Oficiālais Vēstnesis L 167 , 26/06/2002 Lpp. 0009 - 0011



Padomes Kopējā nostāja (2002. gada 25. jūnijs), kas attiecas uz Angolu un ar ko atceļ Kopējo nostāju 2000/391/KĀDP (2002/495/KĀDP) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 15. pantu, tā kā: (1) Padome pieņēma Kopējo nostāju 2000/391/KĀDP [1], nosakot Eiropas Savienības mērķus un prioritātes attiecībā uz Angolu. (2) Ņemot vērā būtiskās politiskās izmaiņas, kas Angolā notikušas kopš 2000. gada, daži minētās Kopējās nostājas noteikumi ir novecojuši un tos jāatjaunina. (3) Padome 2001. gada 14. maijā pieņēma Kopējo nostāju 2001/374/KĀDP par konfliktu novēršanu, vadību un atrisināšanu Āfrikā [2] un 1998. gada 25. maijā pieņēma Kopējo nostāju 98/350/KĀDP par cilvēktiesībām, demokrātijas principiem, tiesiskumu un labu pārvaldi Āfrikā [3]. (4) Padome pieņēma Kopējās nostājas 97/759/KĀDP [4], 98/425/KĀDP [5] un 2000/391/KĀDP attiecībā uz Angolu un izvirzīja mērķi piespiest "União Nacional para a Independência Total de Angola" (UNITA) izpildīt savas saistības miera procesā, ievērojot Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes attiecīgos lēmumus, jo īpaši tās Rezolūcijas 864 (1993), 1127 (1997), 1130 (1997), 1173 (1998) un 1176 (1998). (5) Kā noteikts prezidentūras deklarācijās, kas Eiropas Savienības vārdā pieņemtas 2001. gada 29. maijā un 28. augustā, un 2001. gada 11. un 12. jūnija Vispārējo lietu padomes secinājumos, Eiropas Savienība vairākkārt izteica atbalstu visiem pasākumiem, kuri veikti, lai panāktu politisku risinājumu, pamatojoties uz Biseses miera līgumiem, Lusakas protokolu un attiecīgajām ANO Drošības padomes rezolūcijām. Pēc Jonasa Savimbi nāves 2002. gada 22. februārī Savienība 2002. gada 28. februāra un 4. aprīļa deklarācijā, kā arī Eiropadomes Barselonas 15. un 16. marta sanāksmes secinājumos un 13. un 14. maija Vispārējo lietu padomes secinājumos izteica savu gandarījumu par valdības 13. marta pamiera izziņošanu, kā arī par to, ka Angolas valdība un UNITA4. aprīlī kā papildinājumu Lusakas protokolam oficiāli parakstīja saprašanās memorandu attiecībā uz pamieru un citiem izskatāmiem militāriem jautājumiem. Šajos paziņojumos Savienība minēja arī vajadzību risināt nopietno situāciju, kādā nonākuši cilvēki, izsakot vēlēšanos atbalstīt Angolas iedzīvotāju pūliņus panākt valstī ilgstošu mieru, stabilitāti un noturīgu attīstību. (6) ANO Drošības padome pieņēma Rezolūciju 1268 (1999) par ANO biroja izveidi Angolā un trīs reizes pagarināja tā pilnvaras, nosūtot ANO Drošības padomes priekšsēdētāja vēstuli ANO Ģenerālsekretāram, pēdējā no šīm reizēm pagarinot pilnvaras līdz 2002. gada 15. jūlijam. (7) ANO Drošības padome pieņēma Rezolūciju 1404 (2002), ar ko pagarināja pilnvaras uzraudzīt sankciju īstenošanu pret UNITA nākamos sešus mēnešus, kuri beidzas 2002. gada 19. oktobrī, un 2002. gada 16. maijā pieņēma Rezolūciju 1412 (2002), ar ko, vēlreiz apstiprinot Rezolūcijas 696 (1991), 864 (1993) un visas turpmākās rezolūcijas, jo īpaši Rezolūciju 1127 (1997), un atsaucot tās priekšsēdētāja 2002. gada 28. marta paziņojumu, kurā jo īpaši tika izteikta tās gatavība izskatīt attiecīgus un īpašus atbrīvojumus no pasākumiem, kas noteikti ar Rezolūcijas 1127 (1997) 4. punkta a) apakšpunktu, un attiecīgus un īpašus grozījumus minētajos pasākumos, nolēma, ka pasākumi, kuri noteikti ar minētās rezolūcijas 4. punkta a) un b) apakšpunktu, ir jāatceļ uz 90 dienu laikposmu. (8) Padome 1996. gada 22. novembrī pieņēma Rezolūciju par palīdzību atmīnēšanas jomā, iesakot, ka līdzekļi atmīnēšanas pasākumiem, izņemot humānajai palīdzībai, jāpiešķir saņēmējām valstīm, kuru iestādes izbeidz turpmāk izmantot pretkājnieku sauszemes mīnas; 1997. gada 28. novembrī tā pieņēma arī Vienoto rīcību 97/817/KĀDP par pretkājnieku sauszemes mīnām [6]. (9) Lai īstenotu konkrētus pasākumus, ir vajadzīga Kopienas rīcība, IR PIEŅĒMUSI ŠO KOPĒJO NOSTĀJU. 