LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 330/26

Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) Noteikumi Nr. 26 — Vienoti noteikumi transportlīdzekļu apstiprināšanai attiecībā uz to ārējiem izvirzījumiem.

1. DARBĪBAS JOMA UN MĒRĶIS

1.1. Šie noteikumi attiecas uz M1 kategorijas transportlīdzekļu ārējiem izvirzījumiem (1). To nepiemēro atpakaļskata spoguļiem vai jūgierīču galvām.

1.2. Šo noteikumu mērķis ir samazināt miesas bojājumu rašanās risku vai smagumu personām, kas atsitas pret ārējo virsmu vai aizskar to sadursmes gadījumā. Tie attiecas gan uz nekustīgu, gan uz kustīgu transportlīdzekli.

2. DEFINĪCIJAS

Šajos noteikumos.

2.1. “Transportlīdzekļa tipa apstiprināšana” ir transportlīdzekļa tipa apstiprināšana attiecībā uz tā ārējiem izvirzījumiem.

2.2. “Transportlīdzekļa tips” ir tādu mehānisko transportlīdzekļu kategorija, kas neatšķiras pēc šādiem būtiskiem parametriem — ārējās virsmas formas un materiāli.

2.3. “Ārējā virsma” ir ir transportlīdzekļa ārpuse, kas ietver motora pārsegu, bagāžas nodalījuma pārsegu, durvis, spārnus, jumtu, gaismas un gaismas signalizācijas ierīces un sastāvdaļas redzamības uzlabošanai.

2.4. “Grīdas līnija” ir līnija, ko nosaka šādi:

vertikālās ass konusu ar malām 30° leņķī pret vertikāli secīgi novieto tā, ka tas pastāvīgi un pēc iespējas mazāk pieskaras transportlīdzekļa ārējai virsmai. Pieskares punktu ģeometriskā vieta ir grīdas līnija. Nosakot grīdas līniju, neņem vērā domkrata atbalsta vietas, izpūtējus vai riteņus. Riteņu arku atstarpes pieņem par iedomātu virsmu, kas paplašina blakusesošo ārējo virsmu. Nosakot grīdas līniju, ņem vērā transportlīdzekļa bufera abus galus. Atkarībā no atsevišķa transportlīdzekļa grīdas līnija var būt vai nu bufera ārmala, vai virsbūves panelis zem bufera. Ja vienlaikus ir divi pieskares punkti vai vairāk, tad grīdas līnijas noteikšanai izmanto zemāko pieskares punktu.

2.5. “Izliekuma rādiuss” ir tās riņķa līnijas loka rādiuss, kas ir vistuvāk attiecīgās sastāvdaļas apļveida formai.

2.6. “Transportlīdzeklis ar kravu” ir transportlīdzeklis ar tā maksimāli pieļaujamo tehnisko masu. Transportlīdzekļus, kas aprīkoti ar hidropneimatisko, hidraulisko vai pneimatisko piekari vai ar ierīci atstarpes ar zemi automātiskai regulēšanai atkarībā no slodzes, testē nelabvēlīgākajos transportlīdzekļa normālas ekspluatācijas apstākļos, kurus norādījis izgatavotājs.

Transportlīdzekļa “galējā ārmala” attiecībā uz transportlīdzekļa abām pusēm ir plakne, kas ir paralēla transportlīdzekļa gareniskajai vidus plaknei, sakrītot ar tā sānu ārējo malu, un attiecībā uz priekšas un aizmugures malu transportlīdzekļa perpendikulārā šķērsplakne sakrīt ar tā priekšas un aizmugures malu, neņemot vērā izvirzījumus:

2.7.1. riepām netālu no punkta, kur tās saskaras ar zemi un riepu spiediena mērītāju savienojumiem;

2.7.2. jebkurām pretslīdēšanas ierīcēm, kas var būt uzliktas riteņiem;

2.7.3. atpakaļskata spoguļiem;

2.7.4. virzienrādītājiem sānos, ārējo kontūru gabarītlukturiem, priekšējiem un pakaļējiem gabarītgaismas (sānu) lukturiem, kā arī stāvgaismas lukturiem;

2.7.5. attiecībā uz priekšas un aizmugures malām — daļas, kas uzstādītas uz buferiem, jūgierīcēm un izpūtējiem.

2.8. “Izvirzījuma izmēri” sastāvdaļai, kas uzstādīta uz paneļa, ir izmēri, kurus nosaka ar šo noteikumu 3. pielikuma 2. punktā aprakstīto metodi.

2.9. “Paneļa nominālā līnija” ir līnija, kas šķērso divus punktus apļa centrā, kad tās virsma pirmo un pēdējo reizi saskaras ar sastāvdaļu, ja izmanto šo noteikumu 3. pielikuma 2.2. punktā aprakstīto mērīšanas procedūru.

3. APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS

Pieteikums par transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu attiecībā uz ārējiem izvirzījumiem.

3.1.1. Pieteikums transportlīdzekļa tipa apstiprinājumam attiecībā uz ārējiem izvirzījumiem jāiesniedz transportlīdzekļa izgatavotājam vai viņa pienācīgi pilnvarotam pārstāvim.

Tam pievieno šādus dokumentus trijos eksemplāros:

3.1.2.1. transportlīdzekļa priekšas, aizmugures un sānu daļu fotoattēlus 30° līdz 45° leņķī pret transportlīdzekļa vertikālo garenvirziena vidusplakni;

3.1.2.2. buferu rasējumus ar izmēriem un, ja vajadzīgs;

3.1.2.3. konkrētu ārējo izvirzījumu rasējumus un vajadzības gadījumā 6.9.1. punktā minēto ārējās virsmas konkrētu daļu rasējumus.

