Saskaņā ar starptautisko publisko tiesību normām juridisks spēks ir tikai ANO EEK dokumentu oriģināliem. Šo noteikumu statuss un stāšanās spēkā datums jāpārbauda ANO EEK statusa dokumenta TRANS/WP.29/343 jaunākajā redakcijā, kas pieejama šādā tīmekļa vietnē:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) Noteikumi Nr. 96 – Vienoti noteikumi par kompresijaizdedzes motoru, kas paredzēti lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoriem un visurgājējai tehnikai, apstiprinājumu attiecībā uz piesārņotāju emisiju no motora

Ar visiem grozījumiem līdz

noteikumu 04. grozījumu sērijai, kas stājas spēkā 2014. gada 13. februārī.

SATURS

PIELIKUMI

1. DARBĪBAS JOMA

Šie noteikumi attiecas uz gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no kompresijaizdedzes motoriem, kurus:

2. DEFINĪCIJAS UN SAĪSINĀJUMI

2.1. Šajos noteikumos:

“nemetāna nošķīrēja (NMC) pārveidošanas efektivitāte E” ir NMC, ko izmanto, lai no parauga gāzes atdalītu nemetāna ogļūdeņražus, oksidējot visus ogļūdeņražus, izņemot metānu, pārveidošanas efektivitāte. Ideāli, ja metāna pārveidošana ir 0 % (E CH4 = 0) un citiem ogļūdeņražiem, ko pārstāv etāns, tā ir 100 % (E C2H6 = 100 %). Nemetāna ogļūdeņražu (NMHC) precīzai izmērīšanai nosaka abu grupu efektivitāti, kuru izmanto NMHC emisijas masas plūsmas ātruma aprēķināšanai metānam un etānam. Atšķirība no “iespiešanās daļas”;

“svarīgi ar emisiju saistīti konstrukcijas elementi” ir konstrukcijas elementi, kas galvenokārt paredzēti emisijas kontrolei: jebkura izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēma, elektroniskais motora vadības bloks (ECU) un ar to saistītie sensori un aktuatori, kā arī izplūdes gāzu recirkulācijas (EGR) sistēma, tostarp visi ar to saistītie filtri, dzesētāji, kontroles vārsti un caurules;

“aiztures laiks” ir laika starpība starp mērāmā komponenta izmaiņām atskaites punktā un sistēmas reakciju 10 % apjomā no galīgā nolasījuma (t10 ), paraugu ņemšanas zondi definējot kā atskaites punktu. Gāzveida komponentiem tas galvenokārt ir mērāmā komponenta pārvietošanās laiks no parauga ņemšanas zondes līdz detektoram (sk. 3.1. attēlu);

ja dotais apgriezienu skaits maksimālajā griezes momentā ir lielāks par 75 % no nominālā apgriezienu skaita, tad starpātrums ir 75 % no nominālā apgriezienu skaita;

ja dotais apgriezienu skaits maksimālajā griezes momentā ir mazāks par 60 % no nominālā apgriezienu skaita, tad starpātrums ir 60 % no nominālā apgriezienu skaita;

“iespiešanās daļa (PF)” ir novirze no nemetāna nošķīrēja ideālās funkcionēšanas (sk. nemetāna nošķīrēja pārveidošanas lietderības koeficientu E). Ideāla nemetāna nošķīrēja metāna iespiešanās daļa būtu PFCH4 no 1,000 (tas ir, metāna pārveidošanas lietderības koeficients ECH4 no 0), iespiešanās daļa attiecībā uz visiem pārējiem ogļūdeņražiem būtu 0,000, ko atspoguļo PFC2H6 (tas ir, etāna pārveidošanas lietderības koeficients EC2H6 no 1). Sasaiste ir:

“reakcijas laiks” ir laika starpība starp mērāmā komponenta izmaiņām atskaites punktā un sistēmas reakciju par 90 % no galīgā nolasījuma (t90), parauga ņemšanas zondi definējot kā atskaites punktu, ja mērītā komponenta izmaiņa ir vismaz 60 % no pilnas skalas un noteikts, ka ierīces gāzu maiņai nodrošina gāzu maiņu ātrāk nekā 0,1 sekundē. Sistēmas reakcijas laiku veido sistēmas aiztures laiks un sistēmas pieauguma laiks;

“standartizēt” nozīmē pielāgot instrumentu, lai tas pareizi reaģētu uz kalibrēšanas standartu, kas atspoguļo no 75 % līdz 100 % no maksimālās vērtības instrumenta diapazonā vai paredzamajos lietošanas nosacījumos;

1. attēls

Sistēmas reakcijas noteikšana: aiztures laiks (2.1.17. punkts), reakcijas laiks (2.1.72. punkts), pieauguma laiks (2.1.73. punkts) un transformācijas laiks (2.1.89. punkts)

2.2. Simboli un saīsinājumi

2.2.1. Simboli

Simbolu skaidrojumi ir sniegti attiecīgi 4.A pielikuma 1.4. punktā un 4.B pielikuma 3.2. punktā.

2.2.2. Ķīmisko vielu simboli un saīsinājumi

Ar: Argons

C1: Vienam oglekļa atomam ekvivalents ogļūdeņradis

CH4: Metāns

C2H6: Etāns

C3H8: Propāns

CO: Oglekļa monoksīds

CO2: Oglekļa dioksīds

DOP: Dioktilftalāts

H: Atomārais ūdeņradis

H2: Molekulārais ūdeņradis

HC: Ogļūdeņradis

H2O: Ūdens

He: Hēlijs

N2: Molekulārais slāpeklis

NMHC: Nemetāna ogļūdeņraži

NOx: Slāpekļa oksīdi

NO: Slāpekļa oksīds

NO2: Slāpekļa dioksīds

O2: Skābeklis

PM: Cietās daļiņas

PTFE: Politetrafluoretilēns

S: Sērs

THC: Kopējie ogļūdeņraži

2.2.3. Saīsinājumi

ASTM: Amerikas Materiālu un izmēģinājumu biedrība

BMD: Maisa mazais atšķaidītājs

BSFC: Īpatnējais degvielas patēriņš

CFV: Kritiskās plūsmas Venturi caurule

CI: Kompresijaizdedze

CLD: Hemiluminiscences detektors

CVS: Konstanta tilpuma mērītājs

DeNOx: NOx pēcapstrādes sistēma

DF: Pasliktināšanās koeficients

ECM: Elektroniskās kontroles modulis

EFC: Elektroniskā plūsmas kontrole

EGR: Izplūdes gāzu recirkulācija

FID: Liesmas jonizācijas detektors

GC: Gāzu hromatogrāfs

HCLD: Sildāms hemiluminiscences detektors

HFID: Sildāms liesmas jonizācijas detektors

IBP: Sākotnējā viršanas temperatūra

ISO: Starptautiskā Standartizācijas organizācija

LPG: Sašķidrinātā naftas gāze

NDIR: Nedispersīvs infrasarkanais (analizators)

NDUV: Nedispersīvs ultravioletais (analizators)

NIST: ASV Nacionālais standartu un tehnoloģijas institūts

NMC: Nemetāna nošķīrējs

PDP: Pozitīva darba tilpuma sūknis

%FS: Procenti no pilnas skalas

PFD: Daļējas plūsmas atšķaidīšana

PFS: Daļējas plūsmas sistēma

PTFE: Politetrafluoretilēns (zināms kā teflons™)

RMC: Pakāpenisks modālais cikls

RMS: Vidējā kvadrātiskā vērtība

RTD: Pretestības temperatūras detektors

SAE: Automobiļu inženieru apvienība

SSV: Zemskaņas Venturi caurule

UCL: Augstākā uzticamības robežvērtība

UFM: Ultraskaņas plūsmas mērītājs

3. APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS

3.1. Motora kā atsevišķas tehniskās vienības apstiprinājuma pieteikums

4. APSTIPRINĀJUMS

papildu simbols, ko veido divi burti, no kuriem pirmais ir burts no “D” līdz “R”, norādot emisiju līmeni (5.2.1. punkts), kuram atbilstīgi apstiprināts motors vai motoru saime, bet otrais ir burts “A”, ja motoru saime ir sertificēta darbībai ar mainīgu apgriezienu skaitu, vai burts “B”, ja motoru saime ir sertificēta darbībai ar nemainīgu apgriezienu skaitu;

Ja motors atbilst apstiprinātajam tipam vai saimei saskaņā ar vienu vai vairākiem citiem noteikumiem, kas pievienoti nolīgumam, tad valstī, kura piešķīra apstiprinājumu saskaņā ar šiem noteikumiem, nav jāatkārto noteiktais simbols; šādā gadījumā noteikumu un apstiprinājuma numurus un visu to noteikumu papildu simbolus, ar kuriem piešķirts apstiprinājums valstī, kas saskaņā ar šiem noteikumiem piešķīrusi apstiprinājumu, norāda vertikālās slejās pa labi no 4.4.2. punktā noteiktā simbola.

5. SPECIFIKĀCIJAS UN TESTI

5.1. Vispārīga informācija

Komponentus, kas ietekmē gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju, izstrādā, konstruē un samontē tā, lai nodrošinātu, ka motors parastos ekspluatācijas apstākļos, neraugoties uz iespējamajām vibrācijām, atbilst šo noteikumu prasībām.

5.1.1. Ražotāja veiktie tehniskie pasākumi ir tādi, kas nodrošina, ka minētās izplūdes emisijas atbilstīgi šiem noteikumiem tiek efektīvi ierobežotas visā motora normālās izmantošanas laikā parastos ekspluatācijas apstākļos. Uzskata, ka šīs prasības ir izpildītas:

5.1.2. Attiecībā uz H un turpmāko jaudas diapazonu motoriem ražotājs saskaņā ar 8. pielikumu pierāda motora un attiecīgā gadījumā pēcapstrādes iekārtas ilgizturību.

5.1.3. Pēc zināma motora darbības laika ir pieļaujama ar emisiju saistītu komponentu sistemātiska aizstāšana. Jebkuru motora komponentu vai sistēmu pielāgošanu, labošanu, demontāžu, tīrīšanu vai aizvietošanu, ko veic regulāri, lai novērstu motora disfunkciju, veic tikai tādā mērā, kas ir tehnoloģiski vajadzīgs, lai nodrošinātu pienācīgu emisijas kontroles sistēmas darbību. Attiecīgi plānotas apkopes prasības iekļauj klienta rokasgrāmatā un apstiprina pirms apstiprinājuma piešķiršanas. Attiecībā uz L un turpmāko jaudas diapazonu motoriem iekļauj papildu informāciju atbilstīgi 5.3.3. punktā izklāstītajām prasībām.

5.1.4. Attiecīgo rokasgrāmatas fragmentu attiecībā uz pēcapstrādes iekārtas(-u) apkopi/aizstāšanu iekļauj informācijas dokumentā, kā paredzēts šo noteikumu 1.A pielikuma papildinājumos.

5.2. Specifikācijas saistībā ar piesārņotāju emisijām

Gāzveida un daļiņveida komponentus no testēšanai iesniegtā motora mēra, attiecībā uz jaudas diapazoniem līdz P izmantojot 4.A pielikumā aprakstītās metodes un attiecībā uz Q un R jaudas diapazoniem — 4.B pielikumā aprakstītās metodes. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar tipa apstiprinātājas iestādes piekrišanu 4. B pielikumā aprakstītās metodes var izmantot jaudas diapazoniem līdz P.

5.2.1. Iegūtās oglekļa monoksīda emisijas, ogļūdeņražu emisijas, slāpekļa oksīdu emisijas un cieto daļiņu emisijas nepārsniedz turpmāk tabulā norādīto apjomu.

Robežvērtībās jaudas diapazoniem H līdz R iekļauj atbilstīgi 8. pielikumam aprēķinātos pasliktināšanās koeficientus.

5.2.2. Ja atbilstīgi 1.B pielikumā sniegtajai definīcijai viena motoru saime aptver vairāk nekā vienu jaudas diapazonu, atskaites motora (tipa apstiprinājuma) un visu attiecīgajā saimē (COP) ietilpstošo motoru tipu emisiju vērtības atbilst stingrākām augstāka jaudas diapazona prasībām.

5.2.3. Papildus piemēro šādas prasības:

5.3. Tipa apstiprinājuma prasības jaudas diapazoniem L līdz R

5.3.1. Šo punktu piemēro, lai apstiprinātu tipu elektroniski vadāmu motoru, kuros izmanto elektronisko vadību, tipa apstiprinājumiem, lai noteiktu degvielas iesmidzināšanas daudzumu un brīdi (turpmāk “motors”). Šo punktu piemēro neatkarīgi no tehnoloģijas, kas izmantota šādos motoros, lai nodrošinātu atbilstību šo noteikumu 5.2.1. punktā noteiktajām emisijas robežvērtībām.

5.3.2. Vispārīgās prasības

5.3.2.1. Prasības emisijas kontroles pamatstratēģijai

5.3.2.1.1. Emisijas kontroles pamatstratēģiju, kas ir aktīva visā motora apgriezienu skaita un griezes momenta diapazonā, konstruē tā, lai nodrošinātu motora atbilstību šo noteikumu prasībām.

5.3.2.1.2. Ir aizliegta jebkāda emisijas kontroles pamatstratēģija, kura var nošķirt motora darbību standartizētā tipa apstiprinājuma testā un citos darbības apstākļos un kura tādēļ var samazināt emisijas kontroles līmeni, kad motors nedarbojas apstākļos, kas pilnībā iekļauti tipa apstiprinājuma testa procedūrā.

5.3.2.2. Prasības papildu emisijas kontroles stratēģijai

5.3.2.2.1. Papildu emisijas kontroles stratēģiju var izmantot motorā vai visurgājējā tehnikā, ja papildu emisijas kontroles stratēģija, kad tā ir aktivizēta, maina emisijas kontroles pamatstratēģiju, reaģējot uz īpašu apkārtējās vides un/vai ekspluatācijas apstākļu kopumu, bet pastāvīgi nesamazina emisijas kontroles sistēmas efektivitāti.

5.3.2.2.2. Kontroles nosacījumi, kas piemērojami jaudas diapazoniem no L līdz P un jaudas diapazoniem no Q līdz R, ir šādi:

vides temperatūra ir no 275 K līdz 303 K (no 2 °C līdz 30 °C);

Atkāpjoties no b) punktā noteiktajām prasībām, papildu emisijas kontroles stratēģiju var izmantot motoram, kas aprīkots ar izplūdes gāzu recirkulācijas sistēmu (EGR) un kura jaudas diapazons ir no Q līdz R, ja apkartējās vides temperatūra ir zemāka par 275 K (2 °C) un ja ir izpildīts viens no šādiem diviem kritērijiem:

5.3.2.2.3. Papildu emisijas kontroles stratēģiju var aktivizēt jo īpaši šādiem mērķiem:

ar signāliem no transportlīdzekļa, lai aizsargātu no bojājuma motoru (ietverot arī gaisa apstrādes ierīces aizsardzību) un/vai visurgājēju tehniku, kurai motors uzstādīts;

5.3.2.2.4. Tipa apstiprināšanas testa laikā ražotājs pierāda tehniskajam dienestam, ka jebkādas papildu emisijas stratēģijas darbība atbilst 5.3.2.2. punkta noteikumiem. Pierādīšana ietver 5.3.2.3. punktā minētās dokumentācijas novērtēšanu.

5.3.2.2.5. Ir aizliegts darbināt jebkādu papildu emisijas kontroles stratēģiju, kura neatbilst 5.3.2.2. punktam.

5.3.2.3. Dokumentācijas prasības

5.3.2.3.1. Ražotājs, iesniedzot tehniskajam dienestam tipa apstiprinājuma pieteikumu, kopā ar to iesniedz informācijas mapi, pēc kuras var spriest par jebkuru konstrukcijas elementu, emisijas kontroles stratēģiju un līdzekļiem, ar ko papildu stratēģija tieši vai netieši kontrolē izejas parametrus. Informācijas mapei ir divas daļas:

5.3.2.3.2. Papildu materiāls, kas minēts 5.3.2.3.1. punkta b) apakšpunktā, ir jāapstrādā stingri konfidenciāli. To iesniedz tipa apstiprinātājai iestādei pēc pieprasījuma. Tipa apstiprinātāja iestāde apstrādā šo informāciju kā konfidenciālu.

5.3.3. Prasības NOx kontroles pasākumiem attiecībā uz motoriem ar jaudas diapazoniem no L līdz P

5.3.3.1. Ražotājs iesniedz sīku informāciju par NOx kontroles pasākumu funkcionālajiem ekspluatācijas parametriem, izmantojot dokumentus, kas minēti 1.A pielikuma 1. papildinājuma 2. punktā un 3. papildinājuma 2. punktā.

