ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(21)

Ar pārskatīto MARPOL VI pielikumu inter alia ievieš stingrākus flotes degvielas sēra satura ierobežojumus gan SOx emisijas kontroles zonās (1,00 % no 2010. gada 1. jūlija un 0,10 % no 2015. gada 1. janvāra), gan jūras teritorijās ārpus SOx emisijas kontroles zonām (3,50 % no 2012. gada 1. janvāra un principā 0,50 % no 2020. gada 1. janvāra). Lielākajai daļai dalībvalstu saskaņā ar to starptautiskajām saistībām ir jāpieprasa, lai uz kuģiem SOx emisijas kontroles zonās no 2010. gada 1. jūlija izmanto degvielu, kuras maksimālais sēra saturs ir 1,00 %. Lai nodrošinātu saskaņotību ar starptautisko tiesību aktiem un Savienībā garantētu jauno vispārēji noteikto sēra satura standartu pienācīgu ievērošanu, šīs direktīvas noteikumiem būtu jāatbilst pārskatītajam MARPOL VI pielikumam. Lai nodrošinātu tādas degvielas kvalitātes minimumu, kuru izmanto uz kuģiem, lai ievērotu degvielai noteiktās prasības vai tehnoloģiskās prasības, Savienībā nevajadzētu atļaut lietot flotes degvielu, kuras sēra saturs ir lielāks par vispārējo standartu 3,50 % (masas), izņemot attiecībā uz degvielu, ko piegādā kuģiem, kuri izmanto emisijas samazināšanas paņēmienus slēgtā sistēmā.
—

neskarot 4. un 5. punktu, uz četriem mēnešiem jebkuru noteikumu par pakalpojumiem projekta pieņemšanu no dienas, kad Komisija saņēmusi 5. panta 1. punktā minēto paziņojumu, ja Komisija vai cita dalībvalsts sniedz sīki izstrādātu atzinumu trīs mēnešu laikā no minētās dienas par to, ka plānotie pasākumi var radīt šķēršļus pakalpojumu brīvai apritei vai pakalpojumu sniedzēju tiesībām veikt uzņēmējdarbību iekšējā tirgū.
(8)

Būtu jāuzskata, ka Savienības pilsoņi trešā valstī nav pārstāvēti, ja tajā nav to attiecīgās valstspiederības dalībvalsts vēstniecības, konsulāta vai goda konsula. Tāpat būtu jāuzskata, ka pilsoņi nav pārstāvēti, ja uz vietas esošā vēstniecība, konsulāts vai goda konsuls jebkādu iemeslu dēļ nespēj konkrētajā gadījumā sniegt tādu aizsardzību, kādu attiecīgā persona būtu tiesīga saņemt saskaņā ar valsts tiesībām vai praksi. Vēstniecībām un konsulātiem būtu savstarpēji jāsniedz informācija par jebkādiem ārkārtas apstākļiem, kas var uz laiku ietekmēt to spējas nodrošināt konsulāro aizsardzību. Tāpat būtu jāņem vērā pieejamība un tuvums. Piemēram, pilsoni, kas lūdz konsulāro aizsardzību vai palīdzību no citas dalībvalsts vēstniecības vai konsulāta, nebūtu jāpārsūta uz viņa valstspiederības dalībvalsts vēstniecību, konsulātu vai goda konsulu, ja vietēju apstākļu vai resursu trūkuma dēļ pilsonim nav iespējams droši sasniegt šīs iestādes vai šīm iestādēm viņu tā, lai viņam būtu iespēja saņemt konsulāro aizsardzību. Pārstāvības neesamības jēdziens būtu jāinterpretē tā, lai nodrošinātu, ka nepārstāvētiem pilsoņiem ir efektīvas tiesības nediskriminējošā veidā saņemt citas dalībvalsts vēstniecības vai konsulāta aizsardzību, ņemot vērā katras konkrētās lietas apstākļus. Pilsoņi, kuri ir vairāk nekā vienas dalībvalsts valstspiederīgie, būtu jāuzskata par nepārstāvētiem, ja neviena no viņu valstspiederības dalībvalstīm nav pārstāvēta attiecīgajā trešā valstī.
(10)

