Saskaņā ar starptautisko publisko tiesību normām juridisks spēks ir tikai ANO EEK dokumentu oriģināliem. Šo noteikumu statuss un spēkā stāšanās diena ir jāpārbauda ANO EEK dokumenta TRANS/WP/.29/343 jaunākajā redakcijā, kas pieejama tīmekļa vietnē

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) Noteikumi Nr. 43 – Vienoti noteikumi par bezšķembu stiklojuma materiālu apstiprināšanu un to uzstādīšanu transportlīdzekļos

Ar visiem grozījumiem līdz:

01. grozījumu sērijas 2. papildinājumam, kas stājās spēkā 2013. gada 3. novembrī

SATURS

NOTEIKUMI

PIELIKUMI

1. DARBĪBAS JOMA

Šie noteikumi attiecas uz:

Abos gadījumos tie neattiecas uz apgaismojuma un gaismas signalizācijas ierīču un instrumentu paneļu stiklojumu, īpašu necauršaujamu stiklojumu un dubultiem logiem.

2. DEFINĪCIJAS

Šajos noteikumos lieto šādas definīcijas:

3. APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS

3.1. Stiklojuma tipa apstiprinājums

Stiklojuma tipa apstiprinājuma pieteikumu iesniedz izgatavotājs vai tā pienācīgi pilnvarots pārstāvis valstī, kurā iesniedz pieteikumu.

3.2. Katra stiklojuma tipa pieteikumam pievieno šādus dokumentus trīs eksemplāros un šādas ziņas:

3.2.1. tehnisko aprakstu, kurā ietver visas galvenās un papildu pazīmes; un

3.3. Bez tam apstiprinājuma pieteikuma iesniedzējs iesniedz pietiekamu skaitu attiecīgo modeļu testa paraugu un gatavo detaļu testējamo eksemplāru, ko pēc vajadzības nosaka, vienojoties ar tehnisko dienestu, kurš atbild par testu izpildi.

3.4. Transportlīdzekļa tipa apstiprinājums

Transportlīdzekļa tipa apstiprinājuma pieteikumu attiecībā uz tā bezšķembu stiklojuma uzstādīšanu iesniedz transportlīdzekļa izgatavotājs vai viņa pienācīgi pilnvarots pārstāvis.

3.5. Tam pievieno turpmāk minētos dokumentus trijos eksemplāros un šādas ziņas:

3.5.1. transportlīdzekļa rasējumus piemērotā mērogā, kuros ir redzams:

3.5.2. tehnisko informāciju par priekšējo stiklu un visiem pārējiem stiklojumiem, īpaši par:

3.6. Apstiprināmā transportlīdzekļa tipa prototipu iesniedz tehniskajam dienestam, kas veic tipa apstiprināšanas testus.

4. MARĶĒJUMI

4.1. Uz katras bezšķembu stiklojuma materiāla vienības, ieskaitot testējamos eksemplārus un testa paraugus, kas iesniegti apstiprināšanai, ir izgatavotāja tirdzniecības nosaukums vai zīme, kura ir iekļauta 1. pielikuma 3. punktā. Uz ražotajām detaļām ir ANO EEK Noteikumu Nr. 43 numurs, kas piešķirts galvenajam izgatavotājam. Marķējums ir skaidri salasāms un neizdzēšams.

5. APSTIPRINĀJUMS

5.1. Stiklojuma tipa apstiprinājums

Ja testējamie eksemplāri, kas iesniegti apstiprināšanai, atbilst šo noteikumu 6. līdz 8. punkta prasībām, tad attiecīgā tipa bezšķembu stiklojuma materiālam piešķir apstiprinājumu.

5.2. Katram tipam, kas definēts 5., 7., 11., 12., 14., 15. un 16. pielikumā, vai attiecībā uz priekšējiem stikliem katrai apstiprinātai grupai piešķir apstiprinājuma numuru. Tā pirmie divi cipari (pašlaik 01 šo noteikumu sākotnējā redakcijā) norāda uz grozījumu sēriju, kura ietver jaunākos būtiskos tehniskos grozījumus, kas šajos noteikumos izdarīti līdz apstiprinājuma izsniegšanas dienai. Tā pati puse nepiešķir vienu un to pašu numuru citam bezšķembu stiklojuma materiālu grupas tipam.

5.3. Paziņojumu par bezšķembu stiklojuma materiāla tipa apstiprinājumu vai apstiprinājuma atteikumu saskaņā ar šiem noteikumiem nosūta nolīguma pusēm, kuras piemēro šos noteikumus, izmantojot veidlapu, kas atbilst šo noteikumu 1. pielikumā un tā papildinājumos sniegtajam paraugam.

5.3.1. Attiecībā uz priekšējiem stikliem paziņojumam par apstiprinājumu pievieno dokumentu, kurā uzskaitīti visi apstiprinātās grupas priekšējo stiklu modeļi, norādot grupas pazīmes saskaņā ar 1. pielikuma 8. papildinājumu.

5.4. Katram stiklojuma un daudzkārša stiklojuma mezgla paraugam, kas atbilst atbilstīgi šiem noteikumiem apstiprinātajam tipam, papildus 4.1. punktā noteiktajam marķējumam skaidri redzamā vietā piestiprina starptautisku apstiprinājuma marķējumu. Uz katras daudzkārša stiklojuma mezgla rūts var būt arī tai īpaši piešķirts apstiprinājuma marķējums. Apstiprinājuma marķējumu veido:

5.4.1. aplis, kurā ir burts “E” un tās valsts pazīšanas numurs, kura piešķīrusi tipa apstiprinājumu (2);

5.4.2. pa labi no 5.4.1. punktā aprakstītā apļa – šo noteikumu numurs, aiz tā burts “R”, domuzīme un apstiprinājuma numurs.

5.5. Blakus minētajam apstiprinājuma marķējumam ir šādi papildu simboli:

5.5.1. attiecībā uz priekšējiem stikliem:

Bez tam plastmasas stiklojumam, kam ir izdarīti berzēšanas noturības testi, kuri aprakstīti 3. pielikuma 4. punktā, attiecīgi piemēro šādus marķējumus:

Plastmasas stiklojumam, kam ir izdarīti berzēšanas noturības testi, kuri aprakstīti 3. pielikuma 4. punktā, attiecīgi piemēro šādus marķējumus:

5.6. Apstiprinājuma marķējums ir skaidri salasāms un neizdzēšams. Papildu simbolus iekļauj apstiprinājuma marķējumā.

5.7. Šo noteikumu 2. pielikumā sniegti apstiprinājuma marķējuma izvietojuma piemēri.

5.8. Transportlīdzekļa tipa apstiprinājums

Ja saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprināšanai iesniegtais transportlīdzeklis atbilst 21. pielikuma prasībām, piešķir šā transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu.

5.9. Katram apstiprinātajam tipam piešķir apstiprinājuma numuru. Tā pirmie divi cipari (pašlaik 01 šo noteikumu sākotnējā redakcijā) norāda uz grozījumu sēriju, kura ietver jaunākos būtiskos tehniskos grozījumus, kas šajos noteikumos izdarīti līdz apstiprinājuma izsniegšanas dienai. Viena un tā pati puse nepiešķir to pašu numuru citam transportlīdzekļa tipam, kā noteikts 2.35. punktā.

5.10. Paziņojumu par transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, apstiprinājuma atteikumu vai pilnīgu ražošanas izbeigšanu saskaņā ar šiem noteikumiem nosūta 1958. gada nolīguma pusēm, kuras piemēro šos noteikumus, izmantojot veidlapu, kas atbilst šo noteikumu 1.A pielikumā sniegtajam paraugam.

5.11. Katram transportlīdzeklim, kas atbilst transportlīdzekļa tipam, kurš apstiprināts atbilstīgi šiem noteikumiem, skaidri redzamā un viegli pieejamā vietā, kas norādīta apstiprinājuma veidlapā, piestiprina starptautisku apstiprinājuma marķējumu, ko veido:

5.11.1. aplis, kurā ir burts “E” un tās valsts pazīšanas numurs, kura piešķīrusi tipa apstiprinājumu (3);

5.11.2. pa labi no 5.11.1. punktā aprakstītā apļa – šo noteikumu numurs, aiz tā burts “R”, domuzīme un apstiprinājuma numurs.

5.12. Ja transportlīdzeklis atbilst apstiprinātajam transportlīdzekļa tipam saskaņā ar vienu vai vairākiem citiem noteikumiem, kas pievienoti nolīgumam, tad valstī, kurā piešķīra apstiprinājumu saskaņā ar šiem noteikumiem, nav jāatkārto 5.11.1. punktā noteiktais simbols; šādā gadījumā noteikumu un apstiprinājuma numurus, un visu to noteikumu papildu simbolus, saskaņā ar kuriem piešķirts apstiprinājums valstī, kas piešķīrusi apstiprinājumu saskaņā ar šiem noteikumiem, norāda vertikālās slejās pa labi no 5.11.1. punktā noteiktā simbola.

5.13. Apstiprinājuma marķējums ir skaidri salasāms un neizdzēšams.

5.14. Apstiprinājuma marķējumu novieto uz izgatavotāja piestiprinātās transportlīdzekļa datu plāksnītes vai tās tuvumā.

5.15. Šo noteikumu 2.A pielikumā sniegti apstiprinājuma marķējuma izvietojuma piemēri.

6. VISPĀRĪGĀS PRASĪBAS

6.1. Visi stiklojuma materiāli, to skaitā stiklojuma materiāls, no kā ražo priekšējos stiklus, ir tādi, ka to sairšanas gadījumā miesas bojājumu varbūtība ir pēc iespējas mazāka. Stiklojuma materiāls ir pietiekami izturīgs negadījumos, kas var notikt normālos satiksmes apstākļos, kā arī izturīgs pret atmosfēras apstākļu, temperatūras un ķīmisko vielu iedarbību, degšanu un berzēšanu.

6.2. Bezšķembu stiklojuma materiāli turklāt ir pietiekami caurspīdīgi, jūtami nekropļo caur priekšējo stiklu redzamos objektus un netraucē izšķirt ceļa zīmju un signālu krāsas. Sairstot priekšējam stiklam, vadītājam vēl aizvien jāspēj pietiekami skaidri saskatīt ceļu, lai droši bremzētu un apturētu transportlīdzekli.

7. ĪPAŠĀS PRASĪBAS

Visu tipu bezšķembu stiklojumi atkarībā no kategorijas, pie kuras tie pieder, atbilst šādām īpašajām prasībām:

8. TESTI

8.1. Šajos noteikumos ir noteikti šādi testi:

8.1.1. Sadrumstalošanās tests

Šā testa mērķis ir:

8.1.2. Mehāniskās izturības tests

8.1.2.1. Trieciena tests ar lodi

Ir divi testu veidi: ar 227 g smagu lodi un ar 2 260 g smagu lodi.

8.1.2.2. Tests ar belzni

Šā testa mērķis ir pārbaudīt stiklojuma atbilstību prasībām, kas attiecas uz miesas bojājumu ierobežošanu gadījumā, ja ar galvu triecas pret priekšējo stiklu, daudzslāņu stiklu un stikla un plastmasas un cietas plastmasas stiklojumiem, kuri nav priekšējie stikli, kā arī pret daudzkārša stiklojuma mezgliem, ko izmanto sānu logos.

8.1.3. Vides iedarbības noturības tests

8.1.3.1. Berzēšanas noturības tests

Šā testa mērķis ir noteikt, vai bezšķembu stiklojuma izturība pret berzēšanu pārsniedz noteiktu vērtību.

8.1.3.2. Noturības tests augstā temperatūrā

Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai daudzslāņu stikla vai stikla un plastmasas stiklojuma starpslānī paaugstinātā temperatūrā ilgākā laikā neveidojas burbuļi vai citi defekti.

8.1.3.3. Starojuma izturības tests

Šā testa mērķis ir noteikt, vai starojuma ilgstošā iedarbībā ievērojami nesamazinās daudzslāņu stikla rūšu, stikla un plastmasas stiklojumu vai ar plastmasu pārklāto stiklojumu gaismas caurplūde un vai stiklojums ievērojami nenobālē.

8.1.3.4. Mitruma izturības tests

Šā testa mērķis ir noteikt, vai būtiski nepasliktinās daudzslāņu stikla rūšu, stikla un plastmasas rūšu, ar plastmasu un cietas plastmasas materiālu pārklāto stiklojumu kvalitāte, ja uz tiem ilgstoši iedarbojas atmosfēras mitrums.

8.1.3.5. Tests uz izturību mainīgā temperatūrā

Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai būtiski nepasliktinās bezšķembu stiklojuma ražošanai izmantojamās(-o) plastmasas(-u) kvalitāte, ja uz to (tām) ilgstoši iedarbojas galēji augsta vai zema temperatūra.

8.1.3.6. Noturības tests ar dēdēšanas imitāciju

Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai bezšķembu plastmasas stiklojums iztur imitētus dēdēšanas apstākļus.

8.1.3.7. Atslāņošanās tests

Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai cietas plastmasas stiklojuma pret berzēšanu noturīgam pārklājumam ir pietiekama adhēzija.

8.1.4. Optiskās īpašības

8.1.4.1. Gaismas caurlaidības tests

Šā testa mērķis ir noteikt, vai bezšķembu stiklojuma pastāvīgā gaismas caurplūde pārsniedz noteiktu vērtību.

8.1.4.2. Optiskā kropļojuma tests

Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai objekti, uz ko vadītājs skatās caur priekšējo stiklu, nav optiski kropļoti tik lielā mērā, ka var maldināt vadītāju.

8.1.4.3. Sekundārā attēla atdalīšanās tests

Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai sekundārā attēla leņķiskā nobīde no pamata attēla nepārsniedz noteiktu vērtību.

8.1.5. Ugunsizturības tests

Šā testa mērķis ir pārbaudīt, vai bezšķembu stiklojuma materiālam ir pietiekami mazs degšanas ātrums.

8.1.6. Ķīmiskās noturības tests

Šā testa mērķis ir noteikt, vai bezšķembu stiklojuma materiāla iekšējā virsma bez kvalitātes būtiskas pasliktināšanās iztur to ķīmisko vielu iedarbību, kas parasti ir transportlīdzeklī vai ko tajā var lietot (piemēram, tīrīšanas līdzekļi).