5.3.3.2. Ja emisijas kontroles sistēmai nepieciešams reaģents, ražotājs 1.A pielikuma 1. papildinājuma 2.2.1.13. punktā un 3. papildinājuma 3.2.1.13. punktā norāda šā reaģenta īpašības, tostarp reaģenta tipu un informāciju par koncentrāciju, kad reaģents ir šķīdumā, prasības darba temperatūrai un atsauces uz starptautiskajiem standartiem attiecībā uz sastāvu un kvalitāti.

5.3.3.3. Motora emisijas kontroles stratēģija darbojas līgumslēdzēju pušu teritorijā visos parastajos vides apstākļos un jo īpaši zemās apkārtējās temperatūrās.

5.3.3.4. Ražotājs pierāda, ka, izmantojot reaģentu, amonjaka emisijas vidējā vērtība piemērojamā emisiju testa cikla laikā, lai saņemtu tipa apstiprinājumu, nepārsniedz 25 ppm.

5.3.3.5. Ja visurgājējai tehnikai ir uzstādītas vai pievienotas atsevišķas reaģenta tvertnes, ir jānodrošina līdzekļi tvertnē esošā reaģenta parauga ņemšanai. Parauga ņemšanas vieta ir viegli pieejama, neizmantojot īpašus instrumentus vai ierīces.

5.3.3.6. Ekspluatācijas un tehniskās apkopes prasības

5.3.3.6.1. Atbilstīgi 5.1.3. punktam tipa apstiprinājumu piešķir ar nosacījumu, ka ikvienam visurgājējas tehnikas vadītājam tiek nodrošinātas rakstiskas instrukcijas, kurās ietverta šāda informācija:

Instrukcijas sagatavojamas skaidrā un netehniskā stilā tajā pašā valodā, kādā rakstīta vadītāja rokasgrāmata par visurgājēju tehniku vai motoru.

5.3.3.7. Reaģenta kontrole (vajadzības gadījumā)

5.3.3.7.1. Saskaņā ar 6.1. punktu tipa apstiprinājumu piešķir ar nosacījumu, ka atbilstīgi visurgājējas tehnikas konfigurācijai tiek nodrošināti indikatori vai citi piemēroti līdzekļi, kas informē vadītāju:

5.3.3.7.2. Pēc ražotāja izvēles prasības attiecībā uz reaģenta atbilstību paziņotajām īpašībām un ar tām saistīto NOx emisijas pielaidi tiek izpildītas ar vienu no turpmākajiem līdzekļiem:

5.3.4. Prasības NOx kontroles pasākumiem attiecībā uz motoriem ar jaudas diapazoniem no Q līdz R

5.3.4.1. Ražotājs iesniedz sīku informāciju par NOx kontroles pasākumu funkcionālajiem ekspluatācijas parametriem, izmantojot dokumentus, kas minēti 1.A pielikuma 1. papildinājuma 2. punktā un 1.A pielikuma 3. papildinājuma 2. punktā.

5.3.4.2. Motora emisijas kontroles stratēģija darbojas līgumslēdzēju pušu teritorijā visos parastajos vides apstākļos un jo īpaši zemās apkārtējās temperatūrās. Šī prasība neaprobežojas ar nosacījumiem, saskaņā ar kuriem jāizmanto bāzes emisijas kontroles stratēģija, kā norādīts 5.3.2.2.2. punktā.

5.3.4.3. Ja tiek izmantots reaģents, ražotājs demonstrē, ka amonjaka emisijas vidējā vērtība, veicot tipa apstiprināšanas procedūru, NRTC vai NRSC (visurgājējas tehnikas motora tests stacionārā fāzē) siltās palaišanas ciklā nepārsniedz 10 ppm.

5.3.4.4. Ja visurgājējai tehnikai ir uzstādītas vai pievienotas reaģenta tvertnes, ir jānodrošina līdzekļi tvertnē esošā reaģenta parauga ņemšanai. Parauga ņemšanas vietai ir jābūt viegli pieejamai, neizmantojot īpašus instrumentus vai ierīces.

5.3.4.5. Atbilstīgi 6.1. punktam tipa apstiprinājumu piešķir ar nosacījumu, ka:

5.3.5. Kontroles lauks jaudas diapazoniem no Q līdz R

Motoriem ar jaudas diapazoniem no Q līdz R emisijas paraugs, kas ņemts kontroles laukā, kurš definēts 5.3.5. punktā, nedrīkst pārsniegt vairāk par 100 procentiem emisijas robežvērtības, kas iekļautas šo noteikumu 5.2.1. punktā.

5.3.5.1. Demonstrēšanas prasības

Tehniskais dienests pēc gadījuma principa izvēlas līdz trim slodzes un ātruma punktiem testēšanai kontroles laukumā. Tehniskais dienests pēc gadījuma principa nosaka arī šo testa punktu secību. Testu veic saskaņā ar NRSC pamatprasībām, tomēr katru testa punktu novērtē atsevišķi. Katrs testa punkts atbilst robežvērtībām, kas noteiktas 5.3.5. punktā.

5.3.5.2. Testa prasības

Testu veic šādi:

5.3.5.3. Kontroles lauka prasības

5.3.5.3.1. Motora kontroles lauks

Kontroles lauku (sk. 2. attēlu) nosaka šādi:

apgriezienu skaita lauks: apgriezienu skaits A līdz lielam apgriezienu skaitam,

kur:

.

Izmanto augstu apgriezienu skaitu un zemu apgriezienu skaitu, kas definēts šo noteikumu 4.B pielikumā.

Ja izmērītais apgriezienu skaits ir ±3 procentu robežās no ražotāja deklarētā motora apgriezienu skaita, izmanto deklarēto motora apgriezienu skaitu. Ja kāda testa apgriezienu skaita pielaide ir pārsniegta, tad izmanto izmērīto motora apgriezienu skaitu.

5.3.5.3.2. Šādus motora darbības apstākļus neietver testēšanā:

Ražotājs var pieprasīt tehniskajam dienestam sertifikācijas / tipa apstiprināšanas testos izslēgt no kontroles lauka dažus 5.5.1. un 5.5.2. punktā definētos ekspluatācijas punktus. Tehniskais dienests var atļaut tos izslēgt, ja ražotājs var uzskatāmi pierādīt, ka motors nekādā tehnikas kombinācijā nevar darboties šādos punktos.

2. attēls

Kontroles lauks

5.3.6. Kartera gāzu emisijas pārbaude motoriem ar jaudas diapazonu no Q līdz R

5.3.6.1. Kartera emisija nedrīkst izplūst tieši atmosfērā, izņemot 5.3.6.3. punktā aprakstīto gadījumu.

5.3.6.2. Motori visā ekspluatācijas laikā pēc izvadīšanas caur pēcapstrādes ierīci drīkst novadīt kartera emisiju izpūtējā.

5.3.6.3. Kartera emisija no motoriem, kas aprīkoti ar turbokompresoriem, sūkņiem, turbopūti vai gaisa kompresoriem, var izplūst atmosfērā. Šajā gadījumā kartera emisiju pievieno izplūdes gāzu emisijai (fiziski vai matemātiski) visu emisijas testu laikā saskaņā šo noteikumu 4.B pielikuma 6.10. punktu.

5.4. Motora jaudas kategorijas izvēle

5.4.1. Lai noteiktu šo noteikumu 1.1. un 1.2. punktā definēto motoru ar mainīgu apgriezienu skaitu atbilstību emisijas robežvērtībām, kas minētas šo noteikumu 5.2.1. punktā, tos iedala jaudas diapazonos, balstoties uz lietderīgās jaudas augstāko vērtību, kas mērīta saskaņā šo noteikumu 2.1.49. punktu.

5.4.2. Pārējiem motoru veidiem izmanto nominālo lietderīgo jaudu.

6. UZSTĀDĪŠANA TRANSPORTLĪDZEKLĪ

7. RAŽOJUMU ATBILSTĪBA

8. SANKCIJAS PAR RAŽOJUMU NEATBILSTĪBU

9. APSTIPRINĀTA TIPA APSTIPRINĀJUMA GROZĪŠANA UN PAPLAŠINĀŠANA

10. PILNĪGA RAŽOŠANAS IZBEIGŠANA

Ja apstiprinājuma turētājs pilnībā pārtrauc ražot saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinātu tipu vai saimi, tas attiecīgi informē iestādi, kas piešķīrusi apstiprinājumu. Pēc attiecīgā paziņojuma saņemšanas šī iestāde informē pārējās nolīguma puses, kuras piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kas atbilst paraugam šo noteikumu 2. pielikumā.

11. PĀREJAS NOTEIKUMI

12. PAR APSTIPRINĀJUMA TESTU VEIKŠANU ATBILDĪGO TEHNISKO DIENESTU, KĀ ARĪ TIPA APSTIPRINĀTĀJU IESTĀŽU NOSAUKUMI UN ADRESES

Tās 1958. gada nolīguma līgumslēdzējas puses, kuras piemēro šos noteikumus, paziņo Apvienoto Nāciju Organizācijas sekretariātam to tehnisko dienestu nosaukumus un adreses, kas atbildīgi par apstiprināšanas testu veikšanu, kā arī to tipa apstiprinātāju iestāžu nosaukumus un adreses, kuras piešķir apstiprinājumu un kurām jānosūta veidlapas, kas apliecina citās valstīs izdotu apstiprinājumu, tā attiecinājumu uz citu tipu, noraidījumu vai atsaukumu.

(1) Kā noteikts Konsolidētajā rezolūcijā par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) — ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, 2. punkts) — www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(2) 1958. gada nolīguma, līgumslēdzēju pušu pazīšanas numuri ir uzskaitīti Konsolidētās rezolūcijas par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) 3. pielikumā, dokuments ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1 — www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(3) Traktora smaguma centrs saskaņā ar standartu ISO 789-6: 1982.

Motoriem, ko kontrolē elektroniski, nav obligāti jāietilpst atšķirīgā saimē no tās, kurā ietilpst motori, ko kontrolē mehāniski. Vajadzībai nošķirt elektroniski kontrolējamos motorus no mehāniski kontrolējamajiem motoriem ir jāattiecas tikai uz degvielas iesmidzināšanas parametriem, piemēram, laiku, spiedienu, ātrumu, formu utt.

Tādu ierīču un komponentu gadījumā, kas nav uzskaitīti 1.3. punktā un kam ir ievērojama ietekme uz emisiju līmeni, ražotājs identificē šo aprīkojumu ar pamatota inženiertehniskā atzinuma palīdzību un to paziņo tipa apstiprinātājai iestādei. To ņem vērā kā kritēriju jaunas motoru saimes izveidē.

Sekundārā atšķaidīšanas tuneļa diametram jābūt vismaz 75 mm, un tunelim jābūt pietiekami garam, lai nodrošinātu to, ka divkārt atšķaidītais paraugs tajā atrodas vismaz 0,25 sekundes. Galvenā filtra turētājs FH jānovieto 300 mm robežās no SDT izejas.

Atšķaidīto izplūdes gāzu paraugu no pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmas atšķaidīšanas tuneļa DT pa daļiņu paraugu ņemšanas zondi PSP un daļiņu pārvades cauruli PTT novada uz sekundāro atšķaidīšanas tuneli SDT, kur to vēlreiz atšķaida. Paraugu pēc tam laiž caur filtra turētāju (turētājiem) FH, kurā ir daļiņu paraugu ņemšanas filtri. Atšķaidīšanas gaisa plūsmas ātrums parasti ir nemainīgs, bet parauga plūsmas ātrumu regulē ar plūsmas regulatoru FC3. Ja izmanto elektronisko plūsmas kompensāciju EFC (13. attēls), tad par FC3 komandsignālu izmanto kopējo atšķaidīto izplūdes gāzu plūsmu.

Atšķaidītu izplūdes gāzu paraugu ņem no daļējas plūsmas atšķaidīšanas tuneļa DT vai no pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmas caur daļiņu parauga ņemšanas zondi PSP un daļiņu pārvades cauruli PTT, izmantojot parauga ņemšanas sūkni P. Paraugu laiž caur filtru turētāju (turētājiem) FH, kuros ir daļiņu paraugu ņemšanas filtri. Parauga plūsmas ātrumu regulē ar plūsmas regulatoru FC3. Ja izmanto elektronisko plūsmas kompensāciju EFC (13. attēls), tad par FC3 komandsignālu izmanto atšķaidīto izplūdes gāzu plūsmu.

Lai atbrīvotos no fona ogļūdeņražiem, ir ieteicams atšķaidīšanas gaisu filtrēt un attīrīt ar kokogles skruberi. Atšķaidīšanas gaisa temperatūra ir 298 K (25 °C) ± 5 K. Pēc motora ražotāja lūguma atšķaidīšanas gaisa paraugus ņem saskaņā ar labu inženiertehnisko praksi, lai noteiktu fona daļiņu koncentrāciju, ko pēc tam var atskaitīt no atšķaidītajās izplūdes gāzēs izmērītajām vērtībām.

Izmantojot divkāršo atšķaidīšanu, paraugu no atšķaidīšanas tuneļa pārvada uz otrējās atšķaidīšanas tuneli, kur to vēlreiz atšķaida, un pēc tam laiž cauri paraugu ņemšanas filtriem (1.2.2. punkts, 15. attēls). PDP vai CFV, vai SSV caurlaidībai jābūt pietiekamai, lai atšķaidīšanas tunelī, paraugu ņemšanas zonā, uzturētu tādu atšķaidīto izplūdes gāzu plūsmas temperatūru, kas ir 464 K (191 °C) vai mazāka. Otrējās atšķaidīšanas sistēmai jānodrošina pietiekams otrējās atšķaidīšanas gaisa daudzums, lai uzturētu tādu divkārt atšķaidīto izplūdes gāzu plūsmas temperatūru, kas tieši pirms galvenā daļiņu filtra ir 325 K (52 °C) vai mazāka.

SSV mēra kopējo atšķaidīto izplūdes gāzu plūsmu kā ieplūdes spiediena un ieplūdes temperatūras, kā arī spiediena krituma starp SSV ieplūdi un sašaurinājumu funkciju. Statisko izplūdes gāzu pretspiediens, ko mēra, SSV sistēmai darbojoties, paliek robežās ± 1,5 kPa no statiskā spiediena, ko mēra bez savienojuma ar SSV pie identiskiem motora apgriezieniem un slodzes. Gāzu maisījuma temperatūrai tieši pirms SSV jābūt ± 11 K robežās no testā novērotās vidējās darba temperatūras, neizmantojot plūsmas kompensāciju.

CFV mēra kopējo atšķaidītas izplūdes gāzes plūsmu, noturot plūsmu robežstāvoklī (kritiskā plūsma). Statiskais izplūdes gāzu pretspiediens, ko mēra, CFV sistēmai darbojoties, paliek robežās ± 1,5 kPa no statiskā spiediena, ko mēra bez savienojuma ar CFV ar identiskiem motora apgriezieniem un slodzi. Gāzu maisījuma temperatūrai tieši pirms CFV jābūt ± 11 K robežās no testā novērotās vidējās darba temperatūras, neizmantojot plūsmas kompensāciju.

PDP mēra kopējo atšķaidīto izplūdes gāzu plūsmu no sūkņa apgriezienu skaita un sūkņa darba tilpuma. Izplūdes gāzu sistēmas pretspiedienu nedrīkst mākslīgi pazemināt ar PDP vai atšķaidīšanas gaisa ieplūdes sistēmu. Statiskais izplūdes gāzu pretspiediens, ko mēra, CVS sistēmai darbojoties, paliek robežās ± 1,5 kPa no statiskā spiediena, ko mēra bez savienojuma ar CVS ar identiskiem motora apgriezieniem un slodzi.

Lai turpmāk savāktu daļiņas, atšķaidīto izplūdes gāzu paraugu laiž uz daļiņu paraugu ņemšanas sistēmu (1.2.2. punkts, 14. un 15. attēls). Ja to dara tieši, tad to sauc par vienkāršo atšķaidīšanu. Ja paraugu vēlreiz atšķaida otrējās atšķaidīšanas tunelī, tad to sauc par divkāršo atšķaidīšanu. Tā noder, ja ar vienkāršo atšķaidīšanu nevar izpildīt prasību par filtra virsmas temperatūru. Lai gan daļēji tā ir atšķaidīšanas sistēma, divkāršās atšķaidīšanas sistēma ir aprakstīta 1.2.2. punktā (15. attēlā) kā daļiņu paraugu ņemšanas sistēma, jo daudzas tās daļas ir tādas pašas kā tipiskai daļiņu paraugu ņemšanas sistēmai.

