ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(9)

Budžeta stratēģijas mērķis, kas izklāstīts 2014. gada stabilitātes programmā, ir koriģēt pārmērīgo deficītu līdz 2014. gadam un pakāpeniski virzīties uz vidējā termiņa mērķi, proti, panākt līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē; tas ir stingrāks par Stabilitātes un izaugsmes paktā prasīto. Tomēr vidējā termiņa mērķa sasniegšana programmas periodā nav plānota. Plānotā (pārrēķinātā) strukturālā korekcija 2014. gadā ir nedaudz mazāka nekā ieteiktais apjoms. Pēc plānotās pārmērīgā deficīta korekcijas, 2015. gadā ir plānota neliela atkāpe no korekcijas, kas nepieciešama vidējā termiņa mērķa sasniegšanai. Pēc tam plānotais ikgadējais progress virzībā uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu kopumā atbilst prasībai – vismaz 0,5 % no IKP. Stabilitātes programmā prognozēts, ka no 2014. gada tiks sākta valdības parāda, kas 2013. gadā bija 73 % no IKP, samazināšana atbilstoši parāda samazināšanas atsauces vērtībai. Kopumā programmas mērķi lielā mērā atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Makroekonomikas scenārijs, kas ir pamatā stabilitātes programmā iekļautajām budžeta prognozēm, ko apstiprinājusi neatkarīga struktūra (Valsts revīzijas palāta), attiecībā uz 2014. un 2015. gadu ir ticams, jo prognozētā ekonomikas izaugsme ir nedaudz mazāka, salīdzinot ar Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi par šiem gadiem. Tomēr ar budžeta mērķiem saistītie riski ir lejupvērsti, jo strukturālo ieņēmumu palielinājumu, kas plānots programmas periodā, veicamie pasākumi pilnībā nepamato, un izdevumi, kas lielāki par plānoto, var radīt nepieciešamību pēc izmaksām, kas lielākas par budžetā paredzētajām. Saskaņā ar Komisijas prognozi, ir gaidāms, ka Malta 2014. gadā ilgtspējīgā veidā koriģēs savu pārmērīgo deficītu. Vienlaikus, pamatojoties uz Komisijas prognozi, fiskālie centieni laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam ir par 1,6 % no IKP mazāki nekā nepieciešams strukturālās bilances (koriģēto) izmaiņu izteiksmē un par 1,25 % no IKP mazāki nekā nepieciešams veicamo pasākumu izteiksmē, kuri tika uzskatīti par vajadzīgiem pārmērīga deficīta novēršanas procedūras ietvaros pieņemtā ieteikuma pieņemšanas brīdī. Lai gan 2014. gadā nav rīcības telpas attiecībā uz parāda samazināšanas robežvērtības ievērošanu, ar parāda scenāriju saistītie riski ir nosvērti pozitīvā virzienā.
(9)

Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams un lielā mērā atbilst Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozēs sniegtajam vērtējumam. Pateicoties vērienīgai fiskālajai konsolidācijai, kas veikta kopš 2009. gada, vispārējās valdības budžeta deficīts 2012. gadā ir samazināts līdz 3,2 % no IKP, kas uzskatāms par pietiekamu apmēru, lai atceltu lēmumu par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu, ņemot vērā pensiju sistēmas reformas izmaksas. Deficīta samazinājums zināmā mērā ir balstīts arī uz spēcīgu ekonomikas izaugsmi un izdevumu pagaidu iesaldēšanu. Konverģences programmā vidējā termiņa mērķis (VTM) ir grozīts no + 0,5 % uz – 1,0 %, kas joprojām atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķiem. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir VTM izpildīt līdz 2016. gadam. Pamatojoties uz (pārrēķinātu) strukturālo budžeta bilanci, virzībā uz VTM ikgadējais progress strukturālā izteiksmē ir lielāks nekā 0,5 % no IKP. Programmas aptvertajā laikposmā Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijs ir izpildīts. Sākumposmā paredzēta mazliet lielāka korekcija, kas galvenokārt balstās uz izdevumu ierobežošanu, un to tikai daļēji atbalsta konkrēti pasākumi, tostarp vienreizēji, kas ne vienmēr ir precizēti. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi paredzams, ka strukturālās korekcijas 2013. gadā būs 0,3 % no IKP, bet 2014. gadā 0,0 % no IKP, līdz ar to neizpildot vajadzīgo rādītāju 0,5 % apmērā no IKP, un tas rada bažas par konverģences programmā izvēlēto korekciju virzību. Vēl ir jāprecizē turpmāki konsolidācijas pasākumi, un būtu jāapsver strukturālas reformas, tostarp pāreja uz pasākumiem, kuru pamatā ir ieņēmumi. Vispārējās valdības parāds paliek zemāks nekā 60 % no IKP, 2012. gadā sasniedzot 40,7 %, un paredzams, ka programmas aptvertajā laikposmā tas nedaudz samazināsies. Konverģences programmā paredzēts, ka parāds 2013. gadā samazināsies līdz 39,7 % un līdz 2016. gadam kritīsies līdz 34,5 %, bet saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozēm tas 2013. gadā samazināsies līdz 40,1 % un 2014. gadā līdz 39,4 %. Atšķirības galvenokārt izskaidrojamas ar to, ka konverģences programmā izmantots zemāks pieņēmums par deficīta apmēru.
(7)

Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1467/97 pārmērīga budžeta deficīta novēršana būtu jāpabeidz nākamajā gadā pēc tā konstatēšanas, ja vien nepastāv īpaši apstākļi. Pārmērīga budžeta deficīta novēršana līdz 2014. gadam tāpēc ir pamatota. Jo īpaši, lai veiktu ticamas un ilgtspējīgas korekcijas, Maltai būtu jāsasniedz kopējais vispārējās valdības budžeta deficīta mērķis – 3,4 % no IKP 2013. gadā un 2,7 % no IKP 2014. gadā, kas atbilst strukturālās bilances gada uzlabojumam par 0,7 % no IKP 2013. gadā un 0,7 % no IKP 2014. gadā. 2014. gada mērķis nodrošina, ka nepieciešamais atšķirības samazinājums starp parāda attiecību pret IKP un Līguma atsauces vērtību – 60% no IKP notiks divos gados pēc pārmērīgā budžeta deficīta procedūras korekcijas. Lai sasniegtu iepriekš minētos strukturālos mērķus, Maltai būtu jāveic papildu konsolidācijas pasākumi aptuveni 0,4 % apmērā no IKP 2013. gadā, papildus pasākumiem, kas jau ir iekļauti pamata scenārijā, un aptuveni ¾ % no IKP 2014. gadā. Šajos mērķos ņem vērā vajadzību kompensēt fiskālās konsolidācijas otrās kārtas negatīvo ietekmi uz valsts finansēm, ietekmējot IKP pieaugumu. Bāzes scenārijā, kas ir šo korekciju pamatā, iekļauj Komisijas 2013. gada pavasara prognozi un paplašina to līdz 2016. gadam, paļaujoties uz standarta pieņēmumiem par ražošanas apjoma starpības samazināšanos un budžeta jutīgumu attiecībā pret ciklu; tas gan neietver papildu kapitāla ieguldījumu Air Malta, ko paredzēts veikt līdz 2015. gadā saskaņā ar 2013. gada stabilitātes programmu. Tādējādi tiek pieņemts, ka kapitāla ieguldījums nenotiks vai netiks kompensēts ar pasākumiem pretējā virzienā.
(10)