3.1.3. Apstiprināmā transportlīdzekļa tipa paraugu iesniedz tehniskajam dienestam, kas ir atbildīgs par tipa apstiprināšanas testu izpildi. Pēc minētā tehniskā dienesta lūguma tāpat iesniedz konkrētas izmantoto materiālu sastāvdaļas un konkrētus paraugus.

Pieteikumus par tipa apstiprinājumu attiecībā uz bagāžniekiem, slēpju bagāžniekiem vai radio uztveršanas vai raidīšanas antenām, ko uzskata par atsevišķu tehnisko vienību.

3.2.1. Pieteikumus tipa apstiprinājumam attiecībā uz bagāžniekiem, slēpju bagāžniekiem vai radio uztveršanas vai raidīšanas antenām, ko uzskata par atsevišķām tehniskām vienībām, iesniedz transportlīdzekļa izgatavotājs vai iepriekš minēto atsevišķo tehnisko vienību izgatavotājs vai viņa pienācīgi pilnvarots pārstāvis.

Pieteikumam par katru 3.2.1. punktā minēto ierīci pievieno:

3.2.2.1. tādu dokumentu kopijas trīs eksemplāros, kuros precizēti atsevišķas tehniskās vienības tehniskie parametri, un montāžas norādījumi, kas jāpievieno katrai pārdotajai atsevišķajai tehniskajai vienībai;

3.2.2.2. atsevišķas tehniskās vienības tipa paraugu. Ja atbildīgā iestāde uzskata par vajadzīgu, tā var pieprasīt turpmākus paraugus.

4. APSTIPRINĀJUMS

Transportlīdzekļa tipa apstiprinājums attiecībā uz ārējiem izvirzījumiem.

4.1.1. Ja saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprināšanai iesniegtais transportlīdzekļa tips atbilst turpmāk minētā 5. un 6. punkta prasībām, piešķir šā transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu.

4.1.2. Apstiprinājuma numuru piešķir katram apstiprinātajam transportlīdzekļa tipam. Tā pirmie divi cipari (pašlaik 02, kas atbilst 02 grozījumu sērijai, kura stājās spēkā 1996. gada 13. decembrī) norāda grozījumu sēriju, ietverot jaunākos būtiskos tehniskos grozījumus, kas šajos noteikumos izdarīti apstiprinājuma piešķiršanas laikā. Viena un tā pati līgumslēdzēja puse nepiešķir tādu pašu numuru citam transportlīdzekļa tipam.

4.1.3. Paziņojumu par transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, apstiprinājuma attiecinājumu uz citu tipu, noraidīšanu vai anulēšanu, vai ražošanas galīgu pārtraukšanu saskaņā ar šie noteikumiem nosūta 1958. gada nolīguma pusēm, kas piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kas atbilst paraugam šo noteikumu 1. pielikumā.

Katram transportlīdzeklim, kas atbilst transportlīdzekļa tipam, kurš apstiprināts saskaņā ar šiem noteikumiem, skaidri redzamā un viegli pieejamā vietā, kas norādīta apstiprinājuma veidlapā, piestiprina starptautiski atzītu zīmi, kuru veido:

4.1.4.1. aplis, kurā ir burts “E”, kam seko tās valsts pazīšanas numurs, kura piešķīrusi tipa apstiprinājumu;

4.1.4.2. šo noteikumu numurs, kam seko burts “R”, domuzīme un apstiprinājuma numurs, pa labi no 4.1.4.1. punktā aprakstītā apļa.

4.1.5. Ja transportlīdzeklis atbilst apstiprinātajam transportlīdzekļa tipam saskaņā ar vienu vai vairākiem citiem noteikumiem, kas pievienoti nolīgumam, valstī, kas piešķīrusi apstiprinājumu saskaņā ar šiem noteikumiem, 4.4.1. punktā paredzētais simbols nav jāatkārto; tādā gadījumā visu to noteikumu papildu numurus un simbolus, saskaņā ar kurām piešķirts apstiprinājums valstī, kas piešķīrusi apstiprinājumu saskaņā ar šiem noteikumiem, novieto vertikālās kolonās pa labi no 4.1.4.1. punktā paredzētā simbola.

4.1.6. Apstiprinājuma zīme ir skaidri salasāma un neizdzēšama.

4.1.7. Apstiprinājuma zīmi novieto uz izgatavotāja piestiprinātās transportlīdzekļa datu plāksnītes vai tās tuvumā.

4.1.8. Šo noteikumu 2. pielikumā sniegti apstiprinājuma zīmju izvietojuma piemēri.

4.1.9. Kompetentā iestāde pirms tipa apstiprinājuma piešķiršanas pārbauda, vai ir paredzēti pasākumi, kas garantē ražojumu atbilstības efektīvu kontroli.

Apstiprinājumu attiecībā uz bagāžniekiem, slēpju bagāžniekiem vai radio uztveršanas vai raidīšanas antenām, ko uzskata par atsevišķu tehnisko vienību.

4.2.1. Ja saskaņā šiem noteikumiem apstiprināšanai iesniegtais atsevišķas tehniskās vienības tips atbilst turpmāk minētā 6.16., 6.17. un 6.18. punkta prasībām, piešķir atsevišķas tehniskās vienības tipa apstiprinājumu.