Izplūdes caurulē EP uzstāda cauruļu komplektu (vairāku cauruļu mezglu), lai iegūtu neapstrādātu izplūdes gāzu proporcionālu paraugu. Pa vienu no caurulēm izplūdes gāzes ievada atšķaidīšanas tunelī DT, bet pa pārējām caurulēm izplūdes gāzes izvada uz slāpēšanas kameru DC. Tām jābūt vienāda izmēra (vienāda diametra, garuma, liekuma rādiusa) caurulēm, lai izplūdes sadalījums būtu atkarīgs no kopējā cauruļu skaita. Proporcionālai sadalīšanai, uzturot nulles diferenciālo spiedienu starp vairāku cauruļu mezgla izeju slāpēšanas kamerā DC un TT izeju, ir vajadzīga regulēšanas sistēma. Ar šiem nosacījumiem izplūdes gāzu ātrumi EP un FD3 ir proporcionāli un plūsma pa TT ir izplūdes gāzu plūsmas nemainīga daļa. Abi punkti ir jāpievieno diferenciālā spiediena devējam DPT. Nulles diferenciālo spiedienu regulē ar plūsmas regulatoru FC1.

Neapstrādātas izplūdes gāzes pārvada no izplūdes caurules EP uz atšķaidīšanas tuneli DT pa pārvades cauruli TT ar plūsmas dalītāju FD3, kas sastāv no vairākām vienāda izmēra (vienāda diametra, garuma un liekuma rādiusa) caurulēm, kuras uzstādītas EP. Izplūdes gāzes pa vienu no šīm caurulēm novada uz DT, un izplūdes gāzes pa pārējām caurulēm laiž caur slāpēšanas kameru DC. Tādējādi izplūdes sadalījumu noteic cauruļu kopējais skaits. Pastāvīgai dalījuma regulēšanai ir vajadzīgs nulles diferenciālais spiediens starp DC un TT izeju, ko mēra ar diferenciālā spiediena devēju DPT. Nulles diferenciālo spiedienu panāk, iesmidzinot svaigu gaisu DT pie TT izejas. Marķiergāzes (CO2 vai NOx) koncentrācijas mēra neapstrādātajās izplūdes gāzēs, atšķaidītajās izplūdes gāzēs un atšķaidīšanas gaisā ar izplūdes gāzu analizatoru (analizatoriem) EGA. Tie ir vajadzīgi izplūdes sadalījuma pārbaudei, un tos var izmantot iesmidzināmā gaisa caurplūduma regulēšanai, lai precīzi noregulētu sadalījumu. Atšķaidījuma pakāpi aprēķina pēc marķiergāzes koncentrācijām.

Neapstrādātas izplūdes gāzes pārvada no izplūdes caurules EP uz atšķaidīšanas tuneli DT pa paraugu ņemšanas zondi SP un pārvades cauruli TT ar negatīvo spiedienu, ko atšķaidīšanas tunelī rada Venturi caurule. Gāzes caurplūdums pa TT ir atkarīgs no momenta apmaiņas Venturi caurules zonā, un tāpēc to ietekmē gāzes absolūtā temperatūra pie TT izejas. Tāpēc izplūdes gāzu sadalījums atbilstīgi caurplūdumam tunelī nav nemainīgs un atšķaidījuma pakāpe mazas slodzes apstākļos ir nedaudz mazāka nekā lielas slodzes apstākļos. Marķiergāzes (CO2 vai NOx) koncentrācijas izmēra neapstrādātajās izplūdes gāzēs, atšķaidītajās izplūdes gāzēs un atšķaidīšanas gaisā ar izplūdes gāzu analizatoru (analizatoriem) EGA un atšķaidījuma pakāpi aprēķina pēc tā izmērītajām vērtībām.

Neapstrādātas izplūdes gāzes pārvada no izplūdes caurules EP uz atšķaidīšanas tuneli DT pa paraugu ņemšanas zondi SP un pārvades cauruli TT. CO2 koncentrācijas izmēra atšķaidītajās izplūdes gāzēs un atšķaidīšanas gaisā ar izplūdes gāzu analizatoru (analizatoriem) EGA. CO2 un degvielas plūsmas G FUEL signālus pārraida uz plūsmas regulatoru FC2 vai daļiņu paraugu ņemšanas sistēmas plūsmas regulatoru FC3 (sk. 14. attēlu). FC2 regulē spiedventilatoru PB, savukārt FC3 regulē paraugu ņemšanas sistēmu (14. attēls), regulējot sistēmā ieplūstošās plūsmas un no tās izplūstošās plūsmas tā, lai uzturētu vēlamo izplūdes gāzu sadalījumu un atšķaidījuma pakāpi atšķaidīšanas tunelī DT. Atšķaidījuma pakāpi aprēķina pēc CO2 koncentrācijām un G FUEL, izmantojot oglekļa bilances pieņēmumu.

Neapstrādātas izplūdes gāzes pārvada no izplūdes caurules EP uz atšķaidīšanas tuneli DT pa pārvades cauruli TT ar izokinētisko paraugu ņemšanas zondi ISP. Izplūdes gāzu diferenciālo spiedienu starp izplūdes cauruli un zondes ieplūdes atveri mēra ar spiediena devēju DPT. Šo signālu pārraida uz plūsmas regulatoru FC1, kas regulē spiedventilatoru PB, lai zondes galā uzturētu nulles diferenciālo spiedienu. To izdara, ņemot mazu daļu atšķaidīšanas gaisa, kura caurplūdums jau izmērīts ar plūsmas mērierīci FM1, un padodot to uz TT ar pneimatisko sprauslu. Ar šiem nosacījumiem izplūdes gāzu ātrumi EP un ISP ir vienādi un plūsma pa ISP un TT ir izplūdes gāzu plūsmas (sadalījuma) nemainīga daļa. Sadalījuma attiecību noteic pēc EP un ISP šķērsgriezumu laukumiem. Atšķaidīšanas gaisu iesūc pa DT ar velkmes ventilatoru SB un caurplūdumu izmēra ar FM1 pie DT ieplūdes atveres. Atšķaidījuma pakāpi aprēķina pēc atšķaidīšanas gaisa caurplūduma un sadalījuma attiecības.

Ūdens atdzesēšanai un kondensēšanai izplūdes gāzu paraugā. Vannā ar ledus vai dzesēšanas palīdzību temperatūru uztur robežās no 273 K līdz 277 K (no 0 °C līdz 4 °C). Tas nav obligāti, ja analizatoru neietekmē ūdens tvaiks, kā noteikts 4.A pielikuma 2. papildinājuma 1.9.1. un 1.9.2. punktā.

(H)CLD analizators slāpekļa oksīdu noteikšanai. Ja izmanto HCLD, temperatūru notur robežās no 328 K līdz 473 K (no 55 °C līdz 200 °C).

Sildāms liesmas jonizācijas detektors (HFID) ogļūdeņražu noteikšanai. Temperatūra jāuztur robežās no 453 K līdz 473 K (no 180 °C līdz 200 °C).

notur sienas temperatūru robežās no 328 K līdz 473 K (no 55 °C līdz 200 °C) — līdz pārveidotājam attiecībā uz mērījumiem, kuros izmanto dzesēšanas vannu, un līdz analizatoram attiecībā uz mērījumiem, kuros šo vannu neizmanto;

ir pietiekami tālu (radiāli) no citām zondēm un tuneļa sienas, lai to netraucētu ne virpuļu, ne uzplūdu ietekme;

uzstāda pietiekami tālu (radiāli) no citām zondēm un tuneļa sienas, lai to netraucētu ne virpuļu, ne uzplūdu ietekme;

(2) NOx, gadījumā NOx koncentrācija (NOx conc vai NOx conc c) ir jāreizina ar KHNOx (mitruma korekcijas koeficients NOx, kas minēts 1.3.3. punktā) šādi: K HNOx · conc vai K HNOx · conc c.

(1) NOx gadījumā NOx koncentrācija (NOx conc vai NOx conc c) ir jāreizina ar KHNOx (mitruma korekcijas koeficients attiecībā uz NOx, kas minēts 1.3.3. punktā) šādi: K HNOx · conc vai K HNOx · conc c.

Piezīme. H a var iegūt no relatīvā mitruma mērījuma, kā aprakstīts iepriekš, vai no rasas punkta mērījuma, tvaika spiediena mērījuma vai sausā/mitrā termometra rādījuma, izmantojot vispārpieņemtas formulas.

Piezīme. H a var iegūt no relatīvā mitruma mērījuma, kā aprakstīts iepriekš, vai no rasas punkta mērījuma, tvaika spiediena mērījuma vai sausā/mitrā termometra rādījuma, izmantojot vispārpieņemtus vienādojumus.

Lai aprēķinātu emisijas atšķaidītā izplūdes gāzē, ir jāzina atšķaidītu izplūdes gāzu masas plūsmas ātrums. Kopējo atšķaidītas izplūdes gāzes plūsmu visā ciklā M TOTW (kg/tests) aprēķina no mērījumu vērtībām visā ciklā un atbilstīgajiem kalibrēšanas datiem par plūsmas mērierīci (V 0 attiecībā uz PDP, K V attiecībā uz CFV, C d attiecībā uz SSV): var izmantot 2.2.1. punktā aprakstītās attiecīgās metodes. Ja parauga daļiņveida piesārņotāju kopējā masa (MSAM ) un gāzveida piesārņotāju kopējā masa pārsniedz 0,5 % kopējās CVS plūsmas (M TOTW), tad CVS plūsmu koriģē vai daļiņu parauga plūsmu novirza atpakaļ uz CVS pirms plūsmas mērierīces.

Piezīme. H a var iegūt no relatīvā mitruma mērījuma, kā aprakstīts iepriekš, vai no rasas punkta mērījuma, tvaika spiediena mērījuma vai sausā/mitrā termometra rādījuma, izmantojot vispārpieņemtas formulas.

Piezīme. H a var iegūt no relatīvā mitruma mērījuma, kā aprakstīts iepriekš, vai no rasas punkta mērījuma, tvaika spiediena mērījuma vai sausā/mitrā termometra rādījuma, izmantojot vispārpieņemtas formulas.

Piezīme. H a var iegūt no relatīvā mitruma mērījuma, kā aprakstīts iepriekš, vai no rasas punkta mērījuma, tvaika spiediena mērījuma vai sausā/mitrā termometra rādījuma, izmantojot vispārpieņemtas formulas.

Piesārņotāju masu M gas (g/tests) nosaka, aprēķinot momentāno masas emisiju no piesārņotāju neapstrādātām koncentrācijām, u vērtībām no 6. tabulas (sk. arī 1.3.4. punktu) un izplūdes gāzu masas plūsmas, ko regulē, izmantojot transformācijas laiku un integrējot momentānās vērtības visā ciklā. Koncentrācijas mērījumus vēlams veikt mitrā stāvoklī. Ja mērījumus veic sausā stāvoklī, momentānajām koncentrācijas vērtībām piemēro korekciju no sausa uz mitru, kā aprakstīts turpmāk, pirms tiek veikti turpmāki aprēķini.

Piezīme. H a var iegūt no relatīvā mitruma mērījuma, kā aprakstīts iepriekš, vai no rasas punkta mērījuma, tvaika spiediena mērījuma vai sausā/mitrā termometra rādījuma, izmantojot vispārpieņemtus vienādojumus.

Piezīme. H a var iegūt no relatīvā mitruma mērījuma, kā aprakstīts iepriekš, vai no rasas punkta mērījuma, tvaika spiediena mērījuma vai sausā/mitrā termometra rādījuma, izmantojot vispārpieņemtus vienādojumus.

Piezīme. Ha un Hd var iegūt no relatīvā mitruma mērījuma, kā aprakstīts iepriekš, vai no rasas punkta mērījuma, tvaika spiediena mērījuma vai sausā/mitrā termometra rādījuma, izmantojot vispārpieņemtus vienādojumus.

Lai novērtētu gāzveida emisijas, aprēķina katra režīma pēdējo 60 sekunžu grafika nolasījumu vidējo vērtību un nosaka HC, CO, NOx un CO2 vidējo koncentrāciju (conc), ja izmanto oglekļa bilances metodi, katrā režīmā no vidējiem līknes grafika nolasījumiem un atbilstošajiem kalibrēšanas datiem. Var izmantot citu reģistrēšanas metodi, ja tā nodrošina līdzvērtīgu datu ieguvi.

Noteiktu daudzumu attīrītas gāzes (propāns) ievada CVS sistēmā caur kalibrētu kritisko sprauslu. Ja spiediens ievadā ir pietiekami augsts, tad plūsmas ātrums, ko regulē, izmantojot kritiskās plūsmas sprauslu, nav atkarīgs no spiediena sprauslas izvadā (kritiskā plūsma). CVS sistēmu darbina kā parastā izplūdes gāzes emisijas testā apmēram 5 līdz 10 minūtes. Gāzes paraugu analizē ar parasto iekārtu (paraugu ņemšanas maisu vai integrēšanas metodi) un aprēķina gāzes masu. Šādi noteiktai masai jābūt robežās ± 3 % no iesmidzinātās gāzes noteiktā daudzuma.

Vismaz sešpadsmit punktiem zemskaņas plūsmas apvidū aprēķinātās C d vērtības, kas iegūtas pēc kalibrēšanas līknes pielāgotā vienādojuma, ir ± 0,5 % robežās no izmērītā C d katram kalibrēšanas punktam.

Tā kā Q SSV ir Re formulas ievaddati, aprēķinus sāk ar sākotnējo pieņēmumu par kalibrēšanas Venturi caurules Q SSV vai C d un atkārto, līdz Q SSV konverģē. Konverģēšanas metodes precizitāte ir līdz 0,1 % no iedaļas vai precīzāka.

Lai noteiktu zemskaņas plūsmas diapazonu, C d attēlo kā funkciju no Reinoldsa skaitļa pie SSV sašaurinājuma. Re pie SSV sašaurinājuma aprēķina ar šādu formulu:

SSV kalibrēšanas pamatā ir zemskaņas Venturi caurules plūsmas vienādojums. Gāzes plūsma ir atkarīga no ieplūdes spiediena un temperatūras, kā arī no spiediena krituma posmā starp SSV ieplūdi un atveri, kā parādīts turpmākajā vienādojumā:

Pamatojoties uz šiem datiem, nosaka transformācijas laiku daļējās plūsmas atšķaidīšanas sistēmai, kas ir laiks no pakāpeniskā stimula uzsākšanas līdz 50 % punktam no caurplūdes mērītāja reakcijas. Līdzīgi nosaka daļējās plūsmas atšķaidīšanas sistēmas G SE signāla un izplūdes gāzes caurplūdes mērītāja G EXHW signāla transformācijas laikus. Šos signālus izmanto regresijas pārbaudēs pēc katra testa (sk. 4.A pielikuma 1. papildinājuma 2.4. punktu).

Veic pakāpeniskas izplūdes gāzes plūsmas (vai gaisa plūsmas, ja tiek aprēķināta izplūdes gāzu plūsma) izmaiņas, kura ieplūst daļējās plūsmas atšķaidīšanas sistēmā, sākot no zemas plūsmas līdz vismaz 90 % no maksimālās izplūdes gāzu plūsmas. Pakāpenisko izmaiņu iedarbinātājs ir tāds pats, kādu izmanto, lai iedarbinātu paredzamo kontroli faktiskajā testā. Izplūdes gāzu plūsmas pakāpenisko stimulu un plūsmas mērītāja reakciju reģistrē pie vismaz 10 Hz liela paraugu biežuma.

caurplūdes mērītāju precizitāti pārbauda ar to pašu metodi, ko izmanto kalibrēšanai vismaz 2 punktos, ieskaitot G DILW plūsmas vērtības, kas atbilst atšķaidījumu pakāpēm robežās no 5 līdz 15 testa laikā izmantotajai G TOTW vērtībai.

