KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI UN REVĪZIJAS PALĀTAI

Eiropas Savienības konsolidētie gada pārskati par 2019. finanšu gadu

(2020/C 384/01)

SATURA RĀDĪTĀJS

PRIEKŠVĀRDS 2

EIROPAS SAVIENĪBAS POLITISKĀ UN FINANŠU SISTĒMA, PĀRVALDĪBA UN PĀRSKATATBILDĪBA 3

SKAIDROJUMS PIE KONSOLIDĒTAJIEM PĀRSKATIEM 10

BŪTISKĀKĀ INFORMĀCIJA PAR 2019. FINANŠU GADU 11

KONSOLIDĒTIE FINANŠU PĀRSKATI UN SKAIDROJUMI 13

BILANCE 14

FINANŠU DARBĪBAS REZULTĀTU PĀRSKATS 15

NAUDAS PLŪSMAS PĀRSKATS 16

NETO AKTĪVU IZMAIŅU PĀRSKATS 17

SKAIDROJUMI PAR FINANŠU PĀRSKATIEM 18

FINANŠU PĀRSKATU APSPRIEŠANA UN ANALĪZE 100

BUDŽETA IZPILDES PĀRSKATI UN SKAIDROJUMI 114

GLOSĀRIJS 173

SAĪSINĀJUMU SARAKSTS 177

PRIEKŠVĀRDS

Man ir prieks jūs iepazīstināt ar Eiropas Savienības 2019. gada pārskatiem. Tajos ir sniegts pilnīgs pārskats par ES finansēm un ES pagājušā gada budžeta izpildi, tajā skaitā informācija par iespējamām saistībām, finanšu saistībām un citiem Savienības pienākumiem. Šajos pārskatos ir atspoguļots Savienības darbību daudzgadu raksturs un iekļauti skaidrojumi par galvenajiem finanšu rādītājiem un to attīstību. Eiropas Savienības konsolidētie gada pārskati ir iekļauti Komisijas integrētajā finanšu un pārskatatbildības pārskatu apkopojumā un ir būtiska daļa no mūsu augsti attīstītās finanšu pārskatatbildības sistēmas.

Vēlreiz pierādījās, ka ES budžets nozīmē pievienoto vērtību iedzīvotājiem, uzņēmumiem un reģioniem – neraugoties uz tā ierobežoto apjomu, kas ir aptuveni 2 % no visiem publiskajiem izdevumiem Savienībā, tas papildina valstu budžetus un atbalsta mūsu kopējās politiskās prioritātes.

2019. gada budžets bija pašreizējās daudzgadu finanšu shēmas (DFS) priekšpēdējais budžets. Gandrīz visu programmu īstenošana noritēja straujā tempā, izņemot jaunas programmas, piemēram, Eiropas aizsardzības rūpniecības attīstības programmu (EDIDP), vai darbības, attiecībā uz kurām likumdošanas process tika nesen pabeigts. ES budžeta izdevumi ietvēra 178,8 miljardus EUR saistību apropriācijās un 159,1 miljardu EUR maksājumu apropriācijās.

Saskaņā ar Eiropas Komisijas 2018. gada maija priekšlikumu 2019. gadā ievērojama daļa budžeta tika izmantota programmām, lai veicinātu darbvietu radīšanu, jo īpaši jauniešiem, un stiprinātu izaugsmi, stratēģiskās investīcijas un konverģenci. ES arī turpināja atbalstīt centienus efektīvi risināt migrācijas izaicinājumus gan ES iekšienē, gan ārpus tās.

Gandrīz puse no atvēlētajiem līdzekļiem tika novirzīta pasākumiem, kuru mērķis ir atbalstīt ekonomikas izaugsmi un mazināt reģionu ekonomiskās atšķirības. ES finansējums 12,4 miljardu EUR apmērā tika atvēlēts pētniecībai un inovācijai programmā “Apvārsnis 2020”, tajā skaitā augstas veiktspējas datošanas jomā. Arī citās jomās ir pierādījies, ka budžets ir investīcija nākotnē – tā izdevumi izglītībai un apmācībai tika palielināti par 20 % programmai “Erasmus+”, salīdzinot ar 2018. gadu, un par 37 % Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentam, kas veicina transportu un digitālo infrastruktūru. Atbalsts lauksaimniecībai un lauku apvidiem saglabājās stabils 57,9 miljardu EUR apmērā un sniedza ieguldījumu arī cīņā pret klimata pārmaiņām un ilgtspējīgas izaugsmes veicināšanā.

2019. gada budžets nodrošināja nepieciešamo elastīgumu, lai pievērstos migrācijas problēmu iekšējam aspektam, ar kopējo atbalstu 1,2 miljardu EUR apmērā no Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda un 533 miljonu EUR atbalstu robežu pārvaldībai un drošībai no Iekšējās drošības fonda. Kopumā 5 miljoni EUR tika piešķirti arī, lai izveidotu jauno Eiropas Prokuratūru, kas veiks kriminālvajāšanu par noziedzīgiem nodarījumiem pret ES budžetu, arī par krāpšanu, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un korupciju.

Pat pirms koronavīrusa krīzes ES 2019. gada budžets apliecināja, cik svarīga nozīme ir funkcionējošai daudzgadu finanšu shēmai, kas nodrošina nepieciešamos līdzekļus un elastīgumu, lai rīkotos un reaģētu uz gaidāmajām problēmām. Šim elastīgumam būs arī svarīga loma nākamajā daudzgadu finanšu shēmā, kas ir Eiropas atveseļošanas plāna pamatā.

Eiropas Savienības konsolidētie gada pārskati tiek sagatavoti saskaņā ar starptautiskajiem publiskā sektora grāmatvedības standartiem. Lai ievērotu minētos standartus, Komisija pastāvīgi pilnveido savus noteikumus un procedūras, organizatorisko struktūru un elastīgumu. Konsekventa un efektīva ziņošana nodrošina juridisko atbilstību un palielina pārskatatbildību par ES izdevumiem. Tā palīdz mijiedarboties ar iedzīvotājiem un citām ieinteresētajām personām un saglabāt to ticību un uzticību Eiropas Savienībai.

Johannes HAHN, komisārs budžeta un cilvēkresursu jautājumos

EIROPAS SAVIENĪBAS POLITISKĀ UN FINANŠU SISTĒMA, PĀRVALDĪBA UN PĀRSKATATBILDĪBA

Eiropas Savienība (ES) ir savienība, kam dalībvalstis piešķir kompetences, lai sasniegtu kopējus mērķus. Savienība ir dibināta, pamatojoties uz tādām vērtībām kā cilvēka cieņas aizsardzība, brīvība, demokrātija, vienlīdzība, tiesiskums un cilvēktiesību, tajā skaitā minoritāšu tiesību, ievērošana. Šīs vērtības ir kopīgas visām dalībvalstīm sabiedrībā, kurā dominē plurālisms, nediskriminācija, iecietība, tiesiskums, solidaritāte un sieviešu un vīriešu līdztiesība.

1. POLITISKĀ UN FINANŠU SISTĒMA

ES Līgumi

Vispārējie mērķi un principi, no kuriem vadās Savienība un Eiropas iestādes, ir definēti Līgumos. Savienība un ES iestādes var rīkoties tikai saskaņā ar Līgumos piešķirtajām pilnvarām, lai sasniegtu tajos noteiktos mērķus, un tām jārīkojas, ievērojot subsidiaritātes un proporcionalitātes principus (1). Lai sasniegtu savus mērķus un īstenotu savu politiku, Savienība sev nodrošina nepieciešamos finanšu līdzekļus. Komisijas atbildībā ir veicināt Savienības vispārējās intereses, kas ietver budžeta izpildi un programmu pārvaldību sadarbībā ar dalībvalstīm un ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principu.

ES cenšas sasniegt Līgumā noteiktos mērķus, izmantojot vairākus instrumentus, un viens no tiem ir ES budžets. Citi ir, piemēram, vienots tiesiskais regulējums vai kopējas politikas stratēģijas.

Komisijas politiskās prioritātes

Komisijas politiskās prioritātes ir definētas Komisijas priekšsēdētājas noteiktajās politiskajās pamatnostādnēs. U. fon der Leienas – kura sāka pildīt amata pilnvaras 2019. gada 1. decembrī – vadībā Komisija pievērsīsies turpmāk aprakstītajiem sešiem vērienīgajiem mērķiem.

SEŠI VĒRIENĪGIE MĒRĶI

Eiropas zaļais kurss

— Tiekties uz to, lai Eiropa kļūtu par pirmo klimatneitrālo pasaules daļu

Ekonomika cilvēku labā

— Nodrošināt sociālo taisnīgumu un labklājību

Digitālajam laikmetam gatava Eiropa

— Nodrošināt iedzīvotājiem plašākas iespējas ar jaunas paaudzes tehnoloģiju palīdzību

Mūsu eiropeiskā dzīvesziņa

— Izveidot līdztiesības savienību, kurā mums visiem ir vienādas iespējas

Spēcīgāka Eiropa pasaulē

— Nodrošināt, ka Eiropa cenšas panāk vairāk, stiprinot savu unikālo atbildīgas globālās līderes zīmolu līderība

Jauns impulss Eiropas demokrātijai

— Veicināt, aizsargāt un nostiprināt mūsu demokrātiju,

Iepriekšējā Komisija pievērsās šādām desmit prioritātēm, ko bija noteicis bijušais priekšsēdētājs Žans Klods Junkers, ievērojot ES tābrīža ilgtermiņa izaugsmes stratēģiju “Eiropa 2020”:

— jauns impulss nodarbinātībai, izaugsmei un investīcijām,

— savienots digitālais vienotais tirgus,

— spēcīga enerģētikas savienība ar tālredzīgu klimata pārmaiņu politiku,

— padziļināts un taisnīgāks iekšējais tirgus ar spēcīgāku rūpniecisko pamatu,

— dziļāka un taisnīgāka ekonomiskā un monetārā savienība (EMS),

— līdzsvarota un progresīva tirdzniecības politika globalizācijas iespēju izmantošanai,

— tiesiskuma un pamattiesību telpa, kurā valda savstarpēja uzticēšanās,

— virzība uz jaunu politiku migrācijas jomā,

— Eiropa kā spēcīgāks globāls dalībnieks,

— demokrātisku pārmaiņu Savienība.

Ilgtspējīgas attīstības programma 2030. gadam

Ilgtspējīgas attīstības programma 2030. gadam un tās 17 ilgtspējīgas attīstības mērķi, ko Apvienoto Nāciju Organizācija pieņēma 2015. gada septembrī, ir devuši jaunu stimulu globālajiem centieniem nodrošināt ilgtspējīgu attīstību. ES ir bijusi nozīmīga loma programmas 2030. gadam izveidē, atspoguļojot faktu, ka ilgtspējīgas attīstības jautājums gadiem ilgi ir bijis Eiropas projekta pamatā. Ilgtspējīgas attīstības mērķi ir stingri iestrādāti ES Līgumos un integrēti visās ES politikas jomās un iniciatīvās. ES budžetam ir nozīmīga loma daudzu ilgtspējas problēmu risināšanā, ieskaitot tādas problēmas kā nabadzība, jauniešu bezdarbs, veselība un labklājība, klimata pārmaiņas, bioloģiskās daudzveidības izzušana, ilgtspējīga enerģija un migrācija.

Daudzgadu finanšu shēma un izdevumu programmas

No ES budžeta atbalstītie politikas virzieni tiek īstenoti saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu (DFS) un attiecīgiem nozaru tiesību aktiem, kuros ir noteiktas izdevumu programmas. Ar tiem ES politiskās prioritātes tiek izteiktas finanšu izteiksmē pietiekami ilgā periodā, lai tās būtu efektīvas un sniegtu saskaņotu ilgtermiņa redzējumu ES fondu finansējuma saņēmējiem un valstu iestādēm, kas nodrošina līdzfinansējumu. Gada maksimālās summas (maksimālais apjoms) tiek noteikts ES izdevumiem kopumā un galvenajām izdevumu kategorijām. Visu izdevumu kategoriju maksimālo apjomu summa parāda saistību apropriāciju kopējo maksimālo apjomu. Daudzgadu finanšu shēma tiek pieņemta vienbalsīgi, apliecinot visu dalībvalstu piekrišanu mērķiem un izdevumu lielumam (budžeta saistību un maksājumu maksimālajam līmenim), ar Eiropas Parlamenta piekrišanu. Pašreizējā DFS aptver laikposmu no 2014. līdz 2020. gadam.

Iestāžu nolīgums

Daudzgadu finanšu shēmu papildina iestāžu nolīgums (2), kas ir politiska Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas vienošanās. Šā nolīguma, kas tika pieņemts 2013. gadā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 295. pantu, mērķis ir īstenot budžeta disciplīnu, uzlabot ikgadējās budžeta procedūras darbību un iestāžu sadarbību budžeta jautājumos, kā arī nodrošināt pareizu finanšu pārvaldību.

Gada budžets

Gada budžetu sagatavo Komisija, un Eiropas Parlaments un Padome par to parasti vienojas līdz decembra vidum, pamatojoties uz LESD 314. pantā noteikto procedūru. Saskaņā ar budžeta līdzsvarotības principu kopējiem ieņēmumiem konkrētā finanšu gadā jābūt vienādiem ar kopējiem izdevumiem (maksājumu apropriācijām).

Galvenie ES finansējuma avoti ir pašu resursu ieņēmumi, kurus papildina citi ieņēmumi. Ir triju veidu pašu resursi: tradicionālie pašu resursi (piemēram, muitas nodokļi un cukura nodevas), pašu resursi, kuru pamatā ir pievienotās vērtības nodoklis (PVN), un pašu resursi, kuru pamatā ir nacionālais kopienākums (NKI). Citi ieņēmumi no ES darbībām (piemēram, naudas sodi, kas ir saistīti ar konkurences lietām) parasti veido mazāk nekā 10 % no kopējiem ieņēmumiem. Budžeta finansēšanai nepieciešamo pašu resursu kopsummu nosaka, no kopējiem izdevumiem atskaitot citus ieņēmumus. Pašreizējā DFS pašu resursu kopējais apmērs nevar pārsniegt 1,20 % no dalībvalstu nacionālā kopienākuma (NKI) summas.

Pārvaldības veidi

ES budžetu īsteno trīs pārvaldības režīmos, kas nosaka, kā nauda tiek izmaksāta un pārvaldīta:

— dalīta pārvaldība – lielāko daļu budžeta Komisija pārvalda atbilstīgi dalītas pārvaldības sistēmai sadarbībā ar dalībvalstīm, jo īpaši struktūrfondu un lauksaimniecības jomās,

— tieša pārvaldība – Komisija arī pārvalda programmas pati un var deleģēt konkrētu programmu īstenošanu izpildaģentūrām,

— netieša pārvaldība – lēmumus par izdevumiem var arī pārvaldīt netieši ar citu ES vai ārpus ES esošu struktūru starpniecību. Finanšu regulā un/vai deleģēšanas nolīgumos ir noteikti nepieciešamie kontroles un ziņošanas mehānismi, kas šīm struktūrām jāizmanto, un Komisijas ziņošana, budžeta izpildes uzdevumus uzticot valsts aģentūrām, Eiropas Investīciju bankas grupai, trešām valstīm, starptautiskām organizācijām (piemēram, Pasaules Bankai vai Apvienoto Nāciju Organizācijai) un citām struktūrām (piemēram, ES decentralizētām aģentūrām, kopuzņēmumiem).

Finanšu regula

Finanšu regula (FR) (3), kas piemērojama vispārējam budžetam, ir viens no galvenajiem ES finanšu regulējuma struktūras tiesību aktiem. Tajā ir sīki definēti finanšu noteikumi, kas piemērojami ES budžeta izpildei, un to dažādo dalībnieku loma, kuru pienākums ir nodrošināt, ka naudas tiek izlietota pareizi un sasniedzot noteiktos mērķus.

