Oficiālais Vēstnesis L 004 , 08/01/1998 Lpp. 0010 - 0014



Padomes Regula (EK) Nr. 12/98 (1997. gada 11. decembris) par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem ārvalstu pārvadātāji var veikt pasažieru iekšzemes autopārvadājumus dalībvalstī EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 75. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2], saskaņā ar Līguma 189.c pantā izklāstīto procedūru [3], (1) tā kā Padomes 1992. gada 23. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2454/92 par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem ārvalstu pārvadātāji var veikt pasažieru iekšzemes autopārvadājumus dalībvalstī [4], Tiesa ar savu 1994. gada 1. jūnija spriedumu [5] pasludinājusi par spēkā neesošu; (2) tā kā, ievērojot Līguma 75. panta 1. punkta b) apakšpunktu, kopējas transporta politikas izveide saistīta cita starpā ar nosacījumu izstrādi, saskaņā ar kuriem ārvalstu pārvadātāji var veikt pasažieru iekšzemes autopārvadājumus dalībvalstī; (3) tā kā šis noteikums saistīts ar visu ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz pārvadātājiem, kuri sniedz minētos pakalpojumus, ņemot vērā viņu pilsonību vai to, ka viņi veic uzņēmējdarbību kādā citā dalībvalstī nevis tajā, kurā paredzēts sniegt pakalpojumu; (4) tā kā uz pārvadātājiem, kas sniedz šādus pakalpojumus, būtu jāattiecina salīdzināmas sistēmas, tādējādi ierobežojot konkurences apstākļu nevienlīdzību to pilsonības un uzņēmējdarbības veikšanas valsts dēļ, un tādējādi jāveicina valstu tiesību aktu pakāpeniska tuvināšana; (5) tā kā dažāda veida pārvadājumi ar autobusiem būtu jādefinē tāpat kā tie pārvadājumi, kas pieņemti starptautiskajā transportā; (6) tā kā ārvalstu pārvadātājiem būtu jāļauj veikt noteikta veida pārvadājumus ar autobusiem, paturot prātā katra pakalpojuma veida īpatnības; (7) tā kā būtu jānosaka prasības, ko piemēro kabotāžas pārvadājumiem; (8) tā kā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju nosūtīšanu saistībā ar pakalpojumu sniegšanu [6] piemēro tajos gadījumos, kad pārvadātāji, lai nodrošinātu speciālos regulāros reisus norīko darbiniekus, kuriem ir darba attiecības ar šiem pārvadātājiem, no tās dalībvalsts, kurā tie parasti strādā; (9) tā kā attiecībā uz regulāriem reisiem vienīgi tiem regulāriem reisiem, kas ir daļa no regulārajiem starptautiskajiem reisiem, neņemot vērā pilsētas un piepilsētas pārvadājumus, vajadzētu būt pieejamiem kabotāžas veikšanai, pakļaujoties noteiktiem nosacījumiem un it īpaši tiesību aktiem, kas ir spēkā uzņēmējā dalībvalstī; (10) tā kā būtu jāpieņem noteikumi tā, lai varētu rīkoties gadījumā, ja tiek nopietni traucēts attiecīgais pārvadājumu tirgus; (11) tā kā būtu jāizveido padomdevēja komiteja ar uzdevumu palīdzēt Komisijai izstrādāt dokumentus attiecībā uz kabotāžas pārvadājumiem neregulāru reisu veidā un sniegt padomus Komisijai par drošības pasākumiem; (12) tā kā ir vēlams, ka dalībvalstis sniegtu savstarpēju palīdzību, lai pamatoti piemērotu šo regulu, it sevišķi attiecībā uz sankcijām, kas piemērojamas pārkāpumu gadījumā; (13) tā kā dalībvalsts ziņā ir nepieciešamo pasākumu pieņemšana, kuri nepieciešami, lai īstenotu šo regulu; (14) tā kā šīs