8.1.7. Elastības un locīšanas tests

Šā testa mērķis ir noteikt, vai plastmasas stiklojuma materiāls pieder pie cieto vai elastīgo stiklojumu kategorijas.

8.2. Noteiktie testi

8.2.1. Bezšķembu stiklojuma materiālam veic testus, kas uzskaitīti 8.2.1.1. un 8.2.1.2. tabulā.

8.2.1.1. Bezšķembu stiklojumam veic testus, kas uzskaitīti šajā tabulā:

8.2.1.2. Bezšķembu stiklojuma materiāliem veic testus, kas uzskaitīti šajā tabulā.

8.2.2. Bezšķembu stiklojuma materiālu apstiprina, ja tas atbilst visām prasībām, kas noteiktas attiecīgajos noteikumos, kuri norādīti 8.2.1.1. un 8.2.1.2. punktā.

9. BEZŠĶEMBU STIKLOJUMA MATERIĀLA TIPA GROZĪJUMS VAI PAPLAŠINĀJUMS

9.1. Par visiem bezšķembu stiklojuma materiāla tipa grozījumiem vai, attiecībā uz priekšējiem stikliem, par katru priekšējo stiklu, ar ko papildina kādu grupu, paziņo tipa apstiprinātājai iestādei, kura apstiprinājusi bezšķembu stiklojuma materiāla tipu. Šī struktūrvienība var:

9.2. Paziņojums

9.2.1. Par apstiprinājumu vai apstiprinājuma atteikumu (vai apstiprinājuma paplašinājumu) saskaņā ar 5.3. punktā noteikto procedūru paziņo nolīguma pusēm, kuras piemēro šos noteikumus.

9.2.2. Kompetentā iestāde, kas apstiprina apstiprinājuma paplašinājumu, piešķir sērijas numuru katrai paplašinājuma paziņojuma veidlapai.

10. RAŽOŠANAS ATBILSTĪBA

10.1. Ražošanas atbilstības nodrošināšanas procedūras atbilst nolīguma 2. papildinājumā (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev. 2) izklāstītajām procedūrām, ievērojot šādas prasības:

10.2. Īpašie noteikumi

Pārbaudēs, kas minētas nolīguma 2. papildinājuma 2.2. punktā, pārbauda arī atbilstību šo noteikumu 20. pielikuma prasībām.

10.3. Pārbaudes, kas minēts nolīguma 2. papildinājuma 2.4. punktā, parasti notiek reizi gadā.

11. SANKCIJAS PAR RAŽOŠANAS NEATBILSTĪBU

11.1. Apstiprinājumu, kas saskaņā ar šiem noteikumiem piešķirts attiecībā uz bezšķembu stiklojuma materiāla tipu, var atsaukt, ja netiek izpildītas 10.1. punktā noteiktās prasības.

11.2. Ja nolīguma puse, kura piemēro šos noteikumus, atsauc iepriekš piešķirtu apstiprinājumu, tā informē citas nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kas atbilst šo noteikumu 1. pielikuma paraugam.

12. PĀREJAS NOTEIKUMI

12.1. No dienas, kad stājas spēkā šo noteikumu 12. papildinājums, puse, kas piemēro šos noteikumus, neatsakās piešķirt apstiprinājumu atbilstīgi šiem noteikumiem, kuri grozīti ar noteikumu sākotnējās redakcijas 12. papildinājumu.

12.2. Sākot ar 24 mēnešiem pēc šo noteikumu 12. papildinājuma spēkā stāšanās dienas, puse, kas piemēro šos noteikumus, apstiprinājumu piešķir vienīgi tad, ja apstiprināmās sastāvdaļas vai atsevišķa mezgla tips atbilst noteikumu 12. papildinājuma prasībām.

12.3. Sākot ar 24 mēnešiem pēc 12. papildinājuma spēkā stāšanās dienas, puse, kas piemēro šos noteikumus, var neatzīt tāda bezšķembu stiklojuma apstiprinājumu, uz kura nav šo noteikumu 5.5. punktā noteikto simbolu.

12.4. No dienas, kad stājas spēkā 01. grozījumu sērija, puse, kas piemēro šos noteikumus, neatsakās piešķirt apstiprinājumu atbilstīgi šiem noteikumiem, kuri grozīti ar 01. grozījumu sēriju.

12.5. Sākot ar 24 mēnešiem pēc spēkā stāšanās dienas, puses, kas piemēro šos noteikumus, apstiprinājumus piešķir vienīgi tad, ja apstiprināmā bezšķembu stiklojuma materiāla tips atbilst šo noteikumu 01. grozījumu sērijas prasībām.

12.6. Pat pēc šo noteikumu 01. grozījumu sērijas stāšanas spēkā bezšķembu stiklojuma materiālu apstiprinājumi saskaņā ar šo noteikumu 00. grozījumu sēriju paliek spēkā, un puses, kas piemēro šos noteikumus, turpina tos pieņemt, un puses neatsakās piešķirt atbilstīgi šo noteikumu 00. grozījumu sērijai piešķirto apstiprinājumu paplašinājumus.

12.7. Pat pēc 01. grozījumu sērijas stāšanas spēkā transportlīdzekļu tipu apstiprinājumi saskaņā ar šo noteikumu 00. grozījumu sēriju paliek spēkā, un puses, kas piemēro šos noteikumus, turpina tos pieņemt, un puses neatsakās piešķirt atbilstīgi šo noteikumu 00. grozījumu sērijai piešķirto apstiprinājumu paplašinājumus.

13. PILNĪGA RAŽOŠANAS IZBEIGŠANA

Ja apstiprinājuma turētājs pilnībā pārtrauc ražot saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinātu bezšķembu stiklojuma materiāla tipu, viņš par to informē iestādi, kas piešķīrusi apstiprinājumu. Pēc attiecīgā paziņojuma saņemšanas šī iestāde informē pārējās nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kura atbilst paraugam šo noteikumu 1. pielikumā.

14. TO TEHNISKO DIENESTU NOSAUKUMS UN ADRESE, KAS ATBILDĪGI PAR APSTIPRINĀŠANAS TESTU VEIKŠANU, KĀ ARĪ TIPA APSTIPRINĀTĀJU IESTĀŽU NOSAUKUMS UN ADRESE.

Nolīguma puses, kuras piemēro šos noteikumus, paziņo Apvienoto Nāciju Organizācijas sekretariātam to tehnisko dienestu nosaukumu un adresi, kas atbildīgi par apstiprināšanas testu veikšanu, kā arī to tipa apstiprinātāju iestāžu nosaukumu un adresi, kuras piešķir apstiprinājumu un kurām jānosūta veidlapas, kas apliecina citās valstīs izdotu apstiprinājumu, tā paplašinājumu, atteikumu vai atsaukšanu.

Tehniskie dienesti, kas atbild par apstiprināšanas testu veikšanu, atbilst saskaņotajiem standartiem par testēšanas laboratoriju darbību (ISO/CEI Guide 25). Turklāt šos dienestus apstiprina tā tipa apstiprinātāja iestāde, kuras uzdevumā tie veic apstiprināšanas testus.

(1) Kā noteikts Konsolidētajā rezolūcijā par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3), dokuments ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, 2. punkts.

(2) 1958. gada nolīguma līgumslēdzēju pušu pazīšanas numuri ir uzskaitīti Konsolidētās rezolūcijas par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) 3. pielikumā, dokuments ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.

(3) Skatīt 2. zemsvītras piezīmi.

(4) Turklāt, ievērojot 12. pielikuma 3. punktu (A12/3), šo testu veic daudzkārša stiklojuma mezgliem.

(5) Ja iekšējā virsma ir pārklāta ar plastmasu.

(6) Šo testu veic vienīgi vienveidīgi rūdītām stikla rūtīm, ko var lietot par tādu lēngaitas transportlīdzekļu priekšējiem stikliem, kuri pēc konstrukcijas nav paredzēti braukšanai ar ātrumu, kas pārsniedz 40 km/h.

(7) Testa prasības ir atkarīgas no stiklojuma atrašanās vietas transportlīdzeklī.

(8) Piemēro tikai tad, ja stiklojums paredzēts ierīkošanai vietā, kur jānodrošina vadītāja redzamība.

3. PIELIKUMS

VISPĀRĪGIE TESTU NOSACĪJUMI

1. SADRUMSTALOŠANĀS TESTS

1.1. Testējamo stikla rūti nenostiprina neelastīgi; tomēr to drīkst nostiprināt uz identas stikla rūts, ar līmlenti aplīmējot malas pa visu perimetru.

1.2. Lai panāktu sadrumstalošanos, izmanto aptuveni 75 g smagu āmuru vai citu ierīci, kuras iedarbība ir līdzvērtīga. Punkta liekuma rādiuss ir 0,2 ± 0,05 mm.

1.3. Katrā norādītajā trieciena punktā veic vienu testu.

1.4. Lauskas izpēta ar jebkuru metodi, kurai ir apstiprināta pašas skaitīšanas precizitāte un pēc kuras var atrast īsto vietu, kur jāskaita minimums un maksimums. Sadrumstalošanās veida nepārtraukto pierakstu sāk ne vēlāk kā 10 sekundes un beidz ne vēlāk kā 3 minūtes pēc trieciena. Tehniskais dienests glabā sadrumstalošanās veidu nepārtraukto pieraksti.

2. TRIECIENA TESTI AR LODI

2.1. Trieciena tests ar 227 g smagu lodi

2.1.1. Aprīkojums

2.1.1.1. Rūdīta tērauda lode, kuras masa ir 227 g ± 2 g un diametrs aptuveni 38 mm.

2.1.1.2. Līdzeklis lodes palaišanai brīvā kritienā no augstuma, kas jānorāda, vai līdzeklis, ar kuru lodei piešķir ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu. Ja izmanto ierīci lodes izmešanai, tad ātruma pielaide ir ± 1 % no brīvā kritienā sasniegtā ātruma.

2.1.1.3. Balstošā ierīce, kas parādīta 1. attēlā un ko veido tērauda rāmji, kuri novietoti viens virs otra, ar 15 mm platām apstrādātām apmalēm, kas pārklātas ar aptuveni 3 mm biezām un 15 mm platām gumijas starplikām, kuru cietība ir 50 IRHD (starptautiskie gumijas cietības grādi).

Apakšējais rāmis balstās uz aptuveni 150 mm augstas tērauda kārbas. Testa paraugu fiksē ar augšējo rāmi, kura masa ir aptuveni 3 kg. Balstošais rāmis ir piemetināts aptuveni 12 mm biezai tērauda plāksnei, kas novietota uz grīdas un zem kā ir aptuveni 3 mm bieza gumijas loksne, kuras cietība ir 50 IRHD.

1. attēls

Trieciena testu ar lodi balsts

2.1.2. Testa apstākļi

Temperatūra: 20 °C ± 5 °C

Spiediens: 860 līdz 1 060 milibāri

Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %

2.1.3. Testa paraugs

Testa paraugs ir plakans kvadrāts ar malas garumu 300 mm +10/– 0 mm vai ir izgriezts no priekšējā stikla vai citas liektas rūts plakanākās daļas.

Alternatīvi var testēt liektu rūti. Šajā gadījumā nodrošina, lai bezšķembu stiklojums pietiekami saskaras ar balstu.

2.1.4. Procedūra

Testa paraugu vismaz četras stundas tieši pirms testa sagatavo norādītajā temperatūrā.

Testa paraugu ievieto balstošajā ierīcē (2.1.1.3. punkts). Testa parauga plakne ir perpendikulāra lodes krišanas virzienam ar pieļaujamu 3° novirzi.

Testējot elastīgas plastmasas stiklojumu, testa paraugs balstam tiek piestiprināts.

Trieciena punkts nav tālāk par 25 mm no testa parauga ģeometriskā centra, ja lodes kritiena augstums nepārsniedz 6 m, un nav tālāk par 50 mm no testa parauga centra, ja lodes kritiena augstums pārsniedz 6 m. Lode saskaras ar to testa parauga virsmu, kas būtu bezšķembu stiklojuma rūts ārējā virsma, ja attiecīgo rūti ierīkotu transportlīdzeklī. Ar lodi izdara tikai vienu triecienu.

2.2. Trieciena tests ar 2 260 g smagu lodi

2.2.1. Aprīkojums

2.2.1.1. Rūdīta tērauda lode, kuras masa ir 2 260 g ± 20 g un diametrs aptuveni 82 mm.

2.2.1.2. Līdzeklis lodes palaišanai brīvā kritienā no augstuma, kas jānorāda, vai līdzeklis, ar kuru lodei piešķir ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu. Ja izmanto ierīci lodes izmešanai, tad ātruma pielaide ir ± 1 % no brīvā kritienā sasniegtā ātruma.

2.2.1.3. Balstošā ierīce ir parādīta 1. attēlā un identa 2.1.1.3. punktā aprakstītajai.

2.2.2. Testa apstākļi

Temperatūra: 20 °C ± 5 °C

Spiediens: 860 līdz 1 060 milibāri

Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %

2.2.3. Testa paraugs

Testa paraugs ir plakans kvadrāts ar malas garumu 300 mm +10/– 0 mm, vai tas ir izgriezts no priekšējā stikla vai citas liektas bezšķembu stiklojuma rūts plakanākās daļas.

Alternatīvi var testēt visu priekšējo stiklu vai citu liektu bezšķembu stiklojuma rūti. Šajā gadījumā nodrošina, lai bezšķembu stiklojuma rūts pietiekami saskaras ar balstu.

2.2.4. Procedūra

Testa paraugu vismaz četras stundas tieši pirms testa sagatavo norādītajā temperatūrā.

Testa paraugu ievieto balstošajā ierīcē (2.1.1.3. punkts). Testa parauga plakne ir perpendikulāra lodes krišanas virzienam ar pieļaujamu 3° novirzi.

Testējot stikla un plastmasas stiklojumu, testa paraugs tiek piestiprināts balstam.

Trieciena punkts nav tālāk par 25 mm no testa parauga ģeometriskā centra.

Lode saskaras ar to testa parauga virsmu, kas būtu bezšķembu stikla rūts iekšējā virsma, ja attiecīgā rūts būtu uzstādīta transportlīdzeklim.