4.2.2. Apstiprinājuma numuru piešķir katram atsevišķas tehniskās vienības tipam. Tā pirmie divi cipari (pašlaik 02, kas atbilst 02 grozījumu sērijai, kura stājās spēkā 1996. gada 13. decembrī) norāda grozījumu sēriju, ietverot jaunākos būtiskos tehniskos grozījumus, kas šajos noteikumos izdarīti apstiprinājuma piešķiršanas laikā. Viena un tā pati līgumslēdzēja puse nepiešķir tādu pašu apstiprinājuma numuru citam atsevišķas tehniskās vienības tipam.

4.2.3. Paziņojumu par atsevišķas tehniskās vienības tipa apstiprinājumu, apstiprinājuma attiecinājumu uz citu tipu, noraidīšanu vai anulēšanu, vai ražošanas galīgu pārtraukšanu saskaņā ar šiem noteikumiem nosūta 1958. gada nolīguma pusēm, kas piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kas atbilst paraugam šo noteikumu 4. pielikumā.

Katrai atsevišķai tehniskai vienībai, kas atbilst tipam, kurš apstiprināts saskaņā ar šiem noteikumiem, skaidri redzamā un viegli pieejamā vietā, kas norādīta apstiprinājuma veidlapā, piestiprina starptautiski atzītu zīmi, kuru veido:

4.2.4.1. aplis, kurā ir burts “E”, kam seko tās valsts pazīšanas numurs, kura piešķīrusi tipa apstiprinājumu (2);

4.2.4.2. šo noteikumu numurs, kam seko burts “R”, domuzīme un apstiprinājuma numurs, pa labi no 4.2.4.1. punktā aprakstītā apļa.

4.2.5. Apstiprinājuma zīme ir skaidri salasāma un neizdzēšama.

4.2.6. Apstiprinājuma zīmi novieto uz izgatavotāja piestiprinātās atsevišķas tehniskās vienības datu plāksnītes vai tās tuvumā.

4.2.7. Šo noteikumu 2. pielikumā sniegti apstiprinājuma zīmju izvietojuma piemēri.

4.2.8. Kompetentā iestāde pirms tipa apstiprinājuma piešķiršanas pārbauda, vai ir paredzēti pasākumi, kas garantē ražojumu atbilstības efektīvu kontroli.

5. VISPĀRĪGAS SPECIFIKĀCIJAS

Šā pielikuma noteikumi neattiecas uz tām transportlīdzekļa ārējās virsmas daļām, kas transportlīdzeklim ar kravu un aizvērtiem logiem, durvīm, bagāžnieku vākiem utt. ir vai nu

5.1.1. augstāk par 2 m, vai

5.1.2. zem grīdas līnijas, vai

5.1.3. novietotas tā, ka statiskos apstākļos, kā arī darbībā nevar saskarties ar apli 100 mm diametrā.

5.2. Transportlīdzekļu ārējā virsmā nevar būt nevienas uz āru vērstas daļas, kas ir asa vai ar asu galu, vai tādas formas, izmēru, virziena vai cietības izvirzījumu, kuri varētu palielināt miesas bojājumu rašanās risku vai smagumu personām, kas atsitas pret ārējo virsmu vai aizskar to sadursmes gadījumā.

5.3. Transportlīdzekļa ārējā virsmā nevar būt nevienas uz āru vērstas daļas, kas var aizķert gājējus, velosipēdistus vai motociklistus.

5.4. Nevienai ārējās virsmas uz āru izvirzītai daļai izliekuma rādiuss nevar būt mazāks kā 2,5 mm. Šī prasība neattiecas uz ārējās virsmas daļām, kas izvirzītas uz āru mazāk kā 5 mm, bet šādu uz āru vērsto daļu stūri nedrīkst būt asi, izņemot gadījumus, ja šādas daļas izvirzītas uz āru mazāk kā 1,5 mm.

5.5. Ārējās virsmas uz āru izvirzītajām daļām no materiāla, kam cietība nepārsniedz A nostiprinājumu 60, izliekuma rādiuss var būt mazāks kā 2,5 mm.

Cietību mēra detaļām, kas uzstādītas transportlīdzeklim. Ja nav iespējams mērīt nostiprinātu daļu cietību, tad novērtēšanai izmanto salīdzināmus mērījumus.

5.6. Iepriekš minētos 5.1. līdz 5.5. punkta noteikumus piemēro papildus 6. punkta īpašajām specifikācijām, izņemot gadījumus, ja šīs īpašās specifikācijas skaidri paredz citādi.

6. ĪPAŠAS SPECIFIKĀCIJAS

6.1. Rotājumi

6.1.1. Rotājumiem, kas no stiprinājumiem ir izvirzīti uz āru vairāk par 10 mm, jābūt ievelkamiem, atdalāmiem vai noliecamiem visvairāk izvirzītajā punktā, iedarbojoties ar 10 daN lielu spēku jebkurā virzienā, gandrīz paralēli tās virsmas plaknei, uz kuras tie ir uzstādīti. Šos noteikumus nepiemēro radiatora dekoratīvā režģa rotājumiem, uz kuriem attiecas tikai 5. punkta vispārīgās prasības. Lai pieliktu 10 daN lielu spēku, izmanto stampu ar plakanu galu, kuras diametrs nav lielāks kā 50 mm. Ja tas nav iespējams, izmanto līdzvērtīgu metodi. Pēc tam, kad rotājumi ir ievilkti, atdalīti vai noliekti, atlikušais izvirzījums nedrīkst pārsniegt 10 mm. Šiem izvirzījumiem vienmēr jāatbilst 5.2. punkta noteikumiem. Ja rotājumi ir uzmontēti uz pamata, šādu pamatu uzskata par rotājumu, nevis par atbalsta virsmu.