Būtu jāizvairās no iekšējā tirgus sadrumstalotības nesaskaņotas alternatīvo degvielu ieviešanas tirgū dēļ. Tāpēc saskaņotiem visu dalībvalstu politikas regulējumiem būtu jāsniedz ilgtermiņa drošība, kas ir vajadzīga, lai panāktu privātā un publiskā sektora ieguldījumus transportlīdzekļu un degvielu tehnoloģijās un infrastruktūras izbūvē nolūkā kalpot diviem mērķiem – līdz minimumam samazināt atkarību no naftas un mazināt transporta ietekmi uz vidi. Tāpēc dalībvalstīm ciešā sadarbībā ar reģionālajām un vietējām iestādēm un attiecīgās nozares pārstāvjiem, vienlaikus ņemot vērā mazo un vidējo uzņēmumu vajadzības, būtu jāizstrādā valsts politikas regulējums, kurā norādīti valsts uzdevumi un mērķi, un atbalsta pasākumi tirgus attīstībai attiecībā uz alternatīvām degvielām, tostarp vajadzīgās izveidojamās infrastruktūras ieviešanai. Vajadzības gadījumā dalībvalstīm būtu jāsadarbojas ar citām kaimiņos esošajām dalībvalstīm reģionālā vai makroreģionālā līmenī, veicot apspriešanos vai izmantojot vienotus politikas regulējumus, it īpaši gadījumos, kad ir jānodrošina alternatīvo degvielu infrastruktūras pārrobežu pārklājums vai jāizbūvē jauna infrastruktūra valstu robežu tuvumā, tostarp paredzot dažādas iespējas attiecībā uz nediskriminējošu piekļuvi uzlādes un uzpildes punktiem. Minēto valsts politikas regulējumu koordinācija un saskaņotība Savienības līmenī būtu jāatbalsta, dalībvalstīm sadarbojoties un Komisijai veicot novērtējumu un sniedzot ziņojumu. Lai dalībvalstīm būtu vieglāk sniegt I pielikumā noteikto informāciju, Komisijai būtu jāpieņem nesaistošas pamatnostādnes.
(9)

Ziņojumi par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/30/EK (5) īstenošanu skaidri parāda to, cik svarīgas ir tehniskās pārbaudes uz ceļiem. Laikposmā no 2009. līdz 2010. gadam, veicot tehniskās pārbaudes uz ceļiem Savienībā, vairāk nekā par 35 000 transportlīdzekļu tika ziņots, ka tie bija tādā stāvoklī, ka nevarēja turpmāk tikt izmantoti. No šiem ziņojumiem var arī secināt, ka dažādās dalībvalstīs veikto pārbaužu rezultāti ļoti atšķiras. Laikposmā no 2009. līdz 2010. gadam atsevišķu trūkumu atklāšanas īpatsvars svārstījās no 2,1 % no visiem vienā dalībvalstī pārbaudītajiem transportlīdzekļiem līdz 48,3 % no citā dalībvalstī pārbaudītajiem. Visbeidzot, šie ziņojumi liecina, cik ļoti atšķiras atsevišķās dalībvalstīs veikto tehnisko pārbaužu uz ceļiem skaits. Lai veidotu līdzsvarotāku pieeju, dalībvalstīm būtu jāapņemas veikt atbilstīgu skaitu pārbaužu, kas būtu proporcionāls to teritorijā reģistrēto un/vai ekspluatēto komerciālo transportlīdzekļu skaitam.
a)

“atšķirīgu”, ja to pēc raksturīgajām pazīmēm, kuras iegūst no noteikta genotipa vai genotipu kombinācijas, var skaidri atšķirt no jebkuras citas šķirnes, kas ir vispārzināma 5. pantā minētā pieteikuma iesniegšanas dienā;
(9)

No Eiropas Bēgļu fonda un Eiropas Patvēruma atbalsta biroja (EPAB) būtu jāpiešķir līdzekļi, lai sniegtu pienācīgu atbalstu dalībvalstu centieniem kopējās Eiropas patvēruma sistēmas otrajā posmā noteikto standartu īstenošanā, jo īpaši atbalstot tās dalībvalstis, kas saskaras ar īpašu un nesamērīgu noslogojumu to patvēruma sistēmām saistībā ar to ģeogrāfisko vai demogrāfisko situāciju.
(8)