2. PĀRVALDE UN PĀRSKATATBILDĪBA

2.1. INSTITUCIONĀLĀ STRUKTŪRA

ES ir iestāžu sistēma, kuras uzdevumi ir stiprināt tās vērtības, sekmēt tās mērķu sasniegšanu, kalpot Savienības, tās pilsoņu un dalībvalstu interesēm, kā arī nodrošināt tās politiku un darbību saskaņotību, efektivitāti un nepārtrauktību. Organizatoriskā struktūra sastāv no iestādēm, aģentūrām un citām ES struktūrām, ko iekļauj ES konsolidētajos pārskatos, ciktāl ir izpildīti Finanšu regulā noteiktie konsolidācijas kritēriji un piemērojamie grāmatvedības noteikumi (konsolidācijas darbības jomā iekļauto subjektu sarakstu skatīt 9. skaidrojumā).

Eiropas Parlaments kopīgi ar Padomi veic likumdošanas un budžeta pieņemšanas funkcijas. Komisijai ir politiska pārskatatbildība attiecībā pret Eiropas Parlamentu. Arī Padome veic politikas veidošanas un koordinēšanas funkcijas Eiropadomes noteiktajā Savienības vispārējā politiskajā virzienā un prioritātēs.

Komisija ir atbildīga par tiesību aktu plānošanu, sagatavošanu un ierosināšanu, par ES politikas virzienu pārvaldību, tajā skaitā ES tiesību aktu īstenošanas uzraudzību un to izpildes nodrošināšanu, par ES finansējuma piešķiršanu un finansējuma programmu pārvaldību un par ES pārstāvēšanu starptautiskā mērogā.

Komisija veic budžeta izpildi, lielā mērā sadarbojoties ar dalībvalstīm (4). Kopā tās nodrošina, ka apropriācijas tiek izlietotas atbilstīgi pareizas finanšu pārvaldības principiem. Regulās nosaka dalībvalstu pienākumus to kopīgajā budžeta izpildes kontrolē un revīzijā, kā arī izrietošo atbildību. Tajās arī nosaka pienākumus un sīki izstrādātus noteikumus katrai no ES iestādēm attiecībā uz to izdevumiem.

2.2. KOMISIJAS PĀRVALDES STRUKTŪRA

Komisijai ir unikāla pārvaldības sistēma, kurā skaidri nošķirtas politiskās un administratīvās pārraudzības struktūras un precīzi noteiktas atbildības jomas un finansiālā pārskatatbildība (5).

Komisijas iekšējā darbība ir balstīta uz vairākiem labas pārvaldības pamatprincipiem – skaidri sadalītām lomām un pienākumiem, ciešu apņemšanos īstenot uz rezultātiem vērstu pārvaldību un ievērot tiesisko regulējumu, skaidriem pārskatatbildības mehānismiem, augstas kvalitātes un visaptverošu tiesisko regulējumu, atklātību un pārredzamību un augstiem ētikas standartiem.

Komisija savas funkcijas veic komisāru kolēģijas – kas nosaka prioritātes un uzņemas vispārēju politisku atbildību par Komisijas darbu – vadībā. Priekšsēdētājs lemj par Komisijas iekšējo organizāciju, nodrošinot tās konsekventu, efektīvu un koleģiālu darbību. Iekšējie pasākumi rada stingru kontroles un vadības rīku struktūru, kas ļauj komisāru kolēģijai uzņemties politisku atbildību par Komisijas darbu, proti, lēmumiem, ko tā pieņem, kā arī par saskaņošanas, izpildvaras un vadības funkcijām, kas noteiktas Līgumos.

Kolēģija deleģē budžeta praktisko izpildi un finanšu pārvaldību ģenerāldirektoriem un dienestu vadītājiem, kuri vada Komisijas attiecīgo administratīvo struktūru (6). Šī decentralizētā pieeja rada administratīvu kultūru, kas mudina civildienesta ierēdņus uzņemties atbildību par viņu kontrolē esošajām darbībām un liek viņiem nodrošināt pārliecību par darbībām, par kurām viņi atbild.

Centrālie dienesti atbalsta ģenerāldirektorus un dienestu vadītājus viņu pienākumu izpildē. Jo īpaši Korporatīvās pārvaldības padome nodrošina koordināciju, pārraudzību, konsultācijas un stratēģisko orientāciju korporatīvās pārvaldības jautājumos tādās jomās kā finanšu un cilvēkresursu pārvaldība, riska pārvaldība, uz rezultātiem vērsta pārvaldība, IT pārvaldība, kiberdrošība un fiziskā drošība, darbības nepārtrauktība un informācijas pārvaldība (7).

Šī pārvaldes sistēma ir balstīta uz Līgumiem un laika gaitā ir attīstījusies, lai pielāgotos mainīgai videi un saglabātu atbilstību attiecīgajos starptautiskajos standartos noteiktajai paraugpraksei (8). Turpinot šo 2018. gadā ieviesto pasākumu racionalizāciju un nostiprināšanu (9), tika ņemts vērā Eiropas Revīzijas palātas (10) un Komisijas Iekšējās revīzijas dienesta revīzijas darbs. Kā prasīts Finanšu regulā (247. pantā), gada ES budžeta pārvaldības un izpildes gada ziņojumā tiek iekļauta informācija par galvenajiem pārvaldības pasākumiem Komisijā.

2.3. ES BUDŽETA IZPILDES SISTĒMA

Lai nodrošinātu ES programmu spēcīgu orientāciju uz rezultātiem, Eiropas līmeņa pievienoto vērtību un pareizu pārvaldību, ir jāievieš stingras izpildes sistēmas. ES budžeta izpildes sistēma ir sīki izstrādāta, un uz sniegumu balstīta budžeta izstrādes sistēmu standarta indeksā tās rādītājs ir augstāks nekā jebkurai individuālai Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) novērtētai valstij.

ES budžeta izpildes sistēma ziņo par vairāku veidu un līmeņu stratēģiskiem mērķiem, uzdevumiem un rādītājiem. Tajā arī ņem vērā politikas virzienu (piemēram, klimata pārmaiņu pārvaldības vai dzimumu līdztiesības politikas) un programmu savstarpējo papildināmību un integrēšanu, kā arī dalībvalstu svarīgo lomu ES budžeta izpildē.

— Uzdevumi, rādītāji un mērķi ir ietverti programmu juridiskajā pamatā, un katru gadu Komisija par tiem ziņo, izmantojot budžeta projektam pievienotos programmu pārskatus. Programmu pārskati sniedz informāciju, kas nepieciešama, lai saprastu programmu izpildi un novērtētu to darbības rezultātus; tas ietver ilgtermiņa finanšu saistības saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu, programmu izpildes bāzes datus (politikas rīcības sākumpunktus), mērķus (kas jāsasniedz līdz daudzgadu finanšu shēmas perioda beigām) un starpposma atskaites punktus.

— Komisija veicina uz rezultātiem vērstu kultūru, lai nodrošinātu, ka resursi tiek piešķirti prioritātēm un ka visas darbības ir maksimāli efektīvas un rada pievienoto vērtību. Turklāt pēdējos gados tā ir attīstījusi pieeju, kas veicina labāku līdzsvaru starp atbilstību un rezultātiem.

— ES budžeta gada pārvaldības un izpildes ziņojumā ir sniegts visaptverošs pārskats par ES budžeta izpildi, pārvaldību un aizsardzību. Tajā izklāstīts, kā ar ES budžetu tiek atbalstītas Eiropas Savienības politikas prioritātes, un aplūkoti gan rezultāti, kas sasniegti, izmantojot ES budžetu, gan Komisijas ieguldījums augstāko budžeta un finanšu pārvaldības standartu nodrošināšanā un veicināšanā.

Šie elementi ļauj budžeta iestādei nākamā gada budžeta procedūrā pamatoti ņemt vērā izpildes informāciju.

2.4. KOMISIJAS FINANŠU PĀRVALDĪBA

Komisijā pienākumi un atbildības jomas finanšu pārvaldībā ir skaidri definētas (piemēram, Finanšu regulā un Iekšējos noteikumos (11)) un tiek attiecīgi piemērotas. Komisijas ģenerāldirektori un dienestu vadītāji kā deleģētie kredītrīkotāji ir atbildīgi par ES finanšu resursu pareizu pārvaldību, atbilstību Finanšu regulas noteikumiem, riska pārvaldību un atbilstošas iekšējās kontroles sistēmas izveidi.

Kredītrīkotāji atbild par visu pārvaldības procesu – tie gan nosaka, kas jādara, lai tiktu sasniegti iestādes noteiktie politikas mērķi, gan pārvalda darbības no operatīvā un pareizas finanšu pārvaldības viedokļa. Uzdevumus var tālāk deleģēt direktoriem, nodaļu vadītājiem un citām personām, kuras tādējādi kļūst par pastarpināti deleģētiem kredītrīkotājiem. Katrs deleģētais kredītrīkotājs iekšējās kontroles sistēmu īstenošanas pārraudzībā un uzraudzībā var paļauties uz vienu vai diviem direktoriem, kuri atbild par riska pārvaldību un iekšējo kontroli.

Komisijas centrālie dienesti sniedz norādījumus un padomus un veicina paraugpraksi, tajā skaitā ar Korporatīvās pārvaldības padomes darba starpniecību.

Saskaņā ar Finanšu regulu katram kredītrīkotājam ir jāsagatavo gada darbības pārskats (“GDP”) par to, kas ir sasniegts, un par iekšējo kontroli un finanšu pārvaldību gada gaitā. GDP iekļauj deklarāciju, ka resursi ir izmantoti, piemērojot pareizas finanšu pārvaldības principus, un ka ir ieviesti kontroles pasākumi, kas sniedz nepieciešamās garantijas attiecībā uz pamatā esošo darījumu likumību un pareizību. Komisijas līmenī ES budžeta gada pārvaldības un izpildes ziņojums ir galvenais instruments, ar kura starpniecību komisāru kolēģija uzņemas politisko atbildību par ES budžeta finansiālo pārvaldību.

Komisijas grāmatvedis ir galvenais atbildīgais par kases pārvaldību, atgūšanas procedūrām, grāmatvedības noteikumu noteikšanu, pamatojoties uz starptautiskajiem publiskā sektora grāmatvedības standartiem un metodēm, grāmatvedības sistēmu apstiprināšanu un Komisijas un ES konsolidēto gada pārskatu sagatavošanu. Turklāt grāmatvedim jāparaksta gada pārskati, apliecinot, ka tie visos būtiskajos aspektos patiesi atspoguļo finanšu stāvokli, darbību rezultātus un Savienības naudas plūsmas. Gada pārskatus pieņem komisāru kolēģija. Grāmatvedis ir neatkarīga funkcija, un Komisijā viņš uzņemas lielu atbildību par finanšu pārskatu sagatavošanu.

Arī Komisijas iekšējais revidents ir centralizēta un neatkarīga funkcija, kas sniedz neatkarīgas konsultācijas, atzinumus un ieteikumus par iekšējās kontroles sistēmu kvalitāti un funkcionēšanu Komisijā, ES aģentūrās un citās autonomās struktūrās.

Revīzijas progresa komiteja nodrošina iekšējā revidenta neatkarību un uzrauga iekšējās revīzijas darba kvalitāti un pasākumus, ko Komisija veikusi, atbildot uz iekšējās un ārējās revīzijas ieteikumiem, kā arī Eiropas Revīzijas palātas konstatējumiem par budžeta izpildes apstiprināšanu un ieteikumiem par gada konsolidēto ES pārskatu uzticamību. Komitejas konsultatīvā loma palīdz turpināt vispārējo Komisijas iedarbīguma un efektivitātes uzlabošanu, lai tā varētu sasniegt savus mērķus, un veicina komisāru kolēģijas īstenoto pārraudzību pār Komisijas pārvaldību, risku pārvaldību un iekšējās kontroles praksi.

2.5. FINANŠU PĀRSKATU SNIEGŠANA

Pārskatu sniegšana par ES budžetu notiek, izmantojot integrēto finanšu un pārskatatbildības ziņošanas pakotni, kurā apkopota visaptveroša informācija par ES budžeta izpildi, veikumu, rezultātiem, finanšu pārvaldību un aizsardzību. Tā ietver konsolidētus ES gada pārskatus, ES budžeta gada pārvaldības un izpildes ziņojumu (kurā iekļauj vērtējumu par Savienības finansēm, pamatojoties uz sasniegtajiem rezultātiem), gada ziņojumu par veiktajām revīzijām, nākotnes ienākošās un izejošās naudas plūsmas ilgtermiņa prognozi, aptverot turpmākos piecus gadus, un ziņojumu par pasākumiem pēc budžeta izpildes apstiprināšanas. Integrētajā finanšu un pārskatatbildības ziņošanas pakotnē sabiedrībai katru gadu tiek sniegts visaptverošs ieskats par ES budžeta finansiālo un darbības situāciju.

ES konsolidētie gada pārskati sniedz finanšu informāciju par ES iestāžu, aģentūru un citu struktūru darbībām gan no uzkrājumu grāmatvedības, gan budžeta viedokļa. Minētajos pārskatos nav ietverti dalībvalstu gada pārskati.

Konsolidētie ES gada pārskati sastāv no šādām divām atsevišķām, bet savstarpēji saistītām daļām:

— konsolidētie finanšu pārskati un

— pārskati par budžeta izpildi, kuros sniegta apkopota informācija par budžeta izpildi.

Turklāt konsolidētajiem ES gada pārskatiem ir pievienots finanšu pārskatu apspriešanas un analīzes (FSDA) dokuments, kurā rezumētas būtiskās izmaiņas un tendences finanšu pārskatos un izskaidroti nozīmīgie riski un neskaidrības, ar ko ES ir saskārusies un kas tai ir jārisina nākotnē.

Pārskatu sniegšana un pārskatatbildība Komisijā:

Integrēti finanšu un pārskatatbildības ziņojumi FR 247. pants — Konsolidētie ES gada pārskati — ES budžeta gada pārvaldības un izpildes ziņojums (iesk. ziņojumu par ES finanšu novērtējumu) — Gada iekšējās revīzijas ziņojums — Nākotnes ienākošās un izejošās naudas plūsmas ilgtermiņa prognoze par pieciem gadiem — Ziņojums par turpmākiem pasākumiem pēc budžeta izpildes apstiprināšanas Citi ziņojumi — Paziņojumu pakete saistībā ar runu par stāvokli Savienībā — Pārskata ziņojums par ES darbību — Ģenerāldirektorātu gada darbības pārskati — Pārskats par budžeta un finanšu pārvaldību

2.6. ĀRĒJĀ REVĪZIJA UN BUDŽETA IZPILDES APSTIPRINĀJUMA PROCEDŪRA

Saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principiem līdzekļi ir jāpārvalda efektīvā, lietderīgā un saimnieciskā veidā. Pastāv pārskatatbildības satvars, kas pamatojas uz visaptverošu ziņošanu, ārēju revīziju un politisko kontroli, lai sniegtu pietiekamu pārliecību, ka ES līdzekļi tiek tērēti pareizi.

Katru gadu Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz sistemātisku un rūpīgu pieeju, pārbauda pārskatu uzticamību, vai visi ieņēmumi ir saņemti un visi izdevumi ir radušies likumīgā un atbilstīgā veidā un vai finanšu pārvaldība un budžeta plānošanas kvalitatīvie aspekti, tajā skaitā snieguma aspekts, ir bijuši pareizi. Ar Eiropas Revīzijas palātas gada ziņojuma publicēšanu tiek sākta budžeta izpildes apstiprinājuma procedūra. Revidenti arī sagatavo īpašus ziņojumus par noteiktiem izdevumiem vai politikas jomām, kā arī budžeta vai pārvaldības jautājumiem.

Pēc Padomes ieteikuma Eiropas Parlaments lemj par to, vai dot galīgo apstiprinājumu (ko dēvē par “budžeta izpildes apstiprināšanu”) tam, kā Komisija attiecīgajā gadā ir izpildījusi ES budžetu. Ikgadējā budžeta izpildes apstiprinājuma procedūra nodrošina to, ka no Komisijas tiek prasīta politiskā pārskatatbildība par ES budžeta izpildi.

Lēmums par budžeta izpildes apstiprināšanu arī pamatojas uz Komisijas integrēto finanšu un pārskatatbildības ziņošanu, komisāru uzklausīšanu un uz atbilžu sniegšanu uz Komisijai nosūtītajiem rakstveida jautājumiem.