6.1.2. Uz ārējās virsmas aizsargjoslām un ekrāniem neattiecas 6.1.1. punkta prasības; tomēr tiem jābūt stingri piestiprinātiem pie transportlīdzekļa.

6.2. Priekšējais apgaismojums

6.2.1. Priekšējam apgaismojumam ir atļauti uz āru izvirzīti aizsargstikli un apmales, ja to izvirzījums, ko mēra attiecībā pret galvenā luktura caurspīdīgo ārējo virsmu, nepārsniedz 30 mm, un to izliekuma rādiuss visur ir vismaz 2,5 mm. Priekšējam apgaismojumam, kas uzstādīts aiz papildu caurspīdīgās virsmas, izvirzījumu mēra no attālākās caurspīdīgās virsmas. Izvirzījumus nosaka saskaņā ar metodēm, kas norādītas šo noteikumu 3. pielikuma 3. punktā.

6.2.2. Paceļamiem priekšējiem lukturiem gan paceltā, gan nolaistā stāvoklī jāatbilst 6.2.1. punkta prasībām.

6.2.3. Pielikuma 6.2.1. punkta noteikumi neattiecas uz priekšējiem lukturiem, kuri ir iegremdēti virsbūvē vai kuri “karājas” pie virsbūves, ja virsbūve atbilst 6.9.1. punkta prasībām.

6.3. Režģi un atstarpes

6.3.1. Atstarpēm starp kustīgām vai nekustīgām detaļām, ieskaitot tās, kas ir daļa no gaisa ieplūdes vai izplūdes režģiem un radiatora režģiem, nepiemēro 5.4. punkta prasības, ja atstatums starp divām secīgām detaļām nepārsniedz 40 mm un režģiem un atstarpēm ir funkcionāli mērķi. Atstarpēm starp 40 mm un 25 mm izliekuma rādiuss ir 1 mm vai lielāks. Tomēr, ja attālums starp divām blakusesošām daļām nepārsniedz 25 mm, tad detaļu ārējais izliekuma rādiuss nedrīkst būt mazāks kā 0,5 mm. Attālumu starp divām secīgām režģu un atstarpju detaļām nosaka saskaņā ar metodi, kas norādīta šo noteikumu 3. pielikuma 4. punktā.

6.3.2. Nevienas režģa vai atstarpes daļas priekšas un sānu daļu savienojums nedrīkst būt ass.

6.4. Priekšējā stikla tīrītāji

6.4.1. Priekšējā stikla tīrītājs ir aprīkots tā, ka stikla tīrītāja vārpstai ir aizsargapvalks, kura izliekuma rādiuss atbilst 5.4. punkta prasībām un virsma nav mazāka kā 150 mm2. Noapaļotiem apvalkiem minimālā virsma ir 150 mm2, mērot ne tālāk kā 6,5 mm no vistālāk izvirzītā punkta. Šīs prasības attiecas arī uz aizmugures logu tīrītājiem un priekšējo lukturu tīrītājiem.

6.4.2. Stikla tīrītāju slotiņām vai palīgelementiem nepiemēro 5.4. punkta prasības. Tomēr šādas vienības jāizgatavo tā, ka tām nav asu stūru un smailu vai asu daļu.

6.5. Buferi

6.5.1. Buferu gali ir vērsti pret ārējo virsmu, lai samazinātu aizķeršanas iespēju. Uzskata, ka šī prasība ir ievērota, ja buferis ir padziļinājumā vai iebūvēts virsbūvē, vai buferis ir vērsts uz iekšu tā, lai nesaskartos ar 100 mm apli, un atstarpe starp bufera galu un virsbūvi nepārsniedz 20 mm.

6.5.2. Ja tā bufera līnija, kas atbilst automobiļa vertikālā izvirzījuma ārējam profilam, atrodas uz cietas virsmas, virsmas izliekuma minimālais rādiuss ir 5 mm visos tās punktos, kas no profila līnijas atrodas 20 mm attālumā, virzienā uz iekšpusi, un visos citos gadījumos izliekuma minimālais rādiuss ir 2,5 mm. Šis noteikums attiecas uz to zonas daļu, kas no profila līnijas atrodas 20 mm attālumā, virzienā uz iekšpusi, kas atrodas starp tiem tangenciālajiem punktiem un to priekšā (vai aizmugurē attiecībā uz aizmugures buferiem), kuru profila līniju veido divas vertikālas plaknes, kas katra attiecībā pret transportlīdzekļa gareniskās simetrijas plakni veido 15° leņķi (sk. 1. attēlu).

6.5.3. Pielikuma 6.5.2. punkta prasības neattiecas uz dažādām bufera daļām vai daļām buferī, kas ir izvirzītas mazāk nekā 5 mm; īpaši norāda kopējos apvalkus un priekšējo lukturu mazgātāju sprauslas; bet šādu uz āru vērsto daļu stūri nedrīkst būt asi, izņemot gadījumus, ja šādas daļas izvirzītas uz āru mazāk nekā 1,5 mm.

