošajām pasaulē. Civilpersonu aizsardzība ir viena no vislielākajām problēmām. Arī Irāka ir uzņēmusi gandrīz 250 000 Sīrijas bēgļu. Finansējums Sāhelai bija EUR 229 miljoni, galvenokārt pārtikas un uztura krīzes mazināšanai. Biežās pārtikas krīzes Sāhelā ir stipri samazinājušas visnabadzīgāko ģimeņu izturētspēju un piespiedušas simtiem tūkstošu cilvēku pamest savas mājas. Konflikti Mali, Centrālāfrikas Republikā un Nigērijas ziemeļos, izplatoties uz Čadu, Nigēru un Kamerūnu, ir vēl vairāk saasinājuši pārtikas nodrošinājuma iespējas. Nepārtraukti bruņoti konflikti Dienvidsudānā (3. līmeņa ārkārtas situācija) ir atstājuši bez mājām miljoniem cilvēku un radījuši milzīgas humānās palīdzības vajadzības. Ar ES finansējumu, kas 2015. gadā sasniedza EUR 127 miljonus, ir atbalstīti glābšanas pasākumi Dienvidsudānā un sniegta palīdzība Dienvidsudānas bēgļiem kaimiņvalstīs. ES 2015. gada decembrī paziņoja par palīdzību EUR 125 miljonu apmērā, lai finansētu ārkārtas pasākumus valstīs, kuras bija skārusi ekstremālā dabas parādība "El Niño", Āfrikā, Karību jūras reģionā, Centrālamerikā un Dienvidamerikā. Mērķtiecīga katastrofu riska samazināšana un vietējo resursu veidošanas pasākumi tiek atbalstīti teritorijās, kurās ir augsts nedrošības līmenis. ANO 2015. gada jūlijā klasificēja Jemenas krīzi kā 3. līmeņa ārkārtas situāciju. ES humānās palīdzības finansējums, kas 2015. gadā sasniedza EUR 50 miljonus, ir paredzēts gan Jemenas iekšzemē pārvietotajām personām, gan tās bēgļiem. Konflikts un nabadzība, cilvēku piespiedu pārvietošana un strauji augošās pārtikas cenas ir saasinājušas jau tā smago humanitāro krīzi. Jemenu tieši ietekmē arī humanitārā krīze Āfrikas ragā. Arī miljoniem cilvēku Ukrainā konflikta dēļ, kurš norisinās valsts austrumu daļā, ir vajadzīga humānā palīdzība. ES no sava budžeta piešķīra Ukrainas iedzīvotājiem EUR 30 miljonus humānajai palīdzībai un rekonstrukcijai. Turklāt tika sniegta arī praktiska palīdzība, izmantojot Savienības civilās aizsardzības mehānismu.

Tūlītēja humānā palīdzība EUR 15 miljonu apmērā tika sniegta Nepālas zemestrīces upuriem — papildus civilās aizsardzības speciālistu izvietošanai, meklēšanas un glābšanas, un pirmās palīdzības grupu, kā arī pirmās nepieciešamības preču nosūtīšanai, izmantojot Savienības civilās aizsardzības mehānismu. Izglītība ārkārtas situācijās 2015. gadā kļuva par svarīgu politikas prioritāti. Izglītības nodrošināšana ir dzīvībai svarīgs humanitārs pasākums, kad notiek tik lielu iedzīvotāju masu piespiedu pārvietošanās kā pagājušajā gadā. Vairāk nekā 1,5 miljoni bērnu 2015. gadā saņēma ārkārtas atbalstu izglītības pasākumu veidā. Savienības civilās aizsardzības mehānisms 2015. gadā tika aktivizēts 25 ārkārtas situācijās (reaģējot uz lūgumiem palīdzēt, iepriekšējas trauksmes gadījumā un uzraudzības dēļ), un tika saņemti 19 tiešas palīdzības lūgumi Eiropas Savienībā un citās katastrofu skartās valstīs. Turklāt 2015. gadā notika ļoti veiksmīgs Eiropas civilās aizsardzības forums. Šis forums ir liela pārgadu konference, kas sapulcē ieinteresētās personas no visas Eiropas un dažas starptautiska mēroga ieinteresētās personas civilās aizsardzības jomā. Forums, kas notika 2015. gadā, nodrošināja platformu oficiālai sadarbībai ar kaimiņvalstīm, kā arī jaunam virzienam svarīgā darbā ar tālvadības gaisa kuģu sistēmām civilajā aizsardzībā. ES ir pielikusi lielas pūles, lai risinātu Ebolas vīrusa epidēmijas problēmas Rietumāfrikā kopš tās uzliesmojuma 2014. gada martā. Humānā palīdzība tika sniegta steidzamas vajadzības gadījumos papildus ārkārtas piegādēm un nosūtītajiem speciālistiem, izmantojot Savienības civilās aizsardzības mehānismu. Galu galā šo pasākumu rezultātā slimība 2015. gada janvārī tika uzvarēta. Gūstot mācību no Ebolas vīrusa izraisītās krīzes, 2015. gadā tika izveidots Eiropas medicīniskais korpuss, kurā darbojās Eiropas civilās aizsardzības mehānisma brīvprātīgie. Trešajā ANO pasaules konferencē par katastrofu riska mazināšanu (Sendai, Japānā, 2015. gada martā) pieņēma jaunu katastrofu risku mazināšanas programmu. Savienība uzņēmās vadošo lomu uzlabotas katastrofu risku mazināšanas programmas izstrādē, kas noteica turpmākos pasākumus risku mazināšanā un noturības pret katastrofām veicināšanā, ņemot vērā ilgtspējīgu attīstību un sinerģiju ar klimata pārmaiņām. Pirmos aicinājumus iesniegt priekšlikumus brīvprātīgo nosūtīšanai saskaņā ar iniciatīvu "Eiropas Savienības palīdzības brīvprātīgie" publicēja 2015. gadā. Šī iniciatīva dos iespēju līdz 2020. gadam aptuveni 18 000 cilvēkiem iesaistīties brīvprātīgās palīdzības operācijās visā pasaulē.

Humānā palīdzība Savienība joprojām ir priekšzīmīgs humānās palīdzības sniegšanas paraugs. Komisija nodrošina, lai visas humānās intervences tiktu veiktas saskaņā ar humāniem principiem, lai tās būtu vērstas uz visneaizsargātākajiem palīdzības saņēmējiem un lai to rīcībā būtu pienācīga informācija par to, kāda palīdzība vajadzīga. Intervences nodrošina izmaksu lietderību un efektivitāti, finansējot svarīgas jomas, mobilizējot partnerus un atbalstot globālas humānās palīdzības sistēmas vispārējās spējas. Šo principu lielā nozīme humānās palīdzības telpas uzturēšanā ir atzinīgi novērtēta Komisijas operāciju ārējos neatkarīgos novērtējumos (2015. gadā veikto novērtējumu kopsavilkumu var atrast 1. pielikumā. Civilās aizsardzības novērtējums balstās uz tā juridiskā pamata prasībām. Savienības civilās aizsardzības mehānisma kopējais novērtējums tiks sniegts 2016. gada 2. pusgadā. Tādējādi 2015. gadā civilās aizsardzības pasākumi netika novērtēti). Bēgļu krīze Sīrija Eiropas Savienība un tās dalībvalstis ir vadošais spēks reaģēšanā uz Sīrijas krīzi starptautiskā mērogā. Ir aplēsts, ka Sīrijas bēgļu skaits kaimiņvalstīs un plašākā reģionā ir sasniedzis 4,5 miljonus un ka iekšēji pārvietoto cilvēku skaits Sīrijā ir 6,5 miljoni. Glābšanas operācijām Sīrijā 2015. gadā no ES budžeta piešķīra vairāk nekā EUR 160 miljonus. Galvenās stratēģiskās prioritātes bija atbalsts daudznozaru, ātrai un elastīgai reakcijai uz ārkārtas situācijām, vienlaikus sniedzot regulāru humāno palīdzību pārvietotajiem un neaizsargātajiem iedzīvotājiem. Vairākums bēgļu atrod patvērumu starp to valstu iedzīvotājiem, kas jau cīnās ar nabadzību un grūtībām, un tāpēc kopienas, kas uzņem bēgļus šajā reģionā, bieži pašas ir sniegtās humānās palīdzības saņēmējas. Pieeja “Sīrija kopumā” pamatojas uz četru pīlāru stratēģiju, kas ietver vienošanos par piekļuvi, ārkārtas reaģēšanu, aizsardzību un atbildību, un atbalstu partnerībai. Kā viena no galvenajām līdzekļu devējām saskaņā ar 2015. gada Stratēģiskās reaģēšanas plānu Savienība sniedza 12 miljoniem cilvēku veselības aprūpes palīdzību, 5 miljoniem — aizsardzības pakalpojumus, 8 miljoniem — ūdens, sanitārijas un higiēnas pakalpojumus un vairāk nekā 6 miljoniem neaizsargātu, iekšzemē pārvietotu cilvēku — pajumti un nepārtikas preces. Savienība aizvien vairāk iesaistījās arī starptautiskās diplomātijas iniciatīvās (piemēram, Vīnes sarunās) un aizstāvības centienos, kuru mērķis bija sekmēt, lai tiek ievēroti humānisma pamatprincipi un starptautiskās humanitārās tiesības. Kaimiņvalstis Libānai 2015. gadā no ES budžeta piešķīra EUR 97 miljonus aptuveni 665 000 personu atbalstam, īpašu uzmanību veltot sievietēm un bērniem. Palīdzību sniedza visneaizsargātākajiem bēgļiem, lai apmierinātu viņu pamatvajadzības, piešķirot viņiem naudu dažādiem mērķiem, kā arī nodrošinot sekundāro veselības aprūpi, glābjot viņu dzīvību, dodot patvērumu un apgādājot viņus ar ūdeni un sanitāriju. Turklāt finansēja arī īpašus aizsardzības pasākumus, kā, piemēram, konsultācijas un tiesisko palīdzību vardarbības upuriem. Jordānijā prioritāti piešķīra visrentablākajiem un lietderīgākajiem risinājumiem, galveno uzmanību pievēršot pamatvajadzībām, sniedzot palīdzību naudā par kopējo summu EUR 58 miljonu apmērā. Savienība, piemēram, atbalstīja UNICEF, lai palīdzētu 56 000 meiteņu un zēnu no visneaizsargātākajām Sīrijas bēgļu ģimenēm, piešķirot 20 Jordānijas dināru mēnesī katram bērnam. Šīs programmas tūlītējais mērķis bija — palīdzot segt vajadzības un izdevumus katram bērnam — atturēt neaizsargātas ģimenes no nevēlamiem krīzes situācijas risināšanas mēģinājumiem, kā, piemēram, izmantojot bērnu darbu vai ekonomējot pārtiku, lai ietaupītu naudu. Tā rezultātā vairāk nekā 50 % ģimeņu ziņoja, ka tās vismaz vienu reizi izvairījušās no nevēlamas krīzes situācijas risināšanas stratēģijas, un 91 % no atlasītās grupas ziņoja, ka tas uzlabojis viņu ģimenes vispārējo labklājību. Pēc gadu desmitiem ilgušā konflikta neaizsargātie irākieši jau trešo gadu cīnās, lai izdzīvotu sarežģītā ārkārtas situācijā. Cīņas un dažādu grupējumu vardarbība ir izraisījusi miljoniem cilvēku pārvietošanos. Irāka saskaras ne tikai ar savu iekšējo konfliktu sekām, bet arī ar kaimiņvalsts Sīrijas konflikta sekām. Tā ir devusi patvērumu simtiem tūkstošu reģistrētu Sīrijas bēgļu. Reaģējot uz aizvien lielākām humānās palīdzības vajadzībām, Savienība ir ievērojami palielinājusi humāno palīdzību Irākai, piešķirot tai 2015. gadā gandrīz EUR 79 miljonus. Galvenais mērķis bija sniegt aizsardzību un palīdzību Irākas pārvietotajām