KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Rūpniecības politika - konkurētspējas uzlabošana /* COM/2011/0642 galīgā redakcija */





SATURS 1. Ievads 3 2. Rūpniecības konkurētspējas uzlabošana 4 2.1. Pārmaiņas rūpniecībā 4 2.2. Inovatīva rūpniecība 5 2.3. Ilgtspējīga rūpniecība 7 3. Ceļā uz uzņēmumiem draudzīgāku Eiropu 9 3.1. Uzņēmējdarbības vide 9 3.2. Rūpniecības un pakalpojumu sekmēšana 10 3.3. Mazie un vidējie uzņēmumi 11 4. Secinājumi 12 IEVADS ES ekonomikas atgūšanās no krīzes notiek salīdzinoši lēni, un situācija joprojām nav stabila. Lai radītu darbavietas un nodrošinātu labklājību, ir jāaktivizē ekonomika un jāpanāk lielāka izaugsme, turklāt tas ir būtiski arī, lai panāktu dalībvalstu finanšu ilgtspēju. Sarežģītā fiskālā situācija ierobežo politisko darbību, bet spēcīga izaugsme samazinās valstu budžeta deficīta un parāda slogu atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta[1] mērķiem. Spēcīgas ekonomiskās izaugsmes galvenais virzītājspēks ir dažāda lieluma konkurētspējīgi uzņēmumi. Šajā nolūkā tiem nepieciešama vide, kas sekmē jaunu ideju rašanos un jaunu uzņēmumu izveidi. Šajā paziņojumā ir norādītas jomas, kurās jāpanāk ievērojams progress, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus: 1) ekonomikas strukturālas izmaiņas; 2) rūpniecības nozaru novatoriskums; 3) ilgtspēja un resursu lietderīga izmantošana; 4) uzņēmējdarbības vide; 5) vienotais tirgus un 6) mazie un vidējie uzņēmumi. Šādu mērķu izvirzīšana var uzlabot Eiropas uzņēmumu konkurētspēju gan vietējā, gan pasaules mērogā, un Komisijas mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm saprātīgi izmantot to ierobežotos resursus, lai uzlabotu to rūpniecības nozaru konkurētspēju pasaulē. Šo mērķu īstenošana uzlabos visu uzņēmumu izaugsmes iespējas neatkarīgi no tā, vai tie orientējas uz rūpniecību, pakalpojumiem vai sociālo jomu. Eiropas rūpniecības nozare ir būtiska Eiropas Savienībai, kas ir viena no pasaules vadošajām ekonomikām. Konkurētspējīga rūpniecības nozare var pazemināt izmaksas un cenas, radīt jaunus produktus un uzlabot kvalitāti, tādējādi izšķiroši ietekmējot labklājības radīšanu un produktivitātes pieaugumu ekonomikā. Rūpniecība ir arī galvenais avots inovācijām, kas nepieciešamas, lai risinātu sociālās problēmas, ar kurām saskaras ES. Stratēģijas “Eiropa 2020” ietvaros Komisija 2010. gadā sāka vērienīgu jaunu rūpniecības politiku[2], kurā uzsvērtas darbības, kas nepieciešamas, lai padarītu Eiropu pievilcīgāku ieguldījumiem un ražošanai, turklāt tā apņēmās uzraudzīt dalībvalstu konkurētspējas politiku. Komisija arī ieskicēja atjauninātu tirdzniecības politiku. Par to, ka atgūšanās nav stabila, liecina ekonomiskās situācijas novērtējuma rādītājs, kas ir pasliktinājies attiecībā uz visas Eiropas ekonomiku[3]. Pastāv vairāki situāciju apdraudoši riska faktori, kas saistīti ar finanšu tirgiem, pieaugošajām energoresursu un izejvielu cenām un nepieciešamību konsolidēt budžetu. Salīdzinājumā ar 2008. gada labākajiem rādītājiem ES darbaspēka produktivitāte pašlaik ir pieaugusi par 1,4 %, bet darbavietu skaits rūpniecības nozarē un ar rūpniecību saistīto pakalpojumu nozarē ir samazinājies par 11 %. Šo vidējo rādītāju pamatā ir ievērojamas atšķirības dalībvalstīs. Salīdzinājumā ar ES galvenajiem konkurentiem ES relatīvās darbaspēka vienības izmaksas kopš 2008. gada ir uzlabojušās par 12 %, galvenokārt valūtas kursa ietekmē. Tomēr Eiropas apstrādes rūpniecība ir atguvusies labāk, nekā bija gaidīts. Lai gan salīdzinājumā ar iepriekšējo ceturksni apstrādes rūpniecības produkcijas rādītāji nepalielinājās, otrajā ceturksnī tie bija par 5,3 % lielāki nekā pirms gada. Apstrādes rūpniecības izlaide tagad ir palielinājusies par aptuveni 14 % salīdzinājumā ar zemāko punktu 2009. gadā, tomēr tā vēl joprojām ir par 9 % mazāka nekā labākie rādītāji 2008. gada sākumā. ES27 ražošanas rādītāji 1993.