Ar lodi izdara tikai vienu triecienu.

3. TESTS AR BELZNI

3.1. Tests ar belzni bez palēninājuma mērīšanas

3.1.1. Aprīkojums

Lodes vai puslodes formas belžņa atsvars, kas izgatavots no daudzslāņu cietkoksnes un apvilkts ar maināmu filcu un kam ir koka šķērsis vai tā nav. Šķērssijas un stiprinājuma stieņa pretējā pusē starp lodveida daļu un šķērssiju ir kakla veida starpdetaļa.

Izmēri atbilst 2. attēlā norādītajiem. Aprīkojuma kopējā masa ir 10 kg ± 0,2 kg.

2. attēls

Belžņa atsvars

3.1.2. Līdzeklis belžņa palaišanai brīvā kritienā no augstuma, kas jānorāda, vai ierīce, kura belznim piešķir ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu. Ja izmanto ierīci belžņa atsvara izmešanai, tad ātruma pielaide ir ± 1 % no brīvā kritienā sasniegtā ātruma.

3.1.3. Plakanu testa paraugu testēšanai izmantojamā balstošā ierīce parādīta 3. attēlā. Balstošā ierīce sastāv no diviem viena virs otra novietotiem tērauda rāmjiem ar 50 mm platām apstrādātām apmalēm, kas pārklātas ar aptuveni 3 mm biezām un 15 mm ± 1 mm platām gumijas starplikām ar cietību 70 IRHD. Augšējo rāmi piespiež apakšējam rāmim ar vismaz astoņām bultskrūvēm.

3.1.4. Testa apstākļi

Temperatūra: 20 °C ± 5 °C

Spiediens: 860 līdz 1 060 milibāri

Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %

3.1.5. Procedūra

3.1.5.1. Plakanu testa paraugu testēšana

Plakano testa paraugu, kura garums ir 1 100 mm +5/–2 mm un platums 500 mm +5/–2 mm, vismaz četras stundas tieši pirms testa sagatavo pastāvīgā 20 °C ± 5 °C temperatūrā.

3. attēls

Testu ar belzni balsts

Testa paraugu nostiprina uz balstošā rāmja (3.1.3. punkts); bultskrūves pievelk ar tādu vērpes momentu, kas nodrošina to, ka testa parauga pārvietošanās testa laikā nepārsniedz 2 mm. Testa parauga plakne ir būtībā perpendikulāra lodes krišanas virzienam. Atsvars saduras ar testa paraugu 40 mm rādiusā no tā ģeometriskā centra uz tā virsmas, kas būtu bezšķembu stiklojuma iekšējā virsma, ja rūts ir uzstādīta transportlīdzeklim, un atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

Trieciena virsmas filca apvalku nomaina pēc 12 testiem.

3.1.5.2. Visa priekšējā stikla testi (izmanto tikai kritiena augstumam, kas ir 1,5 m vai mazāks)

Priekšējo stiklu brīvi novieto uz balsta, uz kura uzlikta gumijas sloksne (biezums ir 3 mm un cietība 70 IRHD), tādējādi, ka saskares virsmas platums pa visu perimetru ir apmēram 15 mm.

Balstu veido priekšējā stikla formai atbilstoša cieta daļa tā, lai belžņa atsvars atsistos pret iekšējo virsmu. Pēc vajadzības priekšējo stiklu piestiprina balstam.

Balsts atrodas uz cietas statnes ar gumijas sloksni, kuras cietība ir 70 IRHD un biezums apmēram 3 mm. Testa parauga plakne ir būtībā perpendikulāra belžņa atsvara krišanas.

Belžņa atsvars saduras ar priekšējo stiklu 40 mm attālumā no tā ģeometriskā centra uz tās virsmas, kas būtu bezšķembu stiklojuma iekšējā virsma, ja rūts būtu uzstādīta transportlīdzeklī, un atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

Trieciena virsmas filca apvalku nomaina pēc 12 testiem.

3.2. Tests ar belzni ar palēninājuma mērīšanu

3.2.1 Aprīkojums

Testos ar belzni, kuros vienlaicīgi nosaka galvas ievainojuma kritērija vērtības, triecienu dod ar galvas imitāciju, kas parādīta 2.1. attēlā. Galvas imitācijas kopējā masa ir 10,0 +0,2/–0,0 kg.

Pamatplāksnes (24) vidū, smaguma centrā uzstāda trīsasu stiprinājuma bloku (26), kurā ievieto paātrinājuma mērinstrumentus (27). Paātrinājuma mērinstrumenti jānovieto vertikāli viens pret otru.

Rezervuāram (18) un pārsegam (19), kas atrodas zem pamatplāksnes (24), ir tādas īpašības, kas lielā mērā līdzinās cilvēka galvaskausa elastībai. Galvas imitācijas elastības īpašības triecienā nosaka starpgredzena (13) cietība un biezums, kā arī rezervuārs.

2.1. attēls

10 kg belznis

2.1. attēlā redzamā 10 kg belžņa detaļu saraksts

Numurs Detaļu skaits Standarta nosaukums Materiāls Piezīmes 1 1 Magnētiskā stiprinājuma ierīce DIN 17100 tērauds — 2 1 Vibrācijas slāpētājs Gumija/tērauds Diametrs: 50 mm Biezums: 30 mm Vītne: M10 3 4 HF BNC savienotājs — — 4 1 DIN 985 sešstūra uzgrieznis — — 5 6 DIN 125 disks — — 6 3 Pāreja — — 7 6 DIN 912 cilindra skrūve — — 8 3 Sešstūra uzgrieznis — — 9 3 Disks DIN 17100 tērauds Cauruma diametrs: 8 mm Ārējais diametrs: 35 mm Biezums: 1,5 mm 10 3 Gumijas gredzens Gumija, cietība 60 IRHD Cauruma diametrs: 8 mm Ārējais diametrs: 30 mm Biezums: 10 mm 11 1 Amortizācijas gredzens Blīvējums ar papīru Cauruma diametrs: 120 mm Ārējais diametrs: 199 mm Biezums: 0,5 mm 12 — — — — 13 1 Starpgredzens Butadiēna gumija, cietība aptuveni 80 IRHD Cauruma diametrs: 129 mm Ārējais diametrs: 192 mm Biezums: 4 mm 14 3 Vadīklas caurule Politetrafluoretilēns (PTFE) Iekšējais diametrs: 8 mm Ārējais diametrs: 10 mm Garums: 40 mm 15 3 Sešstūra uzgrieznis — — 16 3 DIN 976 apstrādāta bultskrūve — — 17 3 Skrūvējama starplika DIN 1709-GD- CuZn 37Pb lietais sakausējums — 18 1 Rezervuārs Poliamīds 12 — 19 1 Pārsegs Butadiēna gumija Biezums: 6 mm Vienā pusē ribojums 20 1 Vadīklas ieliktnis DIN 17100 tērauds — 21 4 Gremdgalvas skrūve — — 22 1 Amortizācijas disks Blīvējums ar papīru Diametrs: 65 mm Biezums: 0,5 mm 23 — — — — 24 1 Pamatplāksne DIN 17100 tērauds — 25 1 Regulēšanas skrūve ar sešstūra ligzdu Izturības klase: 45H — 26 1 Trīsasu stiprinājuma bloks — — 27 3 Paātrinājuma mērinstruments — — 28 1 Koka sastāvdaļa Kārtās līmēts skābardis — 29 1 Pārsegplāksne Sakausējums (AlMg5) — 30 1 Aizsargvāciņš Poliamīds 12 —

3.2.2. Regulēšana un kalibrēšana

Testa ar belzni veikšanai galvas imitāciju piestiprina vadīklas sistēmas šķērssijai (2.2. attēls) un ar pacelšanas ierīci pārvieto līdz vajadzīgajam kritiena augstumam. Testā ar belzni palaiž šķērsiju ar galvas imitāciju. Kad šķērsis ar galvas imitāciju ir šķērsojis regulējama augstuma gaismas barjeru, galvas imitāciju atbrīvo no šķērsijas, šķērsijas kritienu amortizē, un galvas imitācija nokrīt uz testējamā eksemplāra.

Kritiena ierīce vai mērkabelis galvas imitācijai impulsu dot nedrīkst, lai kritiens būtu brīvs, un tā krīt vertikāli.

2.2. attēls

Testa ar belzni (ar palēninājuma mērīšanu) aprīkojums

3.2.2.1. Mērierīce, ar ko nosaka HIC vērtības, izmantojot belzni, kas aprakstīts 3.2.1. punktā.

3.2.2.2. Aprīkojums galvas imitācijas kalibrēšanai

Kritiena ierīcei nodrošina 50 mm līdz 254 mm kritiena augstumu, ko var noregulēt ar 1 mm precizitāti. Šiem mazajiem kritiena augstumiem nav vajadzīga vadīklas sistēma.

Tērauda trieciena plāksne, kuras izmērs ir 600 mm × 600 mm, ir izgatavota no tērauda, un tās biezums ir vismaz 50 mm. Trieciena virsma ir pulēta:

virsmas raupjums Rmax = 1 μm, plakanuma pielaide t = 0,05 mm.

3.2.2.3. Galvas imitācijas kalibrēšana un regulēšana

Pirms katras testu sērijas un ne vēlāk kā pēc vienas sērijas 50 testiem galvas imitāciju kalibrē un pēc vajadzības regulē.

Trieciena plāksnei jābūt tīrai un sausai un testa laikā vienmērīgi jābalstās uz betona pamatnes.

Galvas imitācijai ļauj atsisties pret trieciena plāksni vertikāli. Kritiena augstumi (mērot no galvas imitācijas zemākā punkta līdz trieciena plāksnes virsmai) ir 50, 100, 150 un 254 mm. Reģistrē palēninājuma līknes.

Lielākajam palēninājumam az no dažādajiem kritiena augstumiem uz Z ass jābūt tabulā norādītajās robežās.

Kritiena augstums mm Lielākais palēninājums az, kas ir smaguma spēka g paātrinājuma daudzkārtnis 50 64 ± 5 100 107 ± 5 150 150 ± 7 254 222 ± 12

Palēninājuma līknes pamatojas uz unimodālu vibrāciju. Ja kritiena augstums ir 254 mm, tad palēninājuma līknei jābūt vismaz 1,2 m/s un ne vairāk kā 1,5 m/s uz 100 g.

Ja 3.2.2.3. punkta prasības nav izpildītas, tad galvas imitācijas elastības īpašības jānoregulē, mainot starpgredzena (13) biezumu pamatplāksnē (24). Korekcijas var izdarīt, regulējot trīs pašbremzējošos sešstūra uzgriežņus (8) uz bultskrūvēm (16), ar ko rezervuārs (18) ir piestiprināts pamatplāksnei (24). Gumijas gredzeni (10) zem sešstūra uzgriežņiem (8) nedrīkst būt trausli vai saplaisājuši.

Trieciena virsmas pārsegs (19) un starpgredzens (13) jānomaina tūlīt pēc bojājuma rašanās, īpaši, ja galvas imitāciju vairs nevar noregulēt.

3.2.3. Balstošā ierīce plakanu testa paraugu testēšanai ir aprakstīta 3.1.3. punktā.

3.2.4. Testa nosacījumi ir norādīti 3.1.4. punktā.

3.2.5. Visa stiklojuma testi (ar kritiena augstumu 1,5 m līdz 3 m). Stiklojumu brīvi novieto uz balsta, uz kura uzlikta gumijas sloksne, kuras cietība ir 70 IRHD, bet biezums aptuveni 3 mm.

Stiklojumu, izmantojot attiecīgas ierīces, piestiprina pie balsta konstrukcijas. Stiklojuma virsma ir stingri perpendikulāra belžņa atsvara krišanas virzienam. Belžņa atsvars saduras ar stiklojumu 40 mm attālumā no tā ģeometriskā centra uz tās virsmas, kas būtu plastmasas stiklojuma iekšējā virsma, ja rūts būtu uzstādīta transportlīdzeklī, un atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

Sākot no izraudzīta sākotnējā kritiena augstuma, kritiena augstumu katrā nākamajā testēšanas reizē palielina par 0,5 m. Palēninājumu līknes triecienā pa testējamo eksemplāru, atbilstīgi ax, ay un az jāreģistrē attiecībā pret laiku t.

Pēc testa ar belzni jāpārbauda, vai stiklojuma mala paliktnī ir pārvietojusies par vairāk nekā 2 mm un vai ir izpildīta prasība par trieciena punktu. Paātrinājuma komponentēm ax un ay vertikālā triecienā jābūt mazākām par 0,1 az.

3.2.6. Novērtēšana

Palēninājuma līknes novērtē šādi:

Galīgo paātrinājumu ares(t) smaguma centrā iegūst ar vienādojumu (1) no izmērīto palēninājumu līknēm ax(t), ay(t) un az(t), summējot smaguma spēka paātrinājuma daudzkārtņus. 1)

Jānosaka laiks, kuram atbilst 80 g palēninājums ar nepārtraukti pārsniegtu ares, kā arī lielākais ares palēninājums. HIC vērtība jāaprēķina kā tiešu galvaskausa un galvas smadzeņu ievainojumu mērījums, izmantojot šādu vienādojumu (2): 2)

Integrācijas robežām t1 un t2 jābūt tādām, ka integrālim ir maksimālā vērtība.

4. BERZĒŠANAS NOTURĪBAS TESTS

4.1. Aprīkojums

4.1.1. Berzējošais instruments (1), kas shematiski parādīts 4. attēlā, sastāv no horizontāla rotējošā galda, kura centrā ir spaile un kas griežas pretēji pulksteņa rādītāja virzienam ar 65 līdz 75 apgriezieniem minūtē.

4. attēls

Berzējošā instrumenta shēma

Divām līdzsvarotām paralēlām svirām, pie kurām piemontētas īpašas abrazīvas ripas, kas brīvi griežas uz horizontālas darba vārpstas ar lodīšu gultni; katra ripa guļas uz testa parauga ar spiedienu, kādu rada 500 g masa.

Berzējošā instrumenta rotējošam galdam jāgriežas vienmērīgi faktiski vienā plaknē (novirzes no šīs plaknes nedrīkst pārsniegt ± 0,05 mm 1,6 mm attālumā no rotējošā galda ārējās malas).