1. pants Eiropas Savienība attiecībā uz Angolu īstenos šādus mērķus: a) atbalstīt miera procesu, nacionālo izlīgumu un demokrātiju Angolā, veicinot labu pārvaldi un iecietības kultūru starp visām politiskajām partijām un visiem pilsoniskās sabiedrības atzariem; b) atbalstīt noturīgu politiskās situācijas risinājumu Angolā, pamatojoties uz Lusakas protokolu un attiecīgajām ANO Drošības padomes rezolūcijām, izmantojot politisko dialogu ar ANO līdzdalību; c) mudināt valdību un UNITAturpināt pilnībā īstenot visus 2002. gada 4. aprīlī parakstītā saprašanās memoranda noteikumus, lai noslēgtu Lusakas protokolu, uzsverot tūlītējas un efektīvas UNITA bruņoto spēku izmitināšanas, atbruņošanas, demobilizācijas un sociālās reintegrācijas nozīmi, izmantojot pienācīgi finansētas sociālās programmas; d) iedrošināt UNITA centienus pārveidoties par politisku partiju, demonstrēt tās gribu pakļauties likumam un iedrošināt valdību veicināt šo procesu, kā tā apņēmusies savā 2002. gada 13. marta deklarācijā; e) atbalstīt ANO Drošības padomes ieceri turpināt pārraudzīt sankcijas, kas piemērotas UNITA, attiecībā uz tā saprašanās memoranda īstenošanu, kas papildina Lusakas protokolu; f) iedrošināt Angolas valdību rīkot brīvas un godīgas vispārīgās vēlēšanas cik vien iespējams drīz pēc tam, kad ir izpildīti nosacījumi, pilnībā ievērot tiesiskumu un taisnīgumu visā Angolas teritorijā, veicināt un aizsargāt cilvēktiesības un sekmēt pilsoniskās sabiedrības nozīmi nacionālā izlīguma sekmēšanā un demokrātijas izveidē valstī; g) aicināt Angolas valdību pastiprināt tās centienus atvieglot ārkārtīgi nopietno situāciju, kādā nonākuši cilvēki, un atbalstīt atmīnēšanas, sociālās reintegrācijas pasākumus un tādus pasākumus, kas paredz visu valsts iekšienē pārvietoto personu un bēgļu izmitināšanu atpakaļ to dzīves vietā, īstenojot mērķus, kuri noteikti valdības 2002. gada 13. marta deklarācijā, un radīt apstākļus, lai ļautu starptautiskajai sabiedrībai sniegt palīdzību šajā ziņā; h) turpināt aicināt valdību īstenot pārredzamu valsts resursu pārvaldi un uzņemties pilnīgu pārskatatbildību visu Angolas iedzīvotāju labā, īpašu vērību pievēršot naftas nozares pārskatiem. Atbalstīt pareizas uz nabadzības izskaušanu vērstas makroekonomikas politikas īstenošanu tā, lai nodrošinātu labākas izredzes nabadzības samazināšanai, ekonomiskajai izaugsmei un valsts noturīgai attīstībai; i) veicināt sadarbību un sapratni starp reģiona valstīm, lai paaugstinātu reģionālo drošību un ekonomisko attīstību. 