–2011. gads (pielāgots tendencēm) [pic] Avots: Eurostat. Šis paziņojums ir jauna ikgadēja iniciatīva, kurā īpaša uzmanība veltīta dalībvalstu konkurētspējai, pamatojoties uz 2011. gada ziņojumu par Eiropas konkurētspēju un Dalībvalstu konkurētspējas rādītājiem un politiku . Tas palīdzēs novērtēt dalībvalstis plašākā, proti, “Eiropas pusgada” un “Eiropa 2020” ietvarā. Sīkāk izklāstīti argumenti un ES darbības ir ietvertas šā paziņojuma pavadošajos dokumentos. RūPNIECīBAS KONKURēTSPēJAS UZLABOšANA Pārmaiņas rūpniecībā Atskatoties uz dalībvalstu rūpniecības struktūras pārmaiņām ilgākā termiņā, laikā no 1999. līdz 2007. gadam, var konstatēt, ka ir ticis izvēlēts atšķirīgs ceļš uz augstāku tehnoloģiju un labāku prasmju rūpniecības nozarēm, kas ir tendētas uz lielāku produktivitātes izaugsmi un kuru cenas mazāk ietekmē globālā konkurence. Analītiskām vajadzībām dalībvalstu rūpniecības struktūru var aplūkot, pamatojoties uz līdzīgām iezīmēm un tirdzniecības tendencēm, lai gan šie elementi var slēpt arī ievērojamas atšķirības katras grupas iekšienē. Pirmajā valstu grupā ir valstis, kuru rūpniecības struktūrā dominē tehnoloģiski attīstītas nozares. Aplūkotajā periodā viena no galvenajām pārmaiņām bija tas, ka vēl vairāk pastiprinājās šīs valstu grupas specializācija jomās, kur dominē tehnoloģijas, un nozarēs ar augstu inovācijas vai izglītības intensitāti. Šajā grupā ietilpst Austrija, Beļģija, Dānija, Somija, Francija, Vācija, Īrija, Nīderlande, Zviedrija un Apvienotā Karaliste. Rūpniecības pievienotā vērtība svārstās no 10,6 % Francijā līdz 24,2 % Īrijā. Otrajā grupā ir valstis, kuru rūpniecībā dominē specializācija tehnoloģiski mazāk attīstītās nozarēs, lai gan šajās valstīs sastopamas arī dažas ļoti konkurētspējīgas rūpniecības nozares. Tas, ka šajās valstīs dominē darbietilpīgas nozares, zems inovāciju līmenis un salīdzinoši zema zināšanu intensitāte, atspoguļojas mazākā skaitā uzņēmumu ar spēcīgu izaugsmi, vismaz salīdzinājumā ar pirmās grupas valstīm. Šajā grupā ir Kipra, Grieķija, Itālija, Luksemburga, Portugāle un Spānija, kuru rūpniecības pievienotā vērtība svārstās no 6,5 % Luksemburgā līdz 16,1 % Itālijā. Trešajā grupā ir valstis, kuras cenšas palielināt IKP uz vienu iedzīvotāju un kuru tirdzniecības specializācija ir nozarēs ar augstu inovāciju intensitāti un rūpniecības nozarēs, kur dominē tehnoloģijas. Šīs valstis ir īstenojušas strukturālas pārmaiņas, kuru rezultātā tās gan ražošanā, gan tirdzniecībā ir pārgājušas no darbietilpīgām nozarēm uz nozarēm, kur dominē tehnoloģijas. Šajā grupā ietilpst Čehija, Ungārija, Malta, Polija, Slovākija un Slovēnija, un šo valstu rūpniecības pievienotā vērtība ir no 13,3 % līdz 23,6 % no kopējās pievienotās vērtības. Ceturtajā valstu grupā ir valstis, kuras cenšas panākt pārējās, bet kuru tirdzniecības specializācija ir tehnoloģiski mazāk attīstītās nozarēs. Šīs valstis līdzinās valstīm otrajā grupā, tām ir kopīga tendence virzībā uz nozarēm ar augstāku izglītības intensitāti. Tomēr būtiska atšķirība ir tā, ka šajā valstu grupā strauji augošu uzņēmumu skaits ievērojami pārsniedz vidējos rādītājus, tajās notiek spēcīga rūpniecības attīstība un to tirdzniecības specializācija ir nozarēs, kur dominē tehnoloģijas. Šajā grupā ir Bulgārija, Igaunija, Latvija, Lietuva un Rumānija, un šo valstu rūpniecības pievienotā vērtība ir no 9,9 % līdz 22,4 %. Katrā valstu grupā ir konkurētspējīgas rūpniecības nozares un augoši uzņēmumi. Lai uzlabotu konkurētspēju, ir jāpievēršas inovatīvām, zināšanās balstītām nozarēm, turklāt ir jārīkojas izšķirīgi, lai atvieglotu pārmaiņas, uzlabojot produktu tirgus reglamentēšanu, atbalstot inovāciju un ieguldot izglītībā un apmācībā visas dzīves garumā. Inovatīva rūpniecība