6.6. Rokturi, viras, durvju nospiežamās pogas, bagāžas nodalījumi un pārsegi; degvielas tvertnes vāki un apvalki

6.6.1. Durvju vai bagāžas nodalījuma rokturu izvirzījumi nedrīkst pārsniegt 40 mm un visi pārējie –30 mm.

Ja sānu durvju rokturi darbojoties rotē, tad tiem jāatbilst kādai no šādām prasībām.

6.6.2.1. Ja rokturi rotē paralēli durvju plaknei, tad roktura vaļējam galam jābūt vērstam uz aizmuguri. Šādu rokturu gali jāpagriež atpakaļ pret durvju plakni un jāievieto aizsargietvarā vai padziļinājumā.

6.6.2.2. Rokturiem, kas griežas uz āru virzienā, kas nav paralēls durvju plaknei, aizvērtā stāvoklī jābūt norobežotiem aizsargietvarā vai padziļinājumā. Vaļējam galam jābūt vērstam vai nu uz aizmuguri, vai uz leju.

Tomēr rokturus, kas neatbilst pēdējam nosacījumam, var atzīt par atbilstīgiem, ja:

a) tiem ir neatkarīgs atvelces mehānisms,

b) bez atvelces mehānisma tie nevar būt izvirzīti vairāk nekā 15 mm,

c) šādā atvērtā stāvoklī tie atbilst 5.4. punkta noteikumiem, un

d) to gala virsmas laukums, ko mēra ne tālāk kā 6,5 mm attālumā no visvairāk izvirzītā punkta, ir vismaz 150 mm2.

6.7. Riteņi, riteņa stiprināšanas uzgriežņi, rumbas vāki un riteņu diski

6.7.1. Nepiemēro 5.4. punkta noteikumus.

6.7.2. Riteņiem, riteņa stiprināšanas uzgriežņiem, rumbas vākiem un riteņu diskiem nedrīkst būt neviena izvirzījuma, kas ir ass vai ar asu galu un kas sniedzas aiz riteņa loka ārējās plaknes. Nav atļauts izmantot spārnveida uzgriežņus.

6.7.3. Kad transportlīdzeklis brauc taisni, neviena tā riteņu daļa, izņemot riepas, kas atrodas virs horizontālās plaknes, kura šķērso riteņu rotācijas asis, nedrīkst pārsniegt ārējās virsmas vai struktūras vertikālo izvirzījumu horizontālā plaknē. Tomēr, ja funkcionālās prasības to attaisno, tad diski, kas sedz riteņa stiprināšanas uzgriežņus, un rumbas vāki, var pārsniegt ārējās virsmas vai struktūras vertikālo izvirzījumu, ar nosacījumu, ka virsmas izvirzījuma daļas izliekuma rādiuss ir vismaz 30 mm, un izvirzījums pār ārējās virsmas vai struktūras vertikālo izvirzījumu nekad nepārsniedz 30 mm.

6.8. Metāla lokšņu šķautnes

6.8.1. Nav atļautas metāla lokšņu šķautnes, piemēram, notekas malas un atbīdāmo durvju sliedes, ja tās nav noliektas atpakaļ vai aprīkotas ar vairogiem, kas atbilst šo noteikumu prasībām. Neaizsargāto malu uzskata par salocītu atpakaļ, ja tā ir salocīta atpakaļ aptuveni par 180°, vai ja tā ir salocīta pret virsbūvi tā, ka tā nevar saskarties ar apli 100 mm diametrā.

6.9. Virsbūves paneļi

6.9.1. Virsbūves paneļu ieloču izliekuma rādiuss var būt mazāks kā 2,5 mm, ja tas nav mazāks kā viena desmitā daļa no izvirzījuma augstuma “H”, ko mēra saskaņā ar 3. pielikuma 1. punktā aprakstīto metodi.

6.10. Gaisa plūsmas un lietus sānu deflektori

6.10.1. Sānu deflektoru malām, kas izvirzītas uz āru, izliekuma rādiuss ir vismaz 1 mm.

6.11. Domkrata balsti un izpūtēji

6.11.1. Domkrata balsti un izpūtējs(-i) nedrīkst būt izvirzīti vairāk nekā 10 mm aiz grīdas līnijas vertikālā izvirzījuma vertikāli virs tiem. Atkāpjoties no šīs prasības, izpūtējs var būt izvirzīts vairāk nekā 10 mm aiz grīdas līnijas vertikālā izvirzījuma, ja ir noapaļoti stūri, minimālais izliekuma rādiuss ir 2,5 mm.

6.12. Gaisa ieplūdes un izplūdes vārsti

6.12.1. Gaisa ieplūdes un izplūdes vārsti visos stāvokļos atbilst 5.2., 5.3. un 5.4. punkta prasībām.

6.13. Jumts

6.13.1. Atveramus jumtus vērtē tikai aizvērtā stāvoklī.

Transportlīdzekļus ar nolaižamu jumtu testē, ja nolaižamais jumts atrodas gan paceltā, gan nolaistā stāvoklī.

6.13.2.1. Ja nolaižamais jumts ir nolaistā stāvoklī, tad neveic nekādus transportlīdzekļa testus iekšpus iedomātas virsmas, kāda ir nolaižamajam jumtam paceltā stāvoklī.

6.13.2.2. Ja salocīta nolaižamā jumta apvalks ir paredzēts kā standarta aprīkojums, tad testu veic ar apvalku attiecīgā stāvoklī.