Lai stiprinātu savstarpēju uzticēšanos, ir vajadzīgi sīki izstrādāti noteikumi par to procesuālo tiesību un garantiju aizsardzību, kas izriet no hartas un no ECTK.
(20)

Cilvēku tirdzniecībā cietušie, kuri jau ir cietuši no vardarbības un pazemojošas izturēšanās, kas parasti ietver seksuālu izmantošanu, seksuālo vardarbību, izvarošanu, izturēšanos, kura atgādina pakļaušanu verdzībā, vai orgānu izņemšanu, būtu jāaizsargā no atkārtotas viktimizācijas un turpmākām traumām kriminālprocesā. Nedrīkstētu pieļaut nopratināšanas lieku atkārtošanu izmeklēšanas, kriminālvajāšanas un tiesas procesa laikā, ko var panākt, piemēram, attiecīgos gadījumos pēc iespējas agrākā procesa stadijā veicot šo nopratināšanu videoierakstus. Šajā nolūkā cilvēku tirdzniecībā cietušajiem kriminālizmeklēšanas un tiesas procesa laikā būtu jāsaņem viņu individuālajām vajadzībām atbilstīga ārstēšana. Veicot viņu individuālo vajadzību izvērtējumu, būtu jāņem vērā tādi apstākļi kā viņu vecums, grūtniecība, veselības stāvoklis, iespējamā invaliditāte un citi personīgie apstākļi, kā arī to noziedzīgo darbību, kurām cietušais bijis pakļauts, fiziskās un psiholoģiskās sekas. Par to, vai piemērot ārstēšanu un kā to darīt, jālemj katrā gadījumā atsevišķi saskaņā ar valsts tiesību aktos noteikto pamatojumu, noteikumiem par tiesu iestāžu diskrēciju, praksi un nostādnēm.
(10)

Dalībvalstu pienākumam noteikt to, vai pieteikums jāiesniedz trešo valstu valstspiederīgajam vai viņa darba devējiem, nevajadzētu skart kārtību, kas paredz procedūrā iesaistīt abas puses. Dalībvalstīm būtu jānosaka, vai vienotās atļaujas pieteikums ir jāiesniedz mērķa dalībvalstī vai no trešās valsts. Gadījumos, kad trešās valsts valstspiederīgajam nav atļauts iesniegt pieteikumu no trešās valsts, dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt, ka pieteikumu var iesniegt darba devējs mērķa dalībvalstī.
(3)

Atsevišķiem materiāliem un detaļām, kas satur svinu, dzīvsudrabu, kadmiju vai sešvērtīgo hromu, arī turpmāk nav piemērojams Direktīvas 2000/53/EK 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētais aizliegums, jo no tehniskā vai zinātniskā viedokļa joprojām nav iespējams izvairīties no šo vielu izmantošanas šajos konkrētajos materiālos un detaļās. Tāpēc ir lietderīgi pagarināt šo izņēmumu termiņu, līdz kļūst iespējams izvairīties no šo aizliegto vielu izmantošanas.
(9)

Ņemot vērā attiecībā uz augsni un ūdeni atklātos riskus, jāveic pienācīgi riska mazināšanas pasākumi, lai aizsargātu augsni un ūdeni. Tāpēc ir lietderīgi paredzēt, ka instrukcijās ir norādīts, ka tikko apstrādāta koksne pēc apstrādes tiek glabāta nojumē un/vai uz stingras ūdensnecaurlaidīgas pamatnes un ka jebkādas noplūdes no produktu lietojumiem, ko izmanto kā koksnes konservantus un kas satur bifentrīnu, tiek savākti atkārtotai izmantošanai vai iznīcināšanai. Turklāt ir lietderīgi noteikt, ka produktus nav atļauts lietot in situ koksnes apstrādei ārpus telpām vai tādas koksnes apstrādei, kas vai nu ir ilgstoši pakļauta laika apstākļu ietekmei, vai arī ir aizsargāta no laika apstākļu ietekmes, bet ir pastāvīgi mitra (3. lietošanas grupa, kā definējusi ESAO (3), ja vien netiek iesniegti dati, kuri apliecina, ka produkts atbildīs Direktīvas 98/8/EK 5. panta un VI pielikuma prasībām, vajadzības gadījumā piemērojot pienācīgus riska mazināšanas pasākumus.
31)