SKAIDROJUMS PIE KONSOLIDĒTAJIEM PĀRSKATIEM

Eiropas Savienības 2019. gada konsolidētie gada pārskati ir sagatavoti, pamatojoties uz informāciju, kuru iestādes un struktūras sniegušas saskaņā ar Finanšu regulas, ko piemēro Eiropas Savienības vispārējam budžetam, 246. panta 2. punktu. Ar šo es paziņoju, ka tie ir sagatavoti saskaņā ar minētās Finanšu regulas XIII sadaļu un grāmatvedības principiem, noteikumiem un metodēm, kas izklāstīti skaidrojumos par finanšu pārskatiem.

No minēto iestāžu un struktūru grāmatvežiem, kas apliecinājuši informācijas ticamību, esmu saņēmusi visu informāciju, kas nepieciešama, lai sagatavotu finanšu pārskatus, kuros atspoguļoti Eiropas Savienības aktīvi un saistības, kā arī budžeta izpilde.

Ar šo apliecinu, ka, pamatojoties uz šo informāciju un pārbaudēm, kuras uzskatīju par nepieciešamām, lai apstiprinātu Eiropas Komisijas pārskatus, man ir pietiekama pārliecība, ka finanšu pārskati visos būtiskajos aspektos sniedz patiesu priekšstatu par Eiropas Savienības finanšu stāvokli, darbību rezultātiem un naudas plūsmām.

Rosa ALDEA BUSQUETS, Komisijas grāmatvede, 2020. gada 18. jūnijā

BŪTISKĀKĀ INFORMĀCIJA PAR 2019. FINANŠU GADU

2019. gada Savienības budžeta izpilde

ES budžetam ir būtiska loma Savienības politikas un prioritāšu īstenošanā. Kaut arī Savienības budžets apjoma ziņā ir ierobežots, jo atbilst aptuveni 2 % no visiem Savienības publiskajiem izdevumiem, tas papildina valstu budžetus un ir nepārprotami vērsts uz investīcijām un papildināmību. Tas ir svarīgs instruments starp dažādajiem Eiropas līmeņa politikas un regulatīvajiem instrumentiem, ar kuriem tiek īstenotas visu ES dalībvalstu vidū saskaņotās politikas prioritātes, kas atspoguļotas daudzgadu finanšu shēmā, kurā noteiktas attiecīgās programmas un izdevumu maksimālais apjoms.

ES 2019. gada budžets, kas pieņemts 2018. gada 12. decembrī, apliecina, ka ES novirza naudu tur, kur tā ir vajadzīga. Saskaņā ar Eiropas Komisijas 2018. gada maija priekšlikumu 2019. gadā lielākā daļa budžeta tika izmantota, lai veicinātu darbvietu radīšanu, jo īpaši jauniešiem, un stiprinātu izaugsmi, stratēģiskās investīcijas un konverģenci. ES arī turpināja atbalstīt centienus efektīvi risināt migrācijas problēmu gan ES iekšienē, gan ārpus tās.

Pieņemtais 2019. gada budžets ir sniedzis ieguldījumu Eiropas ekonomikas stiprināšanā un noturībā un solidaritātes un drošības veicināšanā gan ES iekšienē, gan aiz tās robežām. 2019. gada budžets bija pašreizējās daudzgadu finanšu shēmas (DFS) priekšpēdējais budžets. Gandrīz visu programmu īstenošana noritēja straujā tempā, izņemot jaunas programmas, piemēram, Eiropas aizsardzības rūpniecības attīstības programmu (EDIDP), vai darbības, attiecībā uz kurām likumdošanas process tika nesen pabeigts.

2019. gadā ES budžeta izdevumi ietvēra 178,8 miljardus EUR saistību apropriācijās un 159,1 miljardu EUR maksājumu apropriācijās. Šo izpildi var uzskatīt par apmierinošu, un gada gaitā tika veiktas tikai nelielas korekcijas. Pēc summu pārcelšanas uz 2020. gadu izpilde sasniedza 99,4 % no saistību apropriācijām un 99,5 % no maksājumu apropriācijām.

Gandrīz puse no atvēlētajiem līdzekļiem tika novirzīta pasākumiem, kuru mērķis ir atbalstīt ekonomikas izaugsmi un mazināt reģionu ekonomiskās atšķirības. ES finansējums 12,4 miljardu EUR apmērā tika atvēlēts pētniecībai un inovācijai programmā “Apvārsnis 2020”, tajā skaitā augstas veiktspējas datošanas jomā. Tika palielināts budžets izglītībai un apmācībai (par 20 % vairāk nekā 2018. gadā programmai “Erasmus+”), un transportam un digitālajai infrastruktūrai (par 37 % vairāk Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentam). Atbalsts lauksaimniecībai un lauku apvidiem saglabājās stabils 57,9 miljardu EUR apmērā un sniedza ieguldījumu cīņā pret klimata pārmaiņām un ilgtspējīgas izaugsmes veicināšanā.

2019. gada budžets nodrošināja nepieciešamo elastīgumu, lai pievērstos migrācijas problēmu iekšējam aspektam, ar kopējo atbalstu 1,2 miljardu EUR apmērā no Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda un 533 miljonu EUR atbalstu robežu pārvaldībai un drošībai no Iekšējās drošības fonda. Kopumā 5 miljoni EUR tika piešķirti arī, lai izveidotu jauno Eiropas Prokuratūru, kas veiks kriminālvajāšanu par noziedzīgiem nodarījumiem pret ES budžetu, arī par krāpšanu, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un korupciju.

Finanšu pārskati – būtiskākā informācija

Bilance

— Attiecībā uz posteni “materiālie pamatlīdzekļi” četri satelīti, kas tika palaisti 2018. gadā, veiksmīgi tika izvadīti orbītā 2019. gadā. Tie 2019. gadā papildināja funkcionālo konstelāciju, un tagad tā sastāv no 26 satelītiem – skatīt 2.2. skaidrojumu.

— Pārdošanai pieejamie finanšu aktīvi palielinājās par 3,0 miljardiem EUR, jo tika turpināts ESIF galvojuma fondu un EFIA garantiju fondu, kā arī “Apvārsnis 2020” finanšu instrumentu finansējums. Aizdevumi samazinājās par 1,3 miljardiem EUR pēc tam, kad Rumānija un Latvija atmaksāja MB aizdevumus, taču šo samazinājumu zināmā mērā mazināja jaunu MFA aizdevumu piešķiršana – skatīt 2.4. skaidrojumu.

— Priekšfinansējums (t. i., avansa maksājumi ES līdzekļu saņēmējiem) palielinājās nedaudz, proti, par 1,5 miljardiem EUR līdz 51,4 miljardiem EUR – skatīt 2.5. skaidrojumu.

— Kopējās debitoru parādu un atgūstamās summas saglabājās līdzīgā līmenī kā iepriekšējā gadā (24,0 miljardi EUR) – skatīt 2.6. skaidrojumu.

— Samazinoties ilgtermiņa procentu likmei, ko izmanto, lai novērtētu darbinieku pabalstu saistības (tā dēvētajai “diskonta likmei”), un kas pirmo reizi kļuva negatīva, ievērojami – par 17,2 miljardiem EUR – palielinājās saistības gada beigās – skatīt 2.9. skaidrojumu.

— MB aizņēmumu atmaksa 1,5 miljardu EUR apmērā izraisīja finanšu saistību samazinājumu, ko zināmā mērā kompensēja jauni aizņēmumi saistībā ar piešķirtiem MFA aizdevumiem – skatīt 2.11. skaidrojumu.

— Parādi piegādātājiem un darbuzņēmējiem un uzkrātās saistības saglabājās līdzīgā līmenī kā 2018. gadā, proti, 94,1 miljarda EUR apmērā – skatīt 2.12. un 2.13. skaidrojumu.

Finanšu darbības rezultātu pārskats

— Attiecībā uz ieņēmumiem – pēc korekcijām, kas veiktas par iepriekšējiem mēnešiem (galvenokārt par 2012.–2017. gadu), NKI ieņēmumi palielinājās par 3,0 miljardiem EUR, jo NKI bāzes tika atjauninātas ar reāliem datiem. Ienākumi no naudas sodiem 2019. gadā bija 4,3 miljardi EUR – skatīt 3.1./3.4. skaidrojumu.

— Dalītā pārvaldībā radušies izdevumi palielinājās par 4,8 miljardiem EUR, jo, turpinoties pašreizējai DFS, uzlabojās programmu īstenošana ERAF un Kohēzijas fonda ietvaros – skatīt 3.9. skaidrojumu.

Iespējamās saistības

— Budžeta garantijas palielinājās par 2,7 miljardiem EUR, jo 2019. gadā tika parakstītas jaunas ESIF un ELM operācijas, ko garantē ES budžets – skatīt 4.1.1. skaidrojumu.

KONSOLIDĒTIE FINANŠU PĀRSKATI UN SKAIDROJUMI (1)

SATURA RĀDĪTĀJS

BILANCE 14

FINANŠU DARBĪBAS REZULTĀTU PĀRSKATS 15

NAUDAS PLŪSMAS PĀRSKATS 16

NETO AKTĪVU IZMAIŅU PĀRSKATS 17

SKAIDROJUMI PAR FINANŠU PĀRSKATIEM 18

1. NOZĪMĪGA GRĀMATVEDĪBAS POLITIKA 18

2. BILANCES SKAIDROJUMI 32

3. SKAIDROJUMI PAR FINANŠU DARBĪBAS REZULTĀTU PĀRSKATU 63

4. IESPĒJAMĀS SAISTĪBAS UN AKTĪVI 72

5. BUDŽETA UN JURIDISKĀS SAISTĪBAS 76

6. FINANŠU RISKA PĀRVALDĪBA 80

7. INFORMĀCIJA PAR SAISTĪTĀM PERSONĀM 93

8. NOTIKUMI PĒC BILANCES DATUMA 95

9. KONSOLIDĀCIJAS DARBĪBAS JOMA 97

BILANCE

miljoni EUR Skaidrojums 31.12.2019. 31.12.2018. ILGTERMIŅA AKTĪVI Nemateriālie aktīvi 2.1 515 446 Materiālie pamatlīdzekļi 2.2 11 380 11 185 Pēc pašu kapitāla metodes uzskaitītas investīcijas 2.3 591 591 Finanšu aktīvi 2.4 66 714 65 231 Priekšfinansējums 2.5 26 240 26 006 Ar komerciālu apmaiņu saistīti debitoru parādi un ar komerciālu apmaiņu nesaistītas atgūstamās summas 2.6 3 607 416 109 047 103 875 APGROZĀMIE LĪDZEKĻI Finanšu aktīvi 2.4 4 514 4 168 Priekšfinansējums 2.5 25 206 23 968 Ar komerciālu apmaiņu saistīti debitoru parādi un ar komerciālu apmaiņu nesaistītas atgūstamās summas 2.6 20 367 24 248 Krājumi 2.7 68 73 Nauda un naudas ekvivalenti 2.8 19 745 18 113 69 900 70 570 AKTĪVI KOPĀ 178 947 174 444 ILGTERMIŅA SAISTĪBAS Pensijas un citi darbinieku pabalsti 2.9 (97 659 ) (80 456 ) Uzkrājumi 2.10 (3 710 ) (3 281 ) Finanšu saistības 2.11 (53 071 ) (53 289 ) (154 440 ) (137 025 ) ĪSTERMIŅA SAISTĪBAS Uzkrājumi 2.10 (1 116 ) (852) Finanšu saistības 2.11 (1 446 ) (2 617 ) Parādi kreditoriem 2.12 (27 241 ) (32 227 ) Uzkrātie izdevumi un nākamo periodu ienākumi 2.13 (67 227 ) (63 186 ) (97 030 ) (98 882 ) SAISTĪBAS KOPĀ (251 470 ) (235 907 ) NETO AKTĪVI (72 523 ) (61 463 ) Rezerves 2.14 5 037 4 961 No dalībvalstīm pieprasāmās summas (2) 2.15 (77 560 ) (66 424 ) NETO AKTĪVI (72 523 ) (61 463 )

FINANŠU DARBĪBAS REZULTĀTU PĀRSKATS

miljoni EUR Skaidrojums 2019 2018 IEŅĒMUMI Ieņēmumi no darījumiem, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu NKI resursi 3.1 108 820 105 780 Tradicionālie pašu resursi 3.2 21 235 22 767 PVN resursi 3.3 18 128 17 624 Naudas sodi 3.4 4 291 6 740 Izdevumu atgūšana 3.5 2 627 2 215 Citi 3.6 2 072 3 312 157 174 158 438 Ieņēmumi no darījumiem, kas ir saistīti ar komerciālu apmaiņu Finanšu ieņēmumi 3.7 1 817 3 115 Citi 3.8 1 298 1 379 3 116 4 494 Ieņēmumi kopā 160 289 162 932 IZDEVUMI Īstenojušas dalībvalstis 3.9 Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds (43 951 ) (43 527 ) Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai un citi lauku attīstības instrumenti (13 541 ) (13 149 ) Eiropas Reģionālās attīstības fonds un Kohēzijas fonds (35 178 ) (30 230 ) Eiropas Sociālais fonds (11 218 ) (11 935 ) Citi (2 608 ) (2 826 ) Īstenojusi Komisija, izpildaģentūras un trasta fondi 3.10 (18 942 ) (17 551 ) Īstenojušas citas ES aģentūras un struktūras 3.11 (3 131 ) (3 396 ) Īstenojušas trešās valstis un starptautiskās organizācijas 3.11 (4 085 ) (4 016 ) Īstenojuši citi subjekti 3.11 (2 875 ) (3 569 ) Personāla un pensiju izmaksas 3.12 (11 366 ) (10 929 ) Finansējuma izmaksas 3.13 (1 491 ) (1 677 ) Citi izdevumi 3.14 (7 109 ) (6 208 ) Izdevumi kopā (155 493 ) (149 014 ) GADA SAIMNIECISKĀS DARBĪBAS REZULTĀTS 4 796 13 918

NAUDAS PLŪSMAS PĀRSKATS

miljoni EUR 2019 2018 Gada saimnieciskās darbības rezultāts 4 796 13 918 Pamatdarbības Amortizācija 107 104 Nolietojums 1 022 998 Aizdevumu (palielinājums)/samazinājums 1 255 1 041 Priekšfinansējuma (palielinājums)/samazinājums (1 472 ) (947) Ar komerciālu apmaiņu saistītu debitoru parādu un ar komerciālu apmaiņu nesaistītu atgūstamo summu (palielinājums)/samazinājums 691 (12 299 ) Krājumu (palielinājums)/samazinājums 5 222 Pensiju un citu darbinieku pabalstu palielinājums/(samazinājums) 17 203 7 334 Uzkrājumu palielinājums/(samazinājums) 693 594 Finanšu saistību palielinājums/(samazinājums) (1 389 ) (1 007 ) Parādu kreditoriem palielinājums/(samazinājums) (4 985 ) (6 821 ) Uzkrāto izdevumu un nākamo periodu ienākumu palielinājums/(samazinājums) 4 041 (716) Iepriekšējā gada budžeta pārpalikums kā nenaudas ieņēmumi (1 803 ) (556) Darbinieku pabalstu saistību pārrēķināšana (ar naudas plūsmām nesaistītas pārmaiņas nav iekļautas finanšu darbības rezultātu pārskatā) (14 164 ) (4 396 ) Citas ar naudas plūsmām nesaistītas pārmaiņas 111 (71) Investīciju darbība Nemateriālo aktīvu un materiālo pamatlīdzekļu (palielinājums)/samazinājums (1 392 ) (1 583 ) Ar pašu kapitāla metodi uzskaitītu investīciju (palielinājums)/samazinājums (1) (9) Pārdošanai pieejamu finanšu aktīvu (palielinājums)/samazinājums (2 964 ) (1 811 ) Finanšu aktīvu patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā (palielinājums)/samazinājums (121) 7 NETO NAUDAS PLŪSMA 1 633 (5 998 ) Naudas un naudas ekvivalentu neto palielinājums/(samazinājums) 1 633 (5 998 ) Nauda un naudas ekvivalenti gada sākumā 18 113 24 111 Nauda un naudas ekvivalenti gada beigās 19 745 18 113

NETO AKTĪVU IZMAIŅU PĀRSKATS

miljoni EUR No dalībvalstīm pieprasāmās summas Uzkrātais pārpalikums/(deficīts) Citas rezerves Patiesās vērtības rezerve Neto aktīvi ATLIKUMS 31.12.2017. (75 234 ) 4 598 278 (70 359 ) Garantiju fonda rezerves pārmaiņas (186) 186 — — Patiesās vērtības pārmaiņas — — (47) (47) Darbinieku pabalstu saistību pārrēķināšana (4 396 ) — — (4 396 ) Citi 30 (54) — (24) Dalībvalstīm kreditētie 2017. gada budžeta rezultāti (556) — — (556) Gada saimnieciskās darbības rezultāts 13 918 — — 13 918 ATLIKUMS 31.12.2018. (66 424 ) 4 730 231 (61 463 ) Garantiju fonda rezerves pārmaiņas (21) 21 — — Patiesās vērtības pārmaiņas — — 160 160 Darbinieku pabalstu saistību pārrēķināšana (14 164 ) — — (14 164 ) Citi 56 (105) — (49) Dalībvalstīm kreditētie 2018. gada budžeta rezultāti (1 803 ) — — (1 803 ) Gada saimnieciskās darbības rezultāts 4 796 — — 4 796 ATLIKUMS 31.12.2019. (77 560 ) 4 646 391 (72 523 )

SKAIDROJUMI PAR FINANŠU PĀRSKATIEM

1. NOZĪMĪGA GRĀMATVEDĪBAS POLITIKA

1.1. JURIDISKAIS PAMATS UN GRĀMATVEDĪBAS NOTEIKUMI

ES grāmatvedības uzskaiti kārto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (3), turpmāk dēvētu par “Finanšu regulu” (FR).