Pētniecība un inovācija ir produktivitātes izaugsmes un rūpniecības konkurētspējas dzinulis. Pateicoties jaunām tehnoloģijām, ir iespējams ražot rūpnieciski vēl mazākā apjomā, turklāt augsti attīstītu materiālu, mazu oglekļa emisiju tehnoloģiju, biotehnoloģiju un nanotehnoloģiju izmantošana maina konkurences priekšrocības. ES rūpniecībai pēc iespējas ātrāk jāievieš šīs tehnoloģijas, lai tā varētu saglabāt konkurētspēju pasaulē. Nesenais ziņojums par svarīgām pamattehnoloģijām[4] norādīja uz nepieciešamību ieguldīt rūpnieciskajā inovācijā, lai aizpildītu plaisu starp pamatpētījumiem un tirgiem . Īstenojot integrētu pieeju jaunu produktu un pakalpojumu ieviešanai tirgū, būtu jānodrošina arī atbalsts paraugprojektiem un eksperimentālo izmēģinājumu infrastruktūrām, kā arī specifiski pasākumi attiecībā uz valsts atbalstu, reģionālo kohēziju un tirdzniecības politiku. Ir vajadzīgs stimuls, lai pētnieki augstskolās būtu ieinteresēti laist tirgū pētījumu rezultātus un sadarboties ar rūpniecības nozari. Jau pašā pētījumu sākumposmā un inovāciju finansēšanā ir jāņem vērā patērētāju vajadzības un tirgus potenciāls, un potenciālie ārējie ieguldītāji ir jāiesaista iespējami savlaicīgi. Inovācijām atvērtāku tirgu attīstību var atbalstīt, īstenojot pasākumus saistībā ar pieprasījumu, piemēram, lietpratīgs regulējums, patērētāju informēšana, standartizācija vai inovatīvu risinājumu lielāks publiskais iepirkums. Tam visam nepieciešamas papildu prasmes un kompetences , piemēram, tirdzniecībā un pārvaldībā. Uzņēmējdarbībai atvērts un labāk apmācīts darbaspēks parasti sekmē produktivitātes izaugsmi, tomēr dalībvalstu ieguldījumi cilvēkresursos nav bijuši īpaši viendabīgi. Īpašas problēmas sagādā tas, ka, lai gan ES bezdarba rādītāji joprojām ir salīdzinoši augsti, atsevišķi uzņēmumi sastopas ar arvien lielākām grūtībām pieņemt darbā kvalificētus darbiniekus. Lai gan daudzas dalībvalstis ir īstenojušas pasākumus, lai intensīvāk atbalstītu pētniecību un inovāciju, tām būtu jāierobežo atbalsta shēmu sadrumstalotība , lai nodrošinātu, ka tām pieejamie ierobežotie resursi tiek izmantoti vislietderīgāk. Plaši izmantoti pasākumi ir, piemēram, aizdevumu shēmas ieguldījumiem tehnoloģijās, piekļuve finansējumam svarīgām pamattehnoloģijām un dotācijas tehnoloģiju modernizācijai (Vācija, Francija, Zviedrija, Itālija, Portugāle, Slovēnija). Dažas dalībvalstis ir izveidojušas inovāciju atbalsta dienestus un atbalsta kopu veidošanos (Dānija, Francija, Vācija, Polija, Zviedrija, Beļģija). Tomēr maz tiek darīts, lai dalībvalstu starpā saskaņotu ieguldījumus, ar kuriem atbalsta inovatīvu tehnoloģiju ieviešanu. Labāka koordinācija un valstu resursu apvienošana ļautu tos izmantot kopējiem mērķiem un nodrošinātu labākas inovāciju iespējas un pietiekami daudz līdzekļu, tādējādi palielinot ieguldījumu lietderību un efektivitāti. Plaša mēroga paraugprojekti un eksperimentālo izmēģinājumu infrastruktūras visā Eiropā (piemēram, Eiropas inovācijas partnerību vai Eiropas energotehnoloģiju stratēģiskā plāna kontekstā) varētu palīdzēt uzņēmumiem testēt un radīt prototipus ātrāk. Produktu un pakalpojumu laišanai tirgū nepieciešamo laiku varētu ievērojami saīsināt, pastiprinot starptautisko sadarbību starp kopām un tīkliem un uzlabojot zināšanas par ražošanas iespējām. Moderni intelektuālā īpašuma aizsardzības noteikumi aizsargās sākotnējo novatoru, netraucējot pastāvošo ideju turpmāku attīstību. Dalībvalstis pašlaik apspriež vienoto ES patentu, kas ievērojami uzlabos regulējumu, vienlaikus samazinot izmaksas patentu pieteicējiem[5]. Konkurētspējas uzlabošanas iespējas Apvienot pieticīgos resursus, lai iegūtu pietiekami daudz līdzekļu inovāciju ieviešanai tirgū, un pastiprināt sadarbību inovāciju jomā, lai radītu plaša mēroga paraugprojektus un eksperimentālo