6.14. Logi

Logi, kas virzas uz āru no transportlīdzekļa ārējās virsmas, visos stāvokļos atbilst šādiem noteikumiem:

6.14.1.1. neviena atklātā mala nav vērsta uz priekšu;

6.14.1.2. neviena loga daļa nevar sniegties aiz transportlīdzekļa galējās ārmalas.

6.15. Numura plāksnes atbalsti

6.15.1. Transportlīdzekļa izgatavotāja paredzētie numura plākšņu atbalsti atbilst šo noteikumu 5.4. punkta prasībām, ja tie saskaras ar 100 mm apli, kad numura plāksne ir uzstādīta saskaņā ar transportlīdzekļa izgatavotāja ieteikumiem.

6.16. Bagāžnieki un slēpju bagāžnieki

6.16.1. Bagāžniekus un slēpju bagāžniekus transportlīdzeklim piestiprina tā, lai vismaz vienā virzienā būtu stingrs fiksējums un varētu horizontāli, gareniski un šķērsām pārnest spēkus, kas ir vienādi vismaz ar izgatavotāja norādīto bagāžnieka vertikālo nestspēju. Testējot bagāžnieku vai slēpju bagāžnieku, kas transportlīdzeklim piestiprināts saskaņā ar izgatavotāja norādījumiem, testa slodzes pieliek vairākos punktos.

6.16.2. Ja nevar piemērot 6.3. punkta noteikumus, virsmām, kas pēc bagāžnieka uzstādīšanas var saskarties ar apli 165 mm diametrā, nedrīkst būt daļas ar izliekuma rādiusu mazāku kā 2,5 mm.

6.16.3. Stiprinājumi, piemēram, bultskrūves, ko var pievilkt vai atlaist vaļīgāk, nelietojot instrumentus, neizvirzās vairāk nekā 40 mm aiz 6.16.2. punktā norādītajām virsmām, izvirzījumu nosakot saskaņā ar 3. pielikuma 2. punktā aprakstīto metodi, bet ar apli 165 mm diametrā, ja izmanto šā pielikuma 2.2. punktā aprakstīto metodi.

6.17. Radio uztveršanas un raidīšanas antenas

6.17.1. Radio uztveršanas un raidīšanas antenas transportlīdzeklim uzstāda tā, ka, ja to brīvais gals jebkurā antenas izgatavotāja norādītajā novietojumā ir mazāk kā 2 m attālumā no ceļa virsmas, tas atrodas zonā, ko ierobežo vertikālas plaknes, kuras ir 10 cm iekšpus transportlīdzekļa galējās ārmalas, kā noteikts 2.7. punktā.

6.17.2. Turklāt antenas uzstāda transportlīdzeklim tā, un, ja vajadzīgs, to brīvos galus ierobežo tā, lai neviena antenas daļa neizvirzītos aiz transportlīdzekļa galējās ārmalas, kā noteikts 2.7. punktā.

6.17.3. Antenu vārpstu izliekuma rādiuss var būt mazāks kā 2,5 mm. Tomēr brīvos galus aprīko ar fiksētām uzmavām, kuru izliekuma rādiuss nav mazāks kā 2,5 mm.

6.17.4. Antenu pamats nedrīkst izvirzīties vairāk nekā 30 mm, to nosakot saskaņā ar 3. pielikuma 2. punkta procedūru. Tomēr antenām ar pastiprinātājiem, kas iemontēti pamatā, šie pamati var izvirzīties līdz 40 mm.

6.18. Montāžas norādījumi

6.18.1. Bagāžniekus, slēpju bagāžniekus un radio uztveršanas vai raidīšanas antenas, kuru tipi ir apstiprināti kā atsevišķas tehniskas vienības, nedrīkst izlikt pārdošanā, pārdot vai pirkt bez pievienotiem montāžas norādījumiem. Montāžas norādījumos iekļauj pietiekamu informāciju, lai apstiprinātās sastāvdaļas varētu uzstādīt transportlīdzeklim atbilstīgi 5. un 6. punkta attiecīgajiem noteikumiem. Jo īpaši jānorāda teleskopisko antenu lietošanas novietojums.

7. TRANSPORTLĪDZEKĻA TIPA GROZĪŠANA UN APSTIPRINĀJUMA ATTIECINĀŠANA UZ CITU TIPU

Administratīvajai iestādei, kas piešķīrusi transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, paziņo par jebkādiem transportlīdzekļa tipa grozījumiem. Tad minētā iestāde var:

7.1.1. atzīt, ka izdarītajām izmaiņām nevarētu būt ievērojamas negatīvas sekas;

7.1.2. pieprasīt papildu ziņojumu no tehniskā dienesta, kas veic testus.

7.2. Par apstiprinājumu, iekļaujot izmaiņu aprakstu, vai apstiprinājuma noraidīšanu saskaņā ar iepriekš minētajā 4.3. punktā noteikto procedūru paziņo nolīguma pusēm, kuras piemēro šos noteikumus.

7.3. Kompetentā iestāde, kas izsniedz apstiprinājuma attiecinājumu, šādam attiecinājumam piešķir sērijas numuru un informē citas 1958. gada nolīguma puses, kuras piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kas atbilst paraugam šo noteikumu 1. pielikumā.

8. RAŽOJUMU ATBILSTĪBA

8.1. Transportlīdzeklis (atsevišķa tehniska vienība), kas apstiprināts saskaņā ar šiem noteikumiem, ir izgatavots atbilstīgi apstiprinātajam tipam, izpildot prasības, kuras izklāstītas iepriekš minētajā 5. un 6. punktā.