ES sagatavo savus finanšu pārskatus saskaņā ar Finanšu regulas 80. pantu, pamatojoties uz noteikumiem par uzkrāšanas principu grāmatvedībā, kuru pamatā ir starptautiskie publiskā sektora grāmatvedības standarti (SPSGS). Minētie grāmatvedības noteikumi, ko pieņem Komisijas grāmatvedis, ir jāpiemēro visās iestādēs un ES struktūrās, uz kurām attiecas konsolidācijas darbības joma, lai nodrošinātu ES konsolidēto pārskatu iekšējo konsekvenci.

Jaunu un grozītu Eiropas Savienības grāmatvedības noteikumu (EGN) piemērošana

Jauni EGN, kas ir spēkā par gada pārskata periodiem, kuri sākās 2019. gada 1. janvārī vai vēlāk

Šādi jauni EGN, ko pieņēma Komisijas grāmatvedis, kļuva obligāti piemērojami attiecībā uz gada pārskata periodiem, kas sākās 2019. gada 1. janvārī vai vēlāk:

— 20. EGN “Apvienošana publiskajā sektorā”, kuru pamatā ir 40. SPSGS “Apvienošana publiskajā sektorā”, nosaka prasības attiecībā uz to, kā klasificēt, atzīt un novērtēt apvienošanu publiskajā sektorā, t. i., apvienot atsevišķas operācijas vienā publiskā sektora subjektā. Šajā standartā ir atšķirta divu veidu apvienošana publiskajā sektorā – apvienošanās un iegāde. Apvienošanās ir apvienošana publiskajā sektorā, kur vai nu neviena apvienotā puse negūst kontroli pār vienu vai vairākām operācijām, vai – gadījumā, ja viena apvienotā puse gūst kontroli, – ir pierādījumi, ka apvienošana pēc ekonomiskās būtības ir apvienošanās (standarts nosaka vairākus rādītājus saistībā ar atlīdzību un lēmumu pieņemšanas procesu, lai varētu veikt šo novērtējumu). Iegāde ir apvienošana publiskajā sektorā, kur viena apvienotā puse iegūst kontroli pār vienu vai vairākām operācijām un ir pierādījumi, ka apvienošana nav apvienošanās. Apvienošanu publiskajā sektorā, ko klasificē kā apvienošanos, uzskaita, piemērojot pārveidoto līdzdalības apvienošanas metodi, kas nosaka, ka rezultātā izveidotais subjekts atzīst identificējamos aktīvus, saistības un visu nekontrolējošo līdzdalību, to uzskaites vērtību apvienojot ar atbilstošu neto aktīvu palielinājumu vai samazinājumu (t. i., neradot nemateriālo vērtību). Apvienošanu publiskajā sektorā, ko klasificē kā iegādi, uzskaita, piemērojot iegādes metodi, kas nosaka, ka identificējamos iegādātos aktīvus un uzņemtās saistības atzīst to patiesajā vērtībā, kāda tā ir iegādes dienā, un visu nekontrolējošo līdzdalību iegādātajā operācijā atzīst iegādāto operāciju identificējamo neto aktīvu proporcionālajā daļā. Atšķirībā no apvienošanās iegādē tiek radīta materiālā vērtība (to vērtē kā nodotās atlīdzības un jebkuras nekontrolējošās līdzdalības atlikumu attiecībā pret identificējamo iegādāto aktīvu un uzņemto saistību neto summām iegādes datumā). Standarts nosaka skaidras informācijas izpaušanas prasības, lai ES finanšu pārskatu lietotāji varētu novērtēt apvienošanās vai iegādes raksturu un finansiālās sekas, kā arī finansiālās sekas, ko rada korekcijas, kuras atzītas kārtējā pārskata periodā saistībā ar darījumiem, kas notikuši attiecīgajā periodā vai iepriekšējos pārskata periodos. Tā kā pārskata periodā apvienošana publiskajā sektorā nenotika, jaunajam standartam nav ietekmes uz 2019. gada finanšu pārskatiem.

Jauni EGN, kas pieņemti līdz 2019. gada 31. decembrim, bet vēl nav stājušies spēkā

Nav jaunu EGN, kas pieņemti līdz 2019. gada 31. decembrim, bet vēl nav stājušies spēkā.

1.2. GRĀMATVEDĪBAS PRINCIPI

Finanšu pārskatu mērķis ir sniegt plašam lietotāju lokam noderīgu informāciju par subjekta finanšu stāvokli, darbības rezultātiem un naudas plūsmām. ES kā publiskā sektora subjektam ir konkrēti mērķi – sniegt lēmumu pieņemšanai noderīgu informāciju un apliecināt subjekta pārskatatbildību par tam uzticētajiem līdzekļiem. Šis dokuments ir sagatavots, ņemot vērā minētos mērķus.

Vispārējie apsvērumi (jeb grāmatvedības principi), kas jāievēro, sagatavojot finanšu pārskatus, ir izklāstīti ES grāmatvedības 1. noteikumā “Finanšu pārskati” un ir tādi paši kā 1. SPSGS aprakstītie, proti, patiess atspoguļojums, uzkrāšanas princips, darbības turpināšana, uzrādīšanas konsekvence, būtiskums, apkopošana, ieskaits un salīdzināmā informācija.

Finanšu pārskatu kvalitatīvie rādītāji ir būtiskums, patiesa atspoguļošana (uzticamība), saprotamība, savlaicīgums, salīdzināmība un pārbaudāmība.

1.3. KONSOLIDĀCIJA

Konsolidācijas darbības joma

ES konsolidētie finanšu pārskati ietver visus būtiskos kontrolētos subjektus, kopīgas struktūras un asociētos uzņēmumus. Pilns konsolidēto subjektu saraksts ir sniegts 9. skaidrojumā. Patlaban tajā ir iekļauti 52 kontrolētie subjekti un viens asociētais uzņēmums. Kontrolēto subjektu vidū ir ES iestādes (tajā skaitā Komisija, taču ne Eiropas Centrālā banka) un ES aģentūras (izņemot bijušā 2. pīlāra (t. i., kopējā ārpolitika un drošības politika) aģentūras). Arī likvidējamo Eiropas Ogļu un tērauda kopienu (ECSC i.L.) uzskata par kontrolētu subjektu. ES vienīgais asociētais uzņēmums ir Eiropas Investīciju fonds (EIF).

Subjekti, uz kuriem attiecas konsolidācijas darbības joma, bet kuri nav būtiski ES konsolidētajiem finanšu pārskatiem kopumā, nav jākonsolidē vai jāuzskaita, izmantojot pašu kapitāla metodi, ja tas ES radītu pārmērīgu laika patēriņu vai izmaksas. Šādus subjektus dēvē par “mazajiem subjektiem”, un tie ir atsevišķi uzskaitīti 9. skaidrojumā. 2019. gadā kopumā septiņi subjekti tika klasificēti kā šādi mazie subjekti.

Kontrolētie subjekti

Lai noteiktu konsolidācijas darbības jomu, piemēro kontroles koncepciju. Kontrolētie subjekti ir subjekti, par kuriem ES saņem vai ir tiesīga saņemt mainīgu ieguvumu no tās iesaistes un no kuriem gūtā minētā ieguvuma veidu un summu ES var ietekmēt, izmantojot savu varu pār otru subjektu. Šādai varai jābūt patlaban īstenojamai un jābūt saistītai ar subjekta attiecīgajām darbībām. Kontrolētie subjekti tiek pilnībā konsolidēti. Konsolidācija sākas kontroles pastāvēšanas pirmajā dienā un beidzas līdz ar kontroles izbeigšanos.

Izplatītākie kontroles rādītāji ES ir šādi: subjekta izveide ar dibināšanas līgumiem vai sekundārajiem tiesību aktiem, subjekta finansēšana no ES budžeta, balsstiesības vadības struktūrās, Eiropas Revīzijas palātas veikta revīzija un budžeta izpildes apstiprināšana Eiropas Parlamentā. Katrs subjekts tiek vērtēts atsevišķi, lai izlemtu, vai pietiek ar vienu no iepriekš minētajiem kritērijiem, lai kontroli uzskatītu par pastāvošu, vai ir jāizpildās tiem visiem.

Ir izslēgti visi būtiskie ES kontrolēto subjektu savstarpējie darījumi un atlikumi, savukārt nerealizētie guvumi un zaudējumi saistībā ar šādiem darījumiem nav būtiski un tāpēc nav izslēgti.

Kopīgas struktūras

Kopīga struktūra ir struktūra, kuru kopīgi kontrolē ES un viena vai vairākas citas puses. Kopīga kontrole ir struktūras kontroles savstarpēja dalīšana, kas noteikta ar saistošu līgumu un kas pastāv tikai tad, kad, pieņemot lēmumus par attiecīgajām darbībām, ir vajadzīgs to pušu vienprātīgs apstiprinājums, kuras savstarpēji dala kontroli. Kopīgas struktūras var būt gan kopuzņēmumi, gan kopīgas darbības. Kopuzņēmums ir kopīga struktūra, kuras uzbūvē ir atsevišķa instrumentsabiedrība un kurā pusēm, kas kopīgi kontrolē uzņēmumu, ir tiesības uz tā neto aktīviem. Līdzdalību kopuzņēmumos uzskaita, izmantojot pašu kapitāla metodi (skatīt 1.5.4. skaidrojumu). Kopīga darbība ir kopīga struktūra, kurā pusēm, kam ir kopīga kontrole struktūrā, ir tiesības uz struktūras aktīviem un pienākumi pret struktūras saistībām. Līdzdalību kopīgās darbībās uzskaita, ES finanšu pārskatos atzīstot to aktīvus un saistības, ieņēmumus un izdevumus, kā arī to daļu no aktīviem, saistībām, ieņēmumiem un izdevumiem, kas tiek turēti vai radušies kopīgi.

Asociētie uzņēmumi

Asociētie uzņēmumi ir tādi subjekti, kuros ES tieši vai netieši ir būtiska ietekme, bet kurus tā ne ekskluzīvi, ne kopīgi nekontrolē. Pieņem, ka būtiska ietekme pastāv, ja ES tieši vai netieši ir 20 % vai vairāk balsstiesību. Līdzdalību asociētajos uzņēmumos uzskaita, izmantojot pašu kapitāla metodi (skatīt 1.5.4. skaidrojumu).

Nekonsolidēti subjekti, kuru līdzekļus pārvalda Komisija

ES darbinieku veselības apdrošināšanas kopīgās shēmas, Eiropas Attīstības fonda un Dalībnieku garantiju fonda naudas līdzekļus pārvalda Komisija to vārdā. Tomēr ES nekontrolē šos subjektus, tāpēc tie nav konsolidēti tās finanšu pārskatos.

1.4. SAGATAVOŠANAS PAMATS

Finanšu pārskati tiek sniegti ik gadu. Finanšu gads sākas 1. janvārī un beidzas 31. decembrī.

1.4.1. Valūta un konvertēšanas bāze

Darbības un pārskatu sniegšanas valūta

Ja vien nav norādīts citādi, finanšu pārskatus sagatavo miljonos euro, kas ir ES funkcionālā valūta.

Darījumi un atlikumi

Darījumus ārvalstu valūtā konvertē euro atbilstoši valūtas kursam, kas ir spēkā darījuma veikšanas dienā. Guvumus un zaudējumus no ārvalstu valūtas maiņas, kas radušies ārvalstu valūtas darījumu norēķinos un pārrēķinot ārvalstu valūtā izteiktus monetāros aktīvus un saistības atbilstoši valūtas kursam gada beigās, norāda finanšu darbības rezultātu pārskatā. Pārrēķina starpību nemonetāriem finanšu instrumentiem, kas klasificēti kā pieejami pārdošanai, iekļauj patiesās vērtības rezervē.

Atšķirīgas konvertācijas metodes tiek piemērotas materiālajiem pamatlīdzekļiem un nemateriālajiem aktīviem, kuru vērtība saglabājas euro atbilstoši kursam to iegādes datumā.

Ārvalstu valūtā izteiktu monetāro aktīvu un saistību atlikumus gada beigās konvertē euro pēc 31. decembrī spēkā esošā Eiropas Centrālās bankas (ECB) valūtas kursa.

Euro valūtas kurss

Valūta 31.12.2019. 31.12.2018. Valūta 31.12.2019. 31.12.2018. BGN 1,9558 1,9558 PLN 4,2568 4,3014 CZK 25,4080 25,7240 RON 4,783 4,6635 DKK 7,4715 7,4673 SEK 10,4468 10,2548 GBP 0,8508 0,8945 CHF 1,0854 1,1269 HRK 7,4395 7,4125 JPY 121,9400 125,8500 HUF 330,5300 320,9800 USD 1,1234 1,145

1.4.2. Aplēšu izmantošana

Saskaņā ar SPSGS un vispārpieņemtajiem grāmatvedības principiem finanšu pārskatos noteikti ietver summas, kas balstītas uz vadības aplēsēm un pieņēmumiem, kuri izdarīti, pamatojoties uz visticamāko pieejamo informāciju. Būtiskas aplēses cita starpā ietver aplēses par turpmāk minēto: darbinieku pabalstu saistību summas, finanšu risks saistībā ar debitoru parādiem un summas, kas uzrādītas skaidrojumos par finanšu instrumentiem, uzkrātie ieņēmumi un maksas, uzkrājumi, nemateriālo aktīvu un materiālo pamatlīdzekļu vērtības samazinājuma pakāpe, krājumu neto pārdošanas vērtība, iespējamie aktīvi un saistības. Faktiskie rezultāti var atšķirties no aplēsēm. Izmaiņas aplēsēs tiek atspoguļotas periodā, kad tās kļūst zināmas, ja izmaiņas skar tikai attiecīgo periodu, vai attiecīgajā periodā un turpmākajos periodos, ja izmaiņas skar abus.

1.5. BILANCE

1.5.1. Nemateriālie aktīvi

Nemateriāls aktīvs ir identificējams bezķermenisks, nemonetārs aktīvs. Aktīvs ir identificējams, ja tas ir nošķirams (t. i., to var nošķirt vai atdalīt no subjekta, to pārdodot, nododot, licencējot, iznomājot vai apmainot vai nu individuāli, vai arī kopā ar attiecīgu līgumu, identificējamu aktīvu vai saistībām, neatkarīgi no tā, vai subjekts plāno tā rīkoties) vai izriet no līgumiskiem pasākumiem (tajā skaitā līgumiskām vai citām juridiskām tiesībām, neatkarīgi no tā, vai šīs tiesības ir nododamas vai nošķiramas no subjekta vai no citām tiesībām un pienākumiem).