personām, Sīrijas bēgļiem un citiem neaizsargātiem iedzīvotājiem, kurus skāruši šie konflikti. Turcija 2015. gadā tika atzīta par vislielāko bēgļu uzņēmējvalsti pasaulē. Gada beigās tajā bija vairāk nekā 2,5 miljoni reģistrētu Sīrijas bēgļu. No ES budžeta tika piešķirti gandrīz EUR 36 miljoni humānajai palīdzībai, lai apmierinātu visneaizsargātāko personu neatliekamās vajadzības. Viena no galvenajām prioritātēm bija veselības aprūpes nozare, jo īpaši karā ievainoto fiziskā rehabilitācija un pēcoperācijas aprūpe, kā arī primārie veselības aprūpes pakalpojumi aptuveni 130 000 cilvēku apdzīvotās teritorijās, kurās bija liels šo pakalpojumu trūkums. Vēl viena svarīga prioritāte bija palīdzības sniegšana aptuveni 230 000 cilvēku, nodrošinot visneaizsargātākās ģimenes ar vaučeriem, kas deva viņiem iespēju iegādāties nepieciešamos sadzīves priekšmetus. Turklāt Eiropadome 2015. gada 15. oktobrī atzinīgi novērtēja ES un Turcijas kopīgo rīcības plānu kā daļu no visaptverošas sadarbības programmas, kuras pamatā ir kopīga atbildība, savstarpējās saistības un to izpilde. Bēgļu atbalsta mehānisms Turcijā sniedz jaunus ievērojamus finanšu resursus un koordinācijas mehānismu, kas paredzēts, lai nodrošinātu, ka bēgļu un viņu uzņēmējkopienu vajadzības tiek risinātas visaptverošā un koordinētā veidā. Ar šā mehānisma palīdzību 2016. un 2017. gadā tiks koordinēta summa EUR 3 miljardu apmērā. Vairāk nekā miljons cilvēku 2015. gadā ieceļoja ES, izmantojot tā saucamo Rietumbalkānu maršrutu, šķērsojot Turciju un pēc tam Grieķiju un cenšoties sasniegt Centrāleiropu un Ziemeļeiropu. No ES budžeta finansēja arī ārkārtas humānās palīdzības intervences Rietumbalkānos EUR 22 miljonu apmērā, lai atbalstītu neaizsargātus bēgļus, patvēruma meklētājus un migrantus, kam bija vajadzīga palīdzība. Šis atbalsts ietvēra palīdzību ārkārtas situācijās (pārtika, ūdens, higiēna, nepārtikas preces, veselības aprūpe, pamataizsardzība, pielāgošanās ziemas apstākļiem) vietās, kurās bija liela bēgļu koncentrācija, tostarp pie robežām un reģistrācijas punktiem.

Humanitārās krīzes Āfrikā Sāhela Sāhelu, vienu no pasaules visnabadzīgākajiem reģioniem, kopš 2005. gada ir satricinājušas četru secīgu pārtikas un uztura krīžu sekas, kuras vēl pasliktinājusi klimata pārmaiņu negatīvā ietekme. Šīs biežās krīzes ir smagi ietekmējušas nabadzīgāko ģimeņu izturētspēju; tām gadu pēc gada jācīnās, lai apmierinātu savas pamatvajadzības pēc pārtikas, jo īpaši ilgajā periodā līdz nākamās ražas novākšanai. Finansējums Sāhelai 2015. gadā (Burkinafaso, Kamerūnai, Čadai, Mali, Mauritānijai, Nigērai, Nigērijai un Senegālai) bija EUR 229 miljoni, galvenokārt pārtikas un uztura problēmu risināšanai. Kā viena no pasaules vismazāk attīstītajām valstīm Čada turpina saskarties ar sarežģītām ārkārtas situācijām, ko rada hronisks nodrošinājuma ar pārtiku trūkums, nepietiekams uzturs, dabas katastrofas, epidēmijas un iedzīvotāju masveida pārvietošanās. ES humānā palīdzība Čadai 2015. gadā bija EUR 58 miljoni, dodot iespēju 75 000 mājsaimniecību iegādāties pirmās nepieciešamības pārtikas preces, izmantojot naudas piešķīrumu un vaučerus. Desmitgadēm ilga politiska nestabilitāte un dabas katastrofas Čadas kaimiņvalstī Centrālāfrikas Republikā ir izraisījušas bēgļu pieplūdumu, radot papildu spriedzi izsīkstošo resursu dēļ. Papildus ilgstošajam pārtikas trūkumam plaši izplatītā Boko Haram vardarbība Nigērijas ziemeļaustrumos ir izraisījusi masveida izceļošanu. No ES budžeta 2015. gadā EUR 21,5 miljoni tika piešķirti humānajai palīdzībai Nigērijai, nodrošinot ārkārtas pārtikas palīdzību, veselības aprūpi un aizsardzības pakalpojumus pārvietotajiem cilvēkiem un konfliktu upuriem. Vairāk nekā 2 miljoni nigēriešu ir piespiedu kārtā pārvietoti valsts iekšienē, un vairāk nekā 190 000 ir aizbēguši uz kaimiņvalstīm Nigēru, Kamerūnu un Čadu. Humānās palīdzības sniedzēji gaida jaunu masveida pārvietošanās vilni, jo sakarā ar militārajām operācijām, kas notiek Čada ezera salu teritorijā, šī apgabala iedzīvotāji pašlaik tiek evakuēti. Dienvidsudāna Dienvidsudānu ir nomocījušas nepārtrauktas krīzes, kas radījušas lielas humānās palīdzības vajadzības. ES sniedz Dienvidsudānai vairāk nekā 40 % no visa humānās palīdzības finansējuma, lai atbalstītu glābšanas programmas, kas paredzētas aptuveni 2 miljoniem cilvēku. Vienā pašā 2015. gadā ES šai valstij sniedza palīdzību EUR 127 miljonu apmērā. Bruņotajā konfliktā, kas norisinās kopš 2013. gada, tūkstošiem cilvēku ir zaudējuši dzīvību un vairāk nekā 2 miljoni ir zaudējuši mājas. Miera līgums tika parakstīts 2015. gada augustā, bet valstī vēl aizvien no miera nav ne vēsts. Centrālāfrikas Republika Politiska nestabilitāte un dabas katastrofas, tostarp neaizsargātība pret klimata pārmaiņām, ir sagrāvušas valsts ekonomiku Centrālāfrikas Republikā, aizkavējušas attīstību un vājinājušas valsts iestāžu iespējas. Kopš konflikta sākuma 2013. gadā ES ir bijusi vadošā humānās palīdzības sniedzēja, atvēlot šai valstij EUR 73 miljonus. Situācija vēl aizvien ir ārkārtīgi nestabila. ES humānā palīdzība Centrālāfrikas Republikai 2015. gadā sasniedza EUR 25 miljonus, atbalstot projektus, kas ietvēra aizsardzības, veselības aprūpes, pārtikas un uztura palīdzības, tīra ūdens izdalīšanas, sanitārijas pakalpojumus, loģistikas un humānās palīdzības koordinēšanas pasākumus. Augsta līmeņa starptautiska konference par Centrālāfrikas Republiku notika 2015. gada maijā, galvenokārt pievēršoties valsts humānās palīdzības vajadzībām, valsts atjaunošanai un tās izturētspējas stiprināšanai. Iedzīvotāju pārvietošana: Tuvie Austrumi, Centrālāzija un Āfrika 2015. gadā Citas humanitārās krīzes El Niño krīze ES paziņoja, ka piešķirs EUR 125 miljonus ārkārtas pasākumu finansēšanai El Niño, skartajās valstīs Āfrikā, Karību jūras reģionā, Centrālamerikā un Dienvidamerikā. Šī dabas parādība, viens no pēdējo triju desmitgažu svarīgākajiem laikapstākļu notikumiem, ko vēl saasinājušas klimata pārmaiņas, ir skārusi vairāk nekā 41 miljonu cilvēku visā pasaulē. Jo īpaši Etiopija ir viena no valstīm, ko El Niño dabas parādība ir skārusi vissmagāk, palielinot to cilvēku skaitu, kam sausuma dēļ trūkst pārtikas, no 2,9 miljoniem 2015. gada janvārī līdz 8,2 miljoniem 2015. gada oktobrī. Jemena Politiska nestabilitāte, bruņoti konflikti, slikti ekonomikas rādītāji un hronisks attīstības trūkums ir Jemenu skārušās sarežģītās un daudzšķautņainās krīzes galvenie iemesli. Vairāk nekā 47 % valsts iedzīvotāju dzīvo zem nabadzības sliekšņa, pārtiekot no mazāk par 2 euro dienā, un uztura nepietiekamības ziņā valsts ir trešajā vietā pasaulē. No ES budžeta 2015. gadā EUR 50 miljoni tika piešķirti, lai palīdzētu tiem iedzīvotājiem visā valstī, kurus bija skāruši konflikti, piespiedu pārvietošana, pārtikas trūkums un nepietiekams uzturs. Humānās palīdzības finansējuma lielākā daļa tiek izmantota, lai nodrošinātu pārtiku, ūdeni un sanitāriju, pamata veselības aprūpi, patvērumu un sadzīves priekšmetus iekšzemē pārvietotām personām, bēgļiem no Āfrikas raga un kopienām, kas uzņem šos cilvēkus, kuri zaudējuši saikni ar dzimto zemi. Ukraina Ukrainas humanitārā krīze ieņem svarīgu vietu ES darba kārtībā. Konflikta, pārvietošanās un galējas nabadzības kopējās ietekmes dēļ miljoniem cilvēku Ukrainā ir vajadzīga humānā palīdzība. Projektiem, kurus īstenoja 2015. gadā, no ES budžeta piešķīra EUR 30 miljonus, kas tieši palīdzēja vairāk nekā 800 000 ukraiņu. Lai gan galvenās iedzīvotāju grupas, kurām sniedza atbalstu, bija visneaizsargātākās — bērni, veci cilvēki un ģimenes, kurās bija tikai viens no vecākiem —, palīdzību saņēma arī iekšzemē pārvietoti cilvēki un bēgļi, kas bija pametuši konflikta teritorijas, kā arī personas, kas bija atgriezušās savās mājās. Palīdzība bieži tika sniegta skaidrā naudā un vaučeros, kas izrādījās efektīvs un lietderīgs palīdzības veids, kuram bija tā priekšrocība, ka tas tieši stimulēja vietējo ekonomiku, kā arī palīdzēja saglabāt to cilvēku pašcieņu, kurus tas skāra. Turklāt, izmantojot Savienības civilās aizsardzības mehānismu, tika mobilizēta materiālā palīdzība. Kopīgā ES operācijā 2015. gada janvārī tika organizētas gaisa transporta un autotransporta palīdzības piegādes Ukrainai. Nepāla Postoša zemestrīce skāra Nepālas centrālo daļu 2015. gada aprīlī, nogalinot gandrīz 9000 cilvēku un sagraujot veselus ciematus. Nekavējoties Nepālai tika piešķirts ES humānās palīdzības finansējums EUR 15 miljonu apmērā, lai palīdzētu iedzīvotājiem apmierināt visneatliekamākās vajadzības — ārkārtas patvērumu, veselības aprūpi, ūdeni un sanitāriju, atbalstu iztikai un loģistiku — un veicinātu sagatavotību katastrofām un risku mazināšanas pasākumus. Tūlīt pēc zemestrīces pēc Nepālas iestāžu lūguma tika aktivizēts Savienības civilās aizsardzības mehānisms (UCPM). UCPM sekmēja trīs moduļu īstenošanu — plaša mēroga meklēšanas un glābšanas operācijas, medicīniskās aprūpes posteņus un ūdens attīrīšanu —, kā arī papildus praktiskajai palīdzībai un glābšanas komandām nodrošināja strukturālās inženierijas speciālistus un citu tehnisko palīdzību. Komisijas pastāvīgie atbalsta centieni palīdzēja formulēt Nepālas Nacionālās katastrofu pārvarēšanas stratēģiju.