Ripas ir piemontētas tā, ka, saskaroties ar rotējošo testa paraugu, tie griežas pretējos virzienos, katrā testa parauga apgriezienā divas reizes spiežot uz to un liektās līnijās noberžot aptuveni 30 cm2 lielu gredzenveida laukumu.

4.1.2. Katras abrazīvās ripas (2) diametrs ir 45 līdz 50 mm, biezums 12,5 mm, un tās sastāv no smalki izsijāta abrazīva, kas iestiprināts vidēji cietā gumijā. Ripu cietība ir 72 ± 5 IRHD, to mēra četros punktos, kas atrodas vienādā attālumā uz berzējošās virsmas centra līnijas, spiedienu pieliek vertikāli pa ripas diametru un mērījumus nolasa 10 sekundes pēc tam, kad pielikts pilns spiediens.

Abrazīvās ripas sagatavo lietošanai, tās ļoti lēni griežot pret plakana stikla loksni, lai pilnīgi nolīdzinātu to virsmu.

4.1.3. Gaismas avots sastāv no kvēlspuldzes, kuras kvēldiegs iestiprināts 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm paralēlskaldnī. Spriegums spuldzes kvēldiegā ir tāds, ka krāsas temperatūra ir 2 856 ± 50 K. Šo spriegumu stabilizē ar ± 1/1 000 V precizitāti. Instrumentam, ar ko pārbauda spriegumu, ir attiecīga precizitāte.

4.1.4. Optiskā sistēma sastāv no lēcas ar fokusa attālumu f, kurš ir vismaz 500 mm, un ar hromatisko aberāciju korekciju. Lēcas pilns atvērums nepārsniedz f/20. Attālumu starp lēcu un gaismas avotu noregulē tā, lai iegūtu būtībā paralēlu gaismas staru. Ievieto diafragmu gaismas stara diametra samazināšanai līdz 7 mm ± 1 mm. Šī diafragma ir 100 mm ± 50 mm attālumā no lēcas gaismas avotam pretējā pusē.

4.1.5. Ierīce izkliedētās gaismas mērīšanai (sk. 5. attēlu), ko veido fotoelektriska šūna ar integrējošo sfēru, kuras diametrs ir 200 līdz 250 mm. Sfērai ir gaismas ieejas un izejas atvere. Ieejas atvere ir apaļa, un tās diametrs ir vismaz divas reizes lielāks par gaismas staru kūļa diametru. Sfēras izejas atveri aprīko ar gaismas uztvērēju vai atstarojuma etalonu saskaņā ar 4.4.3. punktā aprakstīto procedūru. Ja gaismas staru kūlī nav ievietots testa paraugs, tad gaismas uztvērējs absorbē visu gaismu.

Gaismas stara ass iet caur ieejas un izejas atveres centru. Gaismas izejas atveres diametrs b ir 2 a.tan 4°, kur a ir sfēras diametrs. Fotoelektrisko šūnu uzstāda tā, ka gaisma tajā nevar nokļūt tieši no ieejas atveres vai no atstarojuma etalona.

Integrējošās sfēras un atstarojuma etalona iekšējās virsmas būtībā ir ar vienādu atstarošanas spēju, vienādu matējumu un neselektīvas.

Fotoelektriskās šūnas izejas signāla pieļaujamā nelinearitāte visā izmantotajā gaismas intensitātes diapazonā nepārsniedz ± 2 %. Instrumenta konstrukcija ir tāda, ka galvanometrs nenovirzās tad, kad sfēra ir tumša.

Visu aprīkojumu regulāri pārbauda atbilstīgi noteiktā miglojuma kalibrēšanas standartiem.

Ja miglainuma mērījumi veikti ar tādām ierīcēm vai metodēm, kas atšķiras no iepriekš noteiktajām, tad mērījumu rezultātus pēc vajadzības koriģē tā, lai tie sakristu ar rezultātiem, kuri iegūti, izmantojot iepriekš aprakstīto aprīkojumu.

5. attēls

Miglainuma mērītājs

4.2. Testa apstākļi

Temperatūra: 20 °C ± 5 °C

Spiediens: 860 līdz 1 060 milibāri

Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %

4.3. Testa paraugi

Testa paraugi ir plakani kvadrāti ar malas garumu 100 mm, to abas virsmas ir būtībā līdzenas un paralēlas, vajadzības gadījumā to centrā ir stiprināšanai paredzēts caurums, kura diametrs ir 6,4 mm .

4.4. Procedūra

Berzēšanas noturības testu veic tai testa parauga virsmai, kas būtu stiklojuma ārējā virsma, ja attiecīgais stikls būtu uzstādīts transportlīdzeklim, kā arī uz iekšējās virsmas, ja tā ir no plastmasas materiāla.

4.4.1. Tieši pirms un pēc berzēšanas testa paraugus notīra šādi:

a) zem tīra tekoša ūdens strūklas noslauka ar tīru lina drānu;

b) noskalo ar destilētu vai demineralizētu ūdeni;

c) nopūš sausu ar skābekli vai slāpekli;

d) iespējamās ūdens paliekas uzmanīgi nosusina ar mitru lina drānu. Pēc vajadzības nosusina, viegli iespiežot starp diviem lina audekla gabaliem.

Ultraskaņas iekārtas apstrādē neizmanto. Pēc notīrīšanas testa paraugus ņem tikai aiz malām un novieto tā, lai nesabojātu vai nenosmērētu to virsmas.

4.4.2. Testa paraugus vismaz 48 stundas sagatavo 20 °C ± 5 °C temperatūrā, uzturot 60 ± 20 % relatīvo mitrumu.

4.4.3. Testa paraugu nekavējoties novieto pret integrējošās sfēras ieejas atveri. Leņķis starp testa parauga virsmas normāli (perpendikulāra) pret virsmu un gaismas stara asi nepārsniedz 8°.

Izdara četrus nolasījumus, kā norādīts šajā tabulā:

Nolasījums Ar testa paraugu Ar gaismas uztvērēju Ar atstarojuma etalonu Noteiktais daudzums T1 Nē Nē Jā Krītošā gaisma T2 Jā Nē Jā Kopējā testa parauga gaismas caurplūde T3 Nē Jā Nē Instrumenta izkliedētā gaisma T4 Jā Jā Nē Instrumenta un testa parauga izkliedētā gaisma

Viendabīguma noteikšanai nolasījumus T1, T2, T3 un T4 atkārto citās noteiktās testa parauga vietās.

Aprēķina kopējo gaismas caurplūdes koeficientu .

Kopējo gaismas caurplūdi Td aprēķina šādi:

Izkliedētā miglojuma vai izkliedētās gaismas, vai abu attiecību aprēķina šādi:

Pēc šīs formulas nosaka testa parauga sākotnējo miglojumu, izdarot mērījumus vismaz četros punktos vienādos attālumos parauga nenoberztajā laukumā. Katram testa paraugam nosaka vidējo vērtību. Četru mērījumu vietā vidējās vērtības noteikšanai var izmantot testa parauga vienmērīgu griešanu ar ātrumu 3 apgriezieni sekundē vai ātrāk.

Katram bezšķembu stikla tipam ar vienu slodzi veic trīs testus. Miglojumu izmanto, lai izmērītu pamatvirsmas noberzumu pēc tam, kad attiecīgajam testa paraugam veikts berzēšanas noturības tests.

Pēc minētās formulas noberztajā sliedē nosaka izkliedēto gaismu, izdarot mērījumus vismaz četros sliedes punktos, kas atrodas vienādā attālumā. Katram testa paraugam nosaka vidējo vērtību. Četru mērījumu vietā vidējās vērtības noteikšanai var izmantot testa parauga vienmērīgu griešanu ar ātrumu 3 apgriezieni sekundē vai ātrāk.

4.5. Berzēšanas noturības testu veic tikai pēc tās laboratorijas ieskatiem, kura veic testu, attiecīgi ņemot vērā tās rīcībā jau esošo informāciju.

Izņemot stikla un plastmasas materiālus, turpmākie testi parasti nav jāizdara, ja izmaiņas ir starpslāņa vai materiālu biezumā.

4.6. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Papildu pazīmes nav iesaistītas.

5. NOTURĪBAS TESTS AUGSTĀ TEMPERATŪRĀ

5.1. Procedūra

Līdz 100 °C uzkarsē trīs testējamos eksemplārus vai trīs kvadrātveida testa paraugus, kuru malas garums ir vismaz 300 mm × 300 mm un kuri laboratorijā ir izgriezti no trijiem priekšējiem stikliem vai attiecīgi trijām stikla rūtīm, kā arī kuriem viena mala ir stiklojuma augšējā mala. Šo temperatūru uztur divas stundas, pēc tam testējamiem eksemplāriem vai testa paraugiem ļauj atdzist līdz istabas temperatūrai. Ja bezšķembu stiklojuma abas ārējās virsmas ir no neorganiska materiāla, tad testu var veikt, testa eksemplāru uz noteiktu laiku vertikāli iegremdējot verdošā ūdenī, rūpējoties par to, lai nepieļautu termisko šoku. Ja testējamie eksemplāri ir izgriezti no priekšējiem stikliem, tad katra šāda testējamā eksemplāra viena mala ir daļa no priekšējā stikla malas.

5.2. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Bezkrāsas Ar tonējumu Starpslāņa tonējums: 1 2

Pārējām papildu pazīmēm nav nelabvēlīgas ietekmes.

5.3. Rezultātu interpretācija

5.3.1. Uzskata, ka noturības testa augstā temperatūrā rezultāti ir apmierinoši, ja burbuļi vai citi defekti testa paraugam vai testējamam eksemplāram neveidojas tālāk par 15 mm no neslīpētas malas vai tālāk par 25 mm no slīpētas malas, vai tālāk par 10 mm no plaisām, kas var rasties, veicot testu.

5.3.2. Uzskata, ka apstiprināšanai iesniegto testa paraugu vai testējamo eksemplāru izlases noturība augstā temperatūrā ir apmierinoša, ja visu testu rezultāti ir apmierinoši.

6. STAROJUMA IZTURĪBAS TESTS

6.1 Testa metode

6.1.1. Aprīkojums

6.1.1.1. Starojuma avots ir vidēja spiediena dzīvsudraba tvaiku lampa ar bezozona tipa caurules veida kvarca lampu; lampas asis ir vertikālas. Lampas nominālie izmēri ir 360 mm garums un 9,5 mm diametrs. Loka garums ir 300 mm ± 4 mm. Lampa darbojas ar 750 W ± 50 W.

Var izmantot jebkuru citu starojuma avotu, kam ir tāda pati iedarbība kā norādītajai lampai. Lai pārbaudītu, vai citam avotam ir tāda pati iedarbība, izdara salīdzinājumu, mērot emitētās enerģijas daudzumu, kas atbilst 300–450 nanometru garuma viļņiem, visu pārējo garumu viļņus nodalot ar atbilstīgiem filtriem. Tad alternatīvo avotu izmanto ar šiem filtriem.

Attiecībā uz bezšķembu stiklojumu, kam nav apmierinošas korelācijas starp šo testu un ekspluatācijas apstākļiem, testa nosacījumi būs jāpārskata.

6.1.1.2. Strāvas transformators un kondensators, kas lampai (6.1.1.1. punkts) nodrošina maksimālo palaišanas spriegumu, kurš ir vismaz 1 100 V, un 500 V ± 50 V darba spriegumu.

6.1.1.3. Ierīce testa paraugu nostiprināšanai un griešanai ap centrā novietoto starojuma avotu ar ātrumu 1 līdz 5 apgriezieni minūtē, lai nodrošinātu vienmērīgu iedarbību.

6.1.2. Testa paraugi

6.1.2.1. Testa paraugu izmēri ir 76 mm × 300 mm.

6.1.2.2. Testa paraugus izgriež laboratorijā no stiklojuma augšējās daļas tā, lai:

stikla rūtīm testa parauga augšējā mala sakrīt ar stikla rūts augšējo malu;

priekšējo stiklu testa parauga augšējā mala sakrīt ar tās zonas augšējo robežu, kurā mēra pastāvīgo gaismas caurplūdi un kura noteikta saskaņā ar šā pielikuma 9.1.2.2. punktu.

6.1.3. Procedūra

Trīs testa paraugiem pirms iedarbības pārbauda pastāvīgo gaismas caurplūdi, ko nosaka saskaņā ar šā pielikuma 9.1.1. līdz 9.1.2. punktu. Katra testa parauga vienu daļu aizsargā pret starojumu, un tad testa paraugus ievieto testa aprīkojumā garenvirzienā paralēli spuldzes asij 230 mm attālumā no tās. Visā testa laikā uztur testa paraugu temperatūru 45 °C ± 5 °C.

Katra testa parauga tā virsma, kas būtu transportlīdzekļa stiklojuma ārējā virsma, ir vērsta pret lampu. Izmantojot lampu, kas aprakstīta 6.1.1.1. punktā, iedarbība ilgst 100 stundas. Pēc iedarbības katram testa paraugam tā apstarotajā laukumā atkal izmēra pastāvīgo gaismas caurplūdi.

6.1.4. Katru testa paraugu vai testējamo eksemplāru (pavisam trīs paraugi) saskaņā ar aprakstīto procedūru apstaro ar starojumu tā, lai tas visos testa parauga vai testējamā eksemplāra punktos uz starpslāni iedarbotos tāpat, kā 1 400 W/m2 saules starojums būtu iedarbojies 100 stundās.

6.2. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Bezkrāsas Ar tonējumu Stikla tonējums: 2 1 Starpslāņa tonējums: 1 2

Pārējām papildu pazīmēm nav nelabvēlīgas ietekmes.

6.3. Rezultātu interpretācija

6.3.1. Uzskata, ka starojuma izturības testa rezultāti ir apmierinoši, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

6.3.1.1. kopējā gaismas caurplūde, ko mēra saskaņā ar šā pielikuma 9.1.1. un 9.1.2. punktu, nav mazāka par 95 % no sākotnējās vērtības pirms apstarošanas un nevienā gadījumā nav:

6.3.1.1.1. mazāka par 70 % priekšējiem stikliem un citam stiklojumam, kurš nav priekšējais stikls un kuru ierīko vietā, kas ir nozīmīga vadītāja redzamībai.