Iegādātos nemateriālos aktīvus norāda, no sākotnējām izmaksām atskaitot uzkrāto amortizāciju un zaudējumus no vērtības samazināšanās. Pašu radītus nemateriālos aktīvus kapitalizē tad, kad ir izpildīti attiecīgie ES grāmatvedības noteikumu kritēriji, un izdevumi attiecas tikai uz aktīva izstrādes posmu. Kapitalizējamās izmaksas ietver visas tieši attiecināmās izmaksas, kas nepieciešamas aktīva radīšanai, ražošanai un sagatavošanai darbam atbilstīgi vadības iecerēm. Izmaksas, kas ir saistītas ar pētniecības darbībām, nekapitalizējamās izstrādes izmaksas un uzturēšanas izmaksas atzīst par izdevumiem to rašanās brīdī.

Nemateriālos aktīvus amortizē pēc lineārās metodes visā to aplēstajā lietderīgās lietošanas laikā (3–11 gadi). Nemateriālo aktīvu aplēstais lietderīgās lietošanas laiks ir atkarīgs no to konkrētā ekonomiskā kalpošanas ilguma vai juridiskā kalpošanas ilguma, kas noteikts vienošanās ceļā.

1.5.2. Materiālie pamatlīdzekļi

Visus materiālos pamatlīdzekļus uzrāda to sākotnējās izmaksās, no kurām atskaitīts uzkrātais nolietojums un zaudējumi no vērtības samazināšanās. Izmaksās ir ietverti izdevumi, kas ir tieši attiecināmi uz aktīva iegādi, radīšanu vai pārvešanu.

Turpmākās izmaksas pēc vajadzības iekļauj aktīva uzskaites vērtībā vai atzīst par atsevišķu aktīvu tikai tad, ja ir iespējams, ka ar attiecīgo izmaksu posteni saistītos nākotnes saimnieciskos labumus vai kalpošanas potenciālu izmantos ES un izmaksas var ticami novērtēt. Remontdarbu un uzturēšanas izmaksas ieskaita finanšu darbības rezultātu pārskatā tajā finanšu periodā, kurā minētās izmaksas radušās.

Uz zemi netiek attiecināts nolietojums, jo uzskata, ka tās lietderīgās lietošanas laiks ir neierobežots. Uz nepabeigtiem pamatlīdzekļiem neattiecina nolietojumu, jo šie aktīvi vēl nav pieejami lietošanai. Nolietojumu citiem aktīviem aprēķina, izmantojot lineāro metodi, lai to izmaksas, no kurām atņemta to atlikusī vērtība, sadalītu pa visu aplēstās aktīvu lietderīgās lietošanas laiku:

Aktīva veids Lineārā nolietojuma likme Ēkas No 4 % līdz 10 % Kosmosa aktīvi No 8 % līdz 25 % Aprīkojums un iekārtas No 10 % līdz 25 % Mēbeles un transportlīdzekļi No 10 % līdz 25 % Datortehnika No 25 % līdz 33 % Citi No 10 % līdz 33 %

Guvumus vai zaudējumus no aktīva atsavināšanas nosaka, salīdzinot ieņēmumus, no kuriem atskaitīti pārdošanas izdevumi, ar atsavinātā aktīva uzskaites vērtību, un iekļauj finanšu darbības rezultātu pārskatā.

Noma

Noma ir vienošanās, kuras rezultātā iznomātājs apmaiņā pret nomas maksu nodod nomniekam tiesības lietot aktīvu noteiktu laika periodu. Nomu klasificē kā finanšu nomu vai operatīvo nomu.

Finanšu noma ir noma, kur būtībā visus riskus un ieguvumus saistībā ar īpašumtiesībām nodod nomniekam. Noslēdzot finanšu nomas līgumu kā nomniekam, aktīvus, kas tiek iegūti finanšu nomas rezultātā, atzīst kā aktīvus un saistītos nomas pienākumus atzīst kā saistības no nomas termiņa sākšanās brīža. Aktīvus un saistības atzīst summās, kas vienādas ar nomātā īpašuma patieso vērtību, vai, ja tā ir zemāka, minimālo nomas maksājumu pašreizējā vērtībā, gan vienu, gan otru nosakot nomas sākšanas brīdī. Nomas termiņa laikā finanšu nomā turētajiem aktīviem nolietojumu aprēķina īsākajā no šādiem periodiem: aktīva lietderīgās lietošanas laiks vai nomas termiņš. Minimālos nomas maksājumus sadala starp finanšu maksu (procentu elements) un nenokārtoto saistību samazinājumu (kapitāla elements). Finanšu maksu sadala pa katru periodu nomas termiņa laikā tā, lai veidotos pastāvīga periodiska procentu likme attiecībā uz saistību atlikumu, ko pēc vajadzības atspoguļo kā ilgtermiņa/īstermiņa. Mainīgās nomas uzskaita kā izdevumus to rašanās periodā.

Operatīvā noma ir noma, kas nav finanšu noma, t. i., noma, kur iznomātājs patur būtībā visus riskus un ieguvumus saistībā ar aktīva īpašumtiesībām. Noslēdzot operatīvās nomas līgumu kā nomniekam, maksājumus, kas veikti saistībā ar operatīvo nomu, nomas periodā atspoguļo kā izdevumus finanšu stāvokļa pārskatā, izmantojot lineāro metodi, pārskatā par finanšu stāvokli nenorādot ne nomāto aktīvu, ne nomas saistības.

1.5.3. Nefinanšu aktīvu vērtības samazināšanās

Vērtības samazināšanās ir aktīva nākotnes saimniecisko labumu vai pakalpojuma potenciāla zudums, kas pārsniedz aktīva nākotnes saimniecisko labumu vai pakalpojuma potenciāla zuduma sistemātisko atzīšanu ar amortizācijas vai nolietojuma starpniecību (atkarībā no konkrētā gadījuma). Uz aktīviem, kuru lietderīgās lietošanas laiks ir neierobežots, amortizāciju/nolietojumu neattiecina, bet katru gadu pārbauda to vērtības samazinājumu. Aktīviem, kuriem nosaka amortizāciju/nolietojumu, vērtības samazinājumu pārbauda ikreiz, kad pārskata datumā ir norādes, ka aktīva vērtība var būt samazinājusies. Zaudējumus no vērtības samazināšanās atzīst tādā apmērā, par kādu aktīva uzskaites vērtība pārsniedz tā atgūstamo (darba) summu. Atgūstamā (darba) summa ir lielākā no šādām summām: aktīva patiesā vērtība, no kuras atskaitītas pārdošanas izmaksas, vai tā lietošanas vērtība.

Nemateriālo aktīvu un materiālo pamatlīdzekļu atlikušo vērtību un lietderīgās lietošanas laiku pārskata un vajadzības gadījumā koriģē vismaz reizi gadā. Ja iepriekšējos gados atzītie vērtības samazinājuma iemesli vairs nepastāv, attiecīgi veic zaudējumu no vērtības samazināšanās apvērsi.

1.5.4. Pēc pašu kapitāla metodes uzskaitītas investīcijas

Līdzdalība asociētajos uzņēmumos un kopuzņēmumos

Pēc pašu kapitāla metodes uzskaitītas investīcijas sākotnēji atzīst izmaksās, sākotnējo uzskaites vērtību vēlāk palielinot vai samazinot, lai atzītu turpmākās iemaksas, ES daļu investīciju saņēmēja pārpalikumā vai deficītā, jebkādus vērtības samazinājumus un dividendes. Investīciju uzskaites vērtību finanšu pārskatos bilances datumā iegūst, sākotnējām izmaksām pieskaitot visas pārmaiņas. ES daļu investīciju saņēmēja pārpalikumā vai deficītā atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā, un tās daļu investīciju saņēmēja pašu kapitāla pārmaiņās atzīst rezervē neto aktīvos. No investīcijām saņemtā peļņas daļa samazina aktīva uzskaites vērtību.

Ja ES deficīta daļa investīcijā, ko uzskaita, izmantojot pašu kapitāla metodi, ir vienāda ar tās līdzdalību investīcijā vai pārsniedz to, ES pārtrauc atzīt savu daļu turpmākajos zaudējumos (“neatzītie zaudējumi”). Kad ES līdzdalība ir samazināta līdz nullei, papildu zaudējumi tiek segti un saistības tiek atzītas tikai, ja ES ir radušies juridiski vai prakses radīti pienākumi vai tā ir veikusi maksājumus subjekta vārdā.

Ja pastāv vērtības samazinājuma pazīmes, jāveic daļēja norakstīšana līdz mazākajai atgūstamajai summai. Atgūstamo summu nosaka atbilstīgi 1.5.3. skaidrojumam. Ja vērtības samazinājuma iemesls vēlāk vairs nepastāv, veic zaudējumu no vērtības samazināšanās apvērsi līdz uzskaites vērtībai, kāda būtu noteikta, ja nebūtu atzīti nekādi zaudējumi no vērtības samazināšanās.

Ja ES līdzdalība investīciju kapitāla fondā ir 20 % vai vairāk, tā necenšas īstenot būtisku ietekmi. Tāpēc šādus fondus uzskata par finanšu instrumentiem un klasificē kā pārdošanai pieejamus finanšu aktīvus.

Asociētos uzņēmumus un kopuzņēmumus, kas klasificēti kā mazie subjekti (skatīt 1.3. skaidrojumu), neuzskaita, izmantojot pašu kapitāla metodi. ES iemaksas šajos subjektos tiek uzskaitītas kā attiecīgā perioda izdevumi.

1.5.5. Finanšu aktīvi

Klasifikācija

ES savus finanšu aktīvus iedala šādās kategorijās: finanšu aktīvi patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā; aizdevumi un debitoru parādi; līdz termiņa beigām turētas investīcijas un pārdošanai pieejami finanšu aktīvi. Finanšu instrumentu klasifikāciju nosaka, veicot sākotnējo atzīšanu, un tā tiek atkārtoti novērtēta katrā bilances datumā.

i) Finanšu aktīvi patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā

Finanšu aktīvu klasificē kategorijā “patiesā vērtība ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā”, ja tas iegādāts galvenokārt pārdošanai īstermiņā vai ja subjekts to ir paredzējis šim nolūkam. Šajā kategorijā iekļauj arī atvasinātos instrumentus. Minētās kategorijas aktīvi tiek klasificēti kā apgrozāmie līdzekļi, ja tos plāno realizēt 12 mēnešu laikā no bilances datuma.

ii) Aizdevumi un debitoru parādi

Aizdevumi un debitoru parādi ir neatvasināti finanšu aktīvi ar fiksētiem vai nosakāmiem maksājumiem, kas netiek kotēti aktīvā tirgū. Tie rodas, kad ES nodrošina naudu, preces vai pakalpojumus tieši debitoram bez nodoma pārdot attiecīgo debitoru parādu, vai gadījumos, kad ES pārņem sākotnējā aizdevēja tiesības pēc tam, kad ES veikusi maksājumu atbilstīgi garantijas līgumam. Maksājumi, kuru termiņš ir 12 mēneši pēc bilances datuma, tiek klasificēti kā apgrozāmie līdzekļi. Maksājumi, kuru termiņš ir vairāk nekā 12 mēneši pēc bilances datuma, tiek klasificēti kā ilgtermiņa aktīvi. Aizdevumi un debitoru parādi ietver termiņnoguldījumus, kuru sākotnējais termiņš ir ilgāks par trīs mēnešiem.

iii) Līdz termiņa beigām turētas investīcijas

Līdz termiņa beigām turētas investīcijas ir neatvasināti finanšu aktīvi ar fiksētiem vai nosakāmiem maksājumiem un fiksētu termiņu, attiecībā uz kuriem ES ir pozitīva apņemšanās un iespējas tos turēt līdz termiņa beigām. Šajā finanšu gadā ES nebija nevienas minētās kategorijas investīcijas.

iv) Pārdošanai pieejami finanšu aktīvi

Pārdošanai pieejami finanšu aktīvi ir neatvasināti finanšu aktīvi, kas iekļauti šajā kategorijā vai nav iekļauti nevienā citā kategorijā. Tos klasificē kā apgrozāmos līdzekļus vai ilgtermiņa aktīvus atkarībā no tā, cik ilgi ES plāno tos turēt. Investīcijas subjektos, kas nav nedz konsolidēti, nedz uzskaitīti, izmantojot pašu kapitāla metodi, un cita veida kapitāla investīcijas (piemēram, riska kapitāla darījumus) arī klasificē kā pārdošanai pieejamus finanšu aktīvus.

Sākotnējā atzīšana un novērtēšana

Patiesajā vērtībā novērtētu finanšu aktīvu ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā, kā arī līdz termiņa beigām turētu vai pārdošanai pieejamu finanšu aktīvu iegādi vai pārdošanu atzīst darījuma datumā, proti, datumā, kad ES uzņemas saistības pirkt vai pārdot aktīvu. Naudas ekvivalenti un aizdevumi tiek atzīti, kad naudu nogulda finanšu iestādē vai izmaksā aizņēmējiem. Finanšu instrumentus sākotnēji atzīst patiesajā vērtībā. Visiem finanšu aktīviem, kurus neuzskaita patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā, darījuma izmaksas pieskaita patiesajai vērtībai, veicot sākotnējo atzīšanu. Finanšu aktīvus, kurus uzskaita patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā, sākotnēji atzīst patiesajā vērtībā, un darījuma izmaksas tiek ieskaitītas izdevumos finanšu darbības rezultātu pārskatā.

Finanšu aktīva patiesā vērtība sākotnējās atzīšanas brīdī parasti ir darījuma cena (t. i., saņemtās atlīdzības patiesā vērtība), ja vien šā instrumenta patiesā vērtība nav pierādīta salīdzinājumā ar citiem novērojamajiem pašreizējiem tirgus darījumiem ar to pašu instrumentu vai pamatojoties uz vērtēšanas metodi, kuras mainīgie rādītāji ietver tikai novērojamo tirgu datus (piemēram, dažu atvasināto instrumentu līgumu gadījumā). Tomēr, ja tiek piešķirts ilgtermiņa aizdevums bez procentu likmes vai ar likmi, kas ir zemāka par tirgus likmi, tā patieso vērtību var aplēst kā visu nākotnē saņemamo naudas ieņēmumu pašreizējo vērtību, kas diskontēta, izmantojot līdzīga instrumenta ar līdzīgu kredītvērtējumu dominējošo tirgus procentu likmi.

Piešķirtos aizdevumus novērtē to nominālsummā, ko uzskata par aizdevuma patieso vērtību. Tā iemesli ir izklāstīti turpmāk.

— ES aizdevumiem ir īpaša “tirgus vide”, kas atšķiras no kapitāla tirgus, kurā tiek emitētas komercobligācijas vai valsts obligācijas. Tā kā aizdevējiem šajos tirgos ir iespēja izvēlēties alternatīvas investīcijas, iespēju varbūtība ir iekļauta tirgus cenās. Taču ES šādas alternatīvo investīciju iespējas nav, jo tai nav atļauts ieguldīt naudu kapitāla tirgos; ES tikai aizņemas līdzekļus, lai aizdotu tos ar tādiem pašiem procentiem. Tas nozīmē, ka ES nav alternatīvas iespējas aizdot vai ieguldīt summas, ko tā ir aizņēmusies. Attiecīgi nav iespējas izmaksu un bāzes salīdzinājumam ar tirgus likmēm. Faktiski ES aizdevumu darbība pati reprezentē tirgu. Tā kā iespējas izmaksu “opcija” netiek piemērota, tirgus cena nesniedz patiesu priekšstatu par ES aizdevumu darījumu būtību. Tāpēc nav pareizi noteikt ES aizdevumu patieso vērtību, atsaucoties uz komercobligācijām vai valsts obligācijām.