“Aizmirstās krīzes” ES pievērsa uzmanību ne tikai tām krīzēm, kas bija plašsaziņas līdzekļu redzeslokā, bet arī daudzām “aizmirstajām krīzēm”. Šādas krīzes 2015. gadā skāra Sahravi bēgļus Alžīrijā, rohingu tautu Mjanmā (Birmā) un Kolumbijas bēgļus Ekvadorā un Venecuēlā. “Aizmirsto krīžu” novērtēšanas gaitā ir atklātas nopietnas humanitāro krīžu situācijas, kad to skartie iedzīvotāji nesaņem pietiekamu starptautisko palīdzību vai pat vispār to nesaņem. Plašsaziņas līdzekļi nepievērš uzmanību šīm krīzēm, līdzekļu devēji par tām neinteresējas, un politiskā apņemšanās atrisināt krīzes ir vāja, kopumā izraisot to, ka šajās valstīs nav pietiekami daudz humānās palīdzības sniedzēju. ES 2015. gadā “aizmirstajām krīzēm” piešķīra gandrīz 17 % no sava sākotnējā humānās palīdzības budžeta. Izglītība ārkārtas situācijās Visā pasaulē gandrīz puse no konfliktu upuriem ir bērni, un viņi pieder pie visneaizsargātākajām upuru grupām. Papildus iespējamām traumām un piespiedu pārvietošanai krīzes laikā ļoti lielu risku rada ģimeņu izšķiršana. Bērnus stipri ietekmē viņu iespējamā visai biežā atšķiršana no ģimenes. Kad notiek katastrofa, miljoniem bērnu izglītība tiek pārtraukta. Konflikti atstāj uz bērniem ilgstošu ietekmi un ieilgušu krīžu gadījumā var izraisīt situācijas, kurās pienācīgas izglītības trūkums veicina pastāvīgu vardarbību — jo šie bērni pieaugot atdarina vardarbīgos modeļus, kurus tie piedzīvojuši bērnībā. Ārpus skolas bērniem trūkst iespēju attīstīt vajadzīgās prasmes, lai veidotu labklājīgu nākotni sev un savām valstīm. Ārkārtas situācijās izglītība var sniegt vismaz kaut kādu normalitātes un drošības sajūtu, kā arī psiholoģisku un sociālu atbalstu, kas bērniem nepieciešams, lai pārvarētu traumas. Arī krīžu skartās kopienas pašas uzskata izglītību par galveno prioritāti. Izglītība ārkārtas situācijās kļuva par svarīgu prioritāti 2015. gadā. Izglītība ir dzīvībai svarīga humanitārā intervence, ko ES ir atbalstījusi, izmantojot iniciatīvu "Miera bērni", kā arī citas iniciatīvas. Izglītības projektiem no 2012. līdz 2015. gadam ES ir piešķīrusi vairāk nekā EUR 23 miljonus (tostarp iemaksas no Luksemburgas un Austrijas valdībām), un no šiem projektiem labumu ir guvuši vairāk nekā 1,5 miljoni bērnu 26 valstīs visā pasaulē. Komisija ir apņēmusies palielināt humānās palīdzības finansējuma īpatsvaru izglītībai ārkārtas situācijās no 1 % 2015. gadā (EUR 11 miljoni) līdz ANO noteiktajam mērķim — 4 % 2016. gadā. ES finansētie izglītības pasākumi ir izstrādāti, ņemot vērā bērnu dažādās vajadzības atkarībā no viņu vecuma, dzimuma un citiem īpašiem apstākļiem. Šie pasākumi ir daudzveidīgi — no piekļuves skolai sekmēšanas, tostarp, organizējot sagatavošanas klases, līdz skolas formu, mācību materiāla un transporta nodrošināšanai, lai bērni varētu nokļūt līdz mācību centriem. ES piešķir finansējumu arī nopostīto skolu atjaunošanai un jaunu mācību telpu un centru būvniecībai. Pateicoties ES atbalstam, ir iespējama arī piekļuve arodmācībām un psihosociālajai palīdzībai. Humānās palīdzības politika Vēl nepiedzīvotas humanitārās krīzes 2015. gadā tiešā veidā ietekmēja Eiropu, masveidā pieaugot bēgļu un migrantu skaitam. Ņemot to vērā, Savienība mudināja starptautisko sabiedrību spēcīgi un saskaņoti reaģēt uz humanitārajām problēmām visā pasaulē, lai nodrošinātu labāku katastrofu risku pārvaldību un ieilgušās pārvietošanas situācijās iesaistītu vairāk attīstības jomas dalībnieku. Pirmais daudzpusēju ieinteresēto personu pasaules humānās palīdzības samits, ko organizēja Apvienoto Nāciju Organizācija, notika 2016. gada 23. un 24. maijā Stambulā. Savienība 2015. gadā atbalstīja samitu un bija tā sagatavošanas darbu priekšplānā. Savienība piedalījās samita sagatavošanai veltītās apspriešanās organizēšanā Eiropā (Budapeštā 2015. gada 3. un 4. februārī) un cieši sekoja citām reģionālajām apspriešanām, kā arī pasaules līmeņa apspriešanai 2015. gada oktobrī. ES deva savu ieguldījumu pētījumos, kurus vadīja ANO Humānās palīdzības koordinācijas birojs (OCHA), un atbalstīja samita sekretariāta darbu. Komisijas 2015. gada 2. septembra paziņojumā bija izklāstītas ES prioritātes šajā samitā: apstiprināt starptautiskās humanitārās tiesības; nodrošināt efektīvu palīdzības sniegšanu; sekmēt ciešāku sadarbību humānās un attīstības palīdzības jomā, tostarp ieilgušu krīžu laikā; veicināt partnerību ar vietējiem, valsts mēroga un reģionālajiem dalībniekiem; nodrošināt efektīvu un pietiekamu humānās palīdzības finansējumu. Humānās palīdzības politika un darbs ar iedzīvotājiem Starptautiskās sadarbības jomā ES turpināja priviliģētus dialogus ar līdzekļu devējiem — gan ar tiem, kas ir ESAO Attīstības palīdzības komitejas locekļi, gan ar citiem. ES organizēja savus pirmos stratēģiskos dialogus ar Japānu un Austrāliju, lai izpētītu sinerģijas iespējas, apspriestu globālas problēmas un dalītos ar prioritātēm. ES stiprināja arī sadarbību ar Islāma sadarbības organizāciju, Arābu valstu līgu un Apvienotajiem Arābu Emirātiem. Džidā, piemēram, notika kopīgs seminārs ar Islāma sadarbības organizāciju. Komisija arī pēc tam atradās civilās un militārās koordinācijas avangardā, aktīvi plānojot ES militārās operācijas, lai labāk reaģētu uz humānās palīdzības sniedzēju vajadzībām un lai nodrošinātu labāku koordināciju, piemēram, plānojot un īstenojot EUNAVFOR MED operāciju "Sophia", Eiropas Savienības jūras spēku operāciju Vidusjūrā. Komisija ir arī aktīvi veidojusi pieeju civilpersonu aizsardzībai ES vadīto militāro operāciju laikā, izrādot rūpes par humāno aizsardzību un ņemot vērā starptautiskās humanitārās tiesības. Piespiedu kārtā pārvietoto cilvēku vēl nepieredzētais skaits pasaulē — 60 miljoni — lika 2015. gada otrajā pusē izvērtēt situāciju. Šo procesu vadīja attiecīgie Komisijas dienesti, cenšoties plānot politikas iniciatīvas, attiecīgos instrumentus un pasākumus, ņemot vērā pašreizējās bēgļu krīzes problēmu risināšanā gūto pieredzi un nepilnības ES līmenī. Komisija 2016. gada 26. aprīlī pieņēma Paziņojumu par piespiedu pārvietošanu un attīstību "Cieņpilna dzīve — atkarības no atbalsta vietā stājoties pašpaļāvībai" un tam pievienoto Komisijas dienestu darba dokumentu. Paziņojuma mērķis ir izklāstīt jaunu, uz attīstību vērstu pieeju bēgļu, iekšzemē pārvietotu personu un partneru uzņēmējvalstu iedzīvotāju atbalstam. Politikas tematisko aspektu integrācija humānās palīdzības operācijās Pārtika un uzturs Komisija 2015. gadā Savienības vārdā vadīja Pārtikas palīdzības konvencijas komitejas darbu. Šā gada laikā Pārtikas palīdzības konvencijas komiteja un Pasaules humānās palīdzības samita komiteja izdeva kopīgu paziņojumu. Pārtikas palīdzības komiteja ir attīstījusies par svarīgu politisko debašu forumu. Dažu humanitāro katastrofu laikā pārtikas piegādes tirgiem un veikaliem tiek uzturētas, bet katastrofu skartie iedzīvotāji zaudē pirktspēju. Šādos gadījumos "skaidras naudas izmantošanas pieeja" nodrošina humāno palīdzību, tiešā ceļā savlaicīgi sasniedzot tos, kam tā visvairāk vajadzīga. Naudas pārvedumi ir ātri piegādājami, rentabli un sniedz cilvēkiem, kam vajadzīga nauda, lielāku izvēli. Viena no skaidras naudas priekšrocībām ir pienesums vietējai ekonomikai, tās saņēmēju iespēju un pašcieņas veicināšana un cilvēku iespēja izvēlēties, kādas preces pirkt. Padome 2015. gada martā apstiprināja dokumentu par "10 kopīgiem principiem daudzpusīgai atbalsta sniegšanai naudā, reaģējot uz humānās palīdzības vajadzībām". Dokumentā ir novērtētas daudzpusīgas atbalsta sniegšanas naudā iespējas gan no darbības, gan politikas viedokļa. Patvēruma un dzīvesvietas pamatnostādnes Uztraucošā pārvietotu iedzīvotāju skaita palielināšanās pēdējā desmitgadē kopā ar nepārtrauktām ekonomikas, sociālajām un vides problēmām, ko radījušas klimata pārmaiņas, ir ievērojami palielinājušas vajadzību pēc efektīvām un lietderīgām intervencēm, sniedzot humāno palīdzību patvēruma un dzīvesvietas nodrošināšanas veidā. Šim nolūkam ir jāuzlabo globālās patvēruma un mājokļa nodrošināšanas tehniskās iespējas un efektīvāk jāizmanto finansējums, lai palīdzētu aizvien pieaugošajam grūtībās nonākušo cilvēku skaitam. Lai izmantotu labāko praksi šajā jomā, kurai katru gadu tiek piešķirts līdz EUR 180 miljoniem, tiek gatavotas pamatnostādnes, kuru ārējas apspriešanās posms tika pabeigts 2015. gadā.