8.2. Lai pārbaudītu, vai 8.1. punkta prasības ir izpildītas, izdara piemērotas produkcijas pārbaudes.

Apstiprinājuma īpašnieks jo īpaši:

8.3.1. nodrošina, lai pastāvētu ražojumu kvalitātes efektīvas kontroles kārtība;

8.3.2. var piekļūt katra apstiprinātā tipa atbilstības testam vajadzīgajam aprīkojumam;

8.3.3. nodrošina, lai testa rezultātu datus reģistrētu un lai saistītie dokumenti būtu pieejami laikposmā, ko nosaka saskaņā ar administratīvo iestādi;

8.3.4. analizē katra testa veida rezultātus, lai pārbaudītu un nodrošinātu ražojuma raksturlielumu stabilitāti, ņemot vērā rūpnieciskās ražošanas procesa svārstības;

8.3.5. nodrošina, lai katram ražojuma tipam veiktu vismaz šo noteikumu 3. pielikumā noteiktos testus;

8.3.6. nodrošina, lai jebkurai paraugu ņemšanai vai analizējamiem paraugiem, kas liecina par neatbilstību attiecīgajam testa veidam, sekotu cita parauga ņemšana un cits tests. Veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu attiecīgā ražojuma atbilstību.

Kompetentā iestāde, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu, jebkurā laikā var pārbaudīt katrai ražošanas vienībai piemērojamo kontroles metožu atbilstību.

8.4.1. Katrā apskatē inspektoram, kas ieradies uz vietas, uzrāda testu žurnālus un ražojuma apskates ierakstus.

8.4.2. Inspektors var ņemt paraugus izlases veidā testu veikšanai izgatavotāja laboratorijā. Paraugu minimālo skaitu var noteikt, ņemot vērā paša izgatavotāja veikto testu rezultātus.

8.4.3. Ja kvalitātes līmenis šķiet neapmierinošs vai ja šķiet, ka jāpārbauda to testu rezultātu derīgums, kas veikti, piemērojot iepriekš minēto 8.4.2. punktu, inspektors ņem paraugus nosūtīšanai tehniskajam dienestam, kas veicis tipa apstiprinājuma testus.

8.4.4. Kompetentā iestāde var veikt visus šajos noteikumos paredzētos testus.

8.4.5. Parastais kompetentās iestādes apstiprināto apskašu biežums ir vienreiz divos gados. Ja kādas apskates laikā konstatē neapmierinošus rezultātus, tad kompetentajai iestādei jānodrošina, lai, cik iespējams ātri, veiktu visus vajadzīgos pasākumus ražojuma atbilstības atjaunošanai.

9. SANKCIJAS PAR RAŽOJUMU NEATBILSTĪBU

9.1. Apstiprinājumu, kas saskaņā ar šiem noteikumiem piešķirts attiecībā uz transportlīdzekļu tipu, var atcelt, ja netiek izpildītas 8.1. punktā noteiktās prasības.

9.2. Ja nolīguma puse, kas piemēro šos noteikumus, atceļ apstiprinājumu, kuru tā iepriekš piešķīrusi, tā nekavējoties par to informē citas līgumslēdzējas puses, kas piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kura atbilst paraugam šo noteikumu 1. pielikumā.

10. RAŽOŠANAS GALĪGA PĀRTRAUKŠANA

Ja apstiprinājuma turētājs pilnībā pārtrauc saskaņā ar šiem noteikumiem apstiprinātā tipa ražošanu, viņam par to jāinformē iestāde, kas apstiprinājumu piešķīrusi. Pēc atbilstoša paziņojuma saņemšanas šī iestāde par to informē citas 1958. gada nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, izmantojot paziņojuma veidlapu, kura atbilst paraugam šo noteikumu 1. pielikumā.

11. TO TEHNISKO DIENESTU NOSAUKUMI UN ADRESES, KAS VEIC APSTIPRINĀŠANAS TESTUS, KĀ ARĪ ADMINISTRATĪVO IESTĀŽU NOSAUKUMI UN ADRESES

Nolīguma puses, kas piemēro šos noteikumus, paziņo Apvienoto Nāciju Organizācijas Sekretariātam nosaukumus un adreses tiem tehniskajiem dienestiem, kuri veic apstiprināšanas testus, un administratīvajām iestādēm, kuras piešķir apstiprinājumu un kam jānosūta veidlapas, kas apstiprina citās valstīs izdotu apstiprinājumu, attiecinājumu uz citu tipu vai apstiprinājuma anulēšanu.

(1) Kā noteikts Konsolidētās rezolūcijas par transportlīdzekļu konstrukciju (R.E.3) 7. pielikumā (dokuments TRANS/SC1/WP29/78/3. grozījums)