regulas piemērošana būtu jāuzrauga tādējādi, ka Komisija iesniedz ziņojumu; (15) tā kā saskaņā ar iepriekšminēto Tiesas spriedumu, ar kuru pasludināja par spēkā neesošu Regulu (EEK) Nr. 2454/92, regulas tiesiskās sekas turpina pastāvēt līdz tam laikam, kamēr Padome būs pieņēmusi jaunus tiesību aktus par šo jautājumu; tā kā šī regula netiks piemērota 18. mēnešus pēc tās stāšanās spēkā; tā kā tādēļ ir jāuzskata, ka par spēkā neesošu pasludinātās regulas tiesiskās sekas turpinās pastāvēt, līdz pilnībā tiks īstenota šī regula, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Jebkuram pārvadātājam, kurš veic pasažieru komercpārvadājumus ar autotransportu un kuram ir Kopienas licence, kā paredzēts Padomes Regulas (EEK) Nr. 684/92 (1992. gada 16. marts) par kopējiem noteikumiem attiecībā uz starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusiem [7] 3.a pantā, ir atļauts, ar nosacījumiem, kas izklāstīti šajā regulā, un bez jebkādas diskriminācijas attiecībā uz pārvadātāja pilsonību vai uzņēmējdarbības veikšanas vietu, īslaicīgi veikt pasažieru iekšzemes komercpārvadājumus ar autotransportu citā dalībvalstī, turpmāk sauktā "uzņēmējā dalībvalstī", neprasot, lai viņam šajā valstī būtu juridiskā adrese vai kāda struktūra. Šādi iekšzemes pārvadājumi šeit turpmāk saukti "kabotāžas pārvadājumi". 2. pants Šajā regulā: 1) "regulārie reisi" nozīmē pakalpojumus, kas nodrošina pasažieru pārvadāšanu paredzētos intervālos pa paredzētiem maršrutiem, uzņemot un izlaižot pasažierus iepriekš noteiktās pieturvietās. Regulārie reisi ir brīvi pieejami visiem, kur nepieciešams, pakļaujot obligātai rezervēšanai. Tas, ka pakalpojuma darbības noteikumi var tikt koriģēti, neietekmē tā klasificēšanu kā regulāro reisu; 2) "speciālie regulārie reisi" nozīmē regulārus pakalpojumus, kas nodrošina noteiktu kategoriju pasažieru, atšķirībā no citiem pasažieriem, pārvadāšanu paredzētos intervālos pa paredzētiem maršrutiem, uzņemot un izlaižot pasažierus iepriekš noteiktās pieturvietās. Regulārie speciālie reisi ir šādi: a) darbinieku pārvadāšana starp mājām un darbavietu; b) skolēnu un studentu pārvadāšana uz mācību iestādēm un atpakaļ; c) kareivju un viņu ģimeņu pārvadāšana starp viņu izcelsmes valsti un viņu kazarmu teritoriju. Tas, ka speciālo reisu var variēt atkarībā no lietotāju vajadzībām, neietekmē tā klasifikāciju kā regulāro reisu; 3) "neregulāri reisi" nozīmē pakalpojumus, kuri neietilpst regulāro reisu, tajā skaitā regulāro speciālo reisu, definīcijā un kuru galvenā pazīme ir tā, ka ar tiem pārvadā grupas, kas izveidotas pēc klienta vai paša pārvadātāja iniciatīvas. Šie reisi nepārstāj būt par neregulārajiem reisiem tikai tādēļ vien, ka tie ir paredzēti noteiktos intervālos; 4) "autotransporta līdzekļi" nozīmē mehāniskos transportlīdzekļus, kas pēc to uzbūves tipa un aprīkojuma piemēroti vairāk nekā deviņu personu, ieskaitot autovadītāju, pārvadāšanai un ir paredzēti šim nolūkam. 