Civilā aizsardzība ES palīdzības sniegšanu civilās aizsardzības jomā koordinē Ārkārtas reaģēšanas koordinācijas centrs (ERCC). Šo palīdzību tūlīt pēc katastrofas sniedz to valstu valdības, kas piedalās Savienības civilās aizsardzības mehānisma īstenošanā. ERCC uzrauga krīzes visā pasaulē, darbojoties 24/7 režīmā un nodrošinot ES un tās dalībvalstu papildu rīcību. Šis mehānisms nodrošina labi koordinētu Eiropas mēroga reakciju uz dabas un cilvēku izraisītām katastrofām, palīdzot to upuriem Eiropā un citviet pasaulē, tostarp gadījumos, kad ir iedarbināta solidaritātes klauzula (LESD 222. pants). Savienības civilās aizsardzības mehānisms 2015. gadā tika aktivizēts 25 ārkārtas situācijās (reaģējot uz lūgumiem palīdzēt, iepriekšējas trauksmes gadījumā un uzraudzības dēļ), un tika saņemti 19 tiešas palīdzības lūgumi Eiropas Savienībā un citās katastrofu skartās valstīs. Tajā pašā laikā Komisija kopā ar dalībvalstīm īsteno efektīvu politiku katastrofu novēršanai un sagatavotībai tām. Sīrijas bēgļu krīze Izmantojot Savienības civilās aizsardzības mehānismu, tiek sniegts atbalsts dalībvalstīm un kaimiņvalstīm, kuras ir nokļuvušas kritiskā stāvoklī bēgļu krīzes dēļ, kas pārsniedz to tūlītējas reaģēšanas spējas. Kopš 2015. gada otrās puses Ungārija, Serbija, Slovēnija, Horvātija un Grieķija ir pieprasījušas palīdzību, izmantojot šo mehānismu. Piecpadsmit valstis ir piedāvājušas palīdzību, un četri pieprasījumi bija aktuāli vēl 2016. gadā. EUR 490 000 no ES budžeta tika piešķirti transporta un piegāžu līdzfinansēšanai valstīm, kuras bija skārusi krīze. Serbija, piemēram, piedzīvoja bēgļu un migrantu, kuri devās no Grieķijas uz Ungāriju vai Horvātiju, masveida pieplūdumu. Lai palīdzētu Serbijai tikt galā ar bēgļu pieplūdumu, 2015. gada septembrī tai praktisku palīdzību sniedza citas Eiropas valstis, piegādājot transportlīdzekļus, degvielu, higiēnas aprīkojumu, gultas, matračus un pārtiku. Grieķijai ir sniegta praktiska palīdzība — teltis, gultas, guļammaisi, segas, higiēnas komplekti, strāvas ģeneratori, ūdens sūkņi, ugunsdzēsības un citas specializētas iekārtas. Ungārija, Slovēnija un Horvātija arī ir saņēmušas materiālu palīdzību — ziemas apstākļiem piemērotas teltis, gultas un segas no valstīm, kas piedalās Savienības civilās aizsardzības mehānisma īstenošanā, lai palīdzētu minētajām trim valstīm tikt galā ar bēgļu un patvēruma meklētāju pieplūdumu. Reakcija uz Ebolas slimību Pasaules Veselības organizācija (PVO) 2016. gada 14. janvārī paziņoja par to, ka Ebolas vīrusa izplatība Rietumāfrikā ir beigusies. Vēsturē vissmagākās Ebola epidēmijas pašā sākumā (2014. gada martā) ES un tās dalībvalstis nekavējoties mobilizēja savus politiskos, finanšu un zinātniskos resursus, lai palīdzētu apturēt, izārstēt un beigās uzvarēt Ebolas vīrusu. Ar kopējo humānās palīdzības budžetu EUR 71 miljona apmērā kopš epidēmijas sākuma ES pievērsās visneatliekamākajām vajadzībām, nodrošinot atbalsta pasākumus, tostarp: epidēmijas uzraudzību, diagnostiku, ārstēšanu un medicīnas preces; ārstu un medicīnas māsu nosūtīšanu; medicīnas darbinieku apmācību un izpratnes veicināšanu iedzīvotāju vidū. ERCC bija galvenā nozīme ES reakcijas koordinēšanā, regulāri organizējot ES darba grupas Ebolas vīrusa jautājumos koordinēšanas sanāksmes, kas pulcināja visus attiecīgos Komisijas departamentus (gan galvenajā birojā, gan uz vietas), Eiropas Ārējās darbības dienestu, ES delegācijas, ES dalībvalstis, ANO struktūras un ES partnerus humānās palīdzības sniegšanā. ES dalībvalstis koordinēja savus pasākumus regulārajās Veselības drošības komitejas — kas tika izveidota ar Lēmumu 1082/13 par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem — sanāksmēs, pamatojoties uz ātriem risku novērtējumiem, kurus sagatavoja Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs. Savienības civilās aizsardzības mehānisma aktivizēšana ļāva ātri un koordinēti nosūtīt steidzamas piegādes un speciālistus, kurus piedāvāja dalībvalstis (vairāk nekā 100 lidojumu un 2 kravas kuģi). Tika izveidota medicīniskās evakuācijas sistēma, lai atbalstītu mobilizāciju un garantētu starptautiskās palīdzības darbinieku drošību. Komisijas izveidotajām mobilajām laboratorijām bija galvenā nozīme Ebolas slimības diagnosticēšanā Rietumāfrikā. ES 2015. gada martā organizēja konferenci "Ebolas slimība — no ārkārtējas situācijas uz atveseļošanos". Konferencē tika uzsvērta vajadzība saglabāt dinamiku, lai nepieļautu jaunu slimības gadījumu strauju pieaugumu un plānotu nākamos pasākumus cīņai gan pret sākotnējo Ebolas slimības uzliesmojumu, gan pret visiem turpmākajiem šīs slimības uzliesmojumiem. Eiropas medicīniskais korpuss Ideja par rezervi medicīnas un sabiedrības veselības aprūpes komandām, kuras saskaņā ar Savienības civilās aizsardzības mehānismu varētu nosūtīt uz krīzes skartām teritorijām un kuras tagad pazīst kā Eiropas Medicīnisko korpusu, radās 2015. gadā pēc pieredzes, kas tika gūta Ebolas slimības krīzes laikā. Tika noteiktas kvalitātes un sadarbspējas prasības, tās izvēršot saskaņā ar jaunajiem PVO medicīnisko moduļu standartiem. Savienības civilās aizsardzības mehānisma brīvprātīgo rezervi tādējādi papildina medicīnas darbinieku grupas, sabiedrības veselības aprūpes grupas, mobilas biodrošības laboratorijas, medicīniskās evakuācijas struktūras un specializētas novērtēšanas un atbalsta grupas. Oficiālā korpusa dibināšana — ar vairākām medicīniskās reaģēšanas iespējām, kas bija uzticētas brīvprātīgajiem rezerves darbiniekiem, — notika 2016. gada 15. februārī. Reaģēšana uz dabas katastrofām Visā pasaulē aizvien biežāk notiek dabas katastrofas, kas kļūst aizvien kompleksākas un postošākas, un tās vēl vairāk saasina tāda problēma kā klimata pārmaiņas. Katru gadu Eiropā un visā pasaulē notiek postoši mežu ugunsgrēki, iznīcinot tūkstošiem hektāru meža. Kad ugunsgrēku apjoms pārsniedz valsts spējas to nodzēst, var izmantot Savienības civilās aizsardzības mehānismu, lai piesaistītu koordinētus papildspēkus. ERCC uzrauga meža ugunsgrēku risku un biežumu divdesmit četras stundas diennaktī, izmantojot valstu uzraudzības dienestus un tādus instrumentus kā, piemēram, Eiropas Meža ugunsgrēku informācijas sistēmu. Grieķija 2015. gada jūlijā saskaņā ar šo mehānismu lūdza palīdzību cīņā ar dučiem meža ugunsgrēku, un, reaģējot uz šo lūgumu, palīgā tika nosūtīta meža ugunsdzēsības lidmašīna. Šādos notikumos ES var sekmēt vispārējo transporta un loģistikas koordināciju, un šajā gadījumā tā līdzfinansēja palīdzības transportu Grieķijai. ES transporta līdzfinansējuma kopsumma 2015. gadā bija vairāk nekā EUR 14 miljoni, veidojot daļu no ES finansiālā atbalsta palīdzības transportam, ko piedāvāja Savienības civilās aizsardzības mehānisma dalībvalstis. Savienības civilās aizsardzības mehānismu izmantoja, lai reaģētu arī uz citām katastrofām, tostarp uz plūdiem bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā, Albānijā, Mjanmā (Birmā) un Bangladešā, uz meža ugunsgrēkiem Paragvajā un zemestrīci Nepālā. Novēršana un sagatavotība Novēršana un sagatavotība mazina cilvēku izraisītu un dabas katastrofu smagākās sekas un var sekmēt efektīvāku pielāgošanos klimata pārmaiņu ietekmei. Par veiksmīgiem civilās aizsardzības manevriem liecina lielas katastrofas novēršanas scenārijs, ko īstenoja Oslo rūpnieciskajā zonā 2015. gada aprīlī. Manevros tika attēlota kuģu sadursme un ugunsgrēks degvielas cisternu parkā, izraisot eksploziju un bīstamu vielu noplūdi. Manevru mērķis bija testēt reakciju uz ārkārtas situāciju un glābšanas pasākumus, kā arī lēmumu pieņemšanas procedūras. Dalībnieki bija Norvēģijas avārijas dienesti, Oslo pašvaldība, novada gubernators, reģionālās un valsts iestādes un Eiropas un starptautiskās ERCC grupas un eksperti.