Marķiergāzi ievada TT pārvades caurules izplūdē. Šī marķiergāze var būt izplūdes gāzes komponents, piemēram, CO2 vai NOx. Pēc atšķaidīšanas tunelī izmēra marķiergāzes komponentus. To veic 5 atšķaidīšanas pakāpēm robežās no 3 līdz 50. Parauga plūsmas precizitāti nosaka pēc atšķaidīšanas devas q:

TT pārvades cauruli atvieno no izplūdes caurules un kalibrēto plūsmas mērierīci ar atbilstīgu diapazonu GSE mērīšanai pievieno pārvades caurulei. Tad G TOTW iestata tādā vērtībā, kādu izmanto testa laikā, un G DILW attiecīgi iestata vismaz 5 vērtībās, kas atbilst atšķaidīšanas pakāpēm q robežās no 3 līdz 50. Kā alternatīvu var paredzēt īpašu kalibrēšanas plūsmas ceļu, kurā apiet tuneli, bet kopējais un atšķaidīšanas gaiss plūst caur attiecīgajiem mērītājiem kā faktiskajā testā.

Kalibrēšanas līkne neatšķiras vairāk kā par ± 1 % no skalas pilnas vērtības no katra kalibrēšanas punkta nominālvērtības pilnas skalas diapazonā no 20 % līdz 100 %. Tā arī neatšķiras vairāk kā par ± 2 % no nominālvērtības pilnas skalas diapazonā no 4 % līdz 20 %.

Kalibrēšanas līkni izveido vismaz pēc 10 kalibrēšanas punktiem (izņemot nulli), kas ir izvietoti tā, lai puse kalibrēšanas punktu būtu no 4 % līdz 20 % no analizatora skalas pilnas vērtības un pārējie punkti būtu no 20 % līdz 100 % no skalas pilnas vērtības. Kalibrēšanas līkni izrēķina ar mazāko kvadrātu metodi.

Lai regulētu analizatora un izplūdes gāzu signāla laiku, transformācijas laiks ir laiks no izmaiņām(t 0) līdz brīdim, kad reakcija ir 50 % no galīgā nolasījuma (t 50).

Reģistrē katra atsevišķā gāzes komponenta koncentrācijas apliecinājumu. Reakcijas laiku definē kā laika starpību starp gāzes palaišanu un atbilstīgām izmaiņām pierakstītajā koncentrācijā. Sistēmas reakcijas laiku (t 90) veido aiztures laiks līdz mērīšanas detektoram un detektora pieauguma laiks. Aiztures laiku definē kā laiku no izmaiņām (t 0) līdz brīdim, kad reakcija ir 10 % no galīgā nolasījuma (t 10). Pieauguma laiku definē kā laiku starp 10 % un 90 % reakciju no galīgā nolasījuma (t 90–t 10).

Šo pārbaudi piemēro tikai mitras gāzes koncentrācijas mērījumiem. Aprēķinot ūdens dzēšanu, ņem vērā NO standartgāzes atšķaidījuma ar ūdens tvaiku un maisījuma ūdens tvaika koncentrācijas attiecību pret noteikšanā sagaidāmo koncentrāciju. NO standartgāzi ar koncentrāciju 80 līdz 100 % no pilnas skalas parastajā darbības diapazonā laiž caur (H)CLD un pieraksta NO lielumu, apzīmējot to ar D. NO gāzi barbotē caur ūdeni telpas temperatūrā un laiž caur (H)CLD, un pieraksta NO lielumu, apzīmējot to ar C. Nosaka ūdens temperatūru un to pieraksta, attiecīgi apzīmējot ar F. Nosaka maisījuma piesātināta tvaika spiedienu, kas atbilst barbotiera ūdens temperatūrai F, un to pieraksta, apzīmējot ar G. Maisījuma ūdens tvaika koncentrāciju (H, %) aprēķina šādi:

Caur NDIR analizatoru laiž cauri CO2 standartgāzi, kuras koncentrācija ir 80 % līdz 100 % no pilnas skalas lielākajā testos izmantojamā darbības diapazonā, un jāpieraksta CO2 lielums, apzīmējot to ar A. Pēc tam gāze jāatšķaida aptuveni līdz 50 % ar NO standartgāzi un jālaiž cauri NDIR un (H)CLD analizatoriem, pierakstot CO2 un NO lielumus, ko attiecīgi apzīmē ar B un C. Pēc tam noslēdz CO2 un caur (H)CLD laiž tikai NO standartgāzi, reģistrējot NO vērtību un apzīmējot to ar D.

CO analizatora darbību var traucēt ūdens un CO2. Tāpēc CO2 standartgāzei ar koncentrāciju no 80 % līdz 100 % no pilnas skalas testos izmantojamā maksimālā darbības diapazonā barbotē caur ūdeni telpas temperatūrā un reģistrē analizatora reakcijas signālu. Analizatora reakcijas signāls nedrīkst būt lielāks par 1 % no pilnas skalas diapazonos, kas ir vienādi ar 300 ppm vai lielāki, vai lielāks par 3 ppm diapazonos, kuri ir zem 300 ppm.

Pārbaudes gāzu ar skābekļa piejaukumu sastāvā propāns ir 350 ppm C ± 75 ppm C ogļūdeņraži. Koncentrācijas vērtību nosaka pret kalibrēšanas gāzes pielaidi, izmantojot hromatogrāfa analīzi par kopējiem ogļūdeņražiem ar piejaukumiem vai izmantojot dinamisko sajaukšanu. Slāpeklis ir galvenais atšķaidītājs. Dīzeļdegvielas motora testēšanai vajadzīgie sajaukumi ir:

Pēc pārslēgšanas uz NO režīmu, kad ozonators izslēgts, noslēdz arī skābekļa vai sintētiskā gaisa plūsmu. Analizatora NOx nolasījuma novirze nepārsniedz ± 5 % no vērtības, kas izmērīta saskaņā ar 1.7.2. punktu. (Analizators ir NO režīmā.)

Pēc tam NO analizatoru pārslēdz uz NOx režīmu, lai gāzu maisījums (kas sastāv no NO, NO2, O2 un N2) plūst caur pārveidotāju. Parādītā a koncentrācija jāreģistrē. (Analizators ir NOx režīmā.)

Aktivizē ozonatoru, lai tas radītu pietiekami daudz ozona NO koncentrācijas samazināšanai aptuveni līdz 20 procentiem (minimāli 10 %) no 1.7.2. punktā dotās kalibrēšanas koncentrācijas. Reģistrē ar d apzīmēto koncentrāciju. (Analizators ir NO režīmā.)

CLD un HCLD kalibrē parastākajā darbības diapazonā, ievērojot ražotāja specifikācijas, lietojot nulles gāzi un standartgāzi (kurā NO saturam jābūt aptuveni līdz 80 % no darbības diapazona un NO2 koncentrācijai gāzu maisījumā līdz mazāk nekā 5 % NO koncentrācijas). NOx analizatoram jābūt NO režīmā, lai standartgāze neplūstu caur pārveidotāju. Norādītā koncentrācija ir jāpieraksta.

Ja diviem attiecīgajiem punktiem atrastā vērtība no noteiktās etalontvērtības neatšķiras vairāk kā par ± 4 % no pilnas skalas, tad korekcijas parametrus var mainīt. Ja tā nav, tad saskaņā ar 1.5.4. punktu izveido jaunu kalibrēšanas līkni.

Kalibrēšanas līkne neatšķiras vairāk kā par ± 4 % no katra kalibrēšanas punkta nominālvērtības un vairāk kā par ± 0,3 % no pilnas skalas nulles punktā.

Analizatora kalibrēšanas līkni izveido, vismaz 10 kalibrēšanas punktus (izņemot nulli) novietojot tā, lai 50 % no kalibrēšanas punktiem atrastos zem 10 % no pilnas skalas.

Kalibrēšanas līkne neatšķiras vairāk kā par ± 2 % no katra kalibrēšanas punkta nominālvērtības un vairāk kā par ± 0,3 % no pilnas skalas nulles punktā.

Pārbauda, vai sistēmā nav noplūdes. Zondi atvieno no izplūdes sistēmas un galu noslēdz. Ieslēdz analizatora sūkni. Pēc sākotnēja stabilizēšanas perioda visiem plūsmas mērītājiem būtu jārāda nulle. Ja tā nav, pārbauda parauga ņemšanas vadus un kļūmi izlabo. Pieļaujamais maksimālais noplūdes ātrums vakuuma pusē ir 0,5 % no faktiskā plūsmas ātruma pārbaudāmajā sistēmas daļā. Lai noteiktu faktiskos plūsmas ātrumus, var izmantot analizatora plūsmas un apvada plūsmas.

Pēc izvēles sajaukšanas ierīci var pārbaudīt ar lineāru instrumentu, piemēram, izmantojot NO gāzi ar CLD. Instrumenta kalibrēšanas vērtību regulē, izmantojot instrumentam tieši pievadītu standartgāzi. Gāzu dalītāju pārbauda pie izmantotajiem iestatījumiem un nominālvērtību salīdzina ar koncentrāciju, kas izmērīta ar instrumentu. Šī starpība katrā punktā nedrīkst pārsniegt ± 1 % no nominālās vērtības.

NO un attīrīts slāpeklis (NO2 saturs šajā kalibrēšanas gāzē nepārsniedz 5 % no NO satura);

(piemaisījums ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO),

(piemaisījums ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO);

Visas tās atšķaidīšanas sistēmas un paraugu ņemšanas sistēmas daļas no izplūdes caurules līdz filtra turētājam, kas saskaras ar neapstrādātām un atšķaidītām izplūdes gāzēm, konstruē tā, lai līdz minimumam samazinātu daļiņu nogulsnēšanos vai izmaiņas. Visām detaļām jābūt izgatavotām no elektrību vadošiem materiāliem, kas nereaģē ar izplūdes gāzu komponentiem, un tām jābūt elektriski iezemētām, lai novērstu elektrostatiskos efektus.

Kameras (vai telpas) vide ir brīva no apkārtnes piesārņojumiem (tādiem kā putekļi), kas nosēstos uz daļiņu filtriem to stabilizēšanas laikā. Traucējumi 2.4.2.1. punktā norādītajā svēršanas telpas specifikācijā būs atļauti, ja traucējumu ilgums nepārsniedz 30 minūtes. Svēršanas telpai jāatbilst vajadzīgajai specifikācijai pirms personāla ieiešanas svēršanas telpā. Vismaz divus nelietotus standartfiltrus vai filtru pārus nosver 4 stundās pēc parauga filtru svēršanas, bet vēlams svērt vienlaikus ar parauga filtru (pāri). Standartfiltriem ir tādi paši izmēri un materiāls kā parauga filtriem.

G TOTW un G DILW absolūtā precizitāte ir ± 2 % robežās no pilnas skalas, G TOTW un G DILW atšķirības maksimālā kļūda ir 0,2 % robežās un lineārā kļūda ir ± 0,2 % no augstākā G TOTW, kas novērots testa laikā.

Daļiņu noteikšanai ir vajadzīga atšķaidīšanas sistēma. Atšķaidīt var ar daļējās plūsmas atšķaidīšanas sistēmu vai ar pilnās plūsmas atšķaidīšanas sistēmu. Atšķaidīšanas sistēmas plūsmas caurlaidība ir pietiekami liela, lai pilnīgi novērstu ūdens kondensāciju atšķaidīšanas un paraugu ņemšanas sistēmās, kā arī nodrošinātu, lai atšķaidīto izplūdes gāzu temperatūra tieši aiz filtru turētājiem ir robežās no 315 K (42 °C) līdz 325 K (52 °C). Mitruma aizvadīšana no atšķaidīšanas gaisa pirms ieplūdes atšķaidīšanas sistēmā ir atļauta, ja atšķaidīšanas gaiss ir ļoti mitrs. Ja vides temperatūra ir zemāka par 293 K (20 °C), ir ieteicama atšķaidīšanas gaisa iepriekšēja karsēšana, pārsniedzot temperatūras robežu 303 K (30 °C). Tomēr pirms izplūdes gāzes ieplūdes atšķaidīšanas tunelī atšķaidītā gaisa temperatūra nepārsniedz 325 K (52 °C).

Ja motoram ir vairāki cilindri un sazarots izplūdes kolektors, zondes ieeja jānovieto pietiekami tālu lejpusē, lai nodrošinātu, ka paraugs ir raksturīgs vidējām izplūdes gāzu emisijām no visiem cilindriem. Daudzcilindru motoriem, kam ir atsevišķas kolektoru grupas, piemēram, V veida motoru konfigurācijas, drīkst iegūt paraugu no katras grupas atsevišķi un aprēķināt vidējo izplūdes gāzu emisiju. Var izmantot citas metodes, ja ir pierādīta to korelācija ar iepriekš minētajām metodēm. Izplūdes gāzu emisiju aprēķināšanai izmanto kopējo izplūdes gāzu masas plūsmu motorā.

Atkārtojamība, kas definēta ar 2,5 standartnovirzēm 10 atkārtotos atbildes signālos uz attiecīgo kalibrēšanas gāzi vai standartgāzi, nav lielāka par ± 1 % no pilnas skalas koncentrācijas katram diapazonam, kuru izmanto virs 155 ppm (vai ppm C), vai ± 2 % katram diapazonam, kuru izmanto zem 155 ppm (vai ppm C).

Analizatora kļūda nedrīkst būt lielāka par ± 2 % no kalibrēšanas punkta nominālās vērtības vai ± 0,3 % no skalas pilnas vērtības, ņem vērā lielāko vērtību.

Ja pilnas skalas vērtība ir 155 ppm (vai ppm C) vai mazāk vai ja tiek izmantotas nolasīšanas sistēmas (datori, datu glabātāji), kas nodrošina pietiekamu precizitāti un izšķirtspēju zem 15 % no pilnas skalas, tad ir pieņemami arī mērījumi zem 15 %. Šajā gadījumā jāveic papildu kalibrēšana, lai nodrošinātu kalibrēšanas līkņu precizitāti, — 4.A pielikuma 2. papildinājuma 1.5.5.2. punkts.

Analizatoru mērījumu diapazons atbilst precizitātei, kāda vajadzīga izplūdes gāzu komponentu koncentrācijas mērījumiem (1.4.1.1. punkts). Ieteicams analizatorus darbināt tā, lai mērāmā koncentrācija ir no 15 % līdz 100 % no pilnas skalas.

Lai aprēķinātu emisijas atšķaidītā izplūdes gāzē, ir jāzina atšķaidītu izplūdes gāzu masas plūsmas ātrums. Kopējo atšķaidītas izplūdes gāzes plūsmu visā ciklā (kg/tests) aprēķina no mērījumu vērtībām visā ciklā un atbilstīgajiem kalibrēšanas datiem par plūsmas mēriekārtu (V 0 attiecībā uz PDP, K V attiecībā uz CFV, C d attiecībā uz SSV): izmanto 3. papildinājuma 2.2.1. punktā aprakstītās attiecīgās metodes. Ja parauga daļiņveida un gāzveida piesārņotāju kopējā masa pārsniedz 0,5 % no kopējās CVS plūsmas, tad CVS plūsmu koriģē vai daļiņu parauga plūsmu novirza atpakaļ uz CVS pirms plūsmas mērierīces.

± 2,5 % no nolasījuma vai ± 1,5 % no motora maksimālās vērtības, izvēloties lielāko vērtību

± 2 % no nolasījuma vai ± 1 % no motora maksimālās vērtības, izvēloties lielāko vērtību

± 2 % no nolasījuma vai ± 1 % no motora maksimālās vērtības, izvēloties lielāko vērtību

± 2 % no nolasījuma vai ± 1 % no motora maksimālās vērtības, izvēloties lielāko vērtību

Visas tās atšķaidīšanas sistēmas un paraugu ņemšanas sistēmas daļas no izplūdes caurules līdz filtra turētājam, kas saskaras ar neapstrādātām un atšķaidītām izplūdes gāzēm, konstruē tā, lai līdz minimumam samazinātu daļiņu nogulsnēšanos vai izmaiņas. Visām detaļām jābūt izgatavotām no elektrību vadošiem materiāliem, kas nereaģē ar izplūdes gāzu komponentiem, un tām jābūt elektriski iezemētām, lai novērstu elektrostatiskos efektus.

Kameras (vai telpas) vide ir brīva no apkārtnes piesārņojumiem (tādiem kā putekļi), kas nosēstos uz daļiņu filtriem to stabilizēšanas laikā. Traucējumi 1.5.2.1. punktā norādītajā svēršanas telpas specifikācijā būs atļauti, ja traucējumu ilgums nepārsniedz 30 minūtes. Svēršanas telpai jāatbilst vajadzīgajai specifikācijai pirms personāla ieiešanas svēršanas telpā. Vismaz divus nelietotus standartfiltrus vai filtru pārus nosver 4 stundās pēc parauga filtru svēršanas, bet vēlams svērt vienlaikus ar parauga filtru (pāri). Standartfiltriem ir tādi paši izmēri un materiāls kā parauga filtriem.