izmēģinājumu infrastruktūras, piemēram, izmantojot Eiropas Pētniecības infrastruktūru stratēģijas foruma (ESFRI) modeli. Ierobežot inovāciju atbalsta sistēmu sadrumstalotību, atvieglot inovatīvu risinājumu laišanu tirgū un pētniecības projektos veltīt vairāk uzmanības tirgus vajadzībām. Dānija un Austrija ir veiksmīgi samazinājušas sadrumstalotību, un Apvienotā Karaliste ir ieviesusi shēmas, kas paredzētas, lai laistu tirgū inovatīvus risinājumus. | Ilgtspējīga rūpniecība - Lai ilgtermiņā saglabātu Eiropas rūpniecības nozaru konkurētspēju, pāreja uz ilgtspējīgu, energoefektīvu un mazu oglekļa emisiju ekonomiku ir sevišķi svarīga. Pēdējās desmitgades laikā daudzu dalībvalstu ekonomika ir augusi, nepalielinoties to energoresursu patēriņam, savukārt citās valstīs energoresursu patēriņa pieaugums ir bijis mazāks, nekā bija prognozēts. Neraugoties uz atšķirīgajiem izejas punktiem, jo īpaši jaunās dalībvalstis ātri atgūst nokavēto. Kopumā dalībvalstīs vērojams ievērojams progress attiecībā uz saskanīgu valsts tiesību aktu pieņemšanu un īstenošanu nolūkā sekmēt energoefektivitāti. Taču dažām dalībvalstīm trūkst pieredzes un administratīvās kapacitātes, lai veiktu šo uzdevumu, un šīm valstīm padomus un atbalstu var sniegt ES līmeņa pamata tiesību akti. Neraugoties uz panākto progresu, energoresursu cenu palielināšanās pasaules tirgos un traucējumi valstu tirgos ir paaugstinājuši cenas, kas jāmaksā uzņēmumiem un jo īpaši MVU. Enerģijas un resursu ietilpīgās pārstrādes rūpniecības nozares, piemēram, metalurģija, ķīmijas rūpniecība un papīra un celulozes rūpniecība saskaras ar specifiskām problēmām. Lai atvieglotu pāreju uz ilgtspējīgākiem ražošanas veidiem, saskaņots un efektīvs politikas pasākumu kopums varētu ietvert pasākumus, ar kuriem atbalsta pētniecību, inovācijas, resursu efektivitāti un tīrāku tehnoloģiju izvēršanu, jo īpaši pārstrādes rūpniecības nozarēs. Lai uzlabotu rūpniecības nozares energoefektivitāti, dalībvalstis ir izstrādājušas atbalsta shēmas, kuras vairumā gadījumu papildina energoaudita shēmas (Austrija, Beļģija, Bulgārija, Čehija, Somija, Vācija, Portugāle, Slovākija), vai arī noslēgušas brīvprātīgus nolīgumus ar rūpniecības nozarēm (Dānija, Grieķija, Nīderlande, Slovēnija, Apvienotā Karaliste). Energotehnoloģiju stratēģiskā plāna[6] mērķis ir paātrināt mazu oglekļa emisiju tehnoloģiju attīstību un ātrāk laist tās tirgū. Pozitīvi ir vērtējami atsevišķi mērķtiecīgi pasākumi, lai atbalstītu MVU energoefektivitāti (Grieķija, Īrija, Lietuva), tomēr ir iespējams darīt vēl vairāk. Piekļuve ar enerģiju un ar lauksaimniecību nesaistītām izejvielām ir vēl viens būtisks faktors ES rūpniecības nozares konkurētspējā. Šo izejvielu augstās un mainīgās cenas un to atrašanās pārsvarā ārpus Eiropas Savienības rada riskus daudziem uzņēmumiem, tādēļ gan ES, gan dalībvalstīm, papildinot ES ārējo politiku, vajadzētu izstrādāt politiku, kas problēmas saistībā ar pirmējo izejvielu deficītu risina, izmantojot Eiropas resursus ilgtspējīgi, atbalstot pētniecību un inovāciju ar mērķi rast alternatīvus risinājumus, izmantojot resursus lietderīgāk un ieviešot labākas atkritumu pārstrādes metodes plašākā mērogā, tostarp attiecībā uz mazos daudzumos izmantotiem vērtīgiem materiāliem. Lai Eiropas rūpniecības nozare būtu konkurētspējīga, ir arvien svarīgāk turpināt iekļaut vides un sociālos jautājumus uzņēmumu darbībās un stratēģijā. Ceļvedī par resursu efektīvu izmantošanu Eiropā[7] ir ietverts darbību kopums ES līmenī un ieteikumi dalībvalstu rīcībai, lai novērstu resursu nesaimniecisku izmantošanu. Konkurētspējas uzlabošanas iespējas Atbalstīt energoresursu un izejvielu lietderīgu izmantošanu un sekmēt inovāciju un tīrāku tehnoloģiju izvēršanu vērtības radīšanas ķēdēs, izmantojot ilgtermiņa iniciatīvas, kas veicina jaunu tirgu radīšanu