ES Putnu direktīva un Dzīvotņu direktīva (“dabas direktīvas”), kas ir aizsargājamo teritoriju tīkla Natura 2000 pamatā, ir ES bioloģiskās daudzveidības politikas stūrakmens. To mērķis ir nodrošināt ES nozīmīgu sugu un dzīvotņu veidu saglabāšanu, aizsargājot visus savvaļas putnus (vairāk nekā 460 sugu), reprezentatīvās un apdraudētās dzīvotnes (233 veidi, no jūraszāļu teritorijām līdz Alpu pļavām) un gandrīz 1400 citu sugu, no sīkiem augiem līdz zīdītājiem, arī daudzas nozīmīgas savvaļas dzīvnieku sugas. Saskaņā ar minētajām direktīvām dalībvalstīm ir pienākums saglabāt un atjaunot šo sugu un dzīvotņu labvēlīgu saglabāšanās stāvokli.

Saskaņā ar ES līmeņa novērtējumu 47 % no visām putnu sugām ir labs populācijas stāvoklis, kas ir par 5 procentpunktiem (pp) mazāk nekā 52 % 2015. gadā. No 32 % līdz 39 % ir pieaudzis to sugu īpatsvars, kuru stāvoklis ir neapmierinošs un slikts, savukārt 14 % sugu stāvoklis joprojām nav zināms (salīdzinājumā ar 16 % 2015. gadā) ticamu datu trūkuma dēļ.

·salīdzinājumā ar 2015. gadu par 8 pp ir samazinājies to I pielikumā uzskaitīto sugu īpatsvars, kuru stāvoklis ir drošs (no 48 % līdz 40 %), savukārt par 6 pp ir pieaudzis to sugu īpatsvars, kuru stāvoklis ir neapmierinošs un slikts (no 38 % līdz 44 %). Tas liecina par to, ka vairāku I pielikumā uzskaitīto sugu stāvoklis ir pasliktinājies, neraugoties uz īpašajiem dzīvotņu saglabāšanas pasākumiem, kas ir jāveic saskaņā ar direktīvu. Fakts, ka joprojām nav zināms stāvoklis 16 % no I pielikumā uzskaitītajām sugām, rada īpašas bažas, uzsverot nepieciešamību uzlabot šo sugu monitoringa sistēmas dalībvalstīs;

·salīdzinājumā ar 2015. gadu par 9 pp ir samazinājies to II pielikumā uzskaitīto (medījamo) sugu īpatsvars, kuru stāvoklis ir labs (no 55 % līdz 46 %), savukārt par 9 pp ir pieaudzis to sugu īpatsvars, kuru stāvoklis ir neapmierinošs un slikts (no 39 % līdz 48 %); kā arī

·attiecībā uz ligzdojošo putnu īstermiņa populācijas tendencēm vislielākās samazināšanās tendences uzrāda II pielikumā uzskaitītās sugas – aptuveni 46 %, t. i., divreiz lielāks rādītājs nekā I pielikumā uzskaitītajām sugām (23 %).

2.2. Dzīvotņu veidi

No 233 dzīvotņu veidiem, kas uzskaitīti Dzīvotņu direktīvas I pielikumā, 224 ir sauszemes dzīvotnes un deviņas ir tikai jūrā sastopamās dzīvotnes. Ziņojumā norādītā sauszemes dzīvotņu teritorija aizņem gandrīz trešdaļu no ES–28 sauszemes teritorijas, kas līdzvērtīga 1,3 miljoniem km2. Jūras dzīvotņu teritorijas platība ir 0,4 miljoni km2 no ES ūdeņiem.

Dzīvotnes ir ļoti dažādas. Dažas aptver lielas teritorijas, savukārt citas ir sastopamas tikai ļoti mazās platībās. Meža dzīvotņu veidi ir I pielikuma vislielākā grupa (35 % no visiem veidiem), un tām seko dabiskās un daļēji dabiskās pļavas (14 %). Tādas grupas kā mērenā klimata joslas virsāji un krūmāji, sklerofīlie krūmāji, augstie purvi, dumbrāji un zemie purvi, kā arī klinšu dzīvotnes katra veido tikai aptuveni 5 % no uzskaitītajiem dzīvotņu veidiem.

Dzīvotņu saglabāšanās stāvoklis

Piezīme. Statistikas pamatā ir ES dzīvotņu novērtējumi (818). Piezīme. Novērtējumu skaits katrā grupā ir norādīts iekavās. Jūras dzīvotnes ir daļa no “piekrastes dzīvotņu” grupas. Kopējais novērtējumu skaits ir 818.