Pamatojoties uz konverģences programmas novērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas programmā sniegtās budžeta prognozes, 2013. gadam ir ticams. Valdība prognozē IKP pieaugumu par 1,2 % un 2,2 % attiecīgi 2013. un 2014. gadā, savukārt Komisija prognozē pieaugumu par attiecīgi 1,5 % un 2,5 %. Konverģences programmā ietvertās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā, šajā nolūkā ievērojot Zviedrijas fiskālās sistēmas noteikumus, tostarp izvirzīto mērķi, proti, ka uzņēmējdarbības cikla laikā vispārējiem valdības neto aizdevumiem vidēji ir jābūt ar 1 % pārpalikumu no IKP. Vispārējā valsts budžeta bilance pasliktinājās no neliela pārpalikuma 0,2 % apmērā no IKP 2011. gadā līdz 0,5 % deficītam 2012. gadā. Konverģences programmā ir saglabāts iepriekšējais vidēja termiņa mērķis (VTM) -1,0 % apmērā. VTM atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Konverģences programmā paredzēta strukturāla vispārēja valsts budžeta bilance atbilstoši Komisijas pārrēķinam, lai panāktu palielinājumu no neliela deficīta, kas ir aptuveni 0,4 % no IKP 2012.–2013. gadā, līdz pārpalikumam 2014. gadā un turpmākajos gados. Tādēļ programmas laikposmā VTM, visticamāk, tiks sasniegts. Saskaņā ar konverģences programmā sniegto informāciju valsts izdevumu pieauguma temps 2012. un 2013. gadā, atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, pārsniegtu potenciālā IKP pieauguma vidēja termiņa atsauces līmeni, bet būtu zem šī līmeņa 2014. gadā. Riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu, ir ierobežoti pat tad, ja vērā tiek ņemti iespējamie apjomīgie diskrecionārie pasākumi 2014. gadā. Saskaņā ar konverģences programmu ir paredzēts, ka parāda attiecība, kas ir zem 60 % no IKP atsauces vērtības, uz laiku palielināsies līdz 42 % no IKP 2013. gadā, taču atkal būs zem 40 % no IKP 2015. gadā. Komisija paredz, ka parāda attiecība 2014. gadā samazināsies līdz 39 %.
1.3.

Eiropas Elektroenerģijas un gāzes regulatoru grupa “Final Guidelines of Good Practice on Regulatory Aspects of Smart Metering for Electricity and Gas”, 2011. gada februāris, atsauce: E10-RMF-29-05 http://www.smartgridscre.fr/media/documents/ERGEG_Guidelines_of_good_practice.pdf
Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Tas kopumā atbilst Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozēm, kaut arī pēdējās pieņemtais reālā IKP pieaugums 2012. gadā ir nedaudz lielāks. Stabilitātes programmā norādītais izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt publisko finanšu ilgtspēju ilgtermiņā. Šā mērķa sasniegšanai noteiktie starpposma pasākumi ir 2012. gada budžeta precīza izpilde un nominālā deficīta samazināšana zem 3 % no IKP 2013. gadā, kas ir Padomes noteiktais termiņš pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Tomēr iespējams, ka 2013. gadā plānoto pamatdeficīta mērķi neizdosies sasniegt. Stabilitātes programmā ietvertais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) ir mainīts no budžeta stāvokļa tuvu līdzsvaram uz strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP, kura sasniegšana nav paredzēta programmas darbības laikā. Jaunajā VTM ir pienācīgi atspoguļotas Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Pamatojoties uz (pārrēķināto) budžeta strukturālo bilanci (5), fiskālo pasākumu ietekme 2010.–2013. gadā ir vidēji 1,3 % no IKP gadā, kas ievērojami pārsniedz prasīto vērtību, ko ieteikusi Padome, līdz ar to atlikušie fiskālie pasākumi zināmā mērā ir atlikti uz 2013. gadu. Mērķis, kas noteikts 2013. gadam, ir pakļauts riskiem, jo paredzētie ieņēmumu pasākumi varētu nesasniegt mērķi; var rasties sarežģījumi, vienlaicīgi īstenojot visus neliela apjoma pasākumus, ņemot vērā arī to, ka agrāk budžeta deficīta mērķi tika koriģēti, tos palielinot.