Daļiņu noteikšanai ir vajadzīga atšķaidīšanas sistēma. Atšķaidīt var ar daļējās plūsmas atšķaidīšanas sistēmu vai ar pilnās plūsmas atšķaidīšanas sistēmu. Atšķaidīšanas sistēmas plūsmas caurlaidība ir pietiekami liela, lai pilnīgi novērstu ūdens kondensāciju atšķaidīšanas un paraugu ņemšanas sistēmās, kā arī nodrošinātu, lai atšķaidīto izplūdes gāzu temperatūra tieši aiz filtru turētājiem ir robežās no 315 K (42 °C) līdz 325 K (52 °C). Mitruma aizvadīšana no atšķaidīšanas gaisa pirms ieplūdes atšķaidīšanas sistēmā ir atļauta, ja atšķaidīšanas gaiss ir ļoti mitrs. Ja vides temperatūra ir zemāka par 293 K (20 °C), ir ieteicama atšķaidīšanas gaisa iepriekšēja karsēšana, pārsniedzot temperatūras robežu 303 K (30 °C). Tomēr pirms izplūdes gāzes ieplūdes atšķaidīšanas tunelī atšķaidītā gaisa temperatūra nepārsniedz 325 K (52 °C).

Ja daļiņu noteikšanai izmanto pilnas plūsmas atšķaidīšanas sistēmu, atšķaidītajās izplūdes gāzēs var noteikt arī gāzveida emisijas. Paraugu ņemšanas zondes atrodas netālu no daļiņu paraugu ņemšanas zondes atšķaidīšanas tunelī (4.A pielikuma 4. papildinājuma 1.2.1.2. punkts, DT, un 1.2.2. punkts, PSP). CO un CO2 var noteikt, ņemot paraugus ar paraugu maisa palīdzību un vēlāk šajā paraugu maisā veicot koncentrācijas mērījumu.

Ja motoram ir vairāki cilindri un sazarots izplūdes kolektors, zondes ieeja jānovieto pietiekami tālu lejpusē, lai nodrošinātu, ka paraugs ir raksturīgs vidējām izplūdes gāzu emisijām no visiem cilindriem. Daudzcilindru motoriem, kam ir atsevišķas kolektoru grupas, piemēram, V veida motoru konfigurācijas, drīkst iegūt paraugu no katras grupas atsevišķi un aprēķināt vidējo izplūdes gāzu emisiju. Var izmantot citas metodes, ja ir pierādīta to korelācija ar iepriekš minētajām metodēm. Izplūdes gāzu emisiju aprēķināšanai izmanto kopējo izplūdes gāzu masas plūsmu motorā.

Atkārtojamība, kas definēta ar 2,5 standartnovirzēm 10 atkārtotos atbildes signālos uz attiecīgo kalibrēšanas vai standartgāzi, nav lielāka par ± 1 % no pilnas skalas koncentrācijas katram diapazonam, kuru izmanto virs 155 ppm (vai ppm C), vai ± 2 % katram diapazonam, kuru izmanto zem 155 ppm (vai ppm C).

Analizatora kļūda nedrīkst būt lielāka par ± 2 % no kalibrēšanas punkta nominālās vērtības vai ± 0,3 % no skalas pilnas vērtības, ņem vērā lielāko vērtību.

± 2,5 % no nolasījuma vai ± 1,5 % no motora maksimālās vērtības, izvēloties lielāko vērtību

± 2 % no nolasījuma vai ± 1 % no motora maksimālās vērtības, izvēloties lielāko vērtību

± 2 % no lasījuma vai ± 1 % no motora maksimālās vērtības, izvēloties lielāko vērtību

± 2 % no lasījuma vai ± 1 % no motora maksimālās vērtības, izvēloties lielāko vērtību

W act ir no – 15 % līdz + 5 % no W ref.

Integrējot standarta un un faktisko cikla darbu, visas negatīvās griezes momenta vērtības pielīdzina nullei un iekļauj integrēšanā. Ja integrēšanas frekvence ir mazāka par 5 Hz un ja attiecīgā laika segmentā griezes momenta vērtība mainās no pozitīvas uz negatīvu vai no negatīvas uz pozitīvu, tad negatīvo daļu pārrēķina un pielīdzina nullei. Pozitīvo daļu iekļauj integrētajā vērtībā.

Pēc emisijas testa analizatoru atkārtotai pārbaudei izmanto nulles gāzi un to pašu standartgāzi. Testu uzskata par pieņemamu, ja pirms un pēc testa iegūto rezultātu starpība ir mazāka par 2 % no standartgāzei atbilstošās vērtības.

Tūlīt pēc motora izslēgšanas izslēdz motora dzesēšanas ventilatoru (ventilatorus), ja to izmanto, kā arī CVS ventilatoru (vai atvieno izplūdes sistēmu no CVS), ja to izmanto.

Pēc emisijas testa analizatoru atkārtotai pārbaudei izmanto nulles gāzi un to pašu standartgāzi. Testu uzskata par pieņemamu, ja pirms un pēc testa iegūto rezultātu starpība ir mazāka par 2 % no standartgāzei atbilstošās vērtības.

Ja motors aukstās palaides testa ciklā noslāpst, tad to sagatavo, atkārto dzesēšanas procedūru, iedarbina motoru no jauna un testu atkārto. Ja testa cikla norisē rodas kļūme kādā no nepieciešamajām testa iekārtām, tad testa rezultātu anulē.

Ja izmanto pilnās plūsmas atšķaidīšanas sistēmu, paraugu ņemšanas sūkni (sūkņus) noregulē tā, lai plūsmas ātrums caur daļiņu paraugu ņemšanas zondi vai pārvades cauruli saglabātos ±5 % robežās no paredzētā plūsmas ātruma. Ja izmanto plūsmas kompensatoru (t. i., veic paraugu plūsmas proporcionālu kontroli), tad pierāda, ka plūsmas ātruma caur galveno tuneli un daļiņu parauga plūsmas ātruma attiecība no tai paredzētās vērtības neatšķiras vairāk kā par ±5 % (izņemot paraugu ņemšanas pirmajās 10 sekundēs).

Daļiņu paraugu ņemšanas sistēmu iedarbina un darbina apvedrežīmā. Daļiņu fona līmeni atšķaidīšanas gaisā var noteikt, ņemot paraugam atšķaidīšanas gaisu, pirms izplūdes gāzes ieplūst atšķaidīšanas tunelī. Ja ir pieejama vēl cita daļiņu paraugu ņemšanas sistēma, ieteicams daļiņu fona koncentrācijas paraugu ievākt pārejas fāzē. Pretējā gadījumā var izmantot to pašu sistēmu, ko lieto daļiņu paraugu ņemšanai pārejas fāzē. Ja lieto filtrētu atšķaidīšanas gaisu, tad vienu mērījumu var izdarīt pirms vai pēc testa. Ja atšķaidīšanas gaiss nav filtrēts, tad mērījumi jāveic pirms cikla sākuma un pēc cikla beigām un jānosaka to vidējā vērtība.

Vismaz vienu stundu pirms testa katru filtru ievieto Petri trauciņā, kurš ir aizsargāts pret putekļu piesārņojumu un kurā notiek gaisa apmaiņa, un to ievieto svēršanas kamerā stabilizēšanai. Stabilizācijas perioda beigās katru filtru nosver un pieraksta tā svaru. Līdz izmantošanai testā filtru uzglabā slēgtā Petri trauciņā vai slēgtā filtra turētājā. Pēc filtra izņemšanas no svēršanas kameras tas jāizmanto astoņās stundās. Reģistrē taras svaru.

Apgriezienu skaita etalonvērtība (n ref) atbilst 5. pielikuma sniegtā motora dinamometra grafikā norādītajām 100 % normalizētajām apgriezienu skaita vērtībām. Faktiskais motora cikls, kas izriet no denormalizēšanas līdz apgriezienu skaita standartlielumam, ir lielā mērā atkarīgs no pienācīga apgriezienu skaita standartlieluma izvēles. Apgriezienu skaita standartlielumu nosaka, izmantojot šādu formulu:

Ja ražotājs uzskata, ka iepriekš aprakstītā kartēšanas metode nav droša vai nav raksturīga attiecībā uz visiem motoriem, var izmantot alternatīvu kartēšanas metodi. Alternatīvajai metodei jāatbilst norādīto kartēšanas procedūru mērķim, lai noteiktu maksimāli iespējamo griezes momentu atbilstīgi visiem motora apgriezieniem, ko sasniedz testa ciklos. Novirzes no šajā punktā minētajām kartēšanas metodēm drošības vai raksturīguma nolūkos kopā ar to izmantošanas pamatojumu jāapstiprina iesaistītajām pusēm. Tomēr nekādā gadījumā griezes momenta līkni nevar veikt, ja motora apgriezienu skaits samazinās regulētiem motoriem vai turbokompresoriem.

n hi x 1,02 vai ātrums, pie kura pilnas slodzes griezes moments nokrītas līdz nullei (izvēlas mazāko lielumu) (kur n hi ir lielie apgriezieni, kas ir definēti kā motora lielākais apgriezienu skaits, ja ir nodrošināti 70 % nominālās jaudas).

Katrā attiecīgā testa cikla režīma laikā pēc sākotnējā pārejas posma norādīto apgriezienu skaitu uztur ± 1 % robežās no nominālā apgriezienu skaita vai ± 3 min–1, izvēloties lielāko no abiem, izņemot maza apgriezienu skaita režīmu, kuram ievēro ražotāja noteiktās pielaides. Norādīto griezes momentu uztur tā, lai vidējais lielums mērījumu izdarīšanas posmā būtu ± 2 % no maksimālā griezes momenta pie testa apgriezienu skaita.

Ja motors ir aprīkots ar izplūdes pēcapstrādes ierīci, tad izplūdes caurules diametrs ir vienāds vismaz ar četrkāršu to caurules diametru, kurš ir augšpus vietas, kur sākas ieplūde izplešanās posmā, kurā ir pēcapstrādes ierīce. Attālums no izplūdes kolektora atloka vai turbokompresora izplūdes atveres līdz izplūdes pēcapstrādes ierīcei ir vienāds ar attiecīgo attālumu transportlīdzekļa konfigurācijā vai ar ražotāja norādīto. Izplūdes pretspiediens vai ierobežojums atbilst tiem pašiem iepriekš minētajiem kritērijiem, un to var regulēt ar vārstu. Maketa testos un motora kartēšanā pēcapstrādes trauku var noņemt un aizstāt ar līdzvērtīgu trauku, kurā ir neaktīvs katalizatora nesējs.

Šajā testā nosaka iepriekš minētos piesārņotājus. Tests sastāv no aukstās palaides cikla, kas seko motora dabiskai vai piespiedu dzesēšanai, siltumā turēšanas perioda un karstās palaides cikla, kā rezultātā tiek aprēķinātas jauktās emisijas. Izmantojot motora griezes momenta un apgriezienu skaita signālus no motora dinamometra, nosaka jaudas attiecību pret cikla ilgumu un šādi iegūst darbu, ko motors veicis cikla norisē. Gāzveida komponentu koncentrāciju nosaka visā cikla norisē vai nu neatšķaidītās izplūdes gāzēs, integrējot analizatora signālu saskaņā ar šā pielikuma 3. papildinājumu, vai atšķaidītās izplūdes gāzēs CVS pilnās plūsmas atšķaidīšanas sistēmā, integrējot vai izmantojot paraugu ņemšanas maisu saskaņā ar šā pielikuma 3. papildinājumu. Attiecībā uz daļiņām ņem proporcionālu paraugu no atšķaidītām izplūdes gāzēm, šo paraugu ievācot uz noteikta filtra un tālab atšķaidot vai nu daļējo, vai pilno plūsmu. Atkarībā no izmantotās metodes visā cikla norisē nosaka atšķaidītu vai neatšķaidītu izplūdes gāzu plūsmas ātrumu, lai aprēķinātu piesārņotāju masas emisijai atbilstīgās vērtības. Masas emisijas vērtības un motora veiktā darba attiecība raksturo to, cik gramus konkrētā piesārņotāja motors izdala vienā kilovatstundā.

Paredzētajos iesildīta motora dažādajos ekspluatācijas apstākļos iepriekš minēto izplūdes gāzu emisijas daudzumus nepārtraukti pārbauda, ņemot paraugu no neapstrādātas izplūdes gāzes. Testa cikls sastāv no vairākiem apgriezienu un griezes (slodzes) režīmiem, kas atbilst tipiskajam dīzeļmotoru ekspluatācijas diapazonam. Katrā režīmā noteic katra gāzveida piesārņotāja koncentrāciju, izplūdes gāzu plūsmu un jaudu un sver mērījumu vienības (pamatojoties uz svēruma koeficientiem vai paraugu ņemšanas laiku). Daļiņu paraugu atšķaida ar kondicionētu apkārtējo gaisu. Visā testa procedūras laikā ņem vienu paraugu, ko sakrāj piemērotos filtros.

4.B PIELIKUMS

Testa procedūra kompresijaizdedzas motoriem, kas paredzēti lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoriem un visurgājējai tehnikai, attiecībā uz piesārņotāju emisiju no motora

1. REZERVĒTS

2. REZERVĒTS

3. DEFINĪCIJAS, SIMBOLI UN SAĪSINĀJUMI

3.1. Definīcijas

(Sk. šo noteikumu 2.1. punktu)

3.2. Vispārīgi simboli (1)

Simbols Vienība Termins a 0 — y krustošanās ar regresijas taisni a 1 — Regresijas taisnes kritums α sp rad/s2 Motora apgriezienu skaita atvasinājums iestatīšanas punktā A/Fst — Gaisa un degvielas stehiometriskā attiecība c ppm, tilp. % Koncentrācija (arī μmol/mol = ppm) D — Atšķaidīšanas koeficients d m Diametrs E procenti Pārveidošanas lietderība e g/kWh Īpatnējais pamats egas g/kWh Gāzveida komponentu īpatnējā emisija ePM g/kWh Daļiņu īpatnējā emisija ew g/kWh Svērtā īpatnējā emisija F F testa statistika F — Reģenerācijas biežums, kas izteikta tādu testu daļās, kuru laikā notiek reģenerācija f a — Laboratorijas gaisa ietekmes koeficients k r — Reģenerācijas koeficients reizinot k Dr — Lejupējas pielāgošanas koeficients k Ur — Augšupējas pielāgošanas koeficients λ — Liekā gaisa koeficients L — Griezes momenta % M a g/mol Ieplūdes gaisa molārmasa M e g/mol Izplūdes gāzu molārmasa M gas g/mol Gāzveida komponentu molārmasa m kg Masa m gas g Gāzveida emisiju masa testa cikla laikā m PM g Daļiņu emisiju masa testa cikla laikā n min-1 Motora rotācijas apgriezienu skaits n hi min-1 Liels motora apgriezienu skaits n lo min-1 Mazs motora apgriezienu skaits P kW Jauda P max kW Maksimālā novērotā vai deklarētā jauda pie testa ātruma (ražotāja noteiktajos) testa apstākļos P AUX kW Paziņotā kopējā jauda, kuru absorbējušas papildiekārtas, kas uzstādītas testa motoram p kPa Spiediens p a kPa Sauss atmosfēras spiediens PF procenti Iespiešanās daļa q maw kg/s Ieplūdes gaisa masas plūsmas ātrums uz mitra pamata q mdw kg/s Atšķaidīšanas gaisa masas plūsmas ātrums uz mitra pamata q mdew kg/s Atšķaidītu izplūdes gāzu masas plūsmas ātrums uz mitra pamata q mew kg/s Izplūdes gāzu masas plūsmas ātrums uz mitra pamata q mf kg/s Degvielas masas plūsmas ātrums q mp kg/s Izplūdes gāzu parauga plūsma daļējas plūsmas atšķaidīšanas sistēmā qV m3/s Tilpuma plūsmas ātrums RF — Reakcijas koeficients r d — Atšķaidīšanas pakāpe r 2 — Noteikšanas koeficients ρ kg/m3 Blīvums σ — Standartnovirze S kW Dinamometra iestatījums SEE — y pret x aplēses standartkļūda T °C Temperatūra T a K Absolūtā temperatūra T N·m Motora griezes moments T sp N·m Pieprasītais griezes moments pie “sp” iestatīšanas punkta u — Gāzes komponenta un izplūdes gāzu blīvuma rādītāju attiecība t s Laiks Δt s Laika intervāls t 10 s Laiks starp posma ievadi un 10 % no galīgā nolasījuma t 50 s Laiks starp posma ievadi un 50 % no galīgā nolasījuma t 90 s Laiks starp posma ievadi un 90 % no galīgā nolasījuma V m3 Tilpums W kWh Darbs y Vispārējs mainīgais Aritmētiskā vidējā vērtība

3.3. Indeksi

abs Absolūtais daudzums act Faktiskais daudzums air Gaisa daudzums amb Apkārtējais daudzums atm Atmosfēriskais daudzums cor Koriģētais daudzums CFV Kritiskās plūsmas Venturi caurule denorm Denormalizēts daudzums dry Daudzums sausā veidā exp Paredzamais daudzums filter PM parauga ņemšanas filtrs i Momentānais mērījums (piem., 1 Hz) i Atsevišķa sērijas vienība idle Stāvoklis brīvgaitā in Daudzums iekšpus leak Noplūdes apmērs max Maksimālā (lielākā) vērtība meas Mērītais daudzums min Minimālā vērtība mix Gaisa molārmasa out Daudzums ārpus PDP Pozitīva darba tilpuma sūknis ref Atskaites daudzums SSV Zemskaņas Venturi caurule total Kopējais daudzums uncor Nekoriģēts daudzums vac Vakuuma daudzums weight Kalibrēšanas svaru vienība wet Daudzums mitrā stāvoklī

3.4. Ķīmisko vielu simboli un saīsinājumi (izmantoti arī kā indeksi)

(Sk. šo noteikumu 2.2.2. punktu.)