un atvieglina MVU līdzdalību šajos procesos. Kā minēts iepriekš, daudzas dalībvalstis jau ir guvušas ievērojamus panākumus šajās jomās. Nodrošināt taisnīgas un neizkropļotas energoresursu cenas un turpināt darbu pie enerģijas sadales tīklu uzlabošanas un savstarpējas savienošanas. | - Lai uzlabotu Eiropas rūpniecības nozares konkurētspēju un nodrošinātu tās ilgtspējīgu pastāvēšanu, ir svarīgi arī attīstīt sociālo uzņēmējdarbību, sociālos uzņēmumus un sociālo ekonomiku. Sociālajā ekonomikā ir nodarbināti vairāk kā 11 miljoni cilvēku Eiropas Savienībā jeb 6 % no visiem nodarbinātajiem[8], un aptuveni ceturtdaļa Eiropā dibināto uzņēmumu ir sociālie uzņēmumi. Beļģijā, Somijā un Francijā tā ir pat trešdaļa jaundibināto uzņēmumu[9]. Bieži vien šie uzņēmumi ir ļoti produktīvi un konkurētspējīgi, jo to darbinieki personīgi iesaistās uzņēmuma darbībā, turklāt šie uzņēmumi nodrošina labākus darba apstākļus[10]. Lai stiprinātu “augsti konkurētspējīgu sociālo tirgus ekonomiku”, Komisija sociālajai ekonomikai, sociālajai atbildībai un sociālajai inovācijai pievērš īpaši lielu uzmanību, meklējot jaunus ilgtspējīgākas ekonomikas risinājumus saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020”[11], pamatiniciatīvu “Inovācijas savienība”[12], “Eiropas platformu cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību”[13] un “Vienotā tirgus aktu”[14]. Sabiedriskā apspriešanās par Vienotā tirgus aktu[15] atklāja, ka ir ļoti liela interese par sociālo uzņēmumu (un vispārīgāk – par sociālās ekonomikas) spēju nodrošināt pašreizējo ekonomikas un sociālo problēmu inovatīvus risinājumus, veidojot noturīgas darbavietas. Tādēļ Komisija vēlas sākt plašas debates par to, kā attīstīt šo jauno ekonomikas veidu. Šo pasākumu pirmais posms tiks pabeigts pēc dažām nedēļām, sniedzot paziņojumu par sociālās uzņēmējdarbības iniciatīvu un paziņojumu par uzņēmumu sociālo atbildību, un izklāstot galvenos sociālo uzņēmumu veicināšanas pasākumus. Konkurētspējas uzlabošanas iespējas Atbalstīt un sekmēt sociālo uzņēmējdarbību Eiropā, jo īpaši uzlabojot sabiedrības informētību par šo uzņēmējdarbības veidu un nodrošinot šādiem uzņēmumiem plašākas iespējas piekļūt publiskam un privātam finansējumam (jo īpaši, izmantojot Sociālo ieguldījumu fondus). | CEļā UZ UZņēMUMIEM DRAUDZīGāKU EIROPU Uzņēmējdarbības vide - Atvērta, efektīva un konkurētspējīga uzņēmējdarbības vide ir būtiska izaugsmei globālā kontekstā. Uzņēmējdarbības vides uzlabošana aptver politikas pasākumus vairākās jomās, sākot ar infrastruktūru uzlabošanu līdz pat būvniecības atļaujas iegūšanai nepieciešamā laika saīsināšanai. Lai gan visas dalībvalstis ir noteikušas mērķus administratīvā sloga samazināšanai , atsevišķas dalībvalstis nav ne aprēķinājušas pašreizējo slogu, ne arī samazinājušas to. Astoņpadsmit dalībvalstīs jaunu tiesību aktu priekšlikumu ietekmes novērtējums ir obligāts, tomēr ne visas dalībvalstis ievēro šo prasību, turklāt ietekmes novērtējums ne vienmēr ir visaptverošs attiecībā uz ekonomikas, sociālajiem un vides aspektiem, tādējādi mazinot tā efektivitāti. Kvalitatīva un viegli pieejama infrastruktūra (enerģija, transports un platjoslas tīkls) ievērojami sekmē uzņēmumiem draudzīgu vidi. Ņemot vērā to, ka transporta infrastruktūras uzlabošana sagādā īpašas grūtības jo sevišķi jaunajās dalībvalstīs, ir jāturpina nozīmīgi ieguldījumi rekonstrukcijā un modernizācijā, tostarp, izmantojot struktūrfondu un Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta atbalstu. Uzņēmējdarbībai ir nepieciešama moderna valsts pārvalde , kas spēj sniegt efektīvus un kvalitatīvus sabiedriskos pakalpojumus. Reformās īpaša uzmanība būtu jāpievērš e-pārvaldes iniciatīvām, piemēram, sabiedrībai pieejami vienoti pakalpojumu centri, kopēji tīkli un datu centri. Pateicoties daudzām e-pārvaldes