2. pants Lai sekmētu iepriekšminēto mērķu sasniegšanu, Eiropas Savienība: a) risinās regulāru politisko dialogu ar Angolas iestādēm, kā paredzēts Kotonū nolīgumā; b) savas kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros atbalstīs iniciatīvas, kas sekmē noturīgu politisku risinājumu Angolā saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktā norādīto mērķi un apspriežoties ar ANO Ģenerālsekretāru, novērotāju valstu trijotni, ANO dalībvalstīm, kā arī reģionālām un apakšreģionālām Āfrikas organizācijām; c) rīkosies saskaņā ar ANO Drošības padomes lēmumu, kas pieņemts ar Rezolūciju 1412 (2002), lai apturētu UNITA vecāko ierēdņu ceļošanas aizliegumu uz 90 dienām; d) pēc pozitīvas saprašanās memoranda īstenošanas bez kavēšanās pilnībā īstenos jebkādu tādu sankciju atcelšanu, kuras ANO Drošības padome noteikusi pret UNITA; e) piedāvās palīdzēt Angolas valdībai tās centienos stiprināt demokrātiskās institūcijas un praksi tā, lai būtu iespējams rīkot brīvas un godīgas likumdevējas iestādes un prezidenta vēlēšanas, un lai nodrošinātu cilvēktiesību, tiesiskuma un patstāvīgas pilsoniskās sabiedrības respektēšanu; f) piedāvās palīdzēt valdībai tās centienos reformēt Angolas ekonomiku, sadarbojoties ar SVF, saskaņojot šo sadarbību ar starptautisko sabiedrību, lai palīdzētu valdībai tās cīņā pret korupciju un nabadzību; mudinās Angolas valdību radīt apstākļus pareizai vadībai, lai jau tuvākajā nākotnē parakstītu nabadzības mazināšanas un izaugsmes nodrošināšanas nolīgumu ar SVF; g) vairākkārt apliecinās solidaritāti ar Angolas tautu un saistības attiecībā pret to, turpinot veicināt centienus atvieglot situāciju, kādā nonākuši cilvēki, un kara skarto Angolas iedzīvotāju, jo īpaši bēgļu un valsts iekšienē pārvietoto personu ciešanas, inter alia, atbalstot Eiropas Kopienu Komisijas nodomu ātri veikt visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu visu pieejamo finansējumu miera procesa atbalstīšanai. Savienība piedāvās palīdzēt Angolas valdībai risināt situāciju, kādā nonākuši cilvēki, un dažādos miera procesa posmus, tostarp UNITAbruņoto spēku izmitināšanu, izsakot savu atbalstu demobilizācijas un reintegrācijas programmām, kas vajadzīgas valsts pilna mēroga pārstrukturēšanai, vienlaikus aicinot valdību nekavējoties sagatavot precīzu vissteidzamāko vajadzību novērtējumu; h) piedāvās palīdzēt Angolas valdībai valsts pārveidē un pārstrukturēšanā, veicinot tās nodomu sasaukt starptautisku ziedotāju sanāksmi un pievēršot pienācīgu vērību pārredzamības un pārskatatbildības noteikumiem demokrātijas apstākļos, vienlaikus aicinot to piešķirt resursus, kas vajadzīgi, lai īstenotu ekonomisko un sociālo politiku, kura uzlabos Angolas iedzīvotāju dzīvi; i) būs gatava piedalīties atmīnēšanas operācijās saskaņā ar Padomes 1996. gada 22. novembra Rezolūciju, vienlaikus mudinot Angolas valdību ratificēt Otavas konvenciju par pretkājnieku mīnu aizliegumu; j) piedāvās palīdzēt ANO birojam Angolā izpildīt pilnvaras, ko tam uzticējusi ANO Drošības padome. 3. pants Padome atzīmē, ka Komisija šīs Kopējās nostājas mērķu un prioritāšu sasniegšanai paredzējusi īstenot savu rīcību, attiecīgā gadījumā veicot piemērotus Kopienas pasākumus. 4. pants Šo Kopējo nostāju pārskata ik pēc divpadsmit mēnešiem pēc tās pieņemšanas. 5. pants Ar šo atceļ Kopējo nostāju 2000/391/KĀDP. 6. pants Šī Kopējā nostāja stājas spēkā tās pieņemšanas dienā. 7. pants Šo Kopējo nostāju publicē Oficiālajā Vēstnesī. Luksemburgā, 2002. gada 25. jūnijā Padomes vārdā — priekšsēdētājs J. Matas I Palou [1] OV L 146, 21.6.2000., 1. lpp. [2] OV L 132, 15.5.2001., 1. lpp. [3] OV L 158, 2.6.1998., 1. lpp. [4] OV L 309, 12.11.1997., 8. lpp. [5] OV L 190, 4.7.1998., 1. lpp. [6] OV L 338, 9.12.1997., 1. lpp. --------------------------------------------------