Turklāt papildu vispārēji izdevumu samazinājumi vidējā termiņā var izrādīties neiespējami. Fiskālo pasākumu ietekme 2014. un 2015. gadā ir plānota vidēji 0,3 % no IKP gadā, kas ir mazāk par prasīto korekciju 0,5 % apmērā no IKP tām valstīm, kuras vēl nav sasniegušas VTM. Neraugoties uz to, saskaņā ar stabilitātes programmu valsts izdevumu kāpums, ņemot vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, pēdējos stabilitātes programmas gados atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijam. Valsts parāds joprojām būtu ievērojami mazāks par 60 % no IKP. Kaut arī Slovākija ir pieņēmusi Fiskālās padomes izveides tiesību aktu, šī padome vēl nav izveidota, un vēl nav pieņemti tiesību akti par izdevumu robežvērtībām.
(11)

Ir ievērojami jāuzlabo nodokļu administrācija Kiprā, jo ar ieņēmumu iekasēšanu saistītās administratīvās izmaksas ir ļoti augstas. Nodokļu iekasēšana ir salīdzinoši zema. Jo īpaši nodokļu administrācijas izdevumi kā daļa no IKP un administrācijas izmaksas saistībā ar neto ieņēmumu iekasēšanu ir augstas, un tām ir tendence palielināties. Ir nepieciešami pasākumi, lai iedrošinātu pāriet no neoficiāla/nedeklarēta darba un risinātu jautājumu par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Turklāt būtu jāstiprina iniciatīvas par nodokļu efektīvāku iekasēšanu.
(10)

Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomiskais scenārijs, kas balstīts uz budžeta prognozēm programmā, ir ticams un atbilst Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozei. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2012. gadam novērst pārmērīgo budžeta deficītu un līdz 2015. gadam sasniegt vidējā termiņa budžeta mērķi (VTM). Konverģences programmā apstiprināts VTM attiecībā uz budžeta deficītu 1 % apmērā no IKP, pienācīgi atspoguļojot Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Budžeta deficīta plānotā novēršana atbilst Padomes noteiktajam termiņam, un plānotie fiskālie centieni atbilst Padomes ieteikumam saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Pamatojoties uz (pārrēķināto) strukturālo bilanci (5), plānotais gada progress virzībā uz VTM sasniegšanu pārsniedz 0,5 % no IKP (strukturālā izteiksmē). Valsts izdevumu pieauguma rādītājs, ņemot vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam kritērijam visā programmas laikposmā, bet 2013. gadā saskaņā ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozi nedaudz pārsniedz izdevumu kritēriju. Pietiekamam progresam virzībā uz VTM sasniegšanu var būt nepieciešami papildu centieni, jo tas galvenokārt paļaujas uz publisko ieguldījumu izdevumu apjomīgiem samazinājumiem un to pietiekami neatbalsta sīki izstrādāti pasākumi konverģences programmas turpmākajos gados. Tiek prognozēts, ka Polijā programmas laikā vispārējās valdības kopējais parāds saglabāsies mazāks par 60 % no IKP. Valsts iestādes prognozē, ka tas pakāpeniski samazināsies no 56,3 % no IKP 2011. gadā līdz 49,7 % no IKP 2015. gadā, turpretim Komisija, ņemot vērā iespējamos riskus, kas apdraud konsolidācijas plānus, paredz, ka uzlabošanās būs lēnāka.
(7)