Civilās aizsardzības politika Pēc Savienības civilās aizsardzības mehānisma tiesību akta un īstenošanas lēmuma pieņemšanas 2014. gada oktobrī 2015. gadā tika nekavējoties aktivizētas Eiropas ārkārtas reaģēšanas spējas, kas izpaudās kā dalībvalstu reaģēšanas resursu brīvprātīgo rezervju saraksta izveide. Ieinteresētie dalībnieki saskaņā ar Savienības civilās aizsardzības mehānismu var ieguldīt brīvprātīgo darbā dažāda veida reaģēšanas resursus, lai tos izmantotu koordinētās ES civilās aizsardzības misijās. Brīvprātīgo rezerves dod iespēju labāk plānot ātrās reaģēšanas pasākumus un noslēgt elastīgas rezerves vienošanās. Brīvprātīgo rezervju sarakstā līdz 2015. gada beigām bija reģistrēts 21 modulis un citas reaģēšanas spējas. Brīvprātīgo rezervju mērķis ir līdz 2020. gadam izveidot 41 moduli. Komisija turpina dibināt kontaktus ar civilās aizsardzības partneriem visā pasaulē (ar Ķīnu, Japānu, ASV, Dienvidaustrumāzijas valstu asociāciju u. c.), kā arī strādāt ar ES kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm. Turklāt 2015. gadā Komisija, pārskatot Eiropas kaimiņattiecību politiku, izstrādāja jaunu sadarbības veidu ar Eiropas kaimiņvalstīm. Vairākām kaimiņvalstīm tiks piedāvāta asociēta partnerība, lai palielinātu to spēju sadarboties katastrofu pārvarēšanā saskaņā ar Savienības civilās aizsardzības mehānismu. Turklāt 2015. gadā notika ļoti veiksmīgs Eiropas civilās aizsardzības forums. Šis forums ir liela pārgadu konference, kas sapulcē ieinteresētās personas no visas Eiropas un dažas starptautiska mēroga ieinteresētās personas civilās aizsardzības jomā. Forums, kas notika 2015. gadā, nodrošināja platformu oficiālai sadarbībai ar kaimiņvalstīm, kā arī jaunajam svarīgajam virzienam darbā ar tālvadības gaisa kuģu sistēmām civilajā aizsardzībā. Turklāt Komisija ir aktīvi iesaistījusies dalībvalstu risku novērtējuma izstrādē. Šī iesaiste izriet no Savienības civilās aizsardzības mehānismā ietvertās prasības dalībvalstīm, lai tās iesniedz Komisijai valsts riska novērtējuma ziņojumus līdz 2015. gada decembrim. Riska novērtējums tiek uztverts kā daļa no globālas iniciatīvas, kuras mērķis ir sadarbībā ar Starpaģentūru pastāvīgo komiteju un daudziem citiem starptautiskajiem partneriem izstrādāt INFORM indeksu riska pārvaldībai. INFORM 2015, kas aptver 191 valsti, sāka darboties 2015. gada sākumā un palīdzēja Komisijai atbalstīt lēmumu pieņemšanas procesus un finansējuma piešķiršanu. Sagatavotība katastrofām un izturētspēja Sagatavotības katastrofām ECHO programmas (DIPECHO) mērķis ir stiprināt valsts sagatavotības spējas, jo agrīna reakcija var mazināt briesmas, kā arī īpašuma un cilvēku dzīvību zaudējumus, un dot iespēju apmierināt vajadzību pēc humānās palīdzības. Programma ir pilnībā integrēta humānās palīdzības finansēšanas sistēmā. Visi humānās palīdzības īstenošanas plāni ietver izvēļu un prioritāšu analīzi attiecībā uz sagatavotību, agrīnu rīcību un katastrofu riska mazināšanu. Vidēji katrs euro, kas izdots risku mazināšanas un sagatavotības katastrofām pasākumiem, ļauj ietaupīt no četriem līdz septiņiem euro, kas būtu jāizdod, lai likvidētu katastrofas sekas. Šīs programmas pasākumi 2015. gadā stiprināja arī vietējās reaģēšanas spējas, ieguldot finansējumu agrīnās brīdināšanas sistēmās, apmācot vietējo iestāžu darbiniekus, nodibinot un attīstot vietējās katastrofu pārvarēšanas komitejas, organizējot simulācijas utt. ES 2015. gadā piešķīra gandrīz EUR 38 miljonus DIPECHO programmai, palielinot katastrofu riska mazināšanas atbalsta tiešo saņēmēju skaitu visā pasaulē no 16 miljoniem līdz 24 miljoniem. Katastrofu riska mazināšanas pasākumi tika integrēti 43 % no visām humānās palīdzības operācijām pagājušajā gadā. Ir sagaidāms, ka šie centieni dos ieguldījumu arī mēģinājumā pielāgoties klimata pārmaiņu ietekmei. ES ir vadošā loma noturīgas, vērienīgas un paplašinātas katastrofu riska mazināšanas sistēmas veidošanā 2015. gadā. ES bija ievērojama nozīme 2015. gada maijā notikušajā trešajā Apvienoto Nāciju Organizācijas konferencē par katastrofu riska mazināšanu. Šī konference pieņēma Sendai pamatprogrammu katastrofu riska mazināšanai no 2015. līdz 2030. gadam. Katastrofu riska mazināšana tagad ir stabili kļuvusi par ilgtspējīgas attīstības centienu galveno elementu, lielu uzmanību pievēršot starptautiskās sabiedrības spējai mazināt riskus un palielināt izturētspēju pret katastrofām. Katastrofu riska, ilgtspējīgas attīstības un klimata pārmaiņu savstarpēji saistīto problēmu risināšana ir atzīta par svarīgu vadošo principu. Ar šīs jaunās pamatprogrammas pieņemšanu tiek ieviesti skaidri mērķi un darbības prioritātes, kas ļaus būtiski samazināt katastrofu risku un dzīvības, iztikas līdzekļu un veselības zaudējumus. Sendai pamatprogrammas īstenošanai nākamajos 15 gados būs vajadzīga apņēmība un politiska vadība. Kā turpmāko pasākumu pēc Sendai konferences Komisija pieņēma jaunās starptautiskās pamatprogrammas īstenošanas rīcības plānu. Savienība aktīvi piedalīsies Starpvaldību ekspertu darba grupā, kuru izveidoja, lai izstrādātu globālos rādītājus globālā progresa noteikšanai, īstenojot Sendai pamatprogrammu. Komisija aktīvi piedalīsies Starpvaldību ekspertu darba grupā, kuru izveidoja, lai izstrādātu globālos rādītājus globālā progresa noteikšanai, īstenojot Sendai pamatprogrammu. Eiropas Savienības palīdzības sniegšanas brīvprātīgie ES palīdzības brīvprātīgo mērķis ir no 2014. gada līdz 2020. gadam sapulcēt līdz 18 000 brīvprātīgo no ES dalībvalstīm, lai atbalstītu ES centienus stiprināt citu valstu neaizsargāto kopienu spējas un izturētspēju. Šī iniciatīva sniedz spēju veidošanas iespējas un tehnisko palīdzību organizācijām, kas nosūta un uzņem brīvprātīgos. Pirmos uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus publicēja 2015. gadā. Līdzfinansējumam izvēlējās desmit projektus: četrus tehniskās palīdzības projektus un sešus spēju veidošanas projektus šādās jomās — katastrofu riska pārvarēšana, brīvprātīgo vadība, spēja nokārtot sertifikāciju, vajadzību novērtēšanas instrumenti un metodes, partnerību veidošana un komunikācijas pasākumi. Kopumā 88 organizācijas bija iesaistītas projektu īstenošanā. Pirmie konkrētie sagatavošanas un sākotnējo īstenošanas pasākumu rezultāti tiek gaidīti 2016. gadā, kad apmācīti brīvprātīgie iesaistīsies humānās palīdzības projektos visā pasaulē. Sertifikācija Visām organizācijām, kas vēlas nosūtīt vai uzņemt brīvprātīgos saskaņā ar šo iniciatīvu, jābūt sertificētām. Sertifikācijas procesā tiek pārbaudīts, vai brīvprātīgo vadības augstos standartus un procedūras, kas paredzētas, lai aizsargātu un vadītu brīvprātīgos to izvietošanas laikā, visas organizācijas, kas tajā piedalās, var pilnā mērā realizēt un ievērot. Uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus sertificētu brīvprātīgo nosūtīšanas un uzņemšanas sarakstu izveidei publicēja 2015. gada janvārī. Līdz 2015. gada beigām tika piešķirti sešpadsmit sertifikāti. Sertifikācija ir nepārtraukts process, un uzaicinājums ir spēkā līdz 2020. gada 30. septembrim. Izvietošana un apmācība Brīvprātīgo atlase, sagatavošana un izvietošana ir šīs iniciatīvas galvenie pasākumi. Aicinājumu iesniegt priekšlikumus brīvprātīgo nosūtīšanai publicēja 2015. gada jūlijā. Līdz 2015. gada oktobrim bija iesniegti divi pieteikumi, iesaistot 27 organizācijas un 44 brīvprātīgo izvietošanu pēc 2016. gada vasaras. Pieteikumu izvērtēšanu un piešķirto līgumu parakstīšanu pabeigs 2016. gadā. Atklātu uzaicinājumu uz konkursu brīvprātīgo apmācīšanai publicēja 2015. gada oktobrī. Tā mērķis ir sniegt apmācības pakalpojumus brīvprātīgo kandidātiem un novērtēt viņu kompetenci un spējas. Pieteikumu izvērtēšana un pamatlīguma(-u) parakstīšana ir jāpabeidz 2016. gadā. Komisijas Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA) ir atbildīga par iniciatīvas “ES palīdzības brīvprātīgie” pilnu vadības ciklu. Šis cikls ietver programmas īstenošanu, tostarp aicinājumu iesniegt priekšlikumus, piešķiršanas pieprasījumu analīzi, sertifikācijas procesu, uzraudzību projektu īstenošanas vietās un projektu un programmu rezultātu izplatīšanu. Komisija ir atbildīga par tiesiskā regulējuma, uz ko pamatojas ES palīdzības brīvprātīgo iniciatīva, izstrādi un par šīs iniciatīvas politikas, finanšu un operatīvo elementu pārraudzību.