— Papildus tam, tā kā nav aktīva tirgus vai līdzīgu darījumu, ar ko varētu salīdzināt, procentu likme, kas ES būtu jāizmanto, lai noteiktu patieso vērtību aizdevuma darījumiem saskaņā ar Eiropas Finanšu stabilizācijas mehānismu (EFSM), maksājumu bilanci (MB) un citiem šādiem aizdevumiem, ir prasītā procentu likme.

— Turklāt šo aizdevumu gadījumā aizdevumi un aizņēmumi cits citu līdzsvaro to kompensējošā rakstura dēļ. Tādējādi aizdevuma efektīvā procentu likme ir vienāda ar saistīto aizņēmumu efektīvo procentu likmi. Darījuma izmaksas, kas radušās ES un vēlāk pieprasītas no aizdevuma saņēmēja, tieši atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā.

Finanšu instrumentu atzīšanu pārtrauc, kad tiesības saņemt naudas plūsmas no investīcijām ir beigušās vai ES būtībā ir nodevusi citai personai visus riskus un ieguvumus, kas izriet no īpašumtiesībām.

Turpmāka novērtēšana

a) Finanšu aktīvus patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā pēc tam uzskaita patiesajā vērtībā. Guvumus un zaudējumus, kas rodas no patiesās vērtības pārmaiņām kategorijā “Finanšu instrumenti, kas novērtēti patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā”, ietver finanšu darbības rezultātu pārskatā periodā, kurā tie rodas.

b) Aizdevumus un debitoru parādus uzskaita amortizētajā iegādes vērtībā, izmantojot efektīvās procentu likmes metodi. Tādu aizdevumu gadījumā, kuri piešķirti no aizņemtiem līdzekļiem, gan aizdevumiem, gan aizņēmumiem piemēro vienu un to pašu efektīvo procentu likmi, jo šiem aizdevumiem ir kompensējošu darbību iezīmes un atšķirības starp aizdevuma un aizņēmuma nosacījumiem un summām nav būtiskas. Darījuma izmaksas, kas radušās ES un vēlāk pieprasītas no aizdevuma saņēmēja, tieši atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā.

c) Līdz termiņa beigām turētos aktīvus uzskaita amortizētajā iegādes vērtībā, izmantojot efektīvās procentu likmes metodi. ES pašlaik nav līdz termiņa beigām turētu investīciju.

d) Pārdošanai pieejamus finanšu aktīvus turpmāk uzskaita patiesajā vērtībā. Guvumus un zaudējumus no pārdošanai pieejamu finanšu aktīvu patiesās vērtības pārmaiņām atzīst patiesās vērtības rezervē, izņemot valūtas pārrēķina starpību monetāriem aktīviem, ko atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā. Ja pārdošanai pieejamu finanšu aktīvu atzīšana tiek pārtraukta vai to vērtība samazinās, iepriekš patiesās vērtības rezervē atzītās patiesās vērtības kumulatīvās korekcijas atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā. Procentus par pārdošanai pieejamiem finanšu aktīviem, kuri aprēķināti, izmantojot efektīvās procentu likmes metodi, atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā. Dividendes par pārdošanai pieejamiem kapitāla instrumentiem atzīst tad, kad stājas spēkā ES tiesības saņemt maksājumu.

Aktīvos tirgos kotētu investīciju patiesās vērtības pamatā ir pašreizējās piedāvātās cenas. Ja finanšu aktīvam ir neaktīvs tirgus (kā arī nekotētiem vērtspapīriem un ārpusbiržas atvasinātajiem instrumentiem), ES nosaka patieso vērtību, izmantojot novērtēšanas metodes. Var izmantot nesenus nesaistītu pušu darījumus, atsauces uz citiem būtībā līdzīgiem instrumentiem, diskontētu naudas plūsmu analīzi, iespējas līgumu cenu noteikšanas modeļus un citas novērtēšanas metodes, kuras parasti izmanto tirgus dalībnieki.

Investīcijas riska kapitāla fondos, kas klasificētas kā pārdošanai pieejami finanšu aktīvi un kam nav kotētas tirgus cenas aktīvā tirgū, tiek novērtētas attiecināmajā neto aktīvu vērtībā, ko uzskata par to patiesās vērtības ekvivalentu.

Ja nevar ticami noteikt tādu kapitāla instrumentos veiktu investīciju patieso vērtību, kuriem aktīvā tirgū nav kotētas tirgus cenas, šādas investīcijas novērtē, ņemot vērā to izmaksas, no kurām atskaitīti zaudējumi no vērtības samazināšanās.

Finanšu aktīvu vērtības samazinājums

Finanšu aktīva vērtība samazinās un zaudējumus atzīst tikai tad, ja ir objektīvi pierādījumi par vērtības samazinājumu viena vai vairāku tādu notikumu rezultātā, kuri risinājušies pēc konkrētā aktīva sākotnējās atzīšanas, un ar zaudējumiem saistītais notikums (vai notikumi) ietekmē aplēstās finanšu aktīva nākotnes naudas plūsmas, un šādu ietekmi var ticami aplēst. Katrā pārskata datumā ES novērtē, vai ir objektīvi pierādījumi tam, ka finanšu aktīva vērtība ir samazinājusies.

a) Aktīvi, kurus uzskaita amortizētajā iegādes vērtībā

Ja ir objektīvi pierādījumi tam, ka ir radušies zaudējumi jo vērtības samazināšanās aizdevumiem un debitoru parādiem vai līdz termiņa beigām turētām investīcijām, kurus uzskaita amortizētajā iegādes vērtībā, šo zaudējumu apjomu nosaka kā starpību starp aktīva uzskaites vērtību un aplēsto nākotnes naudas plūsmu pašreizējo vērtību (izņemot nākotnes kredītzaudējumus, kas vēl nav radušies), to diskontējot atbilstoši finanšu aktīva sākotnējai efektīvajai procentu likmei. Aktīva uzskaites vērtību samazina un zaudējumu summu atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā. Ja aizdevumam vai līdz termiņa beigām turētai investīcijai ir mainīga procentu likme, diskonta likme zaudējumu no vērtības samazināšanās novērtēšanai ir līgumā noteiktā pašreizējā efektīvā procentu likme. Nodrošināta finanšu aktīva aplēsto nākotnes naudas plūsmu pašreizējās vērtības aprēķinā tiek atspoguļotas naudas plūsmas, ko var radīt atsavināšana, atskaitot nodrošinājuma iegūšanas un pārdošanas izmaksas, neatkarīgi no tā, vai atsavināšana ir iespējama, vai ne. Ja kādā no nākamajiem periodiem zaudējumu no vērtības samazināšanās summa samazinās un šo samazinājumu var objektīvi attiecināt uz notikumu, kas norisinājies pēc vērtības samazinājuma atzīšanas, tad iepriekš atzītos zaudējumus no vērtības samazināšanās apvērš, izmantojot finanšu darbības rezultātu pārskatu.

b) Aktīvi, kurus uzskaita patiesajā vērtībā

Tādu kapitālinvestīciju gadījumā, kuras klasificētas kā pārdošanai pieejami finanšu aktīvi, nosakot, vai vērtspapīru vērtība ir samazinājusies, ņem vērā, vai vērtspapīra patiesā vērtība ir būtiski vai pastāvīgi (ilgstoši) samazinājusies, kļūstot mazāka par tā izmaksām. Ja ir šādi pierādījumi attiecībā uz pārdošanai pieejamiem finanšu aktīviem, kumulatīvos zaudējumus, kas aprēķināti kā starpība starp iegādes izmaksām un pašreizējo patieso vērtību, no kuras atskaitīti zaudējumi no šā finanšu aktīva vērtības samazināšanās, kas iepriekš atzīta finanšu darbības rezultātu pārskatā, izņem no rezervēm un atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā. Zaudējumiem no vērtības samazināšanās, kas atzīti finanšu darbības rezultātu pārskatā attiecībā uz kapitāla instrumentiem, apvērsi neveic, izmantojot finanšu darbības rezultātu pārskatu. Ja kādā no nākamajiem periodiem palielinās parāda instrumenta, kas klasificēts kā pārdošanai pieejams finanšu aktīvs, patiesā vērtība un šis palielinājums ir objektīvi attiecināms uz notikumu, kas risinās pēc zaudējumu no vērtības samazināšanās atzīšanas, zaudējumu no vērtības samazināšanās apvērsi veic, izmantojot finanšu darbības rezultātu pārskatu.

1.5.6. Krājumi

Krājumus uzskaita izmaksās vai arī neto pārdošanas vērtībā atkarībā no tā, kura no abām summām ir mazāka. Izmaksas tiek noteiktas, izmantojot metodi “pirmais iekšā – pirmais ārā” (FIFO). Gatavo preču un nepabeigto ražojumu izmaksas ietver izejmateriālu izmaksas, tiešās darbaspēka izmaksas, citas tieši attiecināmās izmaksas un saistītās pieskaitāmās ražošanas izmaksas (pamatojoties uz parasto darbības jaudu). Neto pārdošanas vērtību aprēķina, no parastajā uzņēmējdarbības gaitā paredzētās pārdošanas cenas atskaitot pabeigšanas izmaksas un pārdošanas izdevumus. Ja krājumus tur sadalei bez maksas vai par nominālmaksu, tos novērtē izmaksās vai arī pašreizējās aizstāšanas izmaksās atkarībā no tā, kura no šīm summām ir mazāka. Pašreizējās aizstāšanas izmaksas ir izmaksas, kas ES rastos, iegādājoties šādu aktīvu pārskata datumā.

1.5.7. Priekšfinansējuma summas

Priekšfinansējums ir maksājums, kas paredzēts, lai saņēmējam izsniegtu naudas avansu, t. i., apgrozāmos līdzekļus. To var sadalīt vairākos maksājumos laikposmā, kas noteikts konkrētajā līgumā, lēmumā, nolīgumā vai tiesību pamataktā. Apgrozāmos līdzekļus jeb avansu izmanto mērķim, kuram tas piešķirts, nolīgumā noteiktajā periodā, vai arī atmaksā. Ja saņēmējam nerodas attiecināmie izdevumi, tam ir pienākums atmaksāt avansā piešķirto priekšfinansējumu ES. Tā kā ES saglabā kontroli pār priekšfinansējumu un ir tiesīga saņemt atmaksu par neattiecināmo daļu, attiecīgo summu norāda kā aktīvus.

Priekšfinansējumu sākotnēji atzīst bilancē, kad naudu nodod saņēmējam. To novērtē piešķirtās atlīdzības summā. Turpmākos periodos priekšfinansējumu novērtē summā, kura sākotnēji atzīta bilancē un no kuras atskaitīti attiecināmie izdevumi (tajā skaitā aplēstās summas, ja tas ir nepieciešams), kas radušies perioda laikā.

Procentus par priekšfinansējumu atzīst tad, kad tie nopelnīti saskaņā ar attiecīgā nolīguma noteikumiem. Gada beigās, pamatojoties uz ticamāko informāciju, aplēš uzkrātos procentu ieņēmumus, ko ietver bilancē.

Citus avansa maksājumus dalībvalstīm, kas rodas, kad ES atmaksā summas, kuras dalībvalstis avansa veidā samaksājušas saņēmējiem (tajā skaitā “finanšu instrumentus, kam piemēro dalīto pārvaldību”), atzīst aktīvos un uzrāda pozīcijā “Priekšfinansējums”. Citus avansa maksājumus dalībvalstīm turpmāk novērtē summā, kura sākotnēji atzīta bilancē un no kuras atskaitīta labākā aplēse par attiecināmajiem izdevumiem, kas radušies galasaņēmējiem un ko aprēķina, pamatojoties uz ticamiem un pamatojamiem pieņēmumiem.

ES iemaksas Eiropas Attīstības fonda trasta fondos vai citos nekonsolidētajos subjektos arī klasificē kā priekšfinansējumu, jo to nolūks ir nodrošināt apgrozāmos līdzekļus trasta fondam, lai tas varētu finansēt konkrētas darbības, kas ir noteiktas šā trasta fonda mērķos. ES iemaksas trasta fondos tiek novērtētas ES iemaksas sākotnējā vērtībā, no kuras atskaitīti attiecināmie izdevumi, tajā skaitā, ja nepieciešams, aplēstās summas, kas trasta fondam radušās pārskata periodā un ir attiecinātas uz ES iemaksu atbilstīgi noslēgtajam nolīgumam.

1.5.8. Ar komerciālu apmaiņu saistīti debitoru parādi un ar komerciālu apmaiņu nesaistītas atgūstamās summas

Saskaņā ar ES grāmatvedības noteikumiem ar komerciālu apmaiņu saistīti un nesaistīti darījumi ir jāuzrāda atsevišķi. Lai atšķirtu abas šīs kategorijas, jēdzienu “debitoru parādi” lieto attiecībā uz darījumiem, kas saistīti ar komerciālu apmaiņu, savukārt attiecībā uz darījumiem, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu, t. i., kad ES saņem vērtību no cita subjekta, nesniedzot pretī aptuveni vienādu vērtību, lieto jēdzienu “atgūstamās summas” (piemēram, no dalībvalstīm atgūstamās summas saistībā ar pašu resursiem).

Debitoru parādi no darījumiem, kas saistīti ar komerciālu apmaiņu, atbilst finanšu instrumentu definīcijai, un tāpēc tie tiek klasificēti kā aizdevumi un debitoru parādi un arī attiecīgi novērtēti (skatīt 1.5.5. skaidrojumu). Finanšu instrumentu skaidrojumu informācijā par debitoru parādiem no darījumiem, kas saistīti ar komerciālu apmaiņu, ir ietverti uzkrātie ieņēmumi un nākamo periodu maksas no darījumiem, kas saistīti ar komerciālu apmaiņu, jo šīs summas nav būtiskas. Pamatojoties uz iepriekšējo pieredzi, tiek veikta vispārēja daļēja norakstīšana neizpildītajiem atgūšanas rīkojumiem, kuriem vēl nav piemērota noteikta daļējā norakstīšana.

Atgūstamās summas no darījumiem, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu, uzskaita patiesajā vērtībā to iegādes dienā (ņemot vērā procentus un naudas sodus), atskaitot norakstāmo vērtības samazinājuma summu. Ar komerciālu apmaiņu nesaistītu darījumu atgūstamo summu norakstāmo vērtības samazinājumu nosaka, ja ir objektīvi pierādījumi, ka ES nevarēs iekasēt visu pienākošos summu atbilstoši sākotnējiem noteikumiem par atgūstamajām summām no darījumiem, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu. Daļēji norakstītā summa ir starpība starp aktīva uzskaites vērtību un atgūstamo summu. Daļēji norakstīto summu atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā. Pamatojoties uz iepriekšējo pieredzi, tiek veikta arī vispārēja daļēja norakstīšana neizpildītajiem atgūšanas rīkojumiem, kuriem vēl nav piemērota noteikta daļējā norakstīšana. Skatīt 1.5.14. skaidrojumu par režīmu uzkrātajiem ieņēmumiem gada beigās. Summas, kas parādītas un uzrādītas kā atgūstamās summas no darījumiem, kuri nav saistīti ar komerciālu apmaiņu, nav finanšu instrumenti, jo tās neizriet no līguma, kas rada finanšu saistības vai pašu kapitāla instrumentu. Tomēr finanšu pārskatu skaidrojumos atgūstamās summas no darījumiem, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu, atbilstošā gadījumā uzrāda kopā ar debitoru parādiem no darījumiem, kas ir saistīti ar komerciālu apmaiņu.

1.5.9. Nauda un naudas ekvivalenti

Nauda un naudas ekvivalenti ir finanšu instrumenti, un tie ir nauda kasē, pieprasījuma noguldījumi bankās vai noguldījumi bankās ar īsu brīdinājuma termiņu par izņemšanu un citi īstermiņa ieguldījumi ar augstu likviditāti, kuru sākotnējais termiņš nepārsniedz trīs mēnešus.

1.5.10. Darbinieku pabalsti

ES nodrošina darbiniekiem vairākus pabalstus (atalgojumu un sociālās nodrošināšanas pabalstus). Uzskaites nolūkiem tie jāklasificē īstermiņa un pēcnodarbinātības pabalstos.