3.5. Saīsinājumi

(Sk. šo noteikumu 2.2.3. punktu.)

4. VISPĀRĪGĀS PRASĪBAS

Motoru sistēmu konstruē, būvē un montē tā, lai nodrošinātu tās atbilstību šo noteikumu prasībām. Ražotāja veiktie tehniskie pasākumi ir tādi, kas nodrošina, ka minētās izplūdes emisijas atbilstīgi šiem noteikumiem tiek efektīvi ierobežotas visā motora izmantošanas laikā parastos ekspluatācijas apstākļos. Lai to nodrošinātu, motori, kad tos testē atbilstīgi 6. punktā noteiktajiem testa apstākļiem un 7. punktā minētajai testa procedūrai, atbilst 5. punktā paredzētajām veiktspējas prasībām.

5. VEIKTSPĒJAS PRASĪBAS

5.1. Vispārīgās prasības

5.1.1. Rezervēts (2)

5.1.2. Gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisijas

Piesārņotāju vidū ir šādas vielas:

a) slāpekļa oksīdi, NOx;

b) ogļūdeņraži, kurus var izteikt šādi: i) ogļūdeņraži kopā, HC vai THC, ii) nemetāna ogļūdeņraži, NMHC;

c) cietās daļiņas, PM;

d) oglekļa oksīds, CO.

Motora radīto gāzveida un daļiņveida piesārņotāju noteiktās vērtības attiecas uz īpatnējām emisijām gramos uz kilovatstundu (g/kWh). Var izmantot citu vienību sistēmu, piemērojot atbilstīgu pārveidošanu.

Emisijas nosaka darba ciklos (vienmērīgas kustības un/vai īslaicīgos apstākļos), kā izklāstīts 7. punktā. Mērījumu sistēmas atbilst kalibrēšanas un darbības pārbaužu prasībām, kas paredzētas 8. punktā, izmantojot 9. punktā noteiktās mēriekārtas.

Citas sistēmas vai analizatorus var apstiprināt tipa apstiprinātāja iestāde, ja konstatē, ka tie dod līdzvērtīgus rezultātus atbilstīgi 5.1.3. punktam.

5.1.3. Līdzvērtīgums

Sistēmas līdzvērtīgumu nosaka, pamatojoties uz septiņu (vai vairāk) paraugu pāru korelācijas izpēti starp aplūkojamo sistēmu un kādu no sistēmām, kas minēta šajā pielikumā.

“Rezultāti” attiecas uz specifiskā ciklā svērto emisijas vērtību. Korelācijas testu veic tajā pašā laboratorijā, testēšanas telpā un ar to pašu motoru, un to vēlams veikt paralēli. Parauga pāru līdzvērtīgumu nosaka, izmantojot F testa un t testa statistiku, kā aprakstīts 4.B pielikuma A.2. papildinājumā, kuru iegūst iepriekš aprakstītajos laboratorijas testēšanas telpas un motora darbības apstākļos. Netipiskas datu kopas nosaka atbilstīgi ISO 5725 un izslēdz no datubāzes. Sistēmas, ko izmanto mijiedarbības testam, apstiprina tipa apstiprinātāja iestāde.

5.2. Rezervēts

6. TESTA APSTĀKĻI

6.1. Testa nosacījumi laboratorijā

Motora ieplūdes gaisa absolūto temperatūru (T a), kas izteikta kelvinos, un sauso atmosfēras spiedienu (p s), kas izteikts kPa, mēra un parametru f a nosaka atbilstīgi turpmāk minētajiem nosacījumiem. Daudzcilindru motoros, kam ir atsevišķas ieplūdes kolektoru grupas, piemēram, V veida motora konfigurācija, ņem atsevišķo grupu vidējo temperatūru. Par parametru f a ziņo kopā ar testa rezultātiem. Lai testa rezultātus labāk atkārtotu un reproducētu, iesaka, lai parametrs f a būtu šāds: 0,93 ≤ f a ≤ 1,07.

Dabiskas velkmes un mehāniskas kompresijas motoriem:

(6-1)

Turbokompresoriem ar ieplūdes gaisa dzesēšanu vai bez tās:

(6-2)

Nodrošina, ka ieplūdes gaisa temperatūra ir (25 ± 5) °C robežās, mērot pirms jebkura motora komponenta.

Atļauts izmantot:

a) kopīgu atmosfēras spiediena mērītāju, ja aprīkojums ieplūdes gaisa apstrādei nodrošina, ka atmosfēras spiediens, kurā testē motoru, ir ± 1 kPa robežās no kopējā atmosfēras spiediena;

b) kopīgu mitruma mērījumu ieplūdes gaisam, ja aprīkojums ieplūdes gaisa apstrādei nodrošina, ka rasas punkts, kurā testē motoru, ir ± 0,5 °C robežās no kopējā mitruma mērījuma.

6.2. Motori ar uzpūtes gaisa dzesēšanu

a) Izmanto uzpūtes gaisa dzeses sistēmu ar kopēju ieplūdes gaisa jaudu, kas ir raksturīga lietošanā esošo motoru ražošanā uzstādītajai. Konstruē laboratorijas uzpūtes gaisa dzeses sistēmu, lai līdz minimumam samazinātu kondensāta uzkrāšanos. Uzkrājušos kondensātu pirms emisiju testēšanas novada, un visas novadcaurulītes pilnībā noslēdz. Emisiju testa laikā caurulītes ir noslēgtas. Nodrošina šādus dzeses šķidruma ekspluatācijas apstākļus: i) visā testēšanas laikā pie turbopūtes gaisa dzesētāja ieplūdes nodrošina dzeses šķidruma temperatūru vismaz 20 °C līmenī; ii) ražotāja norādītajos motora darbības apstākļos paredz tādu turbopūtes gaisa dzesētāja plūsmas ātrumu, lai nodrošinātu gaisa temperatūru ± 5°C robežās no ražotāja paredzētās vērtības aiz uzpūtes gaisa dzesētāju izvada. Gaisa izplūdes temperatūru mēra ražotāja noteiktajā vietā. Šo dzeses šķidruma plūsmas ātruma iestatīšanas punktu izmanto visā testēšanas laikā. Ja motora ražotājs nenosaka īpašus motora darbības apstākļus vai attiecīgu turbopūtes gaisa dzesētāja izplūdes gaisa temperatūru, dzesētāja plūsmas ātrumu iestata pie maksimālās motora jaudas, lai iegūtu turbopūtes gaisa dzesētāja izplūdes gaisa temperatūru, kas atspoguļo ekspluatāciju; iii) ja motora ražotājs attiecībā uz turbopūtes gaisa dzeses sistēmu nodrošina spiediena krituma ierobežojumus, nodrošina, lai spiediena kritums turbopūtes gaisa dzeses sistēmā ražotāja norādītajos motora stāvokļos atbilst ražotāja norādītajiem ierobežojumiem. Spiediena kritumu mēra ražotāja norādītajās vietās.

b) Mērķis ir nodrošināt tādus emisiju rezultātus, kas atspoguļo ekspluatāciju. Ja pamatots inženiertehniskais atzinums liecina par to, ka šajā iedaļā paredzēto specifikāciju dēļ notiktu testēšana, kas nav reprezentatīva (piem., ieplūdes gaisa pārmērīga atdzesēšana), reprezentatīvāku rezultātu iegūšanai var izmantot sarežģītākus uzpūtes gaisa spiediena krituma, dzesētāja temperatūras un plūsmas ātruma iestatīšanas punktus un pārbaudes.

6.3. Motora jauda

6.3.1. Emisijas mērīšanas pamats

Īpatnējās emisijas mērījumu pamatā ir neregulēta jauda.

6.3.2. Uzstādāmās papildiekārtas

Testa laikā papildiekārtas, kas nepieciešamas motora darbībai, uzstāda testa stendā atbilstīgi 7. pielikumā noteiktajām prasībām.

6.3.3. Demontējamās papildiekārtas

Konkrētas papildiekārtas, kuras ir saistītas ar iekārtas darbību un kuras var uzstādīt motoram, testa veikšanas laikā noņem.

Ja papildiekārtas nav iespējams noņemt, var noteikt to patērēto jaudu bez slodzes un pieskaitīt izmērītajai motora jaudai (sk. piezīmi 7. pielikumā iekļautajā tabulā). Ja šī vērtība pārsniedz 3 % no maksimālās jaudas pie testa apgriezienu skaita, par testu atbildīgā iestāde var veikt pārbaudi. Papildiekārtu patērēto jaudu izmanto, lai pielāgotu iestatītās vērtības un aprēķinātu motora veikto darbu testa cikla laikā.

6.4. Motora ieplūdes gaiss

6.4.1. Ievads

Izmanto ieplūdes gaisa sistēmu, kas ir uzstādīta motorā, vai tādu ieplūdes gaisa sistēmu, kas atspoguļo tipisku ekspluatācijas konfigurāciju. Tā ietver turbopūtes gaisa dzesēšanas un izplūdes gāzu recirkulācijas sistēmas.

6.4.2. Ierobežojumi attiecībā uz ieplūdes gaisu

Motora gaisa ieplūdes sistēmu vai testa laboratorijas sistēmu izmanto, rādot gaisa ieplūdes ierobežojumu ± 300 Pa robežās no ražotāja norādītās maksimālās vērtības tīra gaisa tīrītājam pie nomināla apgriezienu skaita un pilnas slodzes. Ierobežojuma statisko diferenciālo spiedienu mēra ražotāja noteiktajā vietā, kā arī viņa norādītajos apgriezienu un griezes momenta iestatīšanas punktos. Ja ražotājs nenosaka vietu, šo spiedienu mēra aiz jebkura turbokompresora vai izplūdes gāzu recirkulācijas sistēmas savienojuma ar ieplūdes gaisa sistēmu. Ja ražotājs nenorāda apgriezienu un griezes momenta punktus, šo spiedienu mēra brīdī, kad motors ģenerē maksimālo jaudu.

6.5. Motora izplūdes sistēma

Izmanto izplūdes gāzu sistēmu, kas ir uzstādīta motorā, vai tādu izplūdes gāzu sistēmu, kas atspoguļo tipisku ekspluatācijas konfigurāciju. Izplūdes sistēmas ierobežojumus attiecībā uz pēcapstrādes ierīcēm nosaka ražotājs saskaņā ar pēcapstrādes nosacījumu (piem., nogatavināšanas/novecošanās un reģenerācijas/ielādes līmenis). Izplūdes gāzu sistēma atbilst izplūdes gāzu paraugu ņemšanas prasībām, kas paredzētas 9.3. punktā. Motora izplūdes gāzu sistēmu vai testa laboratorijas sistēmu izmanto, rādot statisko izplūdes gāzu pretspiedienu 80–100 % robežās no maksimālā izplūdes gāzu ierobežojuma pie ražotāja norādītajiem motora apgriezieniem un griezes momenta. Ja maksimālais ierobežojums ir 5 kPa vai mazāks, iestatīšanas punkts nedrīkst būt vairāk kā par 1,0 kPa mazāks nekā maksimālā vērtība. Ja ražotājs nenorāda apgriezienu skaita un griezes momenta punktus, šo spiedienu mēra brīdī, kad motors ģenerē maksimālo jaudu.

6.6. Motors ar izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēmu

Ja motors aprīkots ar izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēmu, izplūdes caurules diametrs ir tāds pats kā lietošanā vai atbilstīgs ražotāja norādītajam, t. i., 4 caurules diametri augšpus izplešanās sekcijas sākuma, kur atrodas pēcapstrādes iekārta. Attālums no izplūdes gāzu kolektora atloka vai turbokompresora izejas uz izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēmu ir tāds pats kā transportlīdzekļa konfigurācijā vai ražotāja norādītajās attāluma specifikācijās. Izplūdes gāzu pretspiediens vai ierobežojums atbilst tādiem pašiem kritērijiem, kā minēts iepriekš, un tos var iestatīt ar vārsta palīdzību. Maketa testos un motora kartēšanā pēcapstrādes trauku var noņemt un aizstāt ar līdzvērtīgu trauku, kurā ir neaktīvs katalizatora nesējs.

Emisijas, ko mēra testa ciklā, ir raksturīgas ekspluatācijas emisijām. Ja motors aprīkots ar izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēmu, kam nepieciešams patērēt reaģentu, visos testos izmantojamo reaģentu norāda ražotājs.

Motoriem, kas aprīkoti ar izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēmām, kurām periodiski notiek reģenerācija, kā aprakstīts 6.6.2. punktā, emisijas rezultātus regulē, lai ņemtu vērā reģenerāciju. Šādā gadījumā vidējā emisija ir atkarīga no reģenerācijas biežuma, kas izteikta tādu testu daļās, kuru laikā notiek reģenerācija. Saskaņā ar 6.6.1. punktu izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēmām, kam periodiski notiek reģenerācija, nav jāpiemēro īpaša testa procedūra.

6.6.1. Nepārtraukta reģenerācija

Attiecībā uz izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēmu, kuras pamatā ir pastāvīgs emisiju reģenerācijas process, emisijas mēra pēcapstrādes sistēmā, kas ir stabilizēta, radot atkārtojamas emisijas. Reģenerācijas process notiek vismaz reizi NRTC karstās palaides testa vai pakāpeniskā modālā cikla (RMC) testa laikā, un ražotājam jāziņo par apstākļiem, kādos parasti notiek reģenerācija (kvēpu slodze, temperatūra, izplūdes gāzu pretspiediens utt.). Lai uzskatāmi parādītu, ka reģenerācijas process ir nepārtraukts, veic vismaz trīs NRTC karstās palaides testus vai pakāpeniskā modālā cikla (RMC) testus. NRTC karstās palaides testa gadījumā motoru iesilda saskaņā ar 7.8.2.1. punktu, to tur siltumā saskaņā ar 7.4.2. punktu un veic pirmo NRTC karstās palaides testu. Turpmākos NRTC karstās palaides testus sāk pēc impregnēšanas saskaņā ar 7.4.2. punktu. Testu laikā reģistrē izplūdes gāzu temperatūru un spiedienu (temperatūru pirms un pēc pēcapstrādes sistēmas, izplūdes gāzu pretspiedienu utt.). Pēcapstrādes sistēmu uzskata par apmierinošu, ja testa laikā pienācīgi ilgā laikā iestājas ražotāja noteiktie apstākļi un ja emisiju rezultātu diapazons nepārsniedz ± 25 % vai 0,005 g/kWh, atkarībā no tā, kura vērtība ir lielāka. Ja izplūdes gāzu pēcapstrādes sistēmai ir drošības režīms, kas pārslēdzas uz periodiskas reģenerācijas režīmu, to pārbauda atbilstīgi 6.6.2. punktam. Šādā īpašā gadījumā piemērojamos emisijas robežlielumus var pārsniegt un to svērumu neveic.

6.6.2. Periodiska reģenerācija

Šī prasība attiecas tikai uz motoriem, kuri ir aprīkoti ar emisiju kontrolierīcēm, kas periodiski tiek reģenerētas. Šo procedūru nevar piemērot motoriem, kuri darbojas diskrētā režīma ciklā.