6.3.2. Uzskata, ka apstiprināšanai iesniegtās testa paraugu vai testējamo eksemplāru izlases izturība pret starojumu ir apmierinoša, ja visu testu rezultāti ir apmierinoši.

6.4. Noturības tests ar dēdēšanas imitāciju

6.4.1. Testa metode

6.4.1.1. Aprīkojums

6.4.1.1.1. Gara loka ksenona lampa

Apstarošanas iekārtā (3) par starojuma avotu izmanto gara loka ksenona lampu, bet atļauts izmantot citas metodes, kas rada vajadzīgā līmeņa ultravioleto staru iedarbību. Ja nodrošina pareizu filtrēšanu un tehnisko apkopi, tad gara loka ksenona lampas priekšrocība ir tās spēja radīt spektru, kas visvairāk līdzinās dabīgam saules gaismas spektram. Tāpēc kvarca ksenona degļa cauruli aprīko ar borsilikātstikla optisko(-ajiem) filtru(-iem) (4). Izmantojamās ksenona lampas darbina ar piemērotu 50 vai 60 Hz elektrisko strāvu, izmantojot attiecīgus reaktīvos transformatorus un elektroiekārtas.

Pie apstarošanas iekārtas pieder ierīces, kas vajadzīgas, lai izmērītu un/vai kontrolētu:

a) starojumu;

b) melnā standarta temperatūru;

c) ūdens smidzināšanu;

d) darbības grafiku vai ciklu.

Apstarošanas iekārta ir izgatavota no inertiem materiāliem, kas nepiesārņo testā izmantojamo ūdeni.

Starojumu mēra uz testa parauga virsmas virsējās kārtas un kontrolē saskaņā ar apstarošanas iekārtas izgatavotāja ieteikumiem.

Kopējo ultravioleto (5) staru iedarbību (džoulos uz kvadrātmetru) izmēra vai izskaitļo un uzskata par testa parauga apstarojuma galveno mērījumu.

6.4.1.2. Testa paraugi

Testa parauga izmēri parasti ir tādi, kādi norādīti attiecīgajā testa metodē atbilstīgi tam, kāda īpašība vai kādas īpašības mērāmas pēc apstarošanas.

Testa paraugu un kontrolparaugu skaitu katram testa apstāklim vai apstarojuma stadijai nosaka papildus tiem paraugiem, kas paredzēti vizuālai vērtēšanai testēšanas metodēs prasītajā skaitā.

Vizuālo vērtēšanu ieteicams izdarīt lielākajiem testa paraugiem.

6.4.1.3. Procedūra

Saskaņā ar šā pielikuma 9.1. punktu izmēra apstarojamā(-o) testa(-u) parauga(-u) gaismas caurlaidību. Saskaņā ar šā pielikuma 4. punktu izmēra kontrolparauga(-u) virsmas(-u) berzēšanas noturību. Katra testa parauga tā virsma, kas būtu transportlīdzekļa stiklojuma ārējā virsma, ir vērsta pret lampu. Pārējie apstarošanas nosacījumi ir šādi:

6.4.1.3.1. Apstarojums visā testa parauga laukumā nemainās vairāk par ± 10 %.

6.4.1.3.2. Pēc attiecīgiem intervāliem notīra lampas filtrus, tos nomazgājot ar mazgāšanas līdzekli un ūdeni. Ksenona loka filtrus nomaina saskaņā ar iekārtas izgatavotāja ieteikumiem.

6.4.1.3.3. Cikla sausajā daļā temperatūru apstarošanas iekārtas iekšienē regulē ar tādu gaisa plūsmu, kas ir pietiekama, lai uzturētu nemainīgu melnā standarta temperatūru.

Ksenona loka iekārtā šī temperatūra ir 70 °C ± 3 °C, ko rāda melnā standarta termometrs vai līdzvērtīga ierīce.

Melnā paneļa termometru iemontē testa parauga statīvā un nolasījumus izdara punktā, kur gaismas iedarbībā ir sasniegts lielākais karstums.

6.4.1.3.4. Apstarošanas iekārtā cikla sausajās daļās uztur 50 ± 5 % relatīvo mitrumu.

6.4.1.3.5. Dejonizētajā ūdenī, ko izmanto smidzināšanas ciklā, ir mazāk nekā 1 ppm silīcija dioksīda cietvielu, un tas uz testa paraugiem neatstāj paliekošas nogulsnes vai atliekvielas, kuras traucētu izdarīt turpmākos mērījumus.

6.4.1.3.6. Ūdens pH ir 6,0 līdz 8,0, un elektrovadītspēja ir mazāka par 5 mikrosīmensiem.

6.4.1.3.7. Ūdens temperatūra vadā, pa ko tas ieplūst apstarošanas iekārtā, ir vienāda ar apkārtējā ūdens temperatūru.

6.4.1.3.8. Ūdeni uz testa paraugiem smalki izsmidzina, un tā tilpums ir pietiekams, lai paraugus uzreiz pēc trieciena vienmērīgi saslapinātu.

Ūdeni izsmidzina tikai pret to testa parauga virsmu, kas ir vērsta pret gaismas avotu. Nav pieļaujama izsmidzinātā ūdens recirkulācija vai tests paraugu iegremdēšana ūdenī.

6.4.1.3.9. Testa paraugus griež ap loku, lai gaisma tos vienmērīgi apstarotu. Visas vietas apstarošanas iekārtā ir aizpildītas ar testa paraugiem vai surogātiem, lai uzturētu vienmērīgu temperatūru. Testa paraugus tur rāmjos ar aizmuguri pret kameras vidi. Tomēr nav pieļaujams, ka atstarojumi no kameras sienām nokļūst uz paraugu aizmugurējās virsmas. Pēc vajadzības testējamiem eksemplāriem var radīt fonu, lai novērstu šādus atstarojumus, ciktāl tas netraucē gaisa brīvu cirkulāciju uz parauga virsmas.

6.4.1.3.10. Apstarošanas iekārtu darbina, lai nodrošinātu nepārtrauktu gaismu un intermitējošu ūdens smidzināšanu 2 h ciklos. Katru 2 h ciklu iedala divos periodos, kuros testa paraugus 102 minūtes apstaro ar gaismu, neapsmidzinot tos ar ūdeni, un 18 minūtes apstaro ar gaismu, apsmidzinot ar ūdeni.

6.4.1.4. Novērtēšana

Kad testa paraugi ir apstaroti, tos pēc vajadzības var notīrīt, kā ieteicis to izgatavotājs, lai noņemtu visas atliekas.

Testā apstarotos paraugus vizuāli novērtē attiecībā uz šādām īpašībām:

a) burbuļiem;

b) tonējumu;

c) miglojumu;

d) pamanāmu sairšanu.

Izmēra apstaroto testa paraugu gaismas caurlaidību.

6.4.1.5. Rezultātu izteikšana

Apstaroti testēto paraugu vizuālos novērtējumus iekļauj pārskatā, salīdzinot katra parauga izskatu ar neapstarotā kontrolparauga izskatu.

Izmērītā pastāvīgā gaismas caurplūde nedrīkst vairāk par 5 % atšķirties no gaismas caurplūdes, kas sākotnējos testos izmērīta neapstarotiem testa eksemplāriem, un nedrīkst būt mazāka par:

70 % priekšējam stiklam un stiklojumam, kas nav priekšējais stikls un ko ierīko vietā, kas ir nozīmīga vadītāja redzamībai.

7. MITRUMA IZTURĪBAS TESTS

7.1. Procedūra

Trīs testējamos eksemplārus vai trīs kvadrātveida testa paraugus, kam malu garumi ir vismaz 300 mm × 300 mm, divas nedēļas vertikāli tur noslēgtā konteinerā, kurā uztur 50 °C ± 2 °C temperatūru un 95 ± 4 % relatīvo mitrumu. Cietas plastmasas stiklojumu un cietas plastmasas daudzkārša stiklojuma mezglu testējamo eksemplāru skaits ir desmit.

Testa paraugus sagatavo tā, ka:

a) testa parauga vismaz viena mala sakrīt ar stikla rūts sākotnējo malu;

b) testējot vairākus testa paraugus vienlaicīgi, starp tiem nodrošina pietiekamas atstarpes.

Veic piesardzības pasākumus, lai nepieļautu to, ka kondensāts no testa kameras sienām un griestiem nokļūst uz testa paraugiem.

7.2. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Bezkrāsas Ar tonējumu Starpslāņa tonējums: 1 2

Pārējām papildu pazīmēm nav nelabvēlīgas ietekmes.

7.3. Rezultātu interpretācija

7.3.1. Bezšķembu stiklojumu uzskata par apmierinošu attiecībā uz mitruma izturību, ja nozīmīgas izmaiņas nenovēro tālāk par 10 mm no neslīpētajām malām un tālāk par 15 mm no slīpētajām malām pēc tam, kad parasts un apstrādāts daudzslāņu stiklojums divas stundas ir turēts apkārtējā atmosfērā un ar plastmasu pārklāts, kā arī stikla un plastmasas stiklojums 48 stundas ir izturēts apkārtējā atmosfērā.

7.3.2. Uzskata, ka apstiprināšanai iesniegto testa paraugu vai testējamo eksemplāru mitruma izturība ir apmierinoša, ja visu testu rezultāti ir apmierinoši.

8. TESTS UZ IZTURĪBU MAINĪGĀ TEMPERATŪRĀ

8.1. Testa metode

Divus testa paraugus, kam malu garumi ir 300 mm × 300 mm, ievieto slēgtā kamerā –40 °C ± 5 °C un tur sešas stundas; pēc tam tos izņem no kameras un novieto 23 °C ± 2 °C temperatūrā uz vienu stundu vai līdz laikam, kad testa paraugu temperatūra ir līdzsvarojusies. Pēc tam tās uz trim stundām ievieto cirkulējošā gaisa plūsmā 72 °C ± 2 °C. Pēc atkārtotas novietošanas 23 °C ± 2 °C temperatūrā ārpus kameras un to atdzišanas līdz šai temperatūrai testa paraugus pārbauda.

8.2. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Bezkrāsas Ar tonējumu Starpslāņa vai plastmasas pārklājuma tonējums 1 2

Pārējām papildu pazīmēm nav nelabvēlīgas ietekmes.

8.3 Rezultātu interpretācija

Testa uz izturību mainīgā temperatūrā rezultātu uzskata par apmierinošu, ja testa paraugiem nav plaisu, apduļķojumu, atslāņošanos vai citu redzamu bojājumu.

9. OPTISKĀS ĪPAŠĪBAS

9.1. Gaismas caurlaidības tests

9.1.1. Aprīkojums

9.1.1.1. Gaismas avots sastāv no kvēlspuldzes, kuras kvēldiegs iestiprināts 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm paralēlskaldnī. Spriegums spuldzes kvēldiegā ir tāds, ka krāsas temperatūra ir 2 856 K ± 50 K. Šo spriegumu stabilizē ar ± 1/1 000 V precizitāti. Instrumentam, ar ko pārbauda spriegumu, ir attiecīga precizitāte.

9.1.1.2. Optiskā sistēma sastāv no lēcas ar fokusa attālumu f, kurš ir vismaz 500 mm, un ar hromatisko aberāciju korekciju. Lēcas pilns atvērums nepārsniedz f/20. Attālumu starp lēcu un gaismas avotu noregulē tā, lai iegūtu būtībā paralēlu gaismas staru. Ievieto diafragmu gaismas stara diametra samazināšanai līdz 7 mm ± 1 mm. Šī diafragma ir 100 mm ± 50 mm attālumā no lēcas gaismas avotam pretējā pusē. Punkts, kurā izdara mērījumus, ir gaismas staru kūļa centrā.

9.1.1.3. Mērīšanas aprīkojums

Uztvērējam ir tāda relatīvā spektrālā jutība, kas atbilst CIE (6) standarta fotopiskās redzes fotometriskā novērotāja relatīvās spektrālās gaismas efektivitātei. Uztvērēja jutīgajai virsmai ir difūzijas vide, un tā ir vismaz divas reizes lielāka par optiskās sistēmas izstarotā paralēlā gaismas stara šķērsgriezumu. Ja izmanto integrējošo sfēru, tad sfēras atvēruma šķērsgriezuma laukums ir vismaz divas reizes lielāks par staru kūļa paralēlās daļas šķērsgriezuma laukumu.

Uztvērēja un ar to saistītā rādošā instrumenta linearitāte ir labāka par 2 % no izmantojamās skalas daļas.

Uztvērēju centrē uz gaismas staru kūļa ass.

9.1.2. Procedūra

Mērīšanas sistēmas jutību noregulē tā, ka instruments, kas rāda uztvērēja atbildi, norāda 100 iedaļas, kad testa paraugs nav ievietots gaismas staru kūļa ceļā. Kad uz uztvērēju gaisma nekrīt, instruments rāda nulli.

Testa paraugu novieto tādā attālumā no uztvērēja, kas ir aptuveni vienāds ar pieckārtīgu uztvērēja diametru. Bezšķembu stikla rūti ievieto starp diafragmu un uztvērēju un noorientē tādā virzienā, ka gaismas stara krišanas leņķis ir 0 ± 5°. Testa paraugam izmēra pastāvīgās gaismas caurplūdi, un visos punktos, kuros izdara mērījumus, nolasa rādošā instrumenta rādījumu iedaļu skaitu n. Pastāvīgā gaismas caurplūde tr ir vienāda ar n/100.

9.1.2.1. Priekšējos stiklus var testēt ar alternatīvām metodēm, izmantojot testa paraugu, kas izgriezts no priekšējā stikla plakanākās daļas, vai īpaši sagatavotu plakanu kvadrātu no identa materiāla, kuram ir identas biezuma pazīmes, mērot pa stikla rūts normāli (perpendikulu).

9.1.2.2. Testu M1 kategorijas transportlīdzekļu (7) priekšējiem stikliem izdara testa laukumā B, kas noteikts 18. pielikuma 2.3. punktā, izņemot visus to skarošos necaurredzamos aizēnojumus.

N1 kategorijas transportlīdzekļu priekšējiem stikliem izgatavotājs var pieprasīt veikt tādu pašu testu testa laukumā B, kas noteikts 18. pielikuma 2.3. punktā, izņemot visus to skarošos necaurredzamos aizēnojumus, vai I zonā, kas noteikta šā pielikuma 9.2.5.2.3. punktā.