Ikvienā dalībvalstī patērētājiem, kas ir likumīgi Savienības rezidenti un kam šajā dalībvalstī vēl nav maksājumu konta, ir jābūt iespējai atvērt un izmantot pamatmaksājumu kontu šajā dalībvalstī. Lai nodrošinātu iespējami plašu piekļuvi pamatmaksājumu kontiem, dalībvalstīm jānodrošina, ka patērētāji var piekļūt šādam kontam neatkarīgi no viņu finansiālajiem apstākļiem, piemēram, bezdarba vai personiskā bankrota. Tomēr tiesības piekļūt pamatmaksājumu kontam ikvienā dalībvalstī ir jāpiešķir saskaņā ar prasībām, kas izklāstītas Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvā 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (2), it sevišķi prasībām attiecībā uz klienta uzticamības pārbaudes procedūrām.
(3)

Tajā pašā laikā Eiropai vajadzētu izmantot urbanizētas vides sniegtās priekšrocības. Pilsētteritorijas ir Eiropas ekonomiskās izaugsmes dzinējspēks. Pilsētu aglomerācijas un vienotā tīklā iekļāvušās pilsētas izvirzījušās attīstības avangardā ne tikai no sociālekonomiskā, bet arī no tehnoloģiskā un ģeopolitiskā viedokļa. Pilsētas pašas ir “inovāciju centri”, kur sastopas zināšanas, politika un prakse, lai kopā radītu inovatīvas idejas, izmantotu jaunas tehnoloģijas un iemantotu svaigu skatījumu uz pilsētattīstības problēmām, virzītājspēkiem un risinājumiem. Kļūst aizvien skaidrāks, ka lielu pilsētu tīkliem (ko bieži dēvē par globālajām pilsētām) ir aizvien lielāka ietekme starptautiskā mērogā, tomēr tajā pašā laikā jāatzīst arī mazu un vidēji lielu pilsētu nozīme, jo arī tām ir būtiska ietekme, īpaši no reģionālās attīstības viedokļa. Eiropai ir raksturīgs liels apbūves blīvums un daudz mazu un vidēji lielu pilsētu, kuru priekšrocības ir jāņem vērā no ekonomiskā, sociālās un kultūras viedokļa.
(9)

Valsts kopbudžeta bilances eurozonā vidēji sāka uzlaboties 2010. gadā. Pamatojoties uz Komisijas dienestu pavasara prognozi, pieņemot, ka politika nemainīsies, sagaidāms, ka tās turpinās uzlaboties 2011. gadā. Tomēr valsts parāds turpinās palielināties līdz 2012. gadam. Ja tas netiks koriģēts turpmākajos gados, tas var apdraudēt ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju, ņemot vērā zemās potenciālās izaugsmes un nelabvēlīgo demogrāfisko tendenču apvienojumu. 2010. gadā eurozonas budžeta deficīts samazinājās līdz 6 % no IKP, turpretim parāda attiecība palielinājās līdz 85,1 % no IKP. Saskaņā ar 2011. gada stabilitātes programmā noteiktajiem mērķiem eurozonas budžeta deficīts 2014. gadā pazemināsies līdz 1,3 % no IKP, un pēc augstākā rādītāja sasniegšanas 2012. gadā parāda attiecība 2014. gadā samazināsies, atgriežoties zem 85 % no IKP. Šāds fiskālās konsolidācijas ceļš eurozonai kopumā būtu saderīgs ar stratēģiju izejai no krīzes, par kuru panākta vienošanās, un nepieciešamību atgriezties pie stabilām valsts finansēm sakarā ar pastiprinātu ekonomikas atveseļošanos. Konsolidācijas sekmīgu īstenošanu vairo tajā plānotais uzsvars uz izdevumu samazināšanu saistībā ar nodokļu palielinājumu. Tomēr dažu pasākumu efektīva īstenošana vēl ir jāapstiprina. Turklāt dažas eurozonas dalībvalstis nesen īstenoja jaunus fiskālos noteikumus vai paziņoja par esošo noteikumu stiprināšanu, bet dažās eurozonas dalībvalstīs to efektīvai īstenošanai varētu būt nepieciešami papildu pasākumi. Ņemot vērā sabiedrības novecošanu, pensiju un sociālā nodrošinājuma sistēmas vēl nav pietiekamas, lai nodrošinātu vispārēju ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju.
(8)

Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas budžeta prognozes stabilitātes programmā, ir ticams. Lai gan tas pamatojas uz nedaudz mazāk labvēlīgiem izaugsmes pieņēmumiem 2011. gadam, kopumā tas atbilst jaunākajai Komisijas dienestu 2011. gada pavasara prognozei. 2010. gadā budžeta deficīts bija mazāks, nekā gaidīts, proti, 4,1 %, un stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir samazināt to līdz 3,6 % 2011. gadā un zem 3 % atsauces vērtības līdz 2012. gadam, kas ir Padomes noteiktais termiņš pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Ņemot vērā diezgan piesardzīgās ekonomiskās prognozes, 2011. gadam plānotais deficīta samazinājums šķiet realizējams. Tomēr fiskālo pasākumu apmērs visticamāk būs mazāks nekā Padomes ieteiktie 0,75 % no IKP vidēji gadā, jo īpaši 2011. un 2012. gadā, kad tie būtu attiecīgi tikai attiecīgi 0,4 un 0,3 % no IKP strukturālā izteiksmē. Turklāt budžeta deficīta mērķi 2012. un turpmākajiem gadiem nav papildināti ar konkrētiem korekcijas pasākumiem. Visbeidzot, stabilitātes programmas laikposmā no 2011. līdz 2014. gadam nav paredzēts sasniegt vidējā termiņa mērķi (VTM), kas ir strukturālais pārpalikums 0,5 % apmērā no IKP.
(10)

Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas budžeta prognozes stabilitātes programmā, ir ticams. Stabilitātes programmas vidēja termiņa budžeta stratēģija ir panākt, lai vispārējais valsts budžeta deficīts līdz Padomes 2010. gada 3. decembra ieteikumā paredzētajam termiņam samazinātos zem atsauces vērtības, proti, 3 % no IKP. Stabilitātes programmā paredzētie deficīta mērķi ir šādi: 10 % no IKP 2011. gadā, 8,6 % – 2012. gadā, 7,2 % – 2013. gadā, 4,7 % – 2014. gadā un 2,8 % – programmas perioda beigās 2015. gadā. Šādu virzību atbalsta konsolidācijas pasākumi 3,8 % apmērā no IKP, kas iekļauti 2011. gada budžetā, un plaši konsolidācijas pasākumi 5,9 % apmērā no IKP 2012.–2014. gadā, kā arī turpmāki neprecizēti konsolidācijas pasākumi vairāk nekā 1 % apmērā no IKP 2015. gadā. Stabilitātes programmā atkārtoti noteikts budžeta stāvokļa vidējā termiņa mērķis – 0,5 % apmērā no IKP, kas netiek sasniegts stabilitātes programmas periodā. Saskaņā ar Komisijas dienestu jaunāko novērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju ir augsti. Lai uzlabotu valsts finanšu ilgtspēju, vidējā termiņā ir jāsasniedz pietiekami primārie pārpalikumi un jāturpina reformēt Īrijas sociālā nodrošinājuma sistēma.
II.

Plašsaziņas līdzekļu nozarei intensīvāk iesaistīties tādu rīku nodrošināšanā, kas uzlabotu plašsaziņas līdzekļu lietotprasmes līmeni: 1) informācijas kampaņās sistemātiski izplatīt zināšanas par to, kā digitālajā pasaulē rada, rediģē un izplata informāciju un radošo saturu, tostarp par to, kā darbojas meklēšanas rīki un kā tos labāk izmantot; 2) ar izpratnes veidošanas kampaņām sniegt iedzīvotājiem skaidru, lietotājdraudzīgu informāciju par komerciālajiem paziņojumiem izmantotajām tehnoloģijām, jo īpaši informāciju par produktu izvietošanu mākslas darbos un tiešsaistes reklāmu, un nodrošināt līdzekļus, lai varētu labāk noteikt robežu starp tirgvedību un saturu; 3) sniegt iedzīvotājiem informāciju, veidojot informācijas materiālus jauniešiem par to, kā viņu personas dati tiek apstrādāti pielāgotu piedāvājumu kontekstā, jo īpaši interaktīvā reklāmā, pilnībā ievērojot esošās tiesību normas; 4) rīkotās informācijas dienās aktīvi informēt iedzīvotājus par to, kā darbojas radošā ekonomika, tostarp par autortiesību lomu šajā sakarā.
5.

Dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt, ka operatori, neskarot to pienākumus, kas noteikti Direktīvā 95/46/EK, īsteno šādas darbības: a) sagatavo novērtējumu par to, kā lietojuma īstenošana ietekmēs personas datu un privātuma aizsardzību, tostarp par to, vai lietojumu varētu izmantot privātpersonu uzraudzībai. Novērtējuma detalizācijas līmenim vajadzētu atbilst tam, cik lielā mērā konkrētais lietojums varētu apdraudēt privātumu; b) īsteno pienācīgus tehniskus un organizatoriskus pasākumus, lai nodrošinātu personas datu un privātuma aizsardzību; c) ieceļ personu vai personu grupu, kas atbildīgas par novērtējumu un tehnisko un organizatorisko pasākumu turpmākas piemērotības pārskatīšanu, lai nodrošinātu personas datu un privātuma aizsardzību; d) novērtējumu dara pieejamu kompetentajai iestādei vismaz sešas nedēļas pirms lietojuma ieviešanas; e) kad ir pieejams 4. punktā aprakstītais privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējums, īsteno iepriekš minētos noteikumus saskaņā ar to.
3.

Palīdzēt izveidot un nostiprināt tādas nenosodošas ziņošanas un mācību sistēmas par nevēlamiem notikumiem, kuras a) sniedz informāciju par kļūdu, nevēlamo notikumu un starpgadījumu izplatības pakāpi, to veidiem un iemesliem, b) mudina veselības aprūpes darbiniekus aktīvi ziņot, izmantojot izstrādātos ziņošanas instrumentus, kas ir pārredzami, taisnīgi un neparedz sodus. Minētajiem ziņošanas instrumentiem būtu jāatšķiras no dalībvalstu disciplinārajām sistēmām un procedūrām attiecībā uz veselības aprūpes darbiniekiem, turklāt vajadzības gadījumā būtu jāprecizē tiesiskie jautājumi saistībā ar veselības aprūpes darbinieku atbildību, c) sniedz iespējas pacientiem, viņu radiem un citiem neoficiāliem aprūpētājiem ziņot par savu pieredzi, d) papildina citas ziņošanas sistēmas par drošību, piemēram, par farmakovigilanci un medicīnas ierīcēm, vienlaikus pēc iespējas izvairoties no ziņošanas dublēšanas.
(5)

Jāvāc dati par pārdošanā esošiem pārtikas produktiem, neņemot vērā to turpmāku apstrādi (piemēram, šķīstošā kafija, sulas, konservēti produkti, ko patērē nekarsētus), un pārdošanā esošiem pārtikas produktiem, ko patērē pēc turpmākas apstrādes, ko analizē laboratorijā (piemēram, malta kafija, konservēti produkti, ko patērē karsētus). Pēdējie no minētajiem produktiem jāsagatavo, ievērojot uz etiķetes norādīto lietošanas pamācību, ja tāda ir. Šī uzraudzības programma neattiecas uz ēdienu, ko pagatavo mājās no svaigām izejvielām (piemēram, dārzeņu zupa no svaigiem dārzeņiem, mājās gatavots gaļas sautējums), jo mājas kulinārijas paradumus saistībā ar furāna saturu pārtikas produktos var labāk izpētīt pētniecības projektā.