3. pants Ar kabotāžas pārvadājumiem ir atļauti šādi pakalpojumi: 1) speciālie regulārie reisi, ja tie ietverti līgumā, kas noslēgts starp organizētāju un pārvadātāju; 2) neregulārie reisi; 3) regulārie reisi, ja kā regulārus starptautiskus reisus saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 684/92 tos veic pārvadātājs, kurš nav uzņēmējas dalībvalsts rezidents. Kabotāžas pārvadājumus nevar veikt neatkarīgi no šādiem starptautiskiem reisiem. Šā punkta darbības jomā neiekļauj pilsētas un piepilsētu pārvadājumus. "Pilsētas un piepilsētu pārvadājumi" nozīmē pārvadājumu pakalpojumus, kas apmierina pilsētu aglomerāta un konurbācijas vajadzības un vajadzības pēc pārvadājumiem starp tām un apkārtējām teritorijām. 4. pants 1. Kabotāžas pārvadājumu, kas minēti 3. pantā, veikšana, ja Kopienas tiesību aktos nav noteikts citādi, pakļauta normatīviem un administratīviem aktiem, kas ir spēkā uzņēmējā dalībvalstī attiecībā uz šādām jomām: a) likmes un nosacījumi, kam pakļauts pārvadājuma līgums; b) autotransporta līdzekļu svars un gabarīti; šāds svars un gabarīti attiecīgā gadījumā var pārsniegt tos, kas piemērojami pārvadātāja dalībvalstī, kur reģistrēta tā uzņēmējdarbība, bet tie nekādos apstākļos nedrīkst pārsniegt atbilstības sertifikātā norādītos tehniskos standartus; c) prasības attiecībā uz noteiktu pasažieru kategoriju pārvadāšanu, tas ir, skolēnu, bērnu un personu ar ierobežotu kustībspēju; d) transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas laiku; e) transporta pakalpojumu PVN (pievienotās vērtības nodoklis); šajā jomā Padomes Direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze [8] - 21. panta 1. punkta a) apakšpunktu piemēro šīs regulas 1. pantā minētajiem pakalpojumiem. 2. Ja Kopienas tiesību aktos nav noteikts citādi, kabotāžas pārvadājumi, kuri veido 3. panta 3. punktā paredzēto pārvadājumu daļu, ir pakļauti normatīviem un administratīviem aktiem, kas ir spēkā uzņēmējā dalībvalstī attiecībā uz atļaujām, konkursa procedūrām, apkalpojamām līnijām, pārvadājumu regularitāti, nepārtrauktību un biežumu, kā arī maršrutiem. 3. Uzbūves un aprīkojuma tehniskām prasībām, kas jāievēro autotransporta līdzekļiem, kurus lieto kabotāžas pārvadājumu veikšanai, jābūt tādām, kādas noteiktas autotransporta līdzekļiem, kuri ir starptautiskā transporta apritē. 4. Dalībvalstīm 1. un 2. punktā minētie attiecīgās valsts noteikumi jāpiemēro attiecībā uz ārvalstu pārvadātājiem ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādus izvirza attiecībā uz pašu valsts pārvadātājiem, lai efektīvi novērstu jebkādu atklātu vai slēptu diskrimināciju attiecībā uz pilsonību vai uzņēmējdarbības veikšanas vietu. 5. Ja ir noskaidrots un pieredze rāda, ka nepieciešams grozīt 1. punktā minēto uzskaitījumu par jomām, ko skar uzņēmējas dalībvalsts noteikumi, Padome pēc Komisijas priekšlikuma to dara ar kvalificētu balsu vairākumu. 5. pants Kopienas licencei vai tās apliecinātai kopijai jāatrodas autotransporta līdzeklī, un tā jāuzrāda, kad to prasa pilnvarots kontroles darbinieks. 6. pants 1. Kabotāžas pārvadājumus neregulāro reisu veidā veic saskaņā ar kontroles dokumentu - brauciena formulāru -, kam jāatrodas autotransporta līdzeklī un kas jāuzrāda, kad to pieprasa pilnvarots kontroles darbinieks. 2. Brauciena formulārā, kura paraugu Komisija pieņem saskaņā ar 8. pantā noteikto procedūru, ietver šādas ziņas: a) reisa izbraukšanas punkts un galapunkts; b) iebraukšanas datums un datums, kurā beidzas reiss. 