Pārējo kategoriju transportlīdzekļu priekšējiem stikliem testu izdara I zonā, kas noteikta šā pielikuma 9.2.5.2.3. punktā.

Tomēr lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoriem un būvlaukuma transportlīdzekļiem, kam nav iespējams noteikt I zonu, testu izdara I' zonā, kura noteikta šā pielikuma 9.2.5.3. punktā.

9.1.3. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Bezkrāsas Ar tonējumu Stikla tonējums 1 2 Starpslāņa tonējums (daudzslāņu priekšējiem stikliem) 1 2 Nav iekļauts Iekļauts Aizēnojums un/vai necaurredzams aizēnojums 1 2

Pārējām papildu pazīmēm nav nelabvēlīgas ietekmes.

9.1.4. Rezultātu interpretācija

Pastāvīgo gaismas caurplūdi mēra saskaņā ar šā pielikuma 9.1.2. punktu un rezultātu reģistrē. Priekšējam stiklam tā nav mazāka kā 70 %. Stiklojumam, kas nav priekšējie stikli, prasības ir noteiktas 21. pielikumā.

9.2. Optiskā kropļojuma tests

9.2.1. Darbības joma

Aprakstītā metode ir projicēšanas metode, pēc kuras var novērtēt bezšķembu stiklojuma radīto optisko kropļojumu.

9.2.1.1. Definīcijas

9.2.1.1.1. “Optiskā novirze” ir leņķis starp patieso un šķietamo virzienu uz punktu, kuru novēro caur priekšējo stiklu; leņķa lielums ir funkcija no skata līnijas krišanas leņķa, priekšējā stikla biezuma un slīpuma un liekuma rādiusa skata krišanas punktā.

9.2.1.1.2. Optiskais kropļojums virzienā M–M': leņķiskās novirzes Δα algebriskā starpība, ko mēra starp diviem punktiem M un M' uz bezšķembu stikla rūts virsmas, attālums starp šiem diviem punktiem ir tāds, ka starp to projekcijām plaknē taisnā leņķī pret skata virzienu ir attālums Δx (sk. 6. attēlu).

Novirze pretēji pulksteņa rādītāja virzienam jāuzskata par pozitīvu, bet novirze pulksteņa rādītāja virzienā par negatīvu.

9.2.1.1.3. Optiskais kropļojums punktā M: optiskā kropļojuma maksimums visos virzienos M–M' no punkta M.

6. attēls

Optiskā kropļojuma shematisks attēlojums

9.2.1.2. Aprīkojums

Metode saistīta ar atbilstīgas miras (rastra) projicēšanu uz displeja ekrāna caur testējamo bezšķembu stiklojumu. Optisko kropļojumu nosaka pēc projicētā attēla formas izmaiņām, gaismas ceļā ievietojot bezšķembu stiklojumu.

Aprīkojums sastāv no šādām daļām, kuras novietotas, kā parādīts 9. attēlā.

9.2.1.2.1. Kvalitatīvs projektors ar augstas intensitātes punktveida gaismas avotu, kam, piemēram, ir šādi parametri:

fokusa attālums vismaz 90 mm,

atvērums aptuveni 1/2,5,

150 W kvarca halogēnu lampa (ja lieto bez filtra),

250 W kvarca halogēnu lampa (ja lieto zaļo filtru).

Projektors shematiski parādīts 7. attēlā. Diafragma, kuras diametrs ir 8 mm, ir novietota aptuveni 10 mm no priekšējās lēcas.

7. attēls

Projektora optiskais novietojums

9.2.1.2.2. Mirām (rastriem) ir, piemēram, spilgti aplīši, sakārtoti uz tumša fona (sk. 8. attēlu). Lai mērījumu kļūda būtu mazāka par 5 %, lieto pietiekami kvalitatīvas un kontrastainas miras.

Kad gaismas ceļā nav testējamā bezšķembu stiklojuma, aplīšu izmēri ir tādi, ka, aplīšus projicējot, tie veido tādu aplīšu sakārtojumu, kuru diametrs ir

, kur Δx = 4 mm (sk. 6. un 9. attēlu).

8. attēls

Palielināts miras fragments

9. attēls

Optiskā kropļojuma testa aprīkojuma izvietojums

9.2.1.2.3. Statīvs, vēlams, tāds, ar ko bezšķembu stiklojumu var grozīt un skenēt gan vertikāli, gan horizontāli.

9.2.1.2.4. Pārbaudes šablons, ar ko nosaka izmēru izmaiņas gadījumos, kad novērtēšana jāizdara ātri. Piemērots šablons parādīts 10. attēlā.

10. attēls

Piemērota pārbaudes šablona paraugs

9.2.1.3. Procedūra

9.2.1.3.1. Vispārīgie noteikumi

Priekšējo stiklu nostiprina uz statīva (9.2.1.2.3. punkts) noteiktajā slīpuma leņķī. Testa attēlu projicē caur pārbaudāmo laukumu. Lai pārbaudītu visu noteikto laukumu, priekšējo stiklu pagriež vai pārvieto horizontālā vai vertikālā virzienā.

9.2.1.3.2. Novērtēšana, izmantojot pārbaudes šablonu

Ja ātrs novērtējums ar pieļaujamo 20 % kļūdu ir pietiekams, tad pēc novirzes izmaiņas robežvērtības ΔαL un bezšķembu stiklojuma attāluma līdz displeja ekrānam R2 aprēķina A vērtību (sk. 10. attēlu).

Attiecību starp projicētā attēla diametra Δd izmaiņām un leņķisko novirzi Δα aprēķina ar formulu

kur:

Δd milimetros, A milimetros, ΔαL loka minūtēs, Δα loka minūtēs, R2 metros.

9.2.1.3.3. Mērījumi ar fotoelektrisku ierīci

Ja jāizdara precīzs mērījums ar robežvērtības kļūdu, kas ir mazāka par 10 %, tad Δd mēra uz projekcijas ass, par ierobežotā laukuma platumu ņemot punktu, kurā spožums ir 0,5 no punkta spožuma maksimālās vērtības.

9.2.1.4. Rezultātu izteikšana

Priekšējā stikla radīto optisko kropļojumu novērtē, Δd mērot jebkurā virsmas punktā un virzienā, lai atrastu Δd maksimālo vērtību.

9.2.1.5. Alternatīva metode

Kā alternatīvu projicēšanas metodei atļauts izmantot strioskopijas paņēmienu ar noteikumu, ka saglabājas mērījumu precizitāte, kas noteikta 9.2.1.3.2. un 9.2.1.3.3. punktā.

9.2.1.6. Attālums Δx ir 4 mm.

9.2.1.7. Priekšējo stiklu uzstāda tādā pašā slīpuma leņķī, kādā to uzstāda transportlīdzeklim.

9.2.1.8. Projicēšanas ass horizontālajā plaknē ir aptuveni perpendikulāra pret priekšējā stikla pēdu šajā plaknē.

9.2.2. Mērījumus veic:

9.2.2.1. M1 kategorijas transportlīdzeklim testa laukumā A, kurš paplašināts līdz transportlīdzekļa vidējai plaknei, un simetriski tam priekšējā stikla atbilstošajā daļā attiecībā pret transportlīdzekļa garenvirziena vidējo plakni, kā arī samazinātajā testa laukumā B saskaņā ar 18. pielikuma 2.4. punktu;

9.2.2.2. M un N kategorijas transportlīdzekļiem, kas nepieder pie M1 kategorijas:

a) I zonā, kā noteikts šā pielikuma 9.2.5.2. punktā M2, M3, N2 un N3 kategorijas transportlīdzekļiem;

b) I zonā, kā noteikts šā pielikuma 9.2.5.2. punktā, vai testa laukumā A, kurš paplašināts līdz transportlīdzekļa vidējai plaknei, un simetriski tam priekšējā stikla atbilstošajā daļā attiecībā pret transportlīdzekļa garenvirziena vidējo plakni, kā arī samazinātajā testa laukumā B saskaņā ar 18. pielikuma 2.4. punktu N1 kategorijas transportlīdzekļiem;

9.2.2.3. lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoriem un būvlaukuma transportlīdzekļiem, kam nav iespējams noteikt I zonu, testu izdara I' zonā, kā noteikts šā pielikuma 9.2.5.3. punktā.

9.2.2.4. Transportlīdzekļa tips

Testu atkārto, ja priekšējo stiklu paredzēts uzstādīt tāda tipa transportlīdzeklim, kam priekšējais redzes lauks ir citāds nekā tā tipa transportlīdzekļiem, kuriem šis priekšējais stikls jau ir apstiprināts.

9.2.3. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

9.2.3.1. Materiāla veids

Biezs stikls Pulēts stikls Plāns stikls 1 1 2

9.2.3.2. Citas papildu pazīmes

Citas papildu pazīmes nav iesaistītas.

9.2.4. Priekšējo stiklu skaits

Testēšanai iesniedz četrus testa paraugus.

9.2.5. Zonu definīcijas

9.2.5.1. Priekšējo stiklu A un B zona M1 un N1 kategorijas transportlīdzekļiem ir noteiktas šo noteikumu 18. pielikumā.

9.2.5.2. Priekšējo stiklu zonas M un N kategorijas transportlīdzekļiem, kas nav M1 kategorijas transportlīdzekļi, nosaka, pamatojoties uz:

9.2.5.2.1. acu punktu jeb O punktu, kas ir punkts, kurš atrodas 625 mm virs vadītāja sēdekļa R punkta vertikālajā plaknē, kas ir paralēla tā transportlīdzekļa garenvirziena vidējai plaknei, kam priekšējais stikls paredzēts, un kas novilkta caur stūres rata asi;

9.2.5.2.2. taisni OQ, kas ir horizontālā taisne, kas novilkta caur acu punktu O un kas ir perpendikulāra transportlīdzekļa garenvirziena vidējai plaknei.

9.2.5.2.3. Priekšējā stikla I zona, ko nosaka pēc priekšējā stikla krustošanās ar turpmāk definētajām četrām plaknēm:

P1 — vertikāla plakne, kas novilkta caur O punktu un kas ir 15° leņķī pa kreisi no transportlīdzekļa garenvirziena vidējās plaknes; P2 — vertikāla plakne, kas ir simetriska plaknei P1 attiecībā pret transportlīdzekļa garenvirziena vidējo plakni; Ja tas nav iespējams (piemēram, ja transportlīdzeklim nav simetriskas garenvirziena vidējās plaknes), tad plakne P2 ir simetriska pret plakni P1 attiecībā pret transportlīdzekļa garenvirziena plakni, kura novilkta caur O punktu. P3 — plakne, kas krustojas ar taisni OQ un veido 10° leņķi virs horizontālās plaknes; P4 — plakne, kas krustojas ar taisni OQ un veido 8° leņķi zem horizontālās plaknes.

9.2.5.3. Lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoriem un būvlaukuma transportlīdzekļiem, kam nav iespējams noteikt I zonu, I' zona ir visa priekšējā stikla virsma.

9.2.6. Rezultātu interpretācija

Priekšējo stiklu tipu uzskata par apmierinošu attiecībā uz optisko kropļojumu, ja četriem testēšanai iesniegtajiem priekšējiem stikliem optiskais kropļojums nepārsniedz atbilstīgi katrai zonai vai testa laukumam turpmāk norādītās vērtības.

Transportlīdzekļa kategorija Zona Optiskā kropļojuma maksimālā vērtība M1 un N1 A – paplašināta saskaņā ar 9.2.2.1. punktu 2 loka minūtes B – samazināta saskaņā ar 18. pielikuma 2.4. punktu 6 loka minūtes M un N kategorijas, kas nav M1 kategorija I 2 loka minūtes Lauksaimniecības transportlīdzekļi utt., kam nav iespējams noteikt I zonu I' 2 loka minūtes

9.2.6.1. Mērījumus neizdara 25 mm apmales laukumā uz iekšu attiecībā pret projektēto stikla kontūru un pret jebkuru necaurredzamu aizēnojumu ar nosacījumu, ka tas neskar paplašināto A zonu vai I zonu.

9.2.6.2. Lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoriem un būvlaukuma transportlīdzekļiem mērījumus neizdara 100 mm apmales laukumā.

9.2.6.3. Sadalītiem priekšējiem stikliem mērījumus neizdara 35 mm joslā no tā priekšējā stikla malas, kurš ir pie sadalošā statņa.

9.2.6.4. Visās tajās I zonas vai A zonas daļās, kas ir 100 mm apmales laukumā uz iekšu attiecībā pret projektēto stikla kontūru, ir pieļaujama maksimālā 6 loka minūšu vērtība.

9.2.6.5. Nelielas novirzes no prasībām var pieļaut samazinātajā testa laukumā B (saskaņā ar 18. pielikuma 2.4. punktu), ja vien tās ir lokalizētas un reģistrētas protokolā.

9.3. Sekundārā attēla atdalīšanās tests

9.3.1. Darbības joma

Atzītas ir divas testēšanas metodes:

mērķa novērojuma tests un

tests ar kolimācijas teleskopu.

Šīs testa metodes pēc vajadzības var izmantot tipa apstiprināšanai, kvalitātes kontrolei vai izstrādājuma novērtēšanai.

9.3.1.1. Mērķa novērojuma tests

9.3.1.1.1. Aprīkojums

Pēc šīs metodes apgaismotu mērķi apskata caur bezšķembu stiklojumu. Mērķis var būt izveidots tā, ka testu var veikt vienkārši pēc jā–nē principa.

Ieteicams, lai mērķis būtu viens no šādu veidu mērķiem, tas ir:

a) apgaismots apļveida mērķis, kam ārējais diametrs D ietilpst n loka minūtes lielā leņķī, kura virsotne atrodas punktā x metru attālumā (11.a attēls); vai

b) tāds apgaismots apļveida mērķis ar ierobežotu laukumu, kura izmēri ir tādi, ka attālumā D no ierobežotā laukuma malas līdz tuvākajam punktam apļa iekšpusē, tas ietilpst n loka minūtes lielā leņķī, kura virsotne atrodas punktā x metru attālumā (11.b attēls), kur: n ir sekundārā attēla atdalīšanās robežvērtība, x ir attālums no bezšķembu stiklojuma līdz mērķim (vismaz 7 m), D aprēķina ar formulu D = x . tg n

Apgaismotais mērķis sastāv no gaismas kameras, kuras aptuvenie izmēri ir 300 mm × 300 mm × 150 mm un kura priekšpusi ērtāk izveidot no stikla, kas pārklāts ar gaismu necaurlaidīgu melnu papīru vai matētu melnu krāsu.