Emisijas mēra vismaz trīs NRTC karstās palaides testos vai pakāpeniskā modālā cikla (RMC) testos, vienā testā — ar reģenerāciju stabilizētā pēcapstrādes sistēmā, bet divos — bez tās. Reģenerācijas process notiek vismaz reizi NRTC vai RMC testa laikā. Ja reģenerācijas ilgums pārsniedz viena NRTC vai RMC testa laiku, veic secīgus NRTC un RMC testus un turpina mērīt emisijas, neizslēdzot motoru pirms reģenerācijas pabeigšanas, un aprēķina testu vidējo rādītāju. Ja reģenerāciju pabeidz kāda testa laikā, testu turpina visā tam paredzētajā laikā. Motors var būt aprīkots ar slēdzi, kas var neļaut vai ļaut notikt reģenerācijas procesam, ja vien šāda darbība neietekmē sākotnējo motora kalibrēšanu.

Ražotājs ziņo par normālu apstākļu parametriem, kādos notiek reģenerācijas process (kvēpu slodze, temperatūra, izplūdes gāzu pretspiediens utt.). Ražotājs arī norāda reģenerācijas biežumu kā to testu skaitu, kuros notiek reģenerācija. Par precīzu šāda biežuma noteikšanas procedūru vienojas ar tipa apstiprinātāju iestādi, balstoties uz pamatotu inženiertehnisko atzinumu.

Ražotājs reģenerācijas testam nodrošina pēcapstrādes sistēmu, kas ir uzlādēta. Reģenerācija nedrīkst notikt motora sagatavošanas posmā. Ražotājs pēc izvēles var veikt secīgus NRTC karstās palaides vai RMC testus līdz brīdim, kad ir uzlādēta pēcapstrādes sistēma. Emisiju mērījumi nav jāveic visos testos.

Vidējās emisijas starp reģenerācijas posmiem nosaka, izmantojot vidējo aritmētisko lielumu no vairākiem aptuveni vienādā attālumā veiktiem NRTC karstās palaides vai RMC testiem. Veic vismaz vienu NRTC karstās palaides vai RMC testu pēc iespējas īsi pirms reģenerācijas testa un vienu karstās palaides NRTC vai RMC testu tieši pēc reģenerācijas testa.

Reģenerācijas testa laikā reģistrē visus nepieciešamos datus reģenerācijas noteikšanai (CO vai NOx emisijas, temperatūru pirms un pēc pēcapstrādes sistēmas, izplūdes gāzu pretspiedienu utt.). Reģenerācijas procesa laikā var pārsniegt piemērojamos emisijas robežlielumus. Testa procedūras shēma parādīta 6.1. attēlā.

6.1. attēls

Periodiskas reģenerācijas ar n mērījumu skaitu un reģenerācijas laikā veiktu nr mērījumu skaitu shēma

Vidējo īpatnējo emisiju līmeņa svērumu saistībā ar karsto palaidi (g/kWh) veic šādi (sk. 6.1. attēlu):

(6-3)

kur:

n = to testu skaits, kuros nenotiek reģenerācija; nr = to testu skaits, kuros reģenerācija notiek (vismaz viens tests); = vidējā īpatnējā emisija no testa, kurā nenotiek reģenerācija, (g/kWh); = vidējā īpatnējā emisija no testa, kurā notiek reģenerācija, (g/kWh).

Pēc ražotāja izvēles un balstoties uz pamatotu inženiertehnisko analīzi, reģenerācijas pielāgošanas koeficientu k r, kas atspoguļo vidējo emisijas līmeni, var aprēķināt šādi, reizinot vai saskaitot.

Reizinot: (augšupējas pielāgošanas koeficients) (6-4a) (lejupējas pielāgošanas koeficients) (6-4b)

Saskaitot: (augšupējas pielāgošanas koeficients) (6-5) (lejupējas pielāgošanas koeficients) (6-6)

Augšupējas pielāgošanas koeficientus reizina vai saskaita ar izmērītajiem emisiju līmeņiem attiecībā uz visiem testiem, kuros nenotiek reģenerācija. Lejupējas pielāgošanas koeficientus reizina vai saskaita ar izmērītajiem emisiju līmeņiem attiecībā uz visiem testiem, kuros notiek reģenerācija. Reģenerācijas notikšanu nosaka visas testēšanas laikā viegli pamanāmā veidā. Ja reģenerācija netiek noteikta, piemēro augšupējas pielāgošanas koeficientu.

Atsaucoties uz 4.B pielikuma A.7. un A.8. papildinājumu par īpatnējo emisiju aprēķināšanu, reģenerācijas pielāgošanas koeficientu:

a) piemēro svērta NRTC testa un RMC testu rezultātiem;

b) drīkst piemērot pakāpeniskam modālajam ciklam un aukstam NRTC, ja cikla laikā notikusi reģenerācija;

c) drīkst attiecināt uz citiem tās pašas motoru saimes locekļiem;

d) drīkst attiecināt uz citām motoru saimēm, kurās izmanto tādu pašu pēcapstrādes sistēmu, kuru iepriekš apstiprinājusi tipa apstiprināšanas iestāde, pamatojoties uz ražotāja sniegtiem tehniskiem pierādījumiem par līdzīgām emisijām.

Izskata šādas iespējas.

a) Ražotājs var pieņemt lēmumu izlaist pielāgošanas koeficientus attiecībā uz vienu vai vairākām tā motoru saimēm (vai konfigurācijām), jo reģenerācijas ietekme ir neliela vai ir grūti noteikt, kad notiek reģenerācija. Šajos gadījumos pielāgošanas koeficientus neizmanto, un ražotājs ir atbildīgs par atbilstības nodrošināšanu emisiju robežlielumiem attiecībā uz visiem testiem, neraugoties uz to, vai reģenerācija notiek.

b) Pēc ražotāja pieprasījuma tipa apstiprinātāja vai sertifikācijas iestāde drīkst ņemt vērā reģenerācijas notikumus citādi, nekā ir noteikts a) apakšpunktā. Tomēr šī iespēja attiecas tikai uz ļoti neregulāriem notikumiem, kurus nav iespējams praktiski risināt, izmantojot a) apakšpunktā aprakstītos pielāgošanas koeficientus.

6.7. Dzeses sistēma

Izmanto ražotāja ieteiktu motora dzeses sistēmu ar pietiekamu jaudu motora ar tā ieplūdes gaisa, eļļas, dzesētāja, kā arī bloku un galviņu temperatūrām noturēšanai normālā darbības temperatūrā. Drīkst izmantot laboratorijas papildu dzesētājus un ventilatorus.

6.8. Smēreļļa

Ražotājs norāda smēreļļu, un tā ir raksturīga tirgū pieejama smēreļļa; reģistrē testā izmantotās smēreļļas specifikācijas un iesniedz kopā ar testa rezultātiem.

6.9. Standartdegvielas specifikācija

Standartdegvielas specifikācijas sniegtas 6. pielikuma 3. tabulā.

Degvielas temperatūra atbilst ražotāja ieteikumam. Degvielas temperatūru mēra degvielas iesmidzināšanas sūkņa atverē vai atbilstīgi ražotāja norādījumiem un reģistrē mērījumu vietu.

6.10. Kartera emisijas

Kartera emisijas nedrīkst novadīt tieši apkārtējā vidē, izņemot šādos gadījumos: motori, kas aprīkoti ar turbokompresoriem, sūkņiem, ventilatoriem vai mehāniskajiem kompresoriem gaisa iesūkšanai, drīkst novadīt kartera emisijas apkārtējā atmosfērā, ja kartera emisijas visos emisijas testos tiek apvienotas ar izplūdes gāzu emisijām (fiziski vai matemātiski). Ražotāji, kuri izmanto šo izņēmumu, uzstāda motorus tā, lai visas kartera emisijas varētu novadīt emisiju paraugu ņemšanas sistēmā. Šā punkta vajadzībām, ja kartera emisijas visu ekspluatācijas laiku tiek novadītas izplūdes sistēmā augšpus izplūdes gāzu pēcapstrādei, neuzskata, ka tās tiek novadītas tieši apkārtējā atmosfērā.

Atklātas kartera emisijas izplūdes sistēmā emisiju mērīšanai novada šādi:

a) cauruļu materiālam ir gludas sieniņas, to materiāls vada elektrību un nereaģē ar kartera gāzēm; cauruļu garumu pēc iespējas samazina;

b) laboratorijas kartera caurulēm ir pēc iespējas mazāks izliekumu skaits, bet vajadzīgo izliekumu rādiuss ir pēc iespējas lielāks;

c) laboratorijas kartera izplūdes caurules atbilst motora ražotāja specifikācijām attiecībā uz kartera gāzu pretspiedienu;

d) kartera izplūdes gāzu caurules iesniedzas neapstrādātās izplūdes gāzēs lejpus jebkurai pēcapstrādes sistēmai, lejpus visiem uzstādītajiem izplūdes sistēmas ierobežojumiem un pietiekami tālu augšpus jebkurām paraugu ņemšanas zondēm, lai pirms paraugu ņemšanas nodrošinātu pilnīgu kartera gāzu sajaukšanos ar motora izplūdes gāzēm. Kartera izplūdes gāzu caurule iesniedzas izplūdes gāzu brīvajā plūsmā, lai novērstu robežslāņa efektus un veicinātu sajaukšanos. Kartera izplūdes gāzu caurules izeja var būt vērsta jebkurā virzienā attiecībā pret neapstrādāto izplūdes gāzu plūsmu.

7. TESTA PROCEDŪRAS

7.1. Ievads

Šajā punktā ir aprakstīta īpatnējo gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju noteikšana attiecībā uz testējamajiem motoriem. Testa motors ir atskaites motora konfigurācija motoru saimei, kā norādīts 5.2. punktā.

Laboratorijas emisiju testu veido emisiju un citu parametru mērījumu veikšana šajā pielikumā norādītajiem testa cikliem. Šajā 4.B pielikumā ir aplūkoti šādi aspekti:

a) laboratorijas konfigurācijas īpatnējo emisiju mērījumu veikšanai (7.2. punkts);

b) pirmstesta un pēctesta verifikācijas procedūras (7.3. punkts);

c) testa cikli (7.4. punkts);

d) vispārējā testa secība (7.5. punkts);

e) motora kartēšana (7.6. punkts);

f) testa ciklu ģenerēšana (7.7. punkts);

g) īpaša testa cikla izpildes procedūra (7.8. punkts).

7.2. Emisijas mērījumu princips

Lai izmērītu īpatnējās emisijas, motoru vajadzības gadījumā darbina atbilstīgi 7.4. punktā definētajiem testa cikliem. Lai izmērītu īpatnējās emisijas, ir jānosaka piesārņotāju masa izplūdes gāzēs (t. i., HC, NMHC, CO, NOx un PM), kā arī motora veiktais darbs.

7.2.1. Sastāvdaļas masa

Katras sastāvdaļas kopējo masu nosaka piemērojamā testa ciklā, izmantojot turpmāk norādītās metodes.

7.2.1.1. Nepārtraukta paraugu ņemšana

Ņemot paraugus nepārtraukti, tiek nepārtraukti mērīta sastāvdaļas koncentrācija neapstrādātās vai atšķaidītās izplūdes gāzēs. Šo koncentrāciju reizina ar (neapstrādāto vai atšķaidīto) izplūdes gāzu nepārtrauktās plūsmas ātrumu emisiju paraugu ņemšanas vietā, lai noteiktu sastāvdaļas plūsmas ātrumu. Sastāvdaļas emisijas testa intervālā nepārtraukti summē. Iegūtā summa ir emitētās sastāvdaļas kopējā masa.

7.2.1.2. Paraugu ņemšana pa partijām

Ņemot paraugus pa partijām, nepārtraukti tiek iegūts un vēlāku mērījumu veikšanai uzglabāts neapstrādātu vai atšķaidītu izplūdes gāzu paraugs. Iegūtaais paraugs ir proporcionāls neapstrādāto vai atšķaidīto izplūdes gāzu plūsmas ātrumam. Piemērs paraugu ņemšanai pa partijām ir atšķaidītu gāzveida emisiju vākšana maisā un PM vākšana, izmantojot filtru. Principā emisiju aprēķina metodi piemēro šādi: ņemtā parauga partijas koncentrāciju reizina ar kopējo masu vai masas plūsmu (neapstrādātu vai atšķaidītu), no kuras tas testa ciklā ir ņemts. Reizinājums ir sastāvdaļas emisiju kopējā masa jeb masas plūsma. Lai aprēķinātu PM koncentrāciju, uz filtra nogulsnējušās PM no proporcionāli ņemta izplūdes gāzu parauga izdala ar filtrēto izplūdes gāzu daudzumu.

7.2.1.3. Kombinētā paraugu ņemšana

Ir atļauta jebkāda nepārtrauktas paraugu ņemšanas un paraugu ņemšanas pa partijām kombinācija (piem., PM ar paraugu ņemšanu pa partijām un gāzveida emisijas ar nepārtrauktu paraugu ņemšanu).

Turpmākajā tekstā redzamais attēls atspoguļo divus emisiju mērīšanas testa procedūru aspektus: aprīkojums ar paraugu ņemšanas vadiem neapstrādātas un atšķaidītas izplūdes gāzes gadījumā un operācijas, kas vajadzīgas, lai aprēķinātu piesārņotāju emisijas vienmērīgas kustības testa un īslaicīgos testa ciklos (7.1. attēls).

7.1. attēls

Testa procedūras emisiju mērījumiem

Piezīme par 7.1. attēlu. Termins “daļējas plūsmas PM paraugu ņemšana” ietver daļējas plūsmas atšķaidīšanu, lai iegūtu tikai neapstrādātas izplūdes gāzes ar nemainīgu vai mainīgu atšķaidījuma pakāpi.

7.2.2. Darba noteikšana

Darbu testa ciklā nosaka, sinhroni reizinot apgriezienu skaitu un bremžu griezes momentu, lai aprēķinātu momentānās vērtības motora bremžu jaudai. Motora bremžu jaudu integrē testa ciklā, lai noteiktu kopējo darbu.

7.3. Verificēšana un kalibrēšana

7.3.1. Pirmstesta procedūras

7.3.1.1. Iepriekšēja sagatavošana

Lai nodrošinātu stabilus apstākļus, veic iepriekšēju paraugu ņemšanas sistēmas un motora sagatavošanu pirms testa secības sākšanas, kā norādīts 7.3. un 7.4. punktā. Iepriekšēja sagatavošana motora atdzesēšanai, ņemot vērā aukstās palaides īslaicīgo testu, ir īpaši norādīta 7.4.2. punktā.

7.3.1.2. HC piesārņojuma verificēšana

Ja tiek pieļauta iespēja, ka pastāv būtisks izplūdes gāzu mērījumu sistēmas HC piesārņojums, to var pārbaudīt ar nulles gāzi un nepilnību koriģēt. Ja mērījumu sistēmas piesārņojuma apmērs un fona HC sistēma ir jāpārbauda, to paveic 8 stundās pēc katra testa cikla sākšanas. Vērtības reģistrē vēlāku korekciju veikšanai. Pirms šīs pārbaudes ir jāveic noplūdes pārbaude un jākalibrē FID analizators.

7.3.1.3. Mēriekārtu sagatavošana paraugu ņemšanai

Pirms emisijas paraugu ņemšanas veic šādus pasākumus:

a) 8 stundās pirms emisijas paraugu ņemšanas saskaņā ar 8.1.8.7. punktu veic noplūdes pārbaudes;

b) attiecībā uz paraugu ņemšanu pa partijām pievieno tukšu datu nesēju, piemēram, evakuētās somas vai taras svara filturs;

c) visus mērinstrumentus iedarbina saskaņā ar instrumenta ražotāja instrukcijām un pamatotu inženiertehnisko atzinumu;

d) ieslēdz atšķaidīšanas sistēmas, paraugu ņemšanas sūkņus, dzesētājventilatorus un datu apkopošanas sistēmas;

e) ja vajadzīgs, parauga plūsmas ātrumu noregulē vēlamajā līmenī, izmantojot apvada plūsmu;

f) paraugu ņemšanas sistēmas siltummaiņus iepriekš uzsilda vai atdzesē, lai testējot to temperatūras diapazons atbilstu darba temperatūrai;

g) uzkarsētiem vai atdzesētiem komponentiem, piemēram, izplūdes gāzu parauga vadiem, filtriem, dzesētājiem un sūkņiem, ļauj nostabilizēties darba temperatūras diapazonā;

h) izplūdes gāzu atšķaidīšanas sistēmas plūsmu ieslēdz vismaz 10 minūtes pirms secīgas testēšanas;

i) gāzes analizatoru kalibrēšanu un nepārtraukta darba analizatoru iestatīšanu nulles stāvoklī veic saskaņā ar 7.3.1.4. punktā paredzēto procedūru;

j) visas elektroniskās integrēšanas ierīces pirms jebkura testēšanas intervāla sākuma iestata vai atiestata nulles stāvoklī.