Darbinieku īstermiņa pabalsti

Darbinieku īstermiņa pabalsti ir pabalsti, kas jāizmaksā 12 mēnešu laikā pēc tā pārskata perioda beigām, kurā darbinieki snieguši pakalpojumu, piemēram, darba algas, samaksa par ikgadējiem atvaļinājumiem un apmaksātiem slimības atvaļinājumiem un citi īstermiņa pabalsti. Darbinieku īstermiņa pabalstus atzīst kā izdevumus tad, kad tiek sniegts saistītais pakalpojums. Saistības atzīst par summu, ko plānots izmaksāt, ja ES ir pašreizējs juridisks vai prakses radīts pienākums maksāt saistībā ar darbinieka iepriekš sniegtu pakalpojumu un šādu pienākumu var ticami aplēst.

Pēcnodarbinātības pabalsti

ES piešķir darbiniekiem vairākus pēcnodarbinātības pabalstus, kas ietver izdienas, invaliditātes un pārdzīvojušā laulātā pensijas, kuras nodrošina saskaņā ar Eiropas ierēdņu pensiju shēmu (PSEO), kā arī veselības apdrošināšanu, kuru nodrošina saskaņā ar kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu (JSIS) (skatīt 2.9. skaidrojumu). Šos pabalstus piešķir saskaņā ar atsevišķu plānu – lai gan tie ir sadalīti divās shēmās, tiem jāpiemēro līdzīgs režīms, lai patiesi atspoguļotu situāciju un atainotu ekonomisko realitāti.

i) Eiropas ierēdņu pensiju shēma (PSEO). Pabalsti, ko piešķir saskaņā ar šo nosacīti finansēto (4) shēmu, ir saistīti ar amata stāžu, invaliditāti un laulātā pārdzīvošanu, kā arī ģimenes pabalstiem, nāvi pirms pensionēšanās tiem darbiniekiem, kuri strādā vai ir strādājuši ES iestādēs, aģentūrās un citās ES struktūrās vai ir mirušu ierēdņu vai pensionāru pārdzīvojušie laulātie. Personāls vienu trešdaļu no plānotajām šo pabalstu izmaksām sedz no savas darba algas;

ii) Kopīgā veselības apdrošināšanas shēma (JSIS). Saskaņā ar šo shēmu ES nodrošina veselības apdrošināšanu Eiropas Komisijas, iestāžu, aģentūru un citu ES struktūru darbiniekiem, atmaksājot medicīnas pakalpojumu izdevumus. Pabalstus, ko šajā shēmā piešķir “nestrādājošajiem” (pensionāriem, bāreņiem u. c.), klasificē kā pēcnodarbinātības pabalstus.

ES arī nodrošina pēcnodarbinātības pabalstus ES iestāžu darbiniekiem ar atsevišķu pensiju shēmu starpniecību. Tie ir iekļauti pozīcijā “Citas pensijas pabalstu shēmas”. Saskaņā ar šīm shēmām ES nodrošina pensijas pabalstus Komisijas, Eiropas Savienības Tiesas un Vispārējās tiesas, Revīzijas palātas, Padomes, Eiropas Parlamenta, Ombuda, Datu aizsardzības uzraudzītāja, Civildienesta tiesas darbiniekiem. ES nodrošina ES iestāžu darbiniekiem veselības apdrošināšanu ar JSIS starpniecību.

Minētos pēcnodarbinātības pabalstus uzskata par ES definēto pabalstu saistībām un aprēķina katrā pārskata datumā, aplēšot nākotnes pabalstu summu, ko darbinieki nopelnījuši kārtējā periodā un iepriekšējos periodos, šo summu diskontējot un atskaitot visu plāna aktīvu patieso vērtību. Definēto pabalstu saistības aprēķina katru gadu, izmantojot plānotās vienības kredītmetodi. Definēto pabalstu saistību pašreizējo vērtību nosaka, diskontējot aplēstās nākotnes naudas aizplūdes, izmantojot tādu valsts obligāciju procentu likmes, kuras ir izteiktas pabalstu izmaksāšanas valūtā un kuru dzēšanas termiņš aptuveni atbilst attiecīgo pensiju saistību termiņam.

ES darbiniekiem piešķirtos pēcnodarbinātības pabalstus iekļauj vienotā plānā, kurā ietverta gan pensiju shēma (PSEO), gan veselības apdrošināšanas shēma (JSIS), un tiesības uz apdrošināšanu saskaņā ar JSIS shēmu ir tikai tad, ja ir iegūtas tiesības uz apdrošināšanu saskaņā ar PSEO shēmu. Atbilstīgi minētā vienotā plāna nosacījumiem, kas izklāstīti Civildienesta noteikumos, dažas tiesības, piemēram, tiesības uz atliktu un samazinātu pensiju saskaņā ar PSEO shēmu, tiek iegūtas pēc 10 nostrādātiem gadiem. Tomēr tiesības, ko uzkrāj saskaņā ar vienoto plānu, darbiniekam turpinot darbu, ir ievērojami lielākas nekā sākotnējās tiesības, kā to atspoguļo vēlākās katru gadu uzkrātās pensijas tiesības.

Tāpēc, lai raksturotu pamatā esošā darījuma ekonomisko būtību, ko prasa finanšu pārskatu kvalitatīvo rādītāju patiesa atspoguļošana, kā izklāstīts gan 1. EGN, gan SPSGS “Konceptuālais satvars”, radušās darba izmaksas tiek uzkrātas atbilstīgi lineārajai metodei visā aplēstajā darbinieka aktīvā dienesta periodā, t. i., periodā no dienas, kad darbinieka dienests pirmo reizi rada tiesības uz pabalstiem saskaņā ar plānu (neatkarīgi no tā, vai pabalstus piešķir ar nosacījumu, ka darbinieks turpina dienestu), līdz dienai, kad darbinieka dienesta turpināšana saskaņā ar plānu nerada būtiskas turpmāko pabalstu summas, neskaitot summas, kas rodas no darba algas turpmākas paaugstināšanas. Šo pieeju konsekventi piemēro pabalstiem, kurus piešķir saskaņā ar vienoto plānu.

Definēto pabalstu neto saistību pārrēķinos iekļauj aktuāros guvumus un zaudējumus un atdevi no plāna aktīviem, un tos nekavējoties atzīst neto aktīvos.

ES atzīst neto procentu izdevumus (ienākumus) un citus ar definēto pabalstu plāniem saistītos izdevumus finanšu darbības rezultātu pārskata pozīcijā “personāla un pensiju izmaksas”.

Kad piešķirtie pabalsti tiek mainīti vai samazināti, izrietošās pabalstu izmaiņas, kas saistītas ar iepriekšēju dienestu, vai samazināšanas rezultātā radušos guvumus/zaudējumus nekavējoties atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā. Guvumus un zaudējumus, kas rodas norēķinos, atzīst, kad notiek norēķins. Iepriekšējās darba izmaksas nekavējoties atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā, ja vien izmaiņas nav atkarīgas no nosacījuma, ka darbiniekiem ir jāpaliek dienestā noteiktu laika periodu.

1.5.11. Uzkrājumi

Uzkrājumus atzīst, ja pagātnes notikumu rezultātā ES ir pašreizējs juridisks vai prakses radīts pienākums pret trešām personām, minēto saistību izpildei, visticamāk, būs nepieciešams tērēt līdzekļus un šo summu var ticami novērtēt. Nākotnes zaudējumiem no pamatdarbības uzkrājumus neatzīst. Uzkrājumu summa ir labākā aplēse par prognozējamajiem izdevumiem, kas būs vajadzīgi, lai pārskata datumā izpildītu pašreizējās saistības. Ja uzkrājumus veido lielam posteņu skaitam, saistības aplēš, izvērtējot visus iespējamos iznākumus atbilstoši to iespējamībai (“paredzamās vērtības” metode).

Uzkrājumus apgrūtinošiem līgumiem vērtē pēc paredzamo līguma laušanas izmaksu pašreizējās vērtības vai paredzamo līguma izpildes turpināšanas izmaksu pašreizējās vērtības atkarībā no tā, kura no šīm vērtībām ir mazāka.

1.5.12. Finanšu saistības

Finanšu saistības iedala finanšu saistībās patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā, finanšu saistībās, ko uzskaita atbilstoši amortizētajai iegādes vērtībai, un finanšu garantiju saistībās.

Aizņēmumus veido aizņēmumi no kredītiestādēm un parādi, ko apliecina sertifikāti. Tos sākotnēji atzīst patiesajā vērtībā, kas ir to piešķiršanas ieņēmumi (saņemtās atlīdzības patiesā vērtība), no kuras tiek atskaitītas radušās darījuma izmaksas, un turpmāk tos uzskaita amortizētajā iegādes vērtībā, izmantojot efektīvo procentu metodi; starpību starp ieņēmumiem, no kuriem atskaitītas darījuma izmaksas, un dzēšanas vērtību atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā aizņēmumu periodā, izmantojot efektīvo procentu metodi. Ja aizdevumi ir piešķirti no aizņemtiem līdzekļiem, tad atbilstoši būtiskuma apsvērumiem efektīvo procentu metodi nevar piemērot aizdevumiem un aizņēmumiem. Darījuma izmaksas, kas radušās ES un vēlāk pieprasītas no aizdevuma saņēmēja, tieši atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā.

Finanšu saistības, kas kategorizētas patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā, ietver atvasinātos instrumentus, kuru patiesā vērtība ir negatīva. Tos uzskaita tāpat kā finanšu aktīvus patiesajā vērtībā ar atspoguļojumu pārpalikuma vai deficīta aprēķinā – skatīt 1.5.5. skaidrojumu.

Finanšu garantiju saistības tiek sākotnēji atzītas patiesajā vērtībā, proti, atbilstoši saņemtajai prēmijai. Pēc tam finanšu garantiju saistību vērtību nosaka atbilstīgi labākajai aplēsei par prognozējamajiem izdevumiem, kas būs vajadzīgi, lai izpildītu finanšu garantiju saistības, vai sākotnēji atzītajai summai, no kā vajadzības gadījumā atņem uzkrāto amortizāciju, – atkarībā no tā, kura no minētajām summām ir lielāka. ES atzīst finanšu garantiju saistības, kad tā saņem atlīdzību par garantijas piešķiršanu, kas atbilst tirgus noteikumiem, vai kad var ticami izmērīt garantijas patieso vērtību. Ja nav aktīva tirgus tieši līdzvērtīgam garantijas līgumam, ES atklāj informāciju par sniegto garantiju kā par iespējamām saistībām (skatīt 1.7.2. skaidrojumu) vai, ja pastāv lielāka iespēja, ka saistību izpildei būs nepieciešama resursu aizplūde, ES atzīst uzkrājumu (skatīt 1.5.11. skaidrojumu).

Finanšu saistības klasificē kā ilgtermiņa saistības, izņemot gadījumus, kad to dzēšanas termiņš nepārsniedz 12 mēnešus pēc bilances datuma.

ES trasta fondi, kas tiek uzskatīti par daļu no Komisijas operatīvajām darbībām, tiek uzskaitīti Komisijas pārskatos un tālāk konsolidēti ES gada pārskatos. Tāpēc iemaksas, ko citi līdzekļu devēji veic ES trasta fondos, pēc kritērijiem atbilst ieņēmumiem no darījumiem, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu, atbilstīgi zināmiem nosacījumiem, un tos uzrāda kā finansiālas saistības, līdz ar veiktajām iemaksām saistītie nosacījumi ir izpildīti, t. i., trasta fondam rodas attiecināmas izmaksas. Trasta fondam piemēro prasību finansēt noteiktus projektus un atdot atlikušos līdzekļus tad, kad fonds tiek likvidēts. Bilances datumā nenokārtotās iemaksu saistības tiek novērtētas, ņemot vērā saņemto iemaksu summu, no kuras atskaitīti izdevumi, kas radušies trasta fondam, tostarp aplēstas summas, ja tas ir nepieciešams. Pārskata sagatavošanas nolūkos neto izdevumi tiek attiecināti uz citu līdzekļu devēju iemaksām proporcionāli neto iemaksām, kas veiktas līdz 31. decembrim. Iemaksu attiecināšanai ir tikai indikatīvs raksturs. Likvidējot trasta fondu, par faktisko atlikušo resursu sadalījumu lemj trasta fonda valde.

1.5.13. Parādi kreditoriem

Liela daļa ES parādu kreditoriem ir nesamaksātie izmaksu atlīdzināšanas prasījumi, ko iesnieguši dotāciju vai cita veida ES finansējuma saņēmēji (darījumi, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu). Tos grāmato kā parādus kreditoriem pieprasītās summas apjomā, kad tiek saņemts attiecīgs izmaksu atlīdzināšanas prasījums. Pēc attiecināmo izmaksu pārbaudes un apstiprināšanas parādus kreditoriem vērtē atbilstoši apstiprinātajai un attiecināmajai summai.

Parādus kreditoriem, ko rada preču un pakalpojumu iegāde, atzīst sākotnējā summā, saņemot rēķinu, un attiecīgos izdevumus iegrāmato, kad preces vai pakalpojumi saņemti un ES to ir apstiprinājusi.

1.5.14. Uzkrātie un nākamo periodu ieņēmumi un maksas

Darījumus un notikumus atzīst finanšu pārskatos periodā, uz kuru tie attiecas. Ja gada beigās rēķins vēl nav izsniegts, kaut gan ES ir sniegusi pakalpojumu vai piegādājusi preces vai arī pastāv līgumiska vienošanās (piemēram, atsaucoties uz līgumu), uzkrātie ieņēmumi tiek atzīti finanšu pārskatos. Savukārt, ja gada beigās rēķins ir ticis izsniegts, bet pakalpojumi vēl nav sniegti vai sagādātās preces vēl nav piegādātas, ieņēmumus attiecina uz nākamo pārskata periodu un atzīst nākamajā pārskata periodā.

Arī izdevumus uzskaita periodā, uz kuru tie attiecas. Pārskata perioda beigās uzkrātie izdevumi tiek atzīti, par pamatu izmantojot attiecīgā perioda pārskaitījuma saistību summas aplēsi. Uzkrātos izdevumus aprēķina saskaņā ar Komisijas sīki izstrādātām darbības un prakses pamatnostādnēm, kuru mērķis ir nodrošināt to, ka finanšu pārskati sniedz patiesu to ekonomisko un citu parādību attēlojumu, kas tiem ir jāattēlo. Pēc analoģijas, ja ir veikts avansa maksājums par pakalpojumiem vai precēm, kas vēl nav saņemti, izdevumi tiek attiecināti uz nākamo pārskata periodu un atzīti nākamajā pārskata periodā.

1.6. FINANŠU DARBĪBAS REZULTĀTU PĀRSKATS

1.6.1. Ieņēmumi

IEŅĒMUMI NO DARĪJUMIEM, KAS NAV SAISTĪTI AR KOMERCIĀLU APMAIŅU

Lielākā daļa ES ieņēmumu attiecas uz darījumiem, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu.

NKI resursi un PVN resursi

Ieņēmumi tiek atzīti par periodu, kurā Komisija nosūta dalībvalstīm pieprasījumu veikt iemaksas. Tos novērtē pieprasītās summas apmērā. Tā kā PVN un NKI resursu pamatā ir aplēses par attiecīgā budžeta gada datiem, notiekot pārmaiņām, tās var pārskatīt, līdz dalībvalstis iesniedz galīgos datus. Aplēses pārmaiņu radīto ietekmi ņem vērā, nosakot tā perioda neto pārpalikumu vai deficītu, kurā pārmaiņas notikušas.

Tradicionālie pašu resursi

Atgūstamās summas no darījumiem, kas nav saistīti ar komerciālu apmaiņu, un ar tiem saistītus ieņēmumus atzīst tad, kad no dalībvalstīm tiek saņemti attiecīgie mēneša A pārskati (kuros ietvertas iekasētās nodevas un pienākošās summas, kas ir garantētas un nav apstrīdētas). Pārskata datumā ieņēmumus, ko dalībvalstis attiecīgajā periodā iekasējušas, bet vēl nav samaksājušas Komisijai, aplēš un atzīst kā uzkrātos ieņēmumus. No dalībvalstīm saņemtajos ceturkšņa B pārskatos (kuros ietvertas nodevas, kas nav ne iekasētas, ne garantētas, un debitora apstrīdētās garantētās summas) tos atzīst kā ieņēmumus, no kuriem atskaita iekasēšanas izmaksas, uz ko dalībvalstīm ir prasījuma tiesības. Turklāt atzīst vērtības samazinājumu par summu, kas ir parāda un atgūstamās summas aplēstā starpība.