Koordinācija ar citiem ES instrumentiem ES piešķir lielu nozīmi saiknei starp humāno palīdzību kā ātras reaģēšanas pasākumu krīzes situācijās un citiem ES instrumentiem, par prioritāti izvēloties ilgtermiņa attīstību un atjaunošanas centienus. Humānās palīdzības un attīstības palīdzības saikne ir sarežģīta, un tai ir vajadzīga labāka koordinācija, kas nodrošinātu dažādu Komisijas dienestu kopīgu pieeju darbam, kā arī attīstības procesa kopīga īstenošana, uzraudzība un izsekošana.

Vajadzība arī turpmāk attīstīt šo pieeju tika vēlreiz apstiprināta 2015. gadā, kad tika publicēts ES izturētspējas kopsavilkums. Šīs publikācijas mērķis ir veicināt mācīšanos un labāku izpratni par to, kā izturētspēja ilgtermiņā var sekmēt efektīvāku humāno palīdzību un visneaizsargātāko personu dzīves pārvērtības. Kopsavilkumā ir uzsvērts, ka izturētspējas principi ir jau integrēti daudzās ES programmās, piemēram, pielāgošanās klimatam un sociālās aizsardzības programmās. Kopsavilkumu publiskoja ANO Trešajā pasaules konferencē par katastrofu riska mazināšanu (Sendai, Japānā, 2015. gada martā). ES "Atbalsts Āfrikas raga izturētspējai" (SHARE) un "Globālā alianse izturētspējai" (AGIR) ir Komisijas dienestu kopīgas pamatiniciatīvas. To mērķis ir uzlabot cilvēku, kopienu un valstu spējas pārvarēt ilgstošas un spēcīgas ārkārtas situācijas Āfrikas raga austrumos un Sāhelā, Rietumāfrikā. Tādēļ ir svarīgi, lai attīstības palīdzības dalībnieki, valdības un starptautiskās palīdzības organizācijas sadarbotos nolūkā pārtraukt ārkārtas situāciju ciklu. Impulss, ko deva šīs abas iniciatīvas, mudināja deviņas šo reģionu valstis 2015. gadā pieņemt valsts izturētspējas prioritātes. Komisijas dienesti 2015. gada jūlijā kopīgi organizēja semināru ar mērķi uzlabot humānās palīdzības un attīstības palīdzības darbinieku, kuri strādā nestabilās un krīzes skartās valstīs, zināšanas par jaunākajiem politiskajiem notikumiem, kā arī par koncepcijām, principiem, pieejām un procedūrām nestabilitātes un krīzes situāciju labākai risināšanai, lai nostiprinātu viņu izturētspēju un izvairītos no situācijas pasliktināšanās, kā arī, lai nodrošinātu vieglāku pāreju no humānās palīdzības uz valsts attīstību. Komisijas delegācijas un ES dienesti ir iesaistījušies kopīgajā ES iniciatīvā "Izturētspējas veidošana Etiopijā" (RESET). Tā tiek īstenota sausuma skartās valsts teritorijās. Ar šo iniciatīvu tiek novērsti ne tikai galējas nabadzības simptomi, bet arī daži pārtikas trūkuma un nepietiekama uztura pamatcēloņi. Iniciatīvas īstenošana piešķir mājsaimniecībām lielākas spējas pretoties turpmākajiem satricinājumiem. Komisija 2015. gada decembrī pieņēma iniciatīvu RESET II, rīcības plānu Etiopijai, finansējot konkrētus mērķus un darbības jomas no ES Trasta fonda. ES Ārkārtas trasta fondu Āfrikai izveidoja Eiropas un Āfrikas partneri Valletas samitā par migrāciju 2015. gada 12. novembrī. Trasta fonds palīdzēs valstīm Sāhelas reģionā, Čadas ezera teritorijā, Āfrikas ragā un Ziemeļāfrikā, kas ir vienas no visnestabilākajām teritorijām, ko ietekmē migrācija. Trasta fondā ir apvienoti dažādu ES finanšu instrumentu līdzekļi, ko papildina ES dalībvalstu fondu un citu līdzekļu devēju finansējums. Trasta fonda mērķis ir novērst neatbilstīgas migrācijas un pārvietošanās cēloņus izcelsmes, tranzīta un galamērķa valstīs, iesaistot virkni prioritāru jomu: ekonomikas programmas, migrācijas pārvaldību, stabilitāti, pārvaldību un izturētspēju. Izturētspējas projekti atbalsta pamatpakalpojumus vietējiem iedzīvotājiem, jo īpaši visneaizsargātākajiem, kā arī bēgļiem un pārvietotām personām, tostarp, izmantojot kopienas centrus vai citas iespējas piegādāt viņiem pārtiku un nodrošināt viņus ar uzturu, veselības aprūpi, izglītību un sociālo aizsardzību, kā arī vides ilgtspēju. Jaundibinātā Bekou trasta fonda mērķis ir sekmēt Centrālāfrikas Republikas stabilitāti un atjaunošanu. Tas koncentrējas uz palīdzību, rehabilitāciju, attīstību un izturētspēju. Līdzekļus tas iegūst no Eiropas Attīstības fonda, Finanšu instrumenta sadarbībai attīstības jomā, ES humānās palīdzības un ES dalībvalstu programmām. Pasākumus, kurus finansē Bekou trasta fonds, papildina pasākumi, kas tiek īstenoti saskaņā ar ES stabilitātes un miera veicināšanas instrumentu. Šo fondu 2014. gada jūlijā nodibināja Savienība un trīs dalībvalstis — Francija, Vācija un Nīderlande, kurām 2015. gadā pievienojās Itālija un Šveice. Bekou trasta fonds 2015. gadā galvenokārt pievērsās trim aspektiem: 1) kopienu izturētspējai attiecībā uz pārtikas nodrošinājumu, izmantojot "izturētspējas paketes", kas pamatojās uz integrētām lauksaimnieku mācībām uz lauka; 2) lauksaimniecības pasākumu papildinājumam, reorganizējot vasaras ganību tīklu, un veterināro dienestu izveidei; 3) pārtikas, dārzeņu un mājlopu nozaru izveidei Bangi, cieši sadarbojoties ar vietējām iestādēm. Turklāt aizvien lielākas neaizsargātības risks, kas ietekmē cilvēkus un īpašumus, kā arī apdraudējuma biežums un bīstamība liek meklēt novatoriskus veidus, kā pilnībā izmantot zinātnes un tehnoloģiju potenciālu. Komisija, piemēram, ar gandrīz EUR 140 miljonu finansējumu, papildinot to ar EUR 100 miljoniem no farmācijas rūpniecības, atbalstīja steidzamu Ebolas vīrusslimības pētniecību — tās iespējamo ārstēšanu, vakcīnas un diagnostiskos testus. Ar EK atbalstu tika izveidota “Globālā pētnieciskā sadarbība sagatavotībai infekcijas slimību uzliesmojumiem” (GloPID-R). Tas ir globāla mēroga pētniecības finansētājorganizāciju tīkls sagatavotības izpētei lieliem infekcijas slimību uzliesmojumiem, kas var izvērsties pandēmijās. Tā ir pierādījusi savu vērtību Ebolas vīrusa uzliesmojumā un Zikas vīrusa gadījumā. Eiropas un jaunattīstības valstu klīnisko pārbaužu partnerība (EDCTP) apvieno Eiropas un Āfrikas valstis ar mērķi attīstīt jaunas intervences (diagnostiku, zāles, vakcīnas) pret HIV/AIDS, malāriju un tuberkulozi (ES ieguldījums ir EUR 683 miljoni). Vairāki īpaši pētniecības un inovācijas pasākumi par migrācijas tēmas risināšanu ir finansēti saskaņā ar programmu "Apvārsnis 2020", tostarp, izmantojot neseno aicinājumu iesniegt priekšlikumus par migrāciju, radikalizāciju un integrāciju (EUR 7,5 miljoni). Eiropas Komisija 2015. gadā ieviesa iniciatīvu Science4refugees, lai dotu iespēju tiem bēgļiem un patvēruma meklētājiem, kam ir akadēmiska izglītība, sniegt savu ieguldījumu Eiropas akadēmiskajās iestādēs un ieinteresētajās rūpniecības nozarēs. 224 pētniecības organizācijas ir piedāvājušas darba vakances bēgļiem, un 42 bēgļi, kuru profesija ir pētniecība, ir jau reģistrējušies. Attiecībā uz sadarbību ar jaunattīstības valstīm zinātnes un tehnoloģiju jomā tiek uzsvērta partnerību veidošana. Piemēram, 2015. gadā tika veikti pirmie svarīgie pasākumi, lai noslēgtu ES un Āfrikas pētniecības un inovācijas partnerību pārtikas un uztura nodrošinātības un ilgtspējīgas lauksaimniecības jomā (FNSSA). Tajā Eiropas Komisija, Eiropas dalībvalstis un Āfrikas valstis ir ieguldījušas jau aptuveni EUR 70 miljonus. Komisija 2015. gada septembrī izveidoja jaunu iekšējo centru, lai palīdzētu ES dalībvalstīm reaģēt uz ārkārtas situācijām, novērst un mazināt katastrofu ietekmi. Katastrofu riska pārvaldības zināšanu centrs risina šādus jautājumus: vajadzību uzlabot un izmantot zinātniskās un praktiskās zināšanas par katastrofām; vajadzību labāk izmantot iegūtās zināšanas politikas veidošanā un darbībās visos katastrofas cikla posmos; un vajadzību sekmēt dalīšanos ar zināšanām, jo tās ir galvenais līdzeklis, lai uzlabotu zinātnes/zināšanu un politikas saskarni. Finanšu resursi un cilvēkresursi Vēsturē vislielākais ES humānās palīdzības budžets