iniciatīvām, uzņēmumiem ir iespēja ietaupīt laiku uz administratīvām procedūrām un veltīt vairāk līdzekļu jaunām uzņēmējdarbības iespējām. Tādēļ pēc iespējas aktīvāk ir jāsekmē e-iepirkums. Arī efektīvu vienas pieturas aģentūru (tā sauktie “vienotie kontaktpunkti”) nodrošināšana uzņēmumiem, kuri vēlas darboties pārrobežu līmenī, ļauj ietaupīt laiku un resursus, kā arī mazināt korupcijas risku. Lai gan šajā jomā ir panākta ievērojama attīstība, vēl ir daudz darāmā. Nozīmīga joma, kurā būtu jāpanāk uzlabojumi, ir uzņēmumu aplikšana ar nodokļiem . Lai gan ES un dalībvalstu līmenī vēl ir jāturpina spriest par vispārējo uzņēmumu ienākuma nodokli un nodokli, ko uzliek darbaspēkam, salīdzinājumā ar resursu izmantošanu, uzņēmējdarbības vidi var ievērojami uzlabot, samazinot administratīvo slogu, kas izriet no aplikšanas ar nodokļiem. Tas nozīmē uzlabot pārredzamību un vienkāršot nodokļu kodeksus un atbilstības noteikumus, vienkāršot maksājumu procedūras, tostarp, izmantojot e-pārvaldi, un nodrošināt nodokļu tiesību aktu stabilitāti. Šajā ziņā nozīmīgs solis uz priekšu ir Komisijas priekšlikums par kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi[16]. Konkurētspējas uzlabošanas iespējas Samazināt administratīvo slogu uzņēmumiem, novērtējot pašreizējo slogu (tostarp slogu, ko rada nodokļu kodekss), un ātri samazināt slogu līdz izvirzītajiem mērķiem. Piemēram, Nīderlande ir pioniere attiecībā uz administratīvā sloga novērtēšanu un samazināšanu un vērienīgu mērķu izvirzīšanu, kā rezultātā ir panākta vispāratzīta efektivitāte. Sekmēt konkurenci to pakalpojumu sniedzēju vidū, kuri izmanto platjoslas, enerģijas un transporta infrastruktūras. | Rūpniecības un pakalpojumu sekmēšana - Pakalpojumi veido lielāko daļu ES ekonomikas, un to integrācija apstrādes rūpniecībā arvien pieaug, jo ražošanas vadībā un produktu izplatīšanas procesā tiek izmantoti specializēti pakalpojumi. Apstrādes rūpniecības uzņēmumi ir sākuši piedāvāt pakalpojumus komplektā ar produktiem, un pakalpojumu sniedzēji izmanto papildu produktus un integrē apstrādes rūpniecību savā vērtību ķēdē. Pakalpojumu inovācijas, kas atbilst klientu vajadzībām, var pārveidot vērtību ķēdes, nozares un tirgus[17] neatkarīgi no tā, vai tās nāk no pakalpojumu vai apstrādes rūpniecības uzņēmumiem. Ar uzņēmējdarbību saistīto pakalpojumu nozīme arvien pieaug, jo tie ir inovāciju un jaunu tehnoloģiju avots un nodrošina labāku veiktspēju. Šie pakalpojumi ir integrēti citu nozaru vērtību ķēdēs, pateicoties starppatēriņam, zināšanu ieguvei un tehnoloģiju plūsmām; tas Eiropas apstrādes rūpniecības nozarei sniedz iespējas atrast jaunus tirgus un jaunus ienākumu avotus saistībā ar saviem produktiem. Ja visi spēkā esošie Eiropas tiesību akti tiktu pilnībā piemēroti dalībvalstīs, vienotais tirgus vairāk veicinātu izaugsmi. Izvirzītais mērķis ir novērst tirgus sadrumstalotību un šķēršļus preču, pakalpojumu, inovāciju un radošuma apritei atbilstīgi Vienotā tirgus aktam[18]. Eiropas standartizācijas regulas priekšlikumā[19] Eiropas standartu darbības joma attiecināta arī uz pakalpojumu nozari, lai mazinātu valstu standartu skaitu un pretrunīgumu. ES iekšējā pakalpojumu tirdzniecībā trūkst dinamikas; par to liecina fakts, ka pakalpojumu tirdzniecība veido tikai piekto daļu no ES iekšējās tirdzniecības. Kopš 2004. gada pakalpojumu tirdzniecība starp ES un pārējo pasauli ir augusi ātrāk nekā ES iekšējā tirdzniecība. Lai gan nesen veiktajā savstarpējās izvērtēšanas procesā[20] atklāta virkne jomu, kurās vēl joprojām nepieciešami uzlabojumi, Pakalpojumu direktīvas[21] īstenošana ir būtisks solis uz priekšu. Konkurētspējas uzlabošanas iespējas Uzlabots atbalsts inovatīviem pakalpojumiem, pamatojoties uz mērāmiem rezultātiem, un līdzdalība inovācijas partnerībās un plaša mēroga paraugprojektos. Vienotā