Naudas sodi

Ieņēmumus no naudas sodiem atzīst, kad ES ir pieņēmusi lēmumu piemērot naudas sodu un tas oficiāli paziņots adresātam. Pēc tam, kad ir pieņemts lēmums piemērot naudas sodu, uzņēmumi divu mēnešu laikā pēc paziņojuma datuma:

a) piekrīt lēmumam (šādā gadījumā tiem ir jāsamaksā naudas sods norādītajā termiņā, un ES galīgi iekasē attiecīgo summu);

b) vai arī nepiekrīt lēmumam un iesniedz pārsūdzību saskaņā ar ES tiesību aktiem.

Pat ja tiek iesniegta pārsūdzība, naudas sods jāsamaksā noteiktajā termiņā, kas ir trīs mēneši, jo pārsūdzība nenozīmē maksājuma atlikšanu (LESD 278. pants). Saņemto naudu izmanto, lai dzēstu atgūstamo summu. Tomēr ar Komisijas grāmatveža piekrišanu uzņēmums maksājuma vietā var iesniegt bankas garantiju par attiecīgo summu. Šādā gadījumā naudas sodu joprojām uzskata par atgūstamo summu. Ja netiek saņemta ne nauda, ne garantija un ja ir šaubas par uzņēmuma maksātspēju, atzīst maksājumtiesību vērtības samazinājumu.

Ja uzņēmums iesniedz pārsūdzību un jau ir veicis provizorisku naudas soda maksājumu, summu atspoguļo kā iespējamās saistības, vai, ja pastāv iespēja, ka Vispārējā tiesa varētu pieņemt ES nelabvēlīgu nolēmumu, atzīst uzkrājumus šā riska segšanai. Ja maksājuma vietā ir iesniegta garantija, nesamaksāto atgūstamo summu daļēji noraksta pēc vajadzības.

Komisijas saņemtos uzkrātos procentus saistībā ar bankas kontiem, kuros noguldīti saņemtie maksājumi, atzīst par ieņēmumiem un attiecīgi palielina iespējamās saistības.

Kopš 2010. gada visus provizoriski iekasētos naudas sodus Komisija pārvalda īpaši izveidotā fondā (BUFI) un tie tiek ieguldīti finanšu instrumentos.

IEŅĒMUMI NO DARĪJUMIEM, KAS IR SAISTĪTI AR KOMERCIĀLU APMAIŅU

Ieņēmumi no preču un pakalpojumu pārdošanas tiek atzīti, kad pircējam tiek nodoti nozīmīgi riski un ieguvumi, kas izriet no preču īpašumtiesībām. Ieņēmumus no darījuma, kas ietver pakalpojumu sniegšanu, atzīst, ņemot vērā darījuma pabeigtības pakāpi pārskata datumā.

Procentu ieņēmumi un izdevumi

Procentu ieņēmumus un izdevumus atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā, izmantojot efektīvo procentu metodi. Tā ir metode finanšu aktīva vai finanšu saistību amortizētās iegādes vērtības aprēķināšanai un procentu ieņēmumu vai procentu izdevumu sadalei attiecīgajā periodā. Aprēķinot efektīvo procentu likmi, ES izdara aplēsi par naudas plūsmām, ņemot vērā visus finanšu instrumenta līguma nosacījumus (piemēram, priekšapmaksas iespējas), bet neņem vērā kredītzaudējumus nākotnē. Aprēķinā iekļauj visas maksas un punktus, ko līgumslēdzējas puses ir maksājušas vai saņēmušas un kas ir efektīvās procentu likmes neatņemama sastāvdaļa, kā arī darījuma izmaksas un visas citas prēmijas vai diskontus.

Ja finanšu aktīva vai līdzīgu finanšu aktīvu grupas vērtība ir daļēji norakstīta zaudējumu no vērtības samazināšanās rezultātā, procentu ieņēmumus atzīst, izmantojot procentu likmi, kas lietota nākotnes naudas plūsmu diskontēšanai, lai noteiktu zaudējumus no vērtības samazināšanās.

Ieņēmumi no dividendēm

Ieņēmumus no dividendēm un līdzīgiem sadalītiem ieņēmumiem atzīst tad, kad stājas spēkā tiesības saņemt maksājumu.

1.6.2. Izdevumi

Tādu darījumu izdevumi, kuri nav saistīti ar komerciālu apmaiņu, veido lielāko ES izdevumu daļu. Minētie izdevumi attiecas uz maksājumiem saņēmējiem, un tie var būt trīs veidu – maksājumi, kuru pamatā ir noteiktas saņēmēja tiesības saņemt maksājumu, pārvedumi saskaņā ar nolīgumu un diskrecionāras dotācijas, iemaksas un ziedojumi.

Pārvedumus atzīst kā izdevumus tajā periodā, kad bijuši notikumi, kuru dēļ pārvedums veikts, ja vien šāda veida pārvedumu pieļauj regula (Finanšu regula, Civildienesta noteikumi vai cita regula) vai ir parakstīts nolīgums, kas atļauj pārvedumu, ja saņēmējs izpilda attiecināmības kritērijus un ja attiecīgo summu var ticami novērtēt.

Tad, kad tiek saņemts maksājuma pieprasījums vai izmaksu pieprasījums un tas atbilst atzīšanas kritērijiem, to atzīst kā izdevumus par attiecināmo summu. Gada beigās aplēš saņēmējiem pienākošos attiecināmos izdevumus, kuri ir radušies, bet par kuriem vēl nav sniegts pārskats, un tos grāmato kā uzkrātos izdevumus.

Izdevumus, kas radušies preču un pakalpojumu iegādes darījumos, kuri saistīti ar komerciālu apmaiņu, atzīst tad, kad ES saņēmusi preces vai pakalpojumus un ir to apstiprinājusi. Tos novērtē sākotnējā rēķinā norādītās summas apmērā. Turklāt bilances datumā izdevumus, kuri ir saistīti ar attiecīgajā periodā sniegtu pakalpojumu, par kuru rēķins vēl nav saņemts vai apstiprināts, aplēš un atzīst finanšu darbības rezultātu pārskatā.

1.7. IESPĒJAMIE AKTĪVI UN IESPĒJAMĀS SAISTĪBAS

1.7.1. Iespējamie aktīvi

Iespējams aktīvs ir aktīvs, kas varētu rasties iepriekšēju notikumu rezultātā atkarībā no tā, vai īstenosies viens vai vairāki nākotnes notikumi, par kuru iespējamību pašlaik trūkst pārliecības un kurus ES nespēj pilnībā ietekmēt. Iespējamu aktīvu atspoguļo pārskatos, ja saimnieciskā labuma vai kalpošanas potenciāla ieplūde ir ticama.

1.7.2. Iespējamās saistības

Iespējamās saistības ir pienākums, kas varētu rasties iepriekšēju notikumu rezultātā atkarībā no tā, vai īstenosies viens vai vairāki nākotnes notikumi, par kuru iespējamību pašlaik trūkst pārliecības un kurus ES nespēj pilnībā ietekmēt, vai pašreizējs pienākums, kura pamatā ir iepriekšēji notikumi, bet kuru neatzīst, jo nav ticams, ka pienākuma izpildei būs vajadzīga tādu resursu aizplūde, kas ietver saimnieciskos labumus vai kalpošanas potenciālu, vai – retos gadījumos – pienākuma apmēru nevar pietiekami ticami novērtēt. Iespējamās saistības atspoguļo pārskatos, ja vien saimniecisko labumu vai kalpošanas potenciālu ietverošu resursu aizplūdes iespējamība nav niecīga.

1.8. NAUDAS PLŪSMAS PĀRSKATS

Naudas plūsmas informāciju izmanto, lai varētu novērtēt ES spēju ģenerēt naudu un naudas ekvivalentus un ES vajadzību izmantot šādas naudas plūsmas.

Naudas plūsmas pārskatu sagatavo, izmantojot netiešo metodi. Tas nozīmē, ka finanšu gada saimnieciskās darbības rezultāts tiek koriģēts, ņemot vērā ietekmi, ko rada nenaudas darījumi, atlikti vai uzkrāti iepriekšējo vai nākamo periodu naudas ieņēmumi vai maksājumi no pamatdarbības un ieņēmumu vai izdevumu posteņi, kuri saistīti ar naudas plūsmām no investīciju darbības.

Naudas plūsmas no darījumiem ārvalstu valūtā iegrāmato ES pārskata valūtā (euro), summai ārvalstu valūtā piemērojot euro un attiecīgās ārvalstu valūtas maiņas kursu naudas plūsmas datumā.

Naudas plūsmas pārskatā parādītas attiecīgā perioda naudas plūsmas, kuras iedalītas pamatdarbības un investīciju darbības naudas plūsmās (ES nav finansēšanas darbību).

Pamatdarbība ir ES darbība, kas nav investīciju darbība. Tā ir lielākā daļa no veiktajām darbībām. Saņēmējiem piešķirti aizdevumi (un vajadzības gadījumā attiecīgi aizņēmumi) netiek uzskatīti par investīciju (vai finansēšanas) darbību, jo šī darbība ir vispārējo mērķu sastāvdaļa un tādējādi ES ikdienas darbība.

Investīciju darbības ir nemateriālo aktīvu un materiālo pamatlīdzekļu, kā arī citu naudas ekvivalentos neiekļautu investīciju iegāde un atsavināšana. Investīciju darbība neietver aizdevumus, kas piešķirti saņēmējiem. Mērķis ir atspoguļot ES faktiskās investīcijas.

2. BILANCES SKAIDROJUMI

AKTĪVI

2.1. NEMATERIĀLIE AKTĪVI

miljoni EUR Bruto uzskaites vērtība 31.12.2018. 1 073 Palielinājumi 178 Atsavināšana (20) Pārvietojumi starp aktīvu kategorijām 0 Citas pārmaiņas (1) Bruto uzskaites vērtība 31.12.2019. 1 230 Uzkrātā amortizācija 31.12.2018. (627) Amortizācija attiecīgajā gadā (107) Atkārtoti iegrāmatota amortizācija 0 Atsavināšana 19 Pārvietojumi starp aktīvu kategorijām 0 Citas pārmaiņas 0 Uzkrātā amortizācija 31.12.2019. (715) Neto uzskaites vērtība 31.12.2019. 515 Neto uzskaites vērtība 31.12.2018. 446

Iepriekš minētās summas galvenokārt ir saistītas ar datorprogrammām.

2.2. MATERIĀLIE PAMATLĪDZEKĻI

Kosmosa aktīvu kategorijā ietilpst operatīvie pamatlīdzekļi, kas saistīti ar abām ES kosmosa programmām – globālajām navigācijas satelītu sistēmām (GNSS), proti, Galileo un EGNOS, un Eiropas Zemes novērošanas programmu Copernicus –, bet kosmosa sistēmu aktīvi, kas vēl nav sākuši darboties, tiek iekļauti pozīcijā “nepabeigtie pamatlīdzekļi”.

Attiecībā uz Galileo četri satelīti, kas tika palaisti 2018. gadā, veiksmīgi tika izvadīti orbītā. Tie 2019. gadā papildināja funkcionālo konstelāciju, un tagad tā sastāv no 26 satelītiem. Galileo operatīvie pamatlīdzekļi, ieskaitot gan satelītus, gan uz zemes izvietotās iekārtas, 2019. gada 31. decembrī bija 2 489 miljoni EUR (2018. gadā – 2 410 miljoni EUR), atskaitot uzkrāto nolietojumu. Atlikušo nepabeigto pamatlīdzekļu kopējā summa bija 1 361 miljons (2018. gadā – 1 324 miljoni EUR). Galileo sistēmas attīstība turpināsies, līdz sistēma būs pilnībā darbotiesspējīga. Pēc pabeigšanas Galileo konstelāciju veidos 30 satelīti (tajā skaitā 6 rezerves satelīti).

Attiecībā uz Copernicus 2019. gadā nebija jaunu darbību sākušu satelītu. Copernicus operatīvo pamatlīdzekļu kopējā vērtība ir 1 153 miljoni EUR (2018. gadā – 1 455 miljoni EUR), atskaitot uzkrāto nolietojumu. Saistībā ar Copernicus satelītiem vēl 1 453 miljoni EUR tiek atzīti par nepabeigtiem pamatlīdzekļiem (2018. gadā – 1 207 miljoni EUR).

Ar Eiropas Ģeostacionārās navigācijas pārklājuma dienesta (EGNOS) zemes infrastruktūru saistītie pamatlīdzekļi 37 miljonu EUR apmērā (2018. gadā – 52 miljoni EUR) arī ir iekļauti kosmosa aktīvos. Papildus tam EGNOS ir nepabeigtie pamatlīdzekļi 238 miljonu EUR apmērā (2018. gadā – 130 miljonu EUR apmērā).

Ar ES kosmosa programmām saistīto aktīvu izveidei izmanto Eiropas Kosmosa aģentūras (EKA) atbalstu.

Materiālie pamatlīdzekļi

miljoni EUR Zeme un ēkas Kosmosa aktīvi Aprīkojums un iekārtas Mēbeles un transportlīdzekļi Datortehnika Citi Finanšu noma Nepabeigtie pamatlīdzekļi Kopā Bruto uzskaites vērtība 31.12.2018. 5 626 5 259 641 270 634 327 2 620 3 199 18 575 Palielinājumi 117 10 24 14 60 21 118 941 1 306 Atsavināšana (1) (0) (117) (28) (58) (29) (3) — (236) Pārvietojumi starp aktīvu kategorijām 154 411 (7) 3 7 7 (98) (477) 0 Citas pārmaiņas (0) — 0 (0) 0 (0) — (10) (10) Bruto uzskaites vērtība 31.12.2019. 5 895 5 680 542 259 644 325 2 638 3 653 19 635 Uzkrātais nolietojums 31.12.2018. (3 279 ) (1 342 ) (540) (198) (521) (255) (1 257 ) (7 390 ) Nolietojums attiecīgajā gadā (190) (659) (31) (17) (64) (27) (94) (1 083 ) Atkārtoti iegrāmatots nolietojums 0 — 39 7 14 0 (0) 61 Atsavināšana 1 0 67 17 43 26 3 157 Pārvietojumi starp aktīvu kategorijām (35) — 7 (2) (5) 0 35 (0) Citas pārmaiņas — — 0 (0) 0 (0) — 0 Uzkrātais nolietojums 31.12.2019. (3 503 ) (2 001 ) (457) (194) (533) (255) (1 313 ) (8 255 ) NETO UZSKAITES VĒRTĪBA 31.12.2019. 2 392 3 679 85 65 110 70 1 325 3 653 11 380 NETO UZSKAITES VĒRTĪBA 31.12.2018. 2 347 3 917 101 72 113 72 1 363 3 199 11 185

2.3. PĒC PAŠU KAPITĀLA METODES UZSKAITĪTAS INVESTĪCIJAS

ES, ko pārstāv Komisija, līdzdalība Eiropas Investīciju fondā (EIF) tiek uzskatīta par asociētā uzņēmuma dalību, un tās uzskaitei izmanto pašu kapitāla metodi. EIF ir ES finanšu iestāde, kuras specializācija ir riska kapitāla un garantiju sniegšana maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). EIF atrodas Luksemburgā un darbojas kā privātā un publiskā sektora partnerība, kuras dalībnieki ir Eiropas Investīciju banka (EIB), ES un finanšu iestāžu grupa. 2019. gada 31. decembrī ES līdzdalība EIF bija 29,7 % (2018. gadā – 29,7 %), un ES piederēja 29,7 % balsstiesību (2018. gadā – 29,7 %). Saskaņā ar tā statūtiem EIF ir pienākums iekļaut tiesību aktos noteiktajās rezervēs vismaz 20 % no tā