7.3.1.4. Gāzes analizatoru kalibrēšana

Izvēlas pienācīgus gāzes analizatoru diapazonus. Ir atļauts izmantot emisiju analizatorus ar automātisku vai manuālu diapazonu pārslēgšanas funkciju. Pakāpeniskā modālā vai NRTC testa laikā un gāzveida emisiju paraugu ņemšanas laikā katra režīma beigās attiecībā uz diskrētā režīma testēšanu emisiju analizatoru diapazonu nedrīkst pārslēgt. Testa cikla laikā nedrīkst pārslēgt arī analizatora analogā darba pastiprinātāja(-u) iestatījumus.

Visus nepārtraukta darba analizatorus iestata uz nulli un normalizē, izmantojot starptautiski reģistrējamas gāzes, kas atbilst 9.5.1. punktā noteiktajām specifikācijām. FID analizatorus oglekļa skaita bāzei iestata uz vērtību 1 (C1).

7.3.1.5. PM filtra iepriekšēja sagatavošana un taras svēršana

PM filtra iepriekšējas sagatavošanas un taras svēršanas procedūras veic saskaņā ar 8.2.3. punktu.

7.3.2. Pēctesta procedūras

Pēc tam, kad ir pabeigta emisijas paraugu ņemšana, veic turpmāk aprakstītos pasākumus.

7.3.2.1. Proporcionālās paraugu ņemšanas pārbaude

Jebkuram proporcionālam partijas paraugam, piemēram, maisā savāktam paraugam vai PM paraugam, pārbauda, vai ir nodrošināta 8.2.1. punktā prasītā proporcionāla parauga ņemšana. Attiecībā uz viena filtra metodi un diskrētā režīma vienmērīgas kustības testa ciklu aprēķina faktisko PM svēruma koeficientu. Paraugi, kuri neatbilst 8.2.1. punkta prasībām, nav derīgi.

7.3.2.2. PM pēcapstrāde pēc testa un svēršana

Izmantotos PM paraugu filtrus ievieto tvertnē ar vāku vai hermētisku aizdari vai aizver filtra turētājus, lai pasargātu paraugu filtrus no piesārņojuma ar apkārtējā vidē esošajām vielām. Šādi aizsargāti izmantotie filtri ir jānogādā atpakaļ PM filtru apstrādes kamerā vai telpā. Tad PM filtrus apstrādā un sver atbilstīgi 8.2.4. punktam (PM filtru pēcapstrādes un kopējās svēršanas procedūras).

7.3.2.3. Gāzveida paraugu partijas analīze

Tiklīdz iespējams, veic šādus pasākumus:

a) visus gāzes paraugu partiju analizatorus iestata uz nulli un normalizē ne vēlāk kā 30 minūtēs pēc testa cikla pabeigšanas vai, ja iespējams, impregnēšanas perioda laikā, lai pārbaudītu, vai gāzveida emisiju analizatori joprojām ir stabili;

b) visas tradicionālās gāzveida paraugu partijas analizē ne vēlāk kā 30 minūtēs pēc karstās palaides testa cikla pabeigšanas vai impregnēšanas perioda laikā;

c) fona paraugus analizē ne vēlāk kā 60 minūtēs pēc tam, kad pabeigts karstās palaides tests.

7.3.2.4. Svārstību pārbaude

Pēc izplūdes gāzu daudzuma noteikšanas veic šādu svārstību pārbaudi:

a) attiecībā uz paraugu partiju un nepārtraukta darba gāzes analizatoriem pēc nulles gāzes stabilizēšanas analizatorā reģistrē vidējo analizatora vērtību; stabilizācijai nepieciešamajā laikā var ietilpt laiks, kas vajadzīgs, lai no analizatora iztīrītu jebkādu parauga gāzi, kā arī papildu laiks, lai ņemtu vērā analizatora reakciju;

b) pēc standartgāzes stabilizācijas analizatorā reģistrē vidējo analizatora vērtību; stabilizācijai nepieciešamajā laikā var ietilpt laiks, kas vajadzīgs, lai no analizatora iztīrītu jebkādu parauga gāzi, kā arī papildu laiks, lai ņemtu vērā analizatora reakciju;

c) šos datus izmanto, lai apstiprinātu un labotu svārstības, kā aprakstīts 8.2.2. punktā.

7.4. Testēšanas cikli

Piemēro šādus darba ciklus:

a) motoriem ar mainīgu apgriezienu skaitu — 8 režīmu testa ciklu vai atbilstīgu pakāpenisku modālo ciklu, kā arī īslaicīgu ciklu NRTC, kā norādīts 5. pielikumā;

b) pastāvīga ātruma motoriem — 5 režīmu testa ciklu vai atbilstīgu pakāpenisku modālo ciklu, kā norādīts 5. pielikumā.

7.4.1. Vienmērīgas kustības testa cikli

Vienmērīgas kustības testa cikli ir norādīti 5. pielikumā kā diskrēto režīmu (darbības punktu) saraksts, kurā katram darbības punktam ir viena apgriezienu vērtība un viena griezes momenta vērtība. Vienmērīgas kustības testa ciklu mēra, izmantojot iesildītu motoru, kas darbojas, atbilstīgi ražotāja specifikācijām. Vienmērīgas kustības testa ciklu var īstenot kā diskrētā režīma ciklu vai pakāpenisku modālo ciklu, kā paskaidrots turpmākajos punktos.

7.4.1.1. Vienmērīgas kustības diskrētā režīma testa cikli

Vienmērīgas kustības diskrēto 8 režīmu testa ciklu veido astoņi apgriezienu un slodzes režīmi (ar attiecīgo svēruma koeficientu katram režīmam), kuri aptver motoru ar mainīgu apgriezienu skaitu tipisko darbības diapazonu. Cikls ir parādīts 5. pielikumā.

Vienmērīgas kustības diskrēto 5 režīmu pastāvīga ātruma testa ciklu veido 5 slodzes režīmi (ar attiecīgo svēruma koeficientu katram režīmam) — visi pie nominālajiem apgriezieniem, aptverot pastāvīgā ātruma motoru tipisko darbības diapazonu. Cikls ir parādīts 5. pielikumā.

7.4.1.2. Vienmērīgi pakāpeniski testa cikli

Pakāpeniskie modālie testa cikli (RMC) ir karstās darbības cikli, kuru laikā emisiju mērīšanu sāk pēc motora iedarbināšanas, iesildīšanas un darbības sākšanas, kā norādīts 7.8.2.1. punktā. RMC testa cikla laikā motoru nepārtraukti regulē testa gultnes kontroles vienība. RMC testa laikā tādā pašā veidā kā īslaicīgajā ciklā nepārtraukti mēra gāzveida un daļiņveida emisijas un ņem to paraugus.

5 režīmu testa cikla gadījumā RMC veido tādi paši režīmi identiskā secībā kā atbilstīgajā diskrētā režīma vienmērīgas kustības testa ciklā. RMC attiecībā uz 8 režīmu testa ciklu ir par vienu režīmu vairāk (sadalījuma brīvgaitas režīms), un režīmu secība nav identiska ar atbilstīgo vienmērīgas kustības diskrētā režīma ciklu, lai nepieļautu ārkārtējas izmaiņas pēcapstrādes temperatūrā. Izvēlas tādu režīmu ilgumu, kas ir līdzvērtīgs atbilstīgajam diskrētā režīma vienmērīgas kustības testa cikla svēruma koeficientiem. Motora apgriezienu skaita un slodzes maiņa, pārejot no viena režīma uz nākamo, ir lineāri jākontrolē 20 ±1 sekundēs. Režīma maiņas laiks ir daļa no jaunā režīma (ieskaitot pirmo režīmu).

7.4.2. Īslaicīgs testa cikls (NRTC)

Visurgājējas tehnikas motora tests pārejas fāzē (NRTC) minēts 5. pielikumā kā normalizētu apgriezienu skaita un griezes momenta vērtību secība sekundē. Lai veiktu testu motora testēšanas telpā, normalizētās vērtības pārvērš tām līdzvērtīgās etalonvērtībās atsevišķam testējamajam motoram, pamatojoties uz motora kartēšanas līknē noteiktajām konkrētajām apgriezienu un griezes momenta vērtībām. Pārvēršanu dēvē par denormalizēšanu, un šādi veidotu testa ciklu sauc par testējamā motora NRTC testa standartciklu (sk. 7.7.2. punktu).

Noteikumu 5. pielikumā ir sniegts grafisks normalizēta NRTC dinamometra grafika attēlojums.

Īslaicīgo testa ciklu veic divas reizes (sk. 7.8.3. punktu):

a) kā auksto palaidi pēc dabiskas motora atdzišanas, kad motora un pēcapstrādes sistēmas ir atdzisušas līdz istabas temperatūrai, vai kā auksto palaidi pēc piespiedu dzesēšanas un pēc tam, kad motora, motora dzesētāja un eļļas, pēcapstrādes sistēmu un visu motora kontroles papildu ierīču termperatūra ir stabilizējusies intervālā starp 20 un 30 °C; aukstās palaides emisiju mērīšanu sāk līdz ar aukstā motora iedarbināšanu;

b) karstās impregnēšanas periods — tūlīt pēc tam, kad pabeigts aukstās palaides posms, motoru sagatavo karstajai palaidei, veicot 20 ± 1 minūšu ilgu karsto impregnēšanu;

c) karsto palaidi sāk tūlīt pēc impregnēšanas perioda ar motora iedarbināšanu; gāzveida emisiju analizatorus ieslēdz vismaz 10 s pirms impregnēšanas perioda beigām, lai nepieļautu pārslēgšanas signāla maksimumus; emisiju mērīšanu sāk paralēli karstās palaides posmam, arī motora iedarbināšanai. Īpatnējās emisijas, ko izsaka kā (g/kWh), nosaka, izmantojot šajā iedaļā paredzētās procedūras, gan attiecībā uz aukstās palaides testa cikliem, gan karstās palaides testa cikliem. Kopējo ar koeficientu vērtēto emisiju aprēķina, aukstās palaides rezultātam piešķirot 10 % svērumu un karstās palaides rezultātam piešķirot 90 % svērumu, kā izklāstīts 4.B pielikuma A.7. un A.8. papildinājumā.

7.5. Vispārēja testa secība

Lai mērītu motora emisijas, jāveic šādi pasākumi:

a) testējamajam motoram ir jānosaka motora testa apgriezieni un testa slodzes, mērot maksimālo griezes momentu (pastāvīga ātruma motoriem) vai maksimālo griezes momenta līkni (motoriem ar mainīgu apgriezienu skaitu) kā motora apgriezienu funkciju;

b) normalizētie testa cikli ir jādenormalizē ar 7.5. punkta a) apakšpunktā minēto griezes momentu (pastāvīga ātruma motoriem) vai apgriezieniem un griezes momentiem (motoriem ar mainīgu apgriezienu skaitu);

c) motoru, aprīkojumu un mērinstrumentus iepriekš sagatavo nākamajam emisijas testam vai testu sērijām (aukstās un karstās palaides cikls);

d) pirmstesta procedūras veic, lai pārbaudītu konkrēta aprīkojuma un analizatoru pienācīgu darbību; visi analizatori ir jākalibrē; visus pirmstesta datus reģistrē;

e) testa cikla sākumā iedarbina motoru (NRTC) vai turpina to darbināt (vienmērīgas kustības cikli), un tajā pašā laikā ieslēdz paraugu ņemšanas sistēmas;

f) paraugu ņemšanas laikā mēra vai reģistrē emisijas un citus vajadzīgos parametrus (NRTC un vienmērīgas kustības modālajos ciklos — visa testa cikla laikā);

g) pēcstesta procedūras veic, lai pārbaudītu konkrēta aprīkojuma un analizatoru pienācīgu darbību;

h) PM filtru(-us) sagatavo, nosver (tukša filtra svars), piepilda, atkārtoti sagatavo, vēlreiz nosver (piepildīta filtra svars) un tad novērtē paraugus saskaņā ar pirmstesta (7.3.1.5. punkts) un pēctesta (7.3.2.2. punkta) procedūrām;

i) novērtē emisiju testa rezultātus.

Turpmāk tekstā redzamā diagramma sniedz pārskatu par procedūrām, kas ir vajadzīgas NRMM testu cikla veikšanai ar motora izplūdes gāzu emisiju mērīšanu.

7.3. attēls

Testa secība

7.5.1. Motora iedarbināšana un atkārtota iedarbināšana

7.5.1.1. Motora iedarbināšana

Motoru iedarbina:

a) kā ieteikts lietotāja rokasgrāmatā, izmantojot standarta iedarbināšanas motoru vai sistēmu iedarbināšanai ar gaisu un atbilstīgi uzlādētu akumulatoru vai piemērotu jaudas avotu, vai saspiesta gaisa avotu vai

b) izmantojot dinamometru, lai darbinātu motoru ar kloķi, līdz tas tiek iedarbināts; parasti griež motoru ± 25 % robežās no tā tipiskā ekspluatācijas kloķa iedarbināšanas ātruma vai iedarbina motoru, lineāri palielinot dinamometra apgriezienu skaitu no nulles līdz 100 min-1 zem mazākā apgriezienu skaita brīvgaitā, bet tikai līdz motora iedarbināšanas brīdim.

Kloķa darbināšanu aptur 1 s pēc motora iedarbināšanas. Ja motoru neizdodas iedarbināt, kloķi darbinot 15 s, iedarbināšanu pārtrauc un nosaka darbības traucējuma iemeslu, ja vien īpašnieka rokasgrāmatā vai tehniskās apkopes un remonta rokasgrāmatā nav paredzēts garāks kloķa izmantošanas laiks.

7.5.1.2. Motora noslāpšana

a) Ja motors noslāpst NRTC aukstās palaides testa laikā, tests nav derīgs.

b) Ja motors noslāpst NRTC karstās palaides testa laikā, tests nav derīgs. Motoru impregnē atbilstīgi 7.8.3. punktam un atkārto testu ar karsto palaidi. Šādā gadījumā aukstās palaides testu nav nepieciešams atkārtot.

c) Ja motors noslāpst vienmērīgas kustības (diskrēta vai pakāpeniska) cikla laikā, tests nav derīgs un to atkārto, sākot ar motora iesildīšanas procedūru. Ja PM mērījuma veikšanā izmanto vairāku filtru metodi (vienu paraugu ņemšanas filtru katram darbības režīmam), testu turpina, stabilizējot motoru iepriekšējā režīmā motora temperatūras noteikšanai un tad sākot mērījuma veikšanu ar režīmu, kurā motors noslāpst.

7.6. Motora kartēšana

Pirms sāk motora kartēšanu, motoru iesilda un, tuvojoties iesildīšanas beigām, vismaz 10 minūtes darbina ar maksimālo jaudu vai saskaņā ar ražotāja ieteikumu un pamatotu inženiertehnisko atzinumu, lai stabilizētu motora dzesētāja un smēreļļas temperatūru. Kad motors ir stabilizēts, veic tā kartēšanu.

Izņemot pastāvīga ātruma motorus, motora kartēšanu veic ar pilnīgi atvērtu degvielas padeves sviru vai regulatoru, izmantojot diskrētus apgriezienus augošā kārtībā. Minimālo un maksimālo kartēšanas ātrumu definē šādi:

minimālais kartēšanas ātrums = siltās brīvgaitas ātrums, maksimālais kartēšanas ātrums = n hi x 1,02 vai ātrums, pie kura maksimālais griezes moments nokrītas līdz nullei (izvēlas mazāko lielumu).

Kur n hi ir liels apgriezienu skaits, kas ir definēts kā motora lielākais apgriezienu skaits, kas nodrošina 70 % maksimālās jaudas.

Ja lielākais ātrums nav drošs vai reprezentatīvs (piem., neregulētam motoram), izmanto pamatotu inženiertehnisko atzinumu, lai veiktu kartēšanu līdz maksimālajam drošajam ātrumam vai maksimālajam reprezentatīvajam ātrumam.

7.6.1. Motora kartēšana vienmērīgas kustības 8 režīmu ciklam

Motora kart