tirgus tiesību aktu un jo īpaši Pakalpojumu direktīvas pilnīga īstenošana un uzņēmējdarbības pakalpojumu sekmēšana. Attiecībā uz vienotā tirgus tiesību aktu transponēšanu Malta ir priekšgalā citām valstīm, jo tai ir atlicis transponēt vairs tikai divas direktīvas. | Mazie un vidējie uzņēmumi - Lai pilnībā atraisītu mazo un vidējo uzņēmumu potenciālu, nepieciešamas saskaņotas darbības visā ES atbilstīgi pārskata paziņojumam par “Eiropas mazās uzņēmējdarbības aktu”[22]. Lieli eksportējoši uzņēmumi ir ekonomikas atgūšanās priekšgalā, bet daudzi MVU vēl joprojām saskaras ar pieprasījuma trūkumu vilcināšanās dēļ, kā arī saistībā ar grūtībām piekļūt finansējumam un eksporta tirgiem. Mērot pēc nodarbinātības pieauguma, strauji augošu uzņēmumu grupā mazo uzņēmumu rādītāji jaunu darbavietu radīšanā ir labāki nekā lielajiem uzņēmumiem. Strauji augoši uzņēmumi ir sastopami visās rūpniecības nozarēs un visos reģionos, un tie ir tendēti uz inovācijām. Krīzes laikā kreditēšanai tika noteiktas stingrākas prasības, kas apgrūtināja piekļuvi finansēm , jo īpaši MVU. Tādēļ daudzas dalībvalstis pieņēma pasākumus ar mērķi uzlabot situāciju, piemēram, palielināt aizdevumu garantiju shēmu kapacitāti, ieguldīt kapitāla fondos un mikrokredīta programmās un atvieglināt banku aizdevumus, izmantojot izdevīgus aizdevuma nosacījumus vai kreditēšanas starpniekus. Tā kā vēl joprojām ir grūti saņemt finansējumu, ir jāturpina centieni atvieglināt piekļuvi atbilstoša veida finansēm, tostarp aizdevumiem, kapitālam un to kombinācijām. Turklāt būtu jāpanāk, lai attīstās arī specializēti finansējuma sniedzēji maziem uzņēmumiem, tostarp sociāli orientēti uzņēmumi. Vienotā tirgus aktā[23] minēts, ka Komisija līdz šā gada beigām pieņems likumdošanas instrumentu, lai atvieglotu Sociālo ieguldījumu fondu attīstību Eiropas Savienībā. Dalībvalstu veiktie pasākumi tirdzniecības veicināšanai nostiprina Eiropas uzņēmumu vietu pasaules tirgū, un lielākā daļa dalībvalstu atbalsta MVU starptautisku darbību , nodrošinot finansējumu, informāciju un atbalstu piekļuvē tirgum un attiecībā uz tiesību aktiem. MVU, kuri izmanto šos pakalpojumus, ir salīdzinoši apmierināti, lai gan tikai 27 % MVU, kuri darbojas starptautiski, apgalvo, ka ir informēti par piedāvātajiem valsts atbalsta pasākumiem, un tikai 7 % tos arī reāli izmanto. Tas nozīmē, ka ir iespējams vēl labāk informēt par valsts atbalstu un par piekļuvi šim atbalstam. Dažās dalībvalstīs vidējie maksājumu kavējumi var būt ļoti ilgi, tādējādi apdraudot mazu uzņēmumu pastāvēšanu. Pēdējā gada laikā situācija nav uzlabojusies, un dažās dalībvalstīs tā pat ir pasliktinājusies attiecībā uz maksājumiem no valsts pārvaldes puses (Čehija, Grieķija, Kipra, Ungārija, Austrija, Slovākija). Direktīvā par maksājumu kavējumu novēršanu[24] noteikts, ka publisko iestāžu maksājumi jāapstrādā 30 dienu laikā. Daudzām dalībvalstīm, jo īpaši Grieķijai, Spānijai, Itālijai un Portugālei būs grūti sasniegt šo mērķi. Konkurētspējas uzlabošanas iespējas Atvieglināt MVU izaugsmi, nodrošinot, ka tiesību akti netraucē tiem paplašināties, sekmēt piekļuvi piemērotām finansēm, kā arī nodrošināt atbalsta pakalpojumus piekļuvē jauniem tirgiem un reklamēt tos. Nodrošināt, ka valsts pārvaldes iestādes samazina maksājumu termiņus un stingri ievēro direktīvu par maksājumu kavējumu novēršanu. | SECINāJUMI - Kā norādīts šajā paziņojumā, dalībvalstīs ir nepieciešama saskaņota un koordinēta rūpniecības politika un nozīmīgas strukturālās pārmaiņas, lai panāktu ilgtspējīgu izaugsmi un lai aktivizētu ekonomiku. Ievērojamus panākumus var gūt, atvieglojot pārmaiņas, sekmējot inovāciju un ilgtspējību, uzlabojot uzņēmējdarbības vidi un izmantojot vienotā tirgus sniegtās priekšrocības. Valstu galvaspilsētās, tāpat kā Komisijā, šīs politikas īstenošanai būtu