3. Brauciena formulāri tiek piegādāti brauciena formulāru grāmatiņās, ko sertificējusi kompetenta iestāde vai pārstāvniecība tajā dalībvalstī, kurā pārvadātājs veic uzņēmējdarbību. Komisija pieņem brauciena formulāru grāmatiņu paraugu saskaņā ar 8. pantā izklāstīto procedūru. 4. Speciālo regulāro reisu gadījumā kontroles dokuments ir starp pārvadātāju un pārvadājuma organizētāju noslēgtais līgums vai tā apliecināta kopija. Tomēr brauciena formulāru aizpilda ikmēneša pārskata veidā. 5. Izlietotos brauciena formulārus nodod atpakaļ kompetentajai iestādei vai pārstāvniecībai tajā dalībvalstī, kurā pārvadātājs veic uzņēmējdarbību, saskaņā ar procedūrām, ko izstrādājusi šī iestāde vai pārstāvniecība. 7. pants 1. Katra ceturkšņa beigās un trīs mēnešu laikā, ko Komisija var saīsināt līdz vienam mēnesim 9. pantā minētajā gadījumā, katras dalībvalsts kompetentā iestāde vai pārstāvniecība dara zināmus Komisijai datus attiecībā uz kabotāžas pārvadājumiem, ko attiecīgajā ceturksnī rezidenti pārvadātāji veikuši speciālo regulāro reisu veidā un neregulāro reisu veidā. Datus dara zināmus, izmantojot tabulu, kas atbilst tam paraugam, kuru pieņēmusi Komisija saskaņā ar 8. pantā izklāstīto procedūru. 2. Reizi gadā uzņēmēju dalībvalstu kompetentas iestādes nosūta Komisijai statistikas datus par atļaujām, kas tikušas izsniegtas kabotāžas pārvadājumu veikšanai regulāro reisu veidā, kā minēti 3. panta 3. punktā. 3. Komisija pēc iespējas drīz nosūta dalībvalstīm kopsavilkuma ziņojumus, kas sastādīti, pamatojoties uz iesniegtajiem datiem saskaņā ar 1. punktu. 8. pants Kad vien ir dota atsauksme par procedūru, kas izklāstīta šajā pantā, Komisijai palīdz padomdevēja komiteja, kas minēta 10. pantā. Komisijas pārstāvis iesniedz komitejai pasākumu projektu. Komiteja sniedz savu atzinumu par projektu laikā, ko priekšsēdētājs var noteikt atkarībā no lietas steidzamības, ja nepieciešams, veicot balsošanu. Atzinumu protokolē; turklāt katrai dalībvalstij ir tiesības prasīt, lai tās nostāja tiktu pierakstīta protokolā. Komisija maksimāli ņem vērā komitejas sniegto atzinumu. Tā informē komiteju par to, kādā veidā tās atzinums ticis ņemts vērā. 9. pants 1. Gadījumā, ja attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā iekšzemes pārvadājumu tirgus tiek nopietni traucēts, ko izraisa vai pasliktina kabotāža, jebkura dalībvalsts var ziņot par to Komisijai, lai pieņemtu drošības pasākumus, un piegādā Komisijai nepieciešamo informāciju, un ziņo tai par pasākumiem, ko tā grasās veikt attiecībā uz rezidentiem pārvadātājiem. 2. Šā panta 1. punktā: - "nopietni iekšējā transporta tirgus traucējumi attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā" nozīmē specifisku problēmu rašanos šajā tirgū, tādu kā nopietns un potenciāli paliekošs pārmērīgs piedāvājums, kurš pārsniedz pieprasījumu, netieši apdraudot ievērojama daudzuma pasažieru autopārvadājumu uzņēmumu finansiālo stabilitāti un izdzīvošanu, - "ģeogrāfiskais apgabals" nozīmē teritoriju, kas aptver kādas dalībvalsts teritorijas daļu vai visu teritoriju vai ietver citu dalībvalstu teritorijas daļu vai visu teritoriju. 