“biomasa” ir kāds no šādiem produktiem: a) izstrādājumi, kuru sastāvā ir tādi augu izcelsmes materiāli no lauksaimniecības vai mežsaimniecības, kurus var izmantot tajos esošās enerģijas iegūšanai; b) šādi atkritumi: i) augu atkritumi no lauksaimniecības un mežsaimniecības; ii) augu atkritumi no pārtikas rūpniecības gadījumos, kad iegūto siltumenerģiju reģenerē; iii) šķiedraini augu atkritumi no celulozes masas ražošanas un papīra ražošanas no celulozes, ja tās līdzsadedzina ražošanas vietā un izdalījušos siltumenerģiju reģenerē; iv) korķa atkritumi; v) koksnes atkritumi, izņemot tādus koksnes atkritumus, kuros pēc apstrādes ar koksnes aizsargvielām vai pārklājumiem var būt halogēnorganiskie savienojumi vai smagie metāli, un jo īpaši tādus koksnes atkritumus, kas rodas no būvgružiem un ēku nojaukšanas atkritumiem;
(8)

Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi – proti, novērst PVN krāpšanu, ieviešot pagaidu pasākumu, ar ko atkāpjas no pašreizējiem Savienības noteikumiem – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka tāpēc to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.
(6)

Tiek uzskatīts, ka energoefektivitātes uzlabošana, kur viena no iespējām ir efektīvāks elektroenerģijas galapatēriņš, ievērojami palīdz sasniegt mērķus attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijām Kopienā. Elektroenerģijas pieprasījums ir visātrāk augošā enerģijas galapatēriņa kategorija, un tiek prognozēts, ka nākamajos 20–30 gados tas pieaugs, ja netiks izstrādātas politiskās nostādnes, lai apturētu šo tendenci. Ir iespējams ievērojami samazināt enerģijas patēriņu, kā to ierosināja Komisija savā Eiropas klimata pārmaiņu programmā (EKPP). Klimata pārmaiņas ir viena no prioritātēm Sestajā Kopienas vides rīcības programmā, kā norādīts Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 1600/2002/EK (4). Enerģijas ietaupījums ir rentablākais veids, kā palielināt piegādes drošumu un samazināt atkarību no importa. Tādējādi būtu jāparedz būtiski pasākumi attiecībā uz pieprasījumu un jānosaka galvenie mērķi.
(1)

Lidostu galvenais uzdevums un komercdarbība ir nodrošināt pakalpojumus gaisakuģiem no to nolaišanās līdz pacelšanās brīdim, kā arī pasažieru un kravu apkalpošanu, lai gaisa pārvadātāji varētu sniegt gaisa pārvadājumu pakalpojumus. Tādēļ lidostas piedāvā aprīkojumu un pakalpojumus, kuri ir saistīti ar gaisakuģu darbību, pasažieru apkalpošanu un kravu apstrādi un kuru izmaksas pamatā sedz no lidostas maksām. Lidostas administrācijām, kas nodrošina aprīkojumu un pakalpojumus, par kuriem tiek noteiktas lidostas maksas, būtu jācenšas darboties rentabli.
5.1.

Smagu avāriju novēršanas izmaksas (Value of Preventing a Casualty, VPC) sastāv no: 1) drošības vērtības per se, t. i., gatavības maksāt (Willingness to Pay, WTP) vērtībām, kas noteikta preferenču izpētē dalībvalstī, kurai tās piemēro; 2) tiešām un netiešām ekonomiskajām izmaksām, kas noteiktas attiecīgajā dalībvalstī un kas sastāv no: — medicīnas un rehabilitācijas izmaksām, — tiesāšanās izmaksām, policijas izmaksām, privātās izmeklēšanas izmaksām, avārijas dienestu un apdrošināšanas administratīvajām izmaksām, — zaudējumiem ražošanai, t. i., preču un pakalpojumu sabiedriskā vērtība, kuru varētu saražot cietusī persona, ja nelaimes gadījums nebūtu noticis.
o)

Aiz metodes Nr. 15 ievieto metodi Nr. 16: “METODE Nr. 16 MELAMĪNS UN DAŽAS CITAS ŠĶIEDRAS (Metode, kurā izmanto karstu skudrskābi) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Pēc bezšķiedru materiāla atdalīšanas šo metodi izmanto divkāršo šķiedru maisījumiem, ko veido: 1. melamīns (48), kur: 2. kokvilna (5) un aramīds (31). 2. PRINCIPS Melamīnu no zināmas sausas maisījuma masas izšķīdina ar karstu skudrskābi (90 % pēc masas). Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver. Atlikuma masu, kas vajadzības gadījumā koriģēta, izsaka procentos no sausās maisījuma masas. Otra komponenta procentuālo sastāvu iegūst ar starpības palīdzību. Piezīme. Stingri ievērot ieteicamās temperatūras robežas, jo melamīna šķīdība ir ļoti atkarīga no temperatūras. 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (izņemot tos, kas uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas i) Koniskā kolba ar stikla aizbāzni, ar vismaz 200 ml ietilpību. ii) Kratāma ūdens vanna vai cita iekārta, ar kuru kolbu krata un uztur 90 ± 2 °C temperatūrā. 3.2. Reaģenti i) Skudrskābe (90 % (m/m, relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 1,204 g/ml). 890 ml 98 % līdz 100 % masa/masa skudrskābes (relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 1,220 g/ml) atšķaida ar ūdeni līdz 1 litram. Karsta skudrskābe ir ļoti kodīga, un ar to jārīkojas piesardzīgi. ii) Amonjaks, atšķaidīts: 80 ml koncentrēta amonjaka šķīduma (relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 0,880) atšķaida ar ūdeni līdz 1 litram. 4. TESTA METODE Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi. Paraugam, kas atrodas koniskajā kolbā ar stikla aizbāzni un ar vismaz 200 ml tilpumu, pievieno 100 ml skudrskābes uz gramu parauga. Ievieto aizbāzni un kolbu sakrata, lai samērcētu paraugu. Vienu stundu atstāj kolbu kratāmā ūdens vannā 90 ± 2 °C temperatūrā un spēcīgi to krata. Ļauj kolbai atdzist līdz istabas temperatūrai. Šķidrumu dekantē caur nosvērtu filtrtīģeli. Kolbā, kurā ir atlikums, pievieno 50 ml skudrskābes, sakrata to ar rokām un kolbas saturu filtrē filtrtīģelī. Atlikuma šķiedras pārvieto tīģelī, skalojot kolbu ar nedaudz lielāku daudzumu skudrskābes reaģenta. Tīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību un atlikumu izmazgā ar skudrskābes reaģentu, ar karstu ūdeni, ar atšķaidīta amonjaka šķīdumu un noslēgumā ar aukstu ūdeni, pēc katras šķidruma iepildīšanas tīģeli iztukšojot ar sūknēšanas palīdzību. Sūknēšanu veic tikai pēc tam, kad skalojamais atsārms jau ir iztecējis. Nobeigumā tīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību, tīģeli un atlikumu izžāvē, kā arī atdzesē un nosver. Piezīme. Temperatūra ļoti spēcīgi ietekmē melamīna šķīdību, un tā uzmanīgi jākontrolē. 5. REZULTĀTU APRĒĶINI UN IZTEIKŠANA Rezultātus aprēķina, kā noteikts vispārīgajos norādījumos. “d” lielums kokvilnai un aramīdam ir 1,02. 6. PRECIZITĀTE Homogēnos tekstilmateriālu maisījumos ar šo metodi iegūto rezultātu ticamības robežas nepārsniedz ± 2 pie 95 % ticamības pakāpes.”
c)

9. atsauces numurā “b” ailē vārdus “Metilfenilēndiamīni, to N-aizvietotie atvasinājumi un to sāļi (1), izņemot vielas ar atsauces numuru 364, 1310 un 1313 II pielikumā” aizstāj ar šādu tekstu: “Metilfenilēndiamīni, to N-aizvietotie atvasinājumi un to sāļi (1), izņemot vielu ar 9.a atsauces numuru šajā pielikumā un vielas ar atsauces numuru 364, 1310 un 1313 II pielikumā”.
“20

Alumīnija fosfīds, kas izdala fosfīnu

Alumīnija fosfīds EK Nr.: 244-088-0 CAS Nr.: 20859-73-8

830 g/kg

2011. gada 1. septembris

2013. gada 31. augusts

2021. gada 31. augusts

14
(2)

Direktīva 74/346/EEK ir viena no atsevišķajām direktīvām par EK tipa apstiprināšanas sistēmu, kas paredzēta Padomes Direktīvā 74/150/EEK (1974. gada 4. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu, ko atcēla ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/37/EK (2003. gada 26. maijs), kas attiecas uz tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām (5), un kas nosaka lauksaimniecības vai mežsaimniecības riteņtraktoru atpakaļskata spoguļu dizaina un uzbūves tehniskos priekšrakstus. Šie tehniskie priekšraksti attiecas uz dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, lai EK tipa apstiprinājuma procedūra, kas paredzēta Direktīvā 2003/37/EK, varētu tikt piemērota attiecībā uz katru traktora tipu. Tātad Direktīvas 2003/37/EK noteikumus par lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, piemēro šai direktīvai.
4.2.

Sākotnējā novērtējuma saskaņā ar Direktīvas 2005/64/EK 6. pantu vajadzībām transportlīdzekļa ražotājam jāizstrādā procedūras šādām vajadzībām: a) informēt par piemērojamām prasībām savus darbiniekus un visus piegādātājus; b) pārraudzīt un nodrošināt, ka piegādātāji rīkojas atbilstoši minētajām prasībām; c) apkopot attiecīgos datus visā piegādes ķēdē; d) pārbaudīt no piegādātājiem saņemto informāciju; e) atbilstoši rīkoties, ja no piegādātājiem saņemtie dati neatbilst Direktīvas 2000/53/EK 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta prasībām.
7)

Direktīvas 12. pantu aizstāj ar šādu pantu: “12. pants 1. Līdz 2009. gada 31. decembrim Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par: a) noguldījumu garantiju sistēmu finansēšanas saskaņošanu, īpašu uzmanību pievēršot tam, kā šādas saskaņošanas trūkums pārrobežu krīzes gadījumā ietekmē noguldījumu kompensācijas izmaksu pieejamību un godīgu konkurenci, kā arī šādas saskaņošanas sniegtajām priekšrocībām un izmaksām; b) pilnīga seguma piešķiršanas piemērotību un kārtību atsevišķiem īslaicīgi palielinātiem konta atlikumiem; c) iespējamiem risinājumiem, lai ieviestu iemaksas, kas atkarīgas no riska līmeņa; d) Kopienas noguldījumu garantiju sistēmas iespējamas ieviešanas priekšrocībām un izmaksām; e) to, kā sistēmas efektivitāti ietekmē tiesību aktu atšķirības attiecībā uz kompensāciju, kad tiek noteikta noguldītāja kredīta un parādu bilance, kā arī par iespējamiem traucējumiem saistībā ar uzņēmumu pārrobežu likvidāciju; f) produktu un noguldītāju loka saskaņošanu, īpašu uzmanību pievēršot mazo un vidējo uzņēmumu un vietējo iestāžu specifiskajām vajadzībām; g) saikni starp noguldījumu garantiju sistēmām un alternatīviem kompensāciju izmaksāšanas veidiem, piemēram, izmaksāšanas mehānismiem ārkārtas gadījumos. Ja nepieciešams, Komisija nāk klajā ar atbilstīgiem priekšlikumiem šīs direktīvas grozīšanai. 2. Dalībvalstis informē Komisiju un Eiropas Banku komiteju, ja tās paredzējušas mainīt noguldījumu seguma jomu vai līmeni, un par iespējamām grūtībām, kas radušās, sadarbojoties ar citām dalībvalstīm.”
(3)

Apmierinošu rezultātu sasniegšana dārzeņu audzēšanas jomā lielā mērā atkarīga ne tikai no to sēklu veselības un kvalitātes, ko jau reglamentē ar Padomes Direktīvu 2002/55/EK (2002. gada 13. jūnijs) par dārzeņu sēklu tirdzniecību (4), bet arī no dārzeņu stādāmā materiāla, kuru izmanto to pavairošanai.
(34)

Ņemot vērā jūras ekosistēmu dinamiskumu un to dabisko mainīgumu, kā arī to, ka tām var būt jāiztur dažādas slodzes un ietekmes atkarībā no tā, kā attīstīsies dažādi cilvēku darbības modeļi un kāda būs klimata pārmaiņu ietekme, ir būtiski apzināties, ka laba vides stāvokļa noteikšana laika gaitā, iespējams, būs jāpielāgo. Tālab jūras vides aizsardzības un apsaimniekošanas pasākumu programmām vajadzētu būt elastīgām un pielāgojamām, un tajās arī būtu jāņem vērā zinātnes un tehnoloģiju attīstība. Tādēļ būtu jāparedz regulāri atjaunināt jūras stratēģijas.
6)

Direktīvas 11. panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu: “1. Trešās valstis, kuru tiesību akti atļauj laist tirgū un ievadīt stilbēnus, stilbēna atvasinājumus, to sāļus un esterus vai tireostatiskas vielas visu sugu dzīvniekiem, kuru gaļa un produkti ir paredzēti cilvēku patēriņam, nedrīkst iekļaut Kopienas tiesību aktos paredzētajos to valstu sarakstos, no kurām dalībvalstis var importēt mājdzīvniekus vai akvakultūras dzīvniekus vai no šādiem dzīvniekiem iegūtu gaļu vai produktus.”
(10)

Pirms aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās personas varētu sagatavoties ar to saistīto jauno prasību ievērošanai un varētu nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kas saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu sākas no iekļaušanas dienas.
3)

Direktīvas 16. panta 2. punktu aizstāj ar šādu punktu: “2. Pēc šīs direktīvas pieņemšanas Komisija uzsāk desmit gadu darba programmu sistemātiskai to visu aktīvo vielu pārbaudei, kas jau laistas tirgū 34. panta 1. punktā minētajā dienā kā biocīdo produktu aktīvās vielas mērķiem, kas nav tie, kuri noteikti 2. panta 2. punkta c) un d) apakšpunktā. Noteikumos paredz programmas izveidošanu un īstenošanu, ietverot dažādu aktīvo vielu novērtēšanas prioritāšu noteikšanu un grafiku. Šos noteikumus, kas paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, to papildinot, pieņem saskaņā ar 28. panta 4. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru. Ne vēlāk kā divus gadus pirms darba programmas pabeigšanas Komisija nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par programmas sasniegumiem. Desmit gadu laikā un no 34. panta 1. punktā minētās dienas var izlemt, ka aktīvo vielu iekļaus I, I A vai I B pielikumā un ar kādiem nosacījumiem, vai gadījumos, kad 10. panta prasības nav izpildītas vai vajadzīgā informācija un dati nav iesniegti noteiktajā laikā, ka šādu aktīvo vielu neiekļaus I, I A vai I B pielikumā. Šādus pasākumus, kas paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, to papildinot, pieņem saskaņā ar 28. panta 4. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.”
(10)

Pirms aktīvās vielas iekļaušanas Direktīvas 98/8/EK I pielikumā jāparedz pietiekami ilgs laiks, kurā dalībvalstis un citas ieinteresētās puses varētu sagatavoties ar to saistīto jauno prasību ievērošanai un varētu nodrošināt, ka pieteikumu iesniedzējiem, kas sagatavojuši dokumentāciju, ir iespējams pilnībā izmantot datu aizsardzībai noteikto 10 gadu termiņu, kas saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 12. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktu sākas no iekļaušanas dienas.
b)

vērtēšanas pārbaudi veic vienā no šādiem veidiem: i) to veic atbilstīga trešā puse, kas ir neatkarīga no ārpusbiržas atvasinātā finanšu instrumenta darījuma partnera, atbilstīgā regularitātē un tādā veidā, lai PVKIU spētu to pārbaudīt; ii) to veic PVKIU struktūrvienība, kas ir neatkarīga no nodaļas, kura ir atbildīga par aktīvu pārvaldīšanu un kas ir adekvāti aprīkota šādiem mērķiem.
(4)

Kamēr Starptautisko fitosanitāro pasākumu standarta Nr. 15 pārskatīšanas procedūra nav pabeigta un tās rezultāti nav zināmi, uz laiku jāatceļ Kopienas prasības piemērošana par to, ka no trešām valstīm importētajiem koka iepakojuma materiāliem jābūt izgatavotiem no mizota apaļkoka.