Kameru apgaismo ar piemērotu gaismas avotu. Var būt izdevīgi izmantot citu formu mērķus, piemēram, 14. attēlā parādītos. Pieļaujams, ka mērķu sistēmas vietā izmanto projicēšanas sistēmu, apskatot iegūtos attēlus uz ekrāna.

9.3.1.1.2. Procedūra

Priekšējo stiklu piemērotā statīvā nostiprina noteiktajā slīpuma leņķī tā, ka var izdarīt novērojumu horizontālajā plaknē, kura novilkta caur mērķa centru. Uz gaismas kameru skatās tumšā vai pustumšā telpā caur katru pārbaudāmā laukuma daļu, lai konstatētu iespējamo sekundārā attēla rašanos saistībā ar apgaismoto mērķi. Priekšējo stiklu pagriež, lai nodrošinātu to, ka pastāvīgi tiek ievērots pareizais skata virziens. Var skatīties ar monokulāru.

9.3.1.1.3. Rezultātu izteikšana

Nosaka, vai

tad, kad izmanto mērķi (a) (sk. 11.a attēlu), apļa pamata un sekundārais attēls atdalās viens no otra, t. i., ja nav pārsniegta n robežvērtība, vai

tad, ja izmanto mērķi (b) (sk. 11.b attēlu), ierobežotā laukuma sekundārais attēls nobīdās aiz apļa iekšējās malas pieskares punkta, t. i., ja ir pārsniegta n robežvērtība.

11. attēls

Mērķu izmēri

12. attēls

Aprīkojuma novietojums

13. attēls

Testa ar kolimācijas teleskopu aprīkojums

9.3.1.2. Tests ar kolimācijas teleskopu

Vajadzības gadījumā piemēro šajā punktā aprakstīto procedūru.

9.3.1.2.1. Aprīkojums

Aprīkojums sastāv no kolimatora un teleskopa, un to var ierīkot saskaņā ar 13. attēlu. Taču var izmantot arī jebkuru līdzvērtīgu optisko sistēmu.

9.3.1.2.2. Procedūra

Kolimācijas teleskops bezgalīgi veido polāro koordinātu sistēmu ar spilgtu punktu tās centrā (sk. 14. attēlu).

Novērošanas teleskopa fokusa plaknē uz optiskās ass novieto nelielu gaismu necaurlaidīgu ierobežotu laukumu, kura diametrs ir nedaudz lielāks nekā projicētajam spilgtajam punktam, tādējādi aizsedzot spilgto punktu.

Ja priekšējo stiklu, kas rada sekundāro attēlu, novieto starp teleskopu un kolimatoru, tad noteiktā attālumā no polāro koordinātu centra parādās otrs, mazāk spilgts punkts. Sekundārā attēla atdalīšanos izsaka attālums starp punktiem, kas redzami novērošanas teleskopā (sk. 14. attēlu). (Attālums starp tumšo ierobežoto laukumu un spilgto punktu polāro koordinātu sistēmas centrā raksturo optisko novirzi.)

9.3.1.2.3. Rezultātu izteikšana

Priekšējo stiklu vispirms vienkārši caurskata, lai noteiktu laukumu, kurā veidojas labākais sekundārais attēls. Pēc tam šo laukumu pārbauda ar kolimācijas teleskopa sistēmu atbilstīgā krišanas leņķī. Izmēra maksimālo sekundārā attēla atdalīšanos.

9.3.1.3. Novērošanas virziens horizontālajā plaknē ir apmēram perpendikulārs pret priekšējā stikla pēdu šajā plaknē.

9.3.2. Mērījumus izdara zonās, kā noteikts 9.2.2. punktā atbilstīgi transportlīdzekļu kategorijām.

9.3.2.1. Transportlīdzekļa tips

Testu atkārto, ja priekšējo stiklu paredzēts uzstādīt tāda tipa transportlīdzeklim, kam priekšējais redzes lauks ir citāds nekā tā tipa transportlīdzekļiem, kuriem šis priekšējais stikls jau ir apstiprināts.

9.3.3. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

9.3.3.1. Materiāla veids

Biezs stikls Pulēts stikls Plāns stikls 1 1 2

9.3.3.2. Citas papildu pazīmes

Citas papildu pazīmes nav iesaistītas.

9.3.4. Priekšējo stiklu skaits

Testēšanai iesniedz četrus priekšējos stiklus.

14. attēls

Piemērs novērošanai ar kolimācijas teleskopa testa metodi

9.3.5. Rezultātu interpretācija

Priekšējā stikla tipu attiecībā uz sekundārā attēla atdalīšanos uzskata par apmierinošu, ja četru testēšanai iesniegto priekšējo stiklu pamata un sekundārā attēla atdalīšanās nevienā zonā vai testa laukumā nepārsniedz šādas vērtības:

Transportlīdzekļa kategorija Zona Optiskā kropļojuma maksimālā vērtība M1 un N1 A – paplašināta saskaņā ar 9.2.2.1. punktu 15 loka minūtes B – samazināta saskaņā ar 18. pielikuma 2.4. punktu 25 loka minūtes M un N kategorijas, kas nav M1 kategorija I 15 loka minūtes Lauksaimniecības transportlīdzekļi utt., kam nav iespējams noteikt I zonu I' 15 loka minūtes

9.3.5.1. Mērījumus neizdara 25 mm apmales laukumā uz iekšu attiecībā pret projektēto stikla kontūru un pret jebkuru necaurredzamu aizēnojumu ar nosacījumu, ka tas neskar paplašināto A zonu vai I zonu.

9.3.5.2. Lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoriem un būvlaukuma transportlīdzekļiem mērījumus neizdara 100 mm apmales laukumā.

9.3.5.3. Sadalītiem priekšējiem stikliem mērījumus neizdara 35 mm joslā no tā priekšējā stikla malas, kurš ir pie sadalošā statņa.

9.3.5.4. Visās tajās I zonas vai A zonas daļās, kas ir 100 mm apmales laukumā uz iekšu attiecībā pret projektēto stikla kontūru, ir pieļaujama maksimālā 25 loka minūšu vērtība.

9.3.5.5. Nelielas novirzes no prasībām var pieļaut samazinātajā testa laukumā B (saskaņā ar 18. pielikuma 2.4. punktu), ja vien tās ir lokalizētas un reģistrētas protokolā.

10. UGUNSIZTURĪBAS TESTS

10.1. Mērķis un darbības joma

Pēc šīs metodes var noteikt mehānisko transportlīdzekļu (piemēram, vieglo pasažieru automobiļu, smago (kravas) automobiļu, furgontipa vieglo automobiļu, autobusu) pasažieru nodalījumā izmantoto materiālu horizontālās degšanas ātrumu pēc iedarbības ar mazu liesmu.

Ar šo metodi var testēt transportlīdzekļa iekšējā aprīkojumā izmantotos materiālus un sastāvdaļas atsevišķi vai kopā līdz 13 mm biezumam. To izmanto, lai novērtētu šādu materiālu ražošanas partijas attiecībā uz ugunsizturību vienveidību.

Tā kā reālās lietošanas situācijās (lietojums un izvietojums transportlīdzeklī, lietošanas nosacījumi, aizdegšanās avots u. c.) ir daudz atšķirību un ņemot vērā šeit noteiktos testa nosacījumus, šo metodi nevar uzskatīt par piemērotu, lai novērtētu visus faktiskos degšanas raksturojumus.

10.2. Definīcijas

10.2.1. Degšanas ātrums: ar šo metodi noteiktā sadegušā attāluma attiecība pret laiku, kurā attiecīgais attālums ir sadedzis. Degšanas ātrumu izsaka milimetros minūtē.

10.2.2. Kompozītmateriāls: materiāls, kurš sastāv no vairākiem līdzīga vai atšķirīga materiāla slāņiem, kuru virsmas cieši satur kopā līme, saistviela, pildījums, metinājums utt.

Ja dažādi materiāli savienoti kopā ar pārtraukumiem (piemēram, sašujot, ar augstfrekvences metināšanu, kniedēšanu), tad, sagatavojot atsevišķus paraugus saskaņā ar 10.5. punktu, šādus materiālus neuzskata par kompozītmateriāliem.

10.2.3. Pakļautā puse: puse, kura ir vērsta uz pasažieru salonu, kad materiālu uzstāda transportlīdzeklim.

10.3. Princips

Testējamo eksemplāru horizontāli nostiprina U veida turētājā, un 15 sekundes sadegšanas kamerā ar mazu liesmu iedarbojas uz parauga brīvo galu. Testā nosaka, vai un kad liesma nodziest, vai arī laiku, kurā liesma izplatās noteiktā attālumā.

10.4. Aprīkojums

10.4.1. Sadegšanas kamera (15. attēls), vēlams, no nerūsējoša tērauda, ar 16. attēlā norādītajiem izmēriem.

Kameras priekšpusē ir ugunsizturīgs apskates logs, kas var nosegt visu kameras priekšpusi, un tam var būt piekļuves paneļa funkcija.

Kameras apakšā ir ventilācijas atveres, kameras augšdaļā visapkārt ir ventilācijas sprauga. Sadegšanas kamerai ir četras kājas, kuru augstums ir 10 mm. Kameras vienā galā var būt atvere, lai kamerā var ievietot turētājā nostiprinātu testējamo eksemplāru; pretējā galā ir atvere gāzes padeves caurulei. Izkusušo materiālu uztver paplātē (sk. 17. attēlu), kas novietots kameras apakšā starp ventilācijas atverēm, nevienu no tām neaizsedzot.

15. attēls

Sadegšanas kamera ar parauga turētāju un pilienu paplāti

10.4.2. Paraugu turētājs, ko veido divas U veida metāla plāksnes vai rāmji no nerūsoša materiāla. Izmēri norādīti 18. attēlā.

Lai noturētu paraugu, apakšējā plāksnē ir tapas un augšējā – attiecīgas atveres. Tapas izmanto arī par mērīšanas punktiem, lai noteiktu degšanas attāluma sākumu un beigas.

Pa U veida rāmja pamatu no termoizturīgām stieplēm, kuru diametrs ir 0,25 mm un starp kurām ir 25 mm atstarpes, izveido balstu (sk. 19. attēlu).

Paraugu apakšdaļa ir 178 mm virs kameras grīdas plāksnes. Paraugu turētāja priekšējā mala ir 22 mm no kameras gala; paraugu turētāja garākās malas ir 50 mm attālumā no kameras sienām (visi iekšējie izmēri). (Sk. 15. un 16. attēlu.)

10.4.3. Gāzes deglis

Nelielais uguns avots kamerā ir Bunzena deglis, kura iekšējais diametrs ir 9,5 mm. Tas atrodas testa kameras centrā, un tā sprausla ir 19 mm zem parauga brīvā gala apakšējās malas viduspunkta (sk. 16. attēlu).

10.4.4. Testam izmantojamā gāze

Deglim padotās gāzes siltumspēja ir aptuveni 38 MJ/m3 (piemēram, dabasgāze).

10.4.5. Vismaz 110 mm gara metāla ķemme ar septiņiem vai astoņiem gludi noapaļotiem zariem uz 25 mm.

16. attēls

Sadegšanas kameras paraugs

17. attēls

Tipiska pilienu paplāte

18. attēls

Parauga turētāja piemērs

19. attēls

U veida rāmja apakšā no stieplēm izveidotā balsta daļas paraugs

10.4.6. Hronometrs ar precizitāti 0,5 s.

10.4.7. Velkmes skapis

Sadegšanas kameru var ievietot velkmes skapī ar noteikumu, ka tā iekšējais tilpums ir vismaz 20, tomēr ne vairāk kā 110 reizes lielāks par sadegšanas kameras tilpumu un ka velkmes skapja augstums, platums vai garums nepārsniedz pārējo divu dimensiju izmērus vairāk kā 2,5 reizes.

Pirms testa izmēra gaisa plūsmas ātrumu vertikālā virzienā velkmes skapī 100 mm attālumā no sadegšanas kameras tieši tās priekšpusē un aizmugurē. Lai sadegšanas produkti neatstātu nelabvēlīgu ietekmi uz darbinieka veselību, gaisa plūsmas ātrums ir 0,10 līdz 0,30 m/s. Var izmantot velkmes skapi ar dabīgo ventilāciju un atbilstīgu gaisa plūsmas ātrumu.

10.5. Paraugi

10.5.1. Forma un izmēri

Testējamo eksemplāru forma un izmēri ir norādīti 20. attēlā. Testējamā eksemplāra biezums atbilst testējamā izstrādājuma biezumam. Tas nepārsniedz 13 mm. Parauga šķērsgriezums ir pēc iespējas vienāds visā garumā. Ja izstrādājuma forma un izmēri ir tādi, ka nav iespējams paņemt norādītā izmēra paraugu, tad ievēro šādus minimālos parauga izmērus:

a) ja paraugu platums ir 3 līdz 60 mm, tad to garums ir 356 mm. šajā gadījumā materiālu testē visā izstrādājuma platumā;

b) ja paraugu platums ir 60 līdz 100 mm, tad to garums ir vismaz 138 mm. Šajā gadījumā iespējamais degšanas attālums atbilst parauga garumam un mērījumus sāk pirmajā mērīšanas punktā;

c) ja paraugu platums ir mazāks par 60 mm un garums ir mazāks par 356 mm vai paraugu platums ir 60 līdz 100 mm un garums ir mazāks par 138 mm, tad tos nevar testēt pēc šīs metodes, kuras paraugu platums nevar būt mazāks par 3 mm.

20. attēls

Paraugs

10.5.2. Paraugu ņemšana

No testējamā materiāla ņem vismaz piecus paraugus. Ja materiālu degšanas ātrumi dažādos virzienos ir atšķirīgi (to nosaka iepriekšējos testos), tad ņem piecus (vai vairāk) paraugus un ievieto tos testa aprīkojumā tā, ka var izmērīt lielāko degšanas ātrumu.