Humānās palīdzības un palīdzības civilās aizsardzības jomā apmērs 2015. gadā bija vairāk nekā EUR 1,5 miljardi. Šī summa palīdzēja vairāk nekā 134 miljoniem līdzekļu saņēmēju vairāk nekā 80 valstīs, ko bija skārušas dabas katastrofas vai konflikti. Tas bija vislielākais humānās palīdzības budžets, ko Komisija jebkad bija izpildījusi. Tā bija skaidra reakcija uz aizvien biežākām un postošākām dabas katastrofām un humanitārajām krīzēm. Budžeta papildinājumi 2015. gadā galvenokārt attiecās uz bēgļu krīzi, ko bija izraisījis Sīrijas konflikts, galvenokārt Sīrijā, bet arī tās kaimiņvalstīs un Rietumbalkānu maršrutā; Dienvidsudānu, kur pašreiz notiekošais konflikts turpina izraisīt lielu vajadzību pēc humānās palīdzības valsts iedzīvotājiem un Dienvidsudānas bēgļiem citviet šajā reģionā; un ārkārtas pasākumiem valstīs, kuras skārusi ekstremāla dabas parādība El Niño, Āfrikā, Karību jūras reģionā, Centrālamerikā un Dienvidamerikā. Komisija 2015. gadā turpināja izmantot jaunās finansēšanas iespējas saskaņā ar 2012. gada Finanšu regulas 21. panta 2. punkta b) apakšpunktu, vairāk izmantojot piešķirtos ārējos ieņēmumus, kas ļauj ES dalībvalstīm un citām līdzekļu devēju organizācijām deleģēt dažu savu fondu pārvaldību Eiropas Komisijai, lai nodrošinātu racionālāku pieeju palīdzības pārvaldībai dažās nozarēs un valstīs. Lielākie ārējie ieņēmumi tika saņemti no Apvienotās Karalistes un Francijas. Būdama humānās palīdzības devēja, Komisija neīsteno humānās palīdzības programmas. Tās misija ir finansēt humānās palīdzības pasākumus, kurus īsteno partnerorganizācijas. Partneri ir nevalstiskās organizācijas, kas paraksta partnerības pamatnolīgumu, Apvienoto Nāciju Organizācijas aģentūras, uz kurām attiecas ES un ANO Finanšu un administratīvais pamatnolīgums, vai starptautiskas organizācijas, ar kurām attiecības nosaka ad hoc partnerības pamatnolīgums. Finansējuma sadalījums 2015. gadā starp palīdzību īstenojošajiem partneriem ir šāds: 47 % nevalstiskajām organizācijām; 39 % Apvienoto Nāciju Organizācijas aģentūrām; 13 % starptautiskajām organizācijām; 1 % tiešajam līgumam ar ECHO lidojumiem un līgumam ar Noha Universitāti. Tāpat kā iepriekšējos gados, visbagātīgāko finansējumu 2015. gadā saņēma pasākumi Āfrikā, kam sekoja Tuvie Austrumi un jo īpaši Sīrijas krīze. Aptuveni 98 % 2015. gada humānās palīdzības un civilās aizsardzības budžeta tika izlietoti operatīvajiem pasākumiem, un atlikušie 2 % — administratīvajiem un politiskajiem pasākumiem. Cilvēkresursi Briseles galvenajā mītnē strādā 344 štata darbinieki, un vairāk nekā 465 humānās palīdzības speciālistu ir 48 vietējos birojos, kas atrodas valstīs, kuras ir smagi skārušas krīzes Āfrikā, Tuvajos Austrumos, Āzijā, Latīņamerikā un Rietumbalkānos. Vietējo biroju tīkls dažādās pasaules valstīs analizē pašreizējās un prognozētās vajadzības attiecīgajā valstī vai reģionā, pamatojoties uz jaunākajiem datiem, lai nodrošinātu uzraudzību un atbalstu pasākumiem, kā arī koordināciju ar citiem līdzekļu devējiem un palīdzības īstenošanas partneriem šajā jomā. Komisija 2015. gadā pārskatīja vietējo biroju tīklu ar mērķi palielināt tīkla elastību un papildspēku spējas, iepriekš apzinot 25 tehniskos asistentus kā papildspēkus un izveidojot četrus amatus "papildspēku reakcijas speciālistiem", kurus var īsā laikā nosūtīt uz krīžu skartajām teritorijām; nodrošināt labāku resursu atbilstību prioritātēm, kas spēku līdzsvaru nosvēra par labu teritorijām, kurās ir vislielākā vajadzība pēc šiem resursiem; izvietot reģionālos birojus tuvāk darbības vietai, pārveidojot 6 reģionālos atbalsta birojus 12 reģionālajos birojos. Turklāt 2015. gada beigās, reaģējot uz bēgļu krīzi, Komisija atvēra savu biroju arī Belgradā.

Papildinformācija un informācijas avoti Vispārīga informācija par ĢD ECHO pieejama vietnē

http://ec.europa.eu/echo/en Faktu lapas par atsevišķu valstu ģeogrāfiju un politiku pieejamas vietnē http://ec.europa.eu/echo/files/media/publications/annual_report/2016/ECHO_AR2016_Annex1_GEOFiches.pdf#view=fit http://ec.europa.eu/echo/files/media/publications/annual_report/2016/ECHO_AR2016_Annex2_PolicyFiches.pdf#view=fit Finanšu informācija par Komisijas humāno palīdzību un civilās aizsardzības pasākumiem 2015. gadā pieejama vietnē

http://ec.europa.eu/echo/funding-evaluations/funding-decisions-hips-2015_en Informācija par darbību iepriekšējos gados pieejama vietnē http://ec.europa.eu/echo/about/annual_reports_en.htm



Pielikumi 1. pielikums. Vērtējumu, kas veikti 2015. gadā, kopsavilkums A) Ievads Šie Eiropas Komisijas humānās palīdzības intervenču ārējie neatkarīgie novērtējumi tika veikti 2015. gadā: • Rietumāfrikas piekraste, 2008.–2014. (CWA): Humānās palīdzības situācija Rietumāfrikas piekrastē ir sarežģīta dabas un cilvēku izraisītu katastrofu dēļ, un tai bieži ir nepieciešama pēkšņa un maza mēroga reakcija. Visbiežākie intervences iemesli ir epidēmijas (tostarp Ebolas vīrusslimība), plūdi un konflikti. • Sāhelas stratēģija, 2010.–2014.: Sāhelā ir viens no visaugstākajiem bērnu uztura nepietiekamības līmeņiem pasaulē. Akūtas uztura nepietiekamības līmenis ir viens no svarīgākajiem rādītājiem, ko izmanto, lai noteiktu humanitāro krīžu situācijas. Tas atspoguļo visneaizsargātāko iedzīvotāju vispārējo stāvokli un, inter alia, sniedz informāciju par pārtikas pieejamību, pielāgošanās mehānismu iespējām un sabiedrības veselības aprūpes sistēmas darbību. • Sīrija, 2012.–2014.: Kopš 2011. gada marta vardarbīgā protestu apspiešana Sīrijā un tai sekojošā aizsardzības krīze ir strauji attīstījusies par plašu vietēju bruņotu konfliktu ar smagām humanitārām sekām Sīrijā un tās kaimiņvalstīs. No plašām partizānu akcijām konflikts ir attīstījies par īstu pilsoņu karu. Lielas teritorijas daļas ir nokļuvušas īslaicīgā vai pastāvīgā daudzo bruņoto opozīcijas grupējumu kontrolē, jo īpaši valsts ziemeļos un austrumos. • Pakistāna, 2010.–2014.: Pakistānai ir ekonomiskas grūtības, tā nav pietiekami attīstīta, tajā valda politiska nestabilitāte, notiek bruņoti konflikti, un daudzās ģeogrāfiskās teritorijās ir nedroša situācija. Militāras operācijas izraisa liela apmēra iedzīvotāju pārvietošanos. Komisija ir klasificējusi iekšzemē pārvietoto personu krīzi teritorijās, kas robežojas ziemeļrietumos ar Afganistānu, par aizmirstu krīzi. • Pārvedumu kārtība, 2011.–2014.: Pēdējos 10 gados humānās palīdzības sistēma ir mainījusies — no praktiska atbalsta cilvēkiem ārkārtas situācijās un krīzēs uz skaidras naudas pārvedumiem un vaučeriem. Nauda, vaučeri un praktisks atbalsts ir dažādi tā saucamās pārvedumu kārtības veidi, ko izmanto humānajā palīdzībā. Dažos pēdējos gados ES ir īstenojusi aizvien plašāku palīdzību skaidrā naudā un mudinājusi izvēlēties šo palīdzības veidu, jo tas palīdzības saņēmējiem nodrošina vairāk pašcieņas, izvēles un elastības. Turklāt tam ir lielāks lietderības potenciāls, lielāka atdeve un, galu galā, lielāka efektivitāte. B) Metodika Komisijas humānās palīdzības novērtējumos izmanto standarta pētniecības metodes, kas nodrošina stabilu pierādījumu bāzi atbildēm uz novērtējuma jautājumiem. Pirmkārt, tiek veikts izmantotās literatūras apskats, kas ietver atsauces dokumentus, ar kontekstu saistītus dokumentus, projekta dokumentāciju, projektu novērtējumus utt. Otrkārt, notiek apspriešanās ar galvenajām ieinteresētajām personām, izmantojot vispiemērotākos pētniecības līdzekļus (e-pārskatus, intervijas, tālruņa intervijas utt.). Galvenās ieinteresētās personas ir palīdzības gala saņēmēji, Komisijas projektu īstenošanas partneri, Komisijas personāls galvenajā mītnē un palīdzības sniegšanas vietās, citi galvenie humānās palīdzības sniedzēji, palīdzības saņēmējvalstu valdības pārstāvji utt. Tā kā visi 2015. gadā veiktie novērtējumi tiks iekļauti visaptverošos novērtējumos (jo īpaši par humāno palīdzību un civilās aizsardzības mehānismu), netika piemērotas visas labākā regulējuma prasības. Saistībā ar šiem novērtējumiem netika veiktas, piemēram, atklātas publiskās apspriešanas. Sīkākus datus par katrā novērtējumā piemēroto metodi, tostarp attiecībā uz lietderības novērtēšanu, un to nepilnībām var atrast novērtējuma ziņojumos. C) Novērtējuma rezultāti