(2) 1 Vācijai, 2 Francijai, 3 Itālijai, 4 Nīderlandei, 5 Zviedrijai, 6 Beļģijai, 7 Ungārijai, 8 Čehijai, 9 Spānijai, 10 Dienvidslāvijai, 11 Apvienotajai Karalistei, 12 Austrijai, 13 Luksemburgai un 14 Šveicei. 15 (pieejams), 16 Norvēģijai, 17 Somijai, 18 Dānijai, 19 Rumānijai, 20 Polijai, 21 Portugālei, 22 Krievijas Federācijai, 23 Grieķijai, 24 Īrijai, 25 Horvātijai, 26 Slovēnijai, 27 Slovākijai, 28 Baltkrievijai, 29 Igaunijai, 30 (pieejams), 31 Bosnijai un Hercegovinai, 32 Latvijai, 33 (pieejams), 34 Bulgārijai, 35-36 (pieejams), 37 Turcijai, 38–39 (pieejams), 40 bijušai Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikai, 41 (pieejams), 42 Eiropas Kopienai (apstiprinājumus piešķir tās dalībvalstis, izmanto to attiecīgo EEK simbolu), 43 Japānai, 44 (pieejams), 45 Austrālijai, 46 Ukrainai. Nākamos numurus piešķir pārējām valstīm tādā hronoloģiskā secībā, kādā tās ratificē vai kādā pievienojas Nolīgumam par vienotu tehnisko priekšrakstu pieņemšanu riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un daļām, kuras var uzstādīt un/vai izmantot riteņu transportlīdzekļos, un saskaņā ar šiem priekšrakstiem piešķiramo atbilstības novērtēšanas apstiprinājumu savstarpējās atzīšanas nosacījumiem, un šādi piešķirtos numurus ANO ģenerālsekretārs paziņo šā nolīguma līgumslēdzējām pusēm.

1. PIELIKUMS PAZIŅOJUMS (maksimālais izmērs: A4 (210 × 297 mm))

2. PIELIKUMS APSTIPRINĀJUMA MARĶĒJUMU IZVIETOJUMS A paraugs (Skatīt šo noteikumu 4.1.4. un 4.2.4. punktu) Šī transportlīdzeklim piestiprinātā apstiprinājuma zīme norāda, ka attiecīgais transportlīdzekļa tips ir apstiprināts Nīderlandē (E4) saskaņā ar Noteikumiem Nr. 26 un ar apstiprinājuma numuru 022439. Pirmie divi apstiprinājuma numura cipari norāda, ka apstiprinājuma brīdī Noteikumos Nr. 26 bija ietverta 02 grozījumu sērija. B paraugs (Skatīt šo noteikumu 4.1.5. punktu) Šī transportlīdzeklim piestiprinātā apstiprinājuma zīme norāda, ka attiecīgais transportlīdzekļa tips ir apstiprināts Nīderlandē (E4) saskaņā ar Noteikumiem Nr. 26 un Nr. 24 (1). Pirmie divi apstiprinājuma numura cipari norāda, ka datumos, kad piešķirti attiecīgie apstiprinājumi, Noteikumos Nr. 26 bija ietverta 02 grozījumu sērija un Noteikumos Nr. 24 jau bija iekļauta 03 grozījumu sērija. (1) Otrais noteikumu numurs ir tikai piemērs; koriģētais absorbcijas koeficients ir 1,30 m–1.

3. PIELIKUMS IZVIRZĪJUMU UN ATSTARPJU IZMĒRU NOTEIKŠANAS METODES 1. VIRSBŪVES PANEĻU IELOČU IZVIRZĪJUMA AUGSTUMA NOTEIKŠANAS METODE 1.1. Izvirzījuma augstumu H nosaka grafiski, pārbaudāmajā daļā pamatojoties uz riņķa līniju 165 mm diametrā, kas iekšēji pieskaras ārējās virsmas ārējai kontūrai. 1.2. H ir maksimālais attālums, ko mēra pa taisni caur centru aplim ar diametru 165 mm starp iepriekšminēto riņķa līniju un izvirzījuma ārējo kontūru (skatīt 1. attēlu). 1.3. Ja aplim 100 mm diametrā nav iespējams saskarties ar attiecīgo ārējās virsmas ārējās kontūras ārējo daļu, tad par virsmas kontūru šajā daļā pieņem to, ko aplis 100 mm diametrā veido starp pieskares punktiem ar ārējo kontūru (skatīt 2. attēlu). 1.4. Izgatavotājs nodrošina vajadzīgos ārējās virsmas šķērsgriezumu rasējumus, lai varētu izmērīt iepriekšminētos izvirzījumu augstumus. 2. UZ ĀRĒJĀS VIRSMAS UZSTĀDĪTO DETAĻU IZVIRZĪJUMA IZMĒRU NOTEIKŠANAS METODE 2.1. Uz izliektas virsmas uzstādītas detaļas izvirzījuma izmēru var noteikt tieši vai pēc norādēm uzstādītā stāvoklī novietotas sastāvdaļas šķērsgriezuma rasējumā. 2.2. Ja izvirzījuma izmēru detaļai, kas uzstādīta uz neizliektas virsmas, nevar noteikt vienkārši izmērot, to nosaka pēc maksimālās pārmaiņas attālumā starp paneļa atskaites līniju un centru aplim ar diametru 100 mm, to pārvietojot pastāvīgā saskarē ar detaļu. Šādas procedūras pielietošanas piemērs norādīts 3. attēlā. 3. PRIEKŠĒJO LUKTURU AIZSEGU UN ĀRĒJO MALU IZVIRZĪJUMA NOTEIKŠANAS METODE 3.1. Priekšējo lukturu izvirzījumu no ārējās virsmas mēra horizontāli no saskares punkta ar apli 100 mm diametrā, kā norādīts 4. attēlā. 4. REŽĢA DETAĻU ATSTARPJU IZMĒRU NOTEIKŠANAS METODE 4.1. Atstarpes starp režģa detaļām nosaka kā attālumu starp divām plaknēm, kas šķērso apļa saskares punktus un kas ir perpendikulāras līnijai, kura savieno saskares punktus. Šādas procedūras pielietošanas piemēri ir norādīti 5. un 6. attēlā.