No materiāliem, ko piegādā noteiktā platumā, izgriež vismaz 500 mm garu paraugu no visa platuma. No šādi izgriezta gabala paraugus ņem ne tuvāk par 100 mm no materiāla malas punktos, kuri cits no cita ir vienādā attālumā.

Paraugus ņem tāpat kā no gataviem izstrādājumiem, ja izstrādājuma forma to ļauj. Ja izstrādājuma biezums pārsniedz 13 mm, tad ar mehāniskas apstrādes paņēmieniem to samazina līdz 13 mm no tās puses, kas nav vērsta uz pasažieru salonu.

Kompozītmateriālus (sk. 10.2.2. punktu) testē tāpat kā viendabīgos materiālus.

Materiāliem, ko veido uzklāti slāņi ar dažādu sastāvu un kas nav kompozītmateriāli, atsevišķi testē katru slāni līdz 13 mm biezumam no tās virsmas puses, kura ir vērsta uz pasažieru salonu.

10.5.3. Sagatavošana

Paraugus vismaz 24 stundas, bet ne ilgāk kā septiņas dienas sagatavo 23 °C ± 2 °C temperatūrā un 50 ± 5 % relatīvajā mitrumā, un šādos apstākļos tos tur līdz pat testēšanai.

10.6. Procedūra

10.6.1. Paraugus ar plūksnainu vai uzkārstu virsmu novieto uz līdzenas virsmas un ar ķemmi (10.4.5. punkts) divreiz izķemmē pretēji kārsuma virzienam.

10.6.2. Paraugu ievieto paraugu turētājā (10.4.2. punkts) tā, lai pakļautā puse ir vērsta uz leju pret liesmu.

10.6.3. Gaisa ieplūdes atverei esot noslēgtai, pēc atzīmes uz degšanas kameras noregulē 38 mm augstu degļa liesmu. Pirms sāk pirmo testu, degli dedzina vismaz vienu minūti, lai stabilizētu liesmu.

10.6.4. Paraugu turētāju ievieto sadegšanas kamerā tā, ka liesma skar parauga galu, un pēc 15 sekundēm pārtrauc gāzes padevi deglim.

10.6.5. Degšanas laiku sāk mērīt brīdī, kad liesmas apakšējā daļa sasniedz pirmo mērījumu punktu. Novēro liesmas izplatīšanos tajā parauga pusē (augšējā vai apakšējā), kas deg ātrāk.

10.6.6. Degšanas laika mērīšanu beidz brīdī, kad liesma sasniedz pēdējo mērījumu punktu vai nodziest, to nesasniegusi. Ja liesma pēdējo mērījumu punktu nesasniedz, tad izmēra sadegušo attālumu līdz vietai, kurā liesma nodzisusi. Sadegušais attālums ir virsējas vai iekšējas degšanas rezultātā sabojātā parauga daļa.

10.6.7. Ja paraugu nevar aizdedzināt vai pēc degļa izdzēšanas tas vairs nedeg, vai arī liesma nodziest pirms pirmā mērījumu punkta un tāpēc degšanas laiks netiek noteikts, tad testa protokolā atzīmē, ka degšanas ātrums ir 0 mm minūtē.

10.6.8. Ja veic testu sēriju vai atkārtotus testus, tad pirms testa pārliecinās, ka sadegšanas kameras un paraugu turētāja temperatūra testēšanas sākumā nepārsniedz 30 °C.

10.7. Aprēķināšana

Degšanas ātrumu B milimetros sekundē aprēķina ar formulu:

;

kur:

s ir sadegušais attālums milimetros,

t ir laiks sekundēs, kurā sadeg attālums s.

10.8. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Papildu pazīmes nav iesaistītas.

10.9. Rezultātu interpretācija

10.9.1. Uzskata, ka ar plastmasu pārklāts stiklojums (šo noteikumu 2.4. punkts) un stikla un plastmasas stiklojums (šo noteikumu 2.5. punkts) ir apmierinoši izturējuši ugunsizturības testu, ja degšanas ātrums nepārsniedz 90 mm minūtē.

10.9.2. Uzskata, ka cietas plastmasas rūtis (šo noteikumu 2.6.1. punkts), elastīgas plastmasas rūtis (šo noteikumu 2.6.2. punkts) un cietas plastmasas daudzkārša stiklojuma mezgli ir apmierinoši izturējuši ugunsizturības testu, ja degšanas ātrums nepārsniedz 110 mm minūtē.

11. ĶĪMISKĀS NOTURĪBAS TESTS

11.1. Testā izmantojamās ķīmiskās vielas

11.1.1. Neabrazīvs ziepju šķīdums: 1 masas procents kālija oleāta dejonizētā ūdenī.

11.1.2. Šķīdums logu tīrīšanai: ūdens šķīdums, kurā ir 5 līdz 10 masas procenti izopropanola un tikpat dipropilēnglikolmonometilētera un 1 līdz 5 masas procenti amonija hidroksīda.

11.1.3. Neatšķaidīts denaturētais spirts: 1 tilpuma daļa metilspirta uz 10 tilpuma daļām etilspirta.

11.1.4. Benzīns vai līdzvērtīgs salīdzināšanas benzīns: maisījums, kurā ir 50 tilpumprocenti toluola, 30 tilpumprocenti 2,2,4-trimetilpentāna, 15 tilpumprocenti 2,4,4-trimetil-1-pentēna un 5 tilpumprocenti etilspirta.

NB! Izmantotā benzīna sastāvu norāda testa protokolā.

11.1.5. Salīdzināšanas petroleja: maisījums, kurā ir 50 tilpumprocenti n-oktāna un 50 tilpumprocenti n-dekāna.

11.2. Testa metode

11.2.1. Tests iegremdējot

Četrus paraugus, kuru izmērs ir 180 mm × 25 mm, testē katrā 11.1. punktā noteiktajā testā un ar katru no 11.1. punktā noteiktajām ķīmiskajām vielām, katram testam un katram tīrīšanas produktam izmantojot jaunu testa paraugu.

Pirms katra testa paraugus notīra saskaņā ar izgatavotāja norādījumiem, tad 48 stundas sagatavo 23 °C ± 2 °C temperatūrā un 50 ± 5 % relatīvajā mitrumā. Šādus apstākļus saglabā visā testā.

Paraugus pilnībā iegremdē testa šķidrumā un tur vienu minūti, tad tos no šķidruma izņem un nekavējoties noslauka ar tīru, absorbējošu kokvilnas drānu.

11.2.2. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Bezkrāsas Ar tonējumu Starpslāņa vai plastmasas pārklājuma tonējums 2 2

Pārējām papildu pazīmēm nav nelabvēlīgas ietekmes.

11.2.3. Rezultātu interpretācija

11.2.3.1. Ķīmiskās noturības testa rezultātu uzskata par apmierinošu, ja paraugam nav konstatēta nekāda mīkstināšanās, lipīgums, plaisas vai acīm redzams caurspīdīguma zudums.

11.2.3.2. Paraugu izlases ķīmisko noturību uzskata par apmierinošu, ja vismaz trijos no četriem testiem ar katru ķīmisko vielu ir iegūti apmierinoši rezultāti.

11.2.4. Slodzes testa procedūra

11.2.4.1. Paraugu vienā galā atbalsta kā horizontāla līmeņa balstu ar fiksētu balstošu malu tā, ka paraugs visā platumā balstās uz šķautnes (šarnīra ass), kas ir 51 mm no fiksētā gala. Testa parauga brīvajā galā piekar slogojumu, kas ir 102 mm no šarnīra ass, kā parādīts 21. attēlā.

21. attēls

Parauga nostiprināšanas metode

11.2.4.2. Slogojuma masa ir 28,7 t2 g, kur t ir testa parauga biezums milimetros. Uz parauga ārējo šķiedru radītais spiediens ir aptuveni 6,9 MPa.

Piemērs. Ja starp lejup vērstu fiksēto malu un augšup vērstu šķautni, kas viena no otras ir 51 mm attālumā, horizontāli novieto paraugu, kura biezums ir 3 mm, tad 102 mm no šķautnes jāpieliek 258 g slodze.

11.2.4.3. Kamēr paraugam pieliek spriegumu, uz parauga augšējās virsmas virs šķautnes uzklāj vienu no noteiktajām ķīmiskajām vielām. Ķīmisko vielu uzklāj ar mīkstu suku, kuras platums ir 13 mm un kuru saslapina pirms katra triepiena. Ar 1 s intervāliem izdara desmit atsevišķus triepienus pa visu parauga platumu, neskarot galu un malas (sk. 22. attēlu).

22. attēls

Ķīmisko vielu uzklāšanas uz parauga metode

11.2.5. Papildu pazīmju neatbilstības rādītāji

Bezkrāsas Ar tonējumu Plastmasas pārklājuma vai plastmasas stiklojuma tonējums 1 2

Pārējām papildu pazīmēm nav nelabvēlīgas ietekmes.

11.2.6. Rezultātu interpretācija

11.2.6.1. Ķīmiskās noturības testa rezultātu uzskata par apmierinošu, ja paraugam nav konstatēta nekāda mīkstināšanās, lipīgums, plaisas vai acīm redzams caurspīdīguma zudums.

11.2.6.2. Uzskata, ka paraugu ķīmiskā noturība ir apmierinoša, ja ir izpildīts viens no šiem nosacījumiem:

11.2.6.2.1. visu testu rezultāti ir apmierinoši;

11.2.6.2.2. viena testa rezultāts ir neapmierinošs, tomēr turpmākajā testu sērijā ar citiem paraugiem rezultāts ir apmierinošs.

12. ELASTĪBAS TESTS UN LOCĪŠANAS TESTS

12.1. Darbības joma

Šajā testā jānoskaidro, vai plastmasa ir pieskaitāma pie cietas vai elastīgas plastmasas.

12.2. Testa metode

No nominālā biezuma materiāla izgriež plakanu taisnstūra paraugu, kura garums ir 300 mm un platums 25 mm, un to horizontāli piestiprina iespīlēšanas ierīcē tā, ka paraugs 275 mm garumā brīvi sniedzas pāri ierīcei. Šo brīvo galu līdz testa sākumam horizontāli atbalsta ar attiecīgu ierīci. 60 sekundes pēc šā atbalsta noņemšanas norāda brīvā gala vertikālo novirzi milimetros. Ja šī novirze pārsniedz 50 mm, tad tam izdara 180° locīšanas testu. Paraugu asi saliec, pēc tam to liec ap 0,5 mm biezu metāla loksnes gabalu tā, ka tas abās pusēs cieši saskaras ar to.

12.3. Testa apstākļi

Temperatūra: 20 °C ± 2 °C

Relatīvais mitrums: 60 ± 5 %

12.4. Prasības

Elastīgas plastmasas vertikālajai novirzei jābūt lielākai par 50 mm, un 10 sekundes pēc 180° locīšanas locījuma vietā materiālam nedrīkst būt lūzumam līdzīgi bojājumi (sk. 23. attēlu).

13. ATSLĀŅOŠANĀS TESTS

13.1. Darbības joma

Šajā testā ar vienkāršu metodi nosaka pamatvirsmas pārklājumu adhēziju. Var novērtēt trauslumu un citus izturības parametrus.

13.2. Aprīkojums

Grieznis ar sešiem asmeņiem, kas novietoti 1 mm attālumā cits no cita. Palielināmais stikls ar divkārtīgu palielinājumu atslāņošanās parauga apskatei (sk. 24. attēlu).

23. attēls

Novietojums elastības testam

24. attēls

Instruments ar sešiem asmeņiem

13.3. Testa metode

Iegriezumu cauri pamatvirsmas pārklājumam izdara ar sešiem griezieniem un perpendikulāri šim iegriezumam izdara otru iegriezumu tā, ka izveidojas režģis ar 25 kvadrātiem (tīklveida iegriezums).

Grieznis jāvelk stingri ar ātrumu 2 līdz 5 cm/s, lai iegrieztu pamatvirsmu, bet ne pārāk dziļi.

Griež tā, ka abas vadošās galviņas pie aprīkojuma malas vienmērīgi skar virsmu. Pēc testa ar palielināmo stiklu apskata iegriezumus, lai pārliecinātos, ka tie sasniedz pamatvirsmu. Testu izdara vismaz divās dažādās parauga vietās. Pēc iegriezumu izdarīšanas tos piecas reizes, viegli piespiežot, nosukā abos diagonālajos virzienos ar rokas suku, kam ir poliamīda sari.

13.4. Rezultātu interpretācija

Tīklveida iegriezumu pārbauda ar palielināmo stiklu. Ja griezuma malas ir pilnīgi gludas un neviena pārklājuma daļa nav atdalījusies, tad piešķiramais atslāņošanās novērtējums ir Gt0. Ja griezumu krustošanās vietās ir atdalījušies nelieli fragmenti un ja pakļautais laukums ir aptuveni līdz 5 % no tīklveida iegriezuma laukuma, tad piešķiramais atslāņošanās novērtējums ir Gt1.

Ja atdalīšanās ir notikusi lielākos laukumos, tad piešķiramais atslāņošanās novērtējums ir Gt2 līdz Gt5.

Iegriezuma vērtības kategorija Režģa laukuma pakļautais laukums Gt2 no 5 līdz 15 % Gt3 no 15 līdz 35 % Gt4 no 35 līdz 65 % Gt5 vairāk nekā 65 %

(1) Piemērotu berzējošo instrumentu ražo Teledyne Taber (Amerikas Savienotās Valstis).

(2) Piemērotas abrazīvās ripas var iegādāties no Teledyne Taber (Amerikas Savienotās Valstis).

(3) Piemēram, Atlas Ci Series, Heraeus Xenotest Series vai Suga WEL-X Series.

(4) Piemēram, Corning 7740 Pyrex vai Heraeus Suprax.

(5) Par kopējo ultravioleto starojumu uzskata visu starojumu, kura viļņa garums ir mazāks nekā 400 nm.

(6) Starptautiskā Apgaismojuma komisija.

(7) Kā noteikts Konsolidētās rezolūcijas par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) 7. pielikumā (dokuments TRANS/WP.29/78/Rev.2, 2. punkts).