11)

Iekļauj šādu 11.a pantu: “11.a pants Riska dalīšana 1. Šis pants nosaka satiksmes un izmaksu riska dalīšanas mehānismu. To piemēro saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 691/2010 11. pantā minētajiem principiem. 2. Šādas izmaksas neiesniedz satiksmes riska dalīšanai un atgūst, neatkarīgi no satiksmes attīstības: a) noteiktās izmaksas, kas rodas, piemērojot 5. panta 2. punktu, izņemot nolīgumus, kas attiecas uz pārrobežu gaisa satiksmes pakalpojumu sniegšanu; b) meteoroloģisko pakalpojumu sniedzēju noteiktās izmaksas; c) atļautos pārnesumus no iepriekšējā gada vai pārskata perioda un prēmijas vai sodus, kas izriet no stimulējošām shēmām; d) pārlieku vai nepietiekoši atgūtās summas, kuras izriet no satiksmes izmaiņām un kuras atgūst ne vēlāk