Dzīvotņu saglabāšanās stāvoklis pārskata periodā neuzlabojās. Tikai 15 % no dzīvotņu novērtējumiem ir labs saglabāšanās stāvoklis, salīdzinot ar 16 % 2015. gadā. Lielākajai daļai dzīvotņu ir nelabvēlīgs stāvoklis (45 % – neapmierinošs un 36% – slikts salīdzinājumā ar 47 % un 30 % 2015. gadā). Lai gan neapmierinošā stāvokļa novērtējumu līmenis ir samazinājies par 2 pp, bet sliktā stāvokļa novērtējumu līmenis ir palielinājies par 6 pp, lielākā daļa izmaiņu atspoguļo nevis faktisku pasliktināšanos, bet gan novērtējuma metožu uzlabojumus ES vai dalībvalstu līmenī.

No deviņām ziņojumos iekļautajām dzīvotņu grupām vismazāk “laba stāvokļa” novērtējumu ir piekrastes dzīvotnēm (kas ietver jūras dzīvotņu veidus). Kāpas, augstie purvi, dumbrāji un zemie purvi visbiežāk tiek vērtēti kā sliktā stāvoklī esošas dzīvotnes (vairāk nekā 50 %). Arī pļavas, kurās ietilpst dažas ar sugām ļoti bagātas dzīvotnes, ir pieskaitāmas pie teritorijām ar visaugstāko “slikta stāvokļa” novērtējumu īpatsvaru (49 %). Īpaši sliktā stāvoklī ir pļavas, kurām ir nepieciešama aktīva apsaimniekošana.

Joprojām problēmas rada nepilnīgā informācija par deviņām jūras dzīvotnēm. Nav pieejami dati par saglabāšanās stāvokli aptuveni 26 % dalībvalstu jūras dzīvotņu (salīdzinājumā ar 4 % sauszemes dzīvotņu).



Dzīvotņu saglabāšanās stāvokļa tendences

5 a. attēls. Dzīvotņu ar nelabvēlīgu (t. i., tādu, kas nav labs) vai nezināmu stāvokli saglabāšanās stāvokļa tendences ES līmenī 5b. attēls. Dzīvotņu ar nelabvēlīgu (t. i., tādu, kas nav labs) vai nezināmu stāvokli saglabāšanās stāvokļa tendences katrai dzīvotņu grupai ES līmenī Piezīme. Saglabāšanās stāvokļa tendences ir noteiktas, pamatojoties uz ES dzīvotņu novērtējumiem (698). Piezīme. Novērtējumu skaits ir norādīts iekavās. Kopējais novērtējumus skaits ir 698.

ES līmenī 81 % no uzskaitītajām dzīvotnēm stāvoklis tiek vērtēts kā “neapmierinošs” vai “slikts”. Tikai 9 % gadījumu ir konstatētas uzlabošanās tendences, savukārt 36 % gadījumu tendences joprojām pasliktinās. Pasliktināšanās tendences ir novērojamas vismaz 25 % no visiem novērtējumiem visās dzīvotņu grupās, izņemot klinšu dzīvotnes (15 %). Augstajiem purviem, dumbrājiem un zemajiem purviem, pļavām un kāpu dzīvotnēm ir vislielākās pasliktināšanās tendences (vairāk nekā 50 % katrai grupai). Attiecībā uz pļavu dzīvotnēm – pasliktinās galvenokārt siena pļavu, molīniju pļavu un vairāku veidu daļēji dabisko sauso pļavu saglabāšanās stāvoklis, un tas liecina par to atkarību no ekstensīvas lauksaimniecības prakses, kas visā ES turpina samazināties. Vislielākās uzlabošanās tendences novērtējumos uzrāda meža dzīvotnes (13 %).

2.3. Citas sugas, izņemot putnus

Dzīvotņu direktīvas II, IV un V pielikumā ir uzskaitītas 1389 Eiropas nozīmes sugas. Dažās lielākās taksonomiskajās grupās, piemēram, molusku, posmkāju un vaskulāro augu grupās, ir ļoti zems pielikumos iekļauto sugu īpatsvars. Visvairāk pārstāvētās grupas ir mugurkaulnieki, proti, ir uzskaitītas 85 % abinieku, 70 % rāpuļu, 64 % zīdītāju un 39 % saldūdens zivju sugas. Daudzas no sarakstā neiekļautajām sugām, arī daudzas biežāk sastopamās sugas, pozitīvi ietekmē pasākumi, kas tiek īstenoti saskaņā ar direktīvu, tostarp I pielikumā uzskaitīto dzīvotņu veidu aizsardzības pasākumi.

Sugu saglabāšanās stāvoklis