Novērtējuma rezultātu kopsavilkums ir sniegts saskaņā ar pieciem novērtējuma aspektiem, kas pieprasīti Eiropas Komisijas pamatnostādnēs par labāku regulējumu, un tie ir šādi: 1. Būtiskums Pārbaudītajos novērtējumos kopumā tika apstiprināts Komisijas pasākumu būtiskums minētajā periodā. Mērķis sniegt palīdzību visneaizsargātākajām grupām bija lielā mērā vajadzīgs, un tā pamatā bija sistemātiski vajadzību novērtējumi, pienācīgi iesaistot tajos palīdzības saņēmējus. Pamatojoties uz ES mandātu, uzmanības centrā bija palīdzība un rehabilitācija, pienācīgi ņemot vērā trūkumus citu līdzekļu devēju reaģēšanā, kā arī konkrētu jomu vajadzības. 2. Saskaņotība Novērtējumu rezultāti rāda, ka Komisijas pasākumi saskanēja ar galvenajiem humānisma principiem (cilvēcīgumu, neitralitāti, objektivitāti, neatkarību, aizsardzību un atturēšanos no pāridarījumiem). Tomēr kļuva skaidrs arī tas, ka varētu būt grūti saskaņot humānismam raksturīgo neatkarības principu ar valsts politiku un praksi, tā kā tās bieži virza politiski un ekonomiski apsvērumi, tādējādi izraisot nesakritību ar Komisijas principiālo un vajadzībām atbilstīgo nostāju. Saskaņotība ar Starptautiskās sadarbības un attīstības ģenerāldirektorāta (DEVCO) pasākumiem izpaužas galvenokārt kā neatliekamās palīdzības, rehabilitācijas un attīstības sasaiste (LRRD), kuras vispārējā pozitīvā nozīme Rietumāfrikas piekrastē (CWA) un Sāhelā zināmā mērā veicināja prioritāšu un plānošanas saskaņošanu. Ir jānorāda Pakistānas stāvokļa novērtējumā uzsvērtais, ka trūkst saskaņotības ar DEVCO, jo šo divu ģenerāldirektorātu saikne attiecībā uz prioritātēm un plānošanu ir vāja. Sīrijas novērtējumā ir teikts, ka Komisija ir ieviesusi stabilu procedūru sistēmu, kas nodrošina saskaņu ar iniciatīvas par humānās palīdzības sniegšanas principiem un labu praksi (GHD) vispārējo garu. Tas ir izraisījis vajadzības noteiktus projektu finansēšanas lēmumus, kuru dēļ Komisija ir izpelnījusies plašu atzinību kā principiāla humānās palīdzības sniedzēja. Tomēr stratēģiskajā līmenī Komisijas humānās palīdzības īstenošanas plānos attiecībā uz Sīrijas krīzi laika periodā no 2012. līdz 2014. gadam nav tiešas norādes uz 23 GHD principiem. Komisijas partneriem tiek izvirzītas konkrētas prasības ievērot objektivitātes principus (GHD 2. princips) un veicināt saskaņotību ar LRRD normām (GHD 9. princips). 3. ES pievienotā vērtība Komisija uzņemas atsauces sniedzēja lomu, pamatojot savu rīcību ar humānisma principiem, uz informāciju balstītu novērtējumu un nepolitiskas pieejas humānajai palīdzībai veicināšanu. Šo principu nozīme humānās palīdzības telpas uzturēšanā ir vispāratzīta (piemēram, kā to jo īpaši redzam Pakistānas stāvokļa novērtējumā). Šī principiālā un vajadzībām atbilstīgā pieeja attiecas arī uz aizmirstajām krīzēm, kā redzam, piemēram, CWA gadījumā, kur Komisija bija klāt ikvienā humanitārajā situācijā, aizmirstās teritorijās, kurās nebija citu līdzekļu devēju, izmantojot daudzveidīgus pielāgotus finansējuma instrumentus. Lielāku krīžu gadījumos Komisija ir konsekventi atbalstījusi reaģēšanu uz krīzes situāciju, ja nebija citu līdzekļu devēju, bieži pildot koordinētājas un katalizatores uzdevumu. Komisijas finansiālā ietekme ļauj tai uzņemties politiskā līdera lomu un prasīt labāk koordinētu un saskaņotāku pieeju no saviem palīdzību īstenojošajiem partneriem. Pārvedumu kārtības novērtējums ir labs piemērs, kas rāda, ka Komisijas iniciatīva par spēju veidošanu un uz pierādījumiem balstītā finansēšanas stratēģija daļēji ir sekmējusi to, ka skaidras naudas pārvedumi ir aizvien populārāks humanitārās reaģēšanas elements, kas nodrošina humānās palīdzības piegādes lietderību un efektivitāti. Turklāt Komisijas tiešā klātbūtne krīzes skartajās teritorijās ļauj tai uz vietas vispusīgi novērtēt sarežģītās vajadzības, un tās neitralitāte nodrošina lielāku elastību un spēju rīkoties visneaizsargātāko personu vārdā. Tas ir jo īpaši redzams Sāhelā un CWA. Citi palīdzības sniedzēji augstu vērtē Komisijas tehniskās zināšanas un koordinācijas spējas. Iespēja izmantot Eiropas Attīstības fondu / "Finansējuma pakete B" piedāvā iespēju nodrošināt kopīgu ES pievienoto vērtību, pieņemot, ka šis finansēšanas instruments varētu palīdzēt koordinēt Komisijas humānās palīdzības un attīstības pasākumu plānošanu. Tomēr daži novērtēšanas rezultāti (jo īpaši attiecībā uz Pakistānu) liecina, ka šī potenciālā ES pievienotā vērtība netiek izmantota, tā kā humānās palīdzības projektu rezultātus varētu labāk popularizēt un iesaistīt attīstības pasākumos, ja būtu nodrošināta ciešāka saikne starp prioritātēm un plānošanu (LRRD). Pakistānā daži partneri uzskatīja, ka Komisija varētu labāk izmantot savu ietekmi un stāvokli, lai pārliecinātu valdības un nodrošinātu labāku piekļuvi humānajai palīdzībai tiem, kam tā nepieciešama, kā arī atrisinātu galvenās problēmas, kas ietekmē humānās palīdzības sniedzējus. 4. Efektivitāte CWA novērtējums apliecināja Komisijas finansēto operāciju vispārējo efektivitāti. Komisija finansēja svarīgas nozares, mobilizēja partnerus un atbalstīja humānās palīdzības sistēmas kopējās spējas. Tomēr katastrofu riska mazināšanu (DRR) Komisija un citi palīdzības sniedzēji atbalstīja nelielā mērā, ņemot vērā, ka DRR stratēģijas, programmas un pasākumi ir būtiski šim reģionam un ka ir jānodrošina sagatavotība krīzes situācijām. Sāhelas gadījumā novērtējums parādīja, ka zīdaiņu mirstība novērtētajā periodā ir mazinājusies. Kopumā Komisijas svarīgākais ieguldījums bija lielāks skaits veselības aprūpes centru, kuri piedāvāja ārstēšanu ar uzturu un to bērnu, kas nebija sasnieguši 5 gadu vecumu, izmeklēšanu un ārstēšanu. Turklāt Sāhelas stratēģijai bija ļoti svarīga nozīme, nodrošinot neatliekamās palīdzības, rehabilitācijas un attīstības sasaisti (LRRD), un ir vairāki piemēri, kas liecina par veiksmīgu sadarbību starp Komisiju un citiem dalībniekiem attīstības pasākumu īstenošanā. Attiecībā uz Komisijas humānās palīdzības rezultātu nodošanu valdībām ir notikušas ievērojamas pārmaiņas, jo tagad valdības uztver nepietiekamu uzturu kā patoloģiju un kā problēmu, kas jārisina valsts līmenī. Tomēr reģionā ir jāturpina stiprināt LRRD, lai sekmētu tās ietekmi un ilgtspēju, kā to ir ieteikuši arī novērtētāji. Komisijas lēmums atbalstīt attālinātas vadības operācijas tajās Sīrijas teritorijās, kuras kontrolē bruņoti opozicionāru grupējumi, vienlaikus mazinot šo operāciju riskus, deva iespēju nodrošināt efektīvu palīdzību visneaizsargātāko iedzīvotāju glābšanai grūti sasniedzamās teritorijās. Līdzās Komisijas palīdzībai valdības pārvaldītajās teritorijās tās iesaistīšanās attālinātās vadības operācijās ļāva Komisijai sniegt objektīvu, vajadzībām atbilstīgu palīdzību grūtos apstākļos. Komisijas piezīmi par attālinātu vadību daudzi partneri vēl aizvien uztver kā galveno elementu politikas darba kārtībā šajā jautājumā. Pārskats par Komisijas finansētajām operācijām Sīrijā liecina, ka šo piezīmi ir ņēmuši vērā visi partneri. Pakistānā Komisija vairākumā gadījumu spēja sasniegt savu mērķi un finansēt partnerus, lai nodrošinātu rezultātus, ko tie nekad nebūtu sasnieguši bez ES finansējuma. Komisijas finansētais atbalsts uzturam Sindas provincē bija ievērojams un palīdzēja pievērst uzmanību ieilgušajai hroniskas uztura nepietiekamības problēmai, kuru atklāja, reaģējot uz 2010. gada plūdiem. Komisija palīdzēja iesaistīt arī citus palīdzības sniedzējus, kā arī DEVCO ĢD, kas izpētīja nepietiekama uztura galvenos cēloņus šajā teritorijā. Tomēr novērtējumos partneri Komisijai izteica arī konkrētu kritiku attiecībā uz finansējuma savlaicīgumu, kas ir efektīvas un jēgpilnas reakcijas priekšnoteikums. Turklāt ierobežota koordinācija ar citiem Komisijas dienestiem un Valsts katastrofu pārvaldības iestādi ietekmēja Komisijas spēju efektīvi veicināt ilgtermiņa humānās palīdzības plānus un LRRD Pakistānā. 5. Lietderība