jābūt prioritātei. Labāk koordinējot politiku valsts līmenī, ir iespējams apkopot ierobežotos līdzekļus, lai sekmētu inovāciju un izaugsmi budžeta taupības periodā. ES līmenī Komisija ir izstrādājusi priekšlikumu Daudzgadu finanšu shēmai[25], lai pirmām kārtām īstenotu minētos mērķus, uzlabojot ES spēju ieguldīt rūpnieciskajā inovācijā, mazinot sadrumstalotību, vienkāršojot noteikumus saņēmējiem un pievēršot lielāku uzmanību inovāciju laišanai tirgū. Komisija spēcīgāk atbalstīs dalībvalstu centienus atbilstīgi stratēģijai “Eiropa 2020”, pamatojoties uz saskaņotu pieeju, kas ļaus uzraudzīt progresu un nodrošināt nepieciešamo forumu labās prakses noteikšanai. Komisija apņemas spēcīgāk koordinēt dalībvalstu rūpniecības politiku, sekmējot un uzraugot izaugsmi veicinošus strukturālus uzlabojumus ar mērķi īstenot stratēģiju “Eiropa 2020”; līdz 2012. gada pirmajam ceturksnim izveidot forumu, lai noteiktu un pārrunātu labu praksi izaugsmes veicināšanā ar rūpniecības politikas starpniecību. | - [1] http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm. [2] Integrēta rūpniecības politika globalizācijas laikmetam prioritāte konkurētspējai un ilgtspējai, COM(2010) 614. [3] http://ec.europa.eu/economy_finance/db_indicators/surveys/index_en.htm. [4] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/kets/hlg_report_final_en.pdf. [5] Priekšlikums – Eiropas Parlamenta un Padomes Regula, ar ko īsteno ciešāku sadarbību, lai izveidotu vienotu patentaizsardzību. COM (2011) 215, galīgā redakcija, 13.4.2011. [6] http://ec.europa.eu/energy/technology/set_plan/set_plan_en.htm. [7] Paziņojums “Ceļvedis par resursu efektīvu izmantošanu Eiropā”, COM(2011) 571 galīgā redakcija, 20.9.2011. [8] CIRIEC “Sociālā ekonomika Eiropas Savienībā”, 48. lpp. [9] Global entrepreneurship Monitor, Executive report 2009. [10] Piemēram, Francijā ir daudz mazāk darba kavējumu slimības dēļ nekā uzņēmumos kopumā, proti, 5,5 % salīdzinājumā ar 22 %; “Absence from work for health reasons in the social economy”, Chorum , 2011. gada aprīlis, http://www.cides.chorum.fr. [11] “Eiropa 2020. Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”, COM(2010) 2020. [12] Paziņojums par Inovācijas savienību, COM(2010) 546 galīgā redakcija, 6.10.2010. [13] Paziņojums “Eiropas platforma cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību: Eiropas pamatprogramma sociālai un teritoriālai kohēzijai", COM(2010) 758 galīgā redakcija. 16.12.2010. [14] “Akts par vienoto tirgu. Divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos”, COM(2011)206 galīgā redakcija, 13.4.2011. [15] http://ec.europa.eu/internal_market/smact/consultations/2011/debate/index_en.htm. [16] Priekšlikums Padomes Direktīvai par kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (KKUINB), COM (2011) 121, 16.3.2011. [17] http://www.europe-innova.eu/web/guest/innovation-in-services/expert-panel/about. [18] “Akts par vienoto tirgu. Divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos. Kopīgiem spēkiem uz jaunu izaugsmi”, COM(2011)206 galīgā redakcija, 13.4.2011. [19] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai, COM(2011)315 galīgā redakcija, 1.6.2011. [20] “Perspektīvā: funkcionālāks pakalpojumu vienotais tirgus — pamatojoties uz rezultātiem, kas gūti Pakalpojumu direktīvā paredzētajā savstarpējās izvērtēšanas procesā”, COM(2011)20 galīgā redakcija, 27.1.2011. [21] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū. [22] Pārskats par “Eiropas mazās uzņēmējdarbības aktu”, COM(2011)78/3, 23.2.2011. [23] Astotā mehānisma “Sociālā uzņēmējdarbība” pamatdarbība. [24] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Direktīva 2011/7/ES par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (pārstrādāta versija). [25] Budžets stratēģijai “Eiropa 2020”, COM(2011)500 galīgā redakcija.