3. Komisija izpēta situāciju un, apspriedusies ar padomdevēju komiteju, kas minēta 10. pantā, viena mēneša laikā pēc attiecīgo dalībvalstu pieprasījuma saņemšanas izlemj attiecībā uz drošības pasākumu nepieciešamību, un pieņem tos, ja tie ir nepieciešami. Pasākumi, ko uzsāk saskaņā ar šo pantu, turpina būt spēkā laika posmā, kas nepārsniedz sešus mēnešus, tie ir atjaunojami vienu reizi uz tādu pašu laika posmu. Komisija nevilcinoties dara zināmu dalībvalstīm un Padomei jebkuru lēmumu, kas pieņemts atbilstīgi šim pantam. 4. Ja Komisija nolemj veikt tādus drošības pasākumus, kas skar vienu vai vairākas dalībvalstis, iesaistīto dalībvalstu kompetentām iestādēm tiek prasīts veikt līdzvērtīga apjoma pasākumus attiecībā uz rezidentiem pārvadātājiem un ziņot par to Komisijai. Šos pasākumus īsteno ne vēlāk kā tajā pašā dienā, kad Komisijas nolemtos drošības pasākumus. 5. Katra dalībvalsts var nodot 3. punktā minēto Komisijas lēmumu izskatīšanai Padomē 30 dienu laikā pēc tā paziņošanas. Padome, rīkojoties ar kvalificētu balsu vairākumu, 30 dienu laikā, kopš dalībvalsts nodevusi izskatīšanai, vai, ja ir izskatīšanai nodoti iesniegumi no vairākām dalībvalstīm, pēc pirmās nodošanas izskatīšanai var pieņemt atšķirīgu lēmumu. Spēkā esamības ierobežojumi, kas izklāstīti 3. punkta otrajā daļā, attiecas uz Padomes lēmumu. Attiecīgo dalībvalstu kompetentām iestādēm ir saistoši veikt līdzvērtīga apjoma pasākumus attiecībā uz rezidentiem pārvadātājiem un ziņot par to Komisijai. Ja Padome nepieņem nekādu lēmumu otrajā daļā noteiktajā laika posmā, Komisijas lēmums kļūst galīgs. 6. Ja Komisija uzskata, ka 3. punktā minētos pasākumus nepieciešams pagarināt, tā iesniedz priekšlikumu Padomei, kas pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu. 10. pants 1. Komisijai palīdz padomdevēja komiteja, kura izveidota no dalībvalstu pārstāvjiem un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis. Komiteja, rīkojoties saskaņā ar 8. pantā noteikto procedūru, palīdz Komisijai izstrādāt brauciena formulāru paraugu, brauciena formulāru grāmatiņu paraugu un tabulu, kas minēta 6. un 7. pantā. 2. Komitejas uzdevums turklāt ir sniegt Komisijai padomus: - par jebkuru pieprasījumu no dalībvalsts atbilstoši 9. panta 1. punktam, - par pasākumiem, kas domāti nopietnu tirgus traucējumu atrisināšanai, kā minēts 9. pantā, it sevišķi par šādu pasākumu praktisko piemērošanu. 3. Komiteja izstrādā savu reglamentu. 11. pants 1. Dalībvalstis cita citai palīdz šīs regulas piemērošanā. 2. Neierobežojot kriminālvajāšanu, dalībvalstis var piemērot sankcijas nerezidentiem pārvadātājiem, kas tās teritorijā ar kabotāžas pārvadājumiem pārkāpuši šo regulu vai Kopienas vai attiecīgās valsts pārvadājumu noteikumus. Sankcijas piemēro bez diskriminācijas un saskaņā ar 3. punktu. 3. Sankcijas, kas minētas 2. punktā, var cita starpā sastāvēt no brīdinājuma vai, nopietnu vai atkārtotu pārkāpumu gadījumā, no īslaicīga aizlieguma veikt kabotāžas pārvadājumus tās uzņēmējas dalībvalsts teritorijā, kur noticis pārkāpums. Ja tiek uzrādīta viltota Kopienas licence, viltota atļauja vai viltota apliecināta kopija, viltotais dokuments tiek nekavējoties izņemts un vajadzības gadījumā nosūtīts pēc piederības tās dalībvalsts kompetentai iestādei, kurā pārvadātājs veic uzņēmējdarbību. 4. Uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes informē tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pārvadātājs veic uzņēmējdarbību, par protokolētajiem pārkāpumiem un par jebkurām sankcijām, kas piemērotas pārvadātājam, un nopietnu vai atkārtotu pārkāpumu gadījumā var vienlaicīgi nosūtīt pieprasījumu, lai tiktu uzliktas sankcijas. Nopietnu vai atkārtotu pārkāpumu gadījumā tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā pārvadātājs veic uzņēmējdarbību, lemj par to, vai attiecīgajam pārvadātājam būtu jāpiemēro attiecīga sankcija; šīs iestādes ņem vērā jebkuru sankciju, kas jau uzlikta uzņēmējā dalībvalstī, un nodrošina, lai tā sankcija, kas jau uzlikta attiecīgajam pārvadātājam, būtu visumā proporcionāla pārkāpumiem vai tiem pārkāpumiem, kas izraisīja šādu sankciju. Sankcija, ko uzlikušas tās dalībvalsts kompetentas iestādes, kurā pārvadātājs veic uzņēmējdarbību, pēc apspriešanās ar uzņēmējas dalībvalsts kompetentām iestādēm, var paredzēt anulēt atļauju nodarboties ar pasažieru autopārvadājumu veikšanu. Tās dalībvalsts kompetentas iestādes, kurā pārvadātājs veic uzņēmējdarbību, var arī atbilstīgi saviem valsts tiesību aktiem saukt attiecīgo pārvadātāju kompetentas attiecīgās valsts tiesas priekšā. Tie informē uzņēmējas dalībvalsts kompetentas iestādes par saviem lēmumiem, kas pieņemti, ievērojot šo punktu. 12. pants Dalībvalstis nodrošina, lai pārvadātāji varētu pārsūdzēt tiesās jebkuru tiem piemēroto administratīvo sankciju. 13. pants 1. Līdz 1998. gada 30. jūnijam Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par Regulas (EEK) Nr. 2454/92 piemērošanas rezultātiem un par regulāro reisu veikšanu dalībvalstīs. 2. Vēlākais līdz 1999. gada 31. decembrim Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas piemērošanu un jo īpaši par kabotāžas pārvadājumu ietekmi uz attiecīgo valstu pārvadājumu tirgiem. 14. pants Dalībvalstis savlaicīgi pieņem normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami šīs regulas īstenošanai, un dara tos zināmus Komisijai. 15. pants Šī regula stājas spēkā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no 1999. gada 11. jūnija. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 1997. gada 11. decembrī Padomes vārdā — priekšsēdētāja M. Delvaux-Stehres [1] OV C 60, 29.2.1996., 10. lpp., un OV C 124, 21.4.1997., 73. lpp. [2] OV C 30, 30.1.1997., 40. lpp. [3] Eiropas Parlamenta 1996. gada 28. novembra atzinums (OV C 380, 16.12.1996., 35. lpp.), Padomes 1997. gada 14. aprīļa kopēja nostāja (OV C 164, 30.5.1997., 17. lpp. un Eiropas Parlamenta 1997. gada 16. jūlija lēmums (OV C 286, 22.9.1997., 84. lpp.). [4] OV L 251, 29.8.1992., 1. lpp. [5] 1994. gada 1. jūnija spriedums, Lieta C-388/92, Eiropas Parlaments pret Padomi (ECR 1994, I-2081. lpp.). [6] OV L 18, 21.1.1997., 1. lpp. [7] OV L 74, 20.3.1992., 1. lpp.. Regula, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 11/98 OV L 4, 8.1.1998., 1. lpp. [8] OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/95/EEK (OV L 338, 28.12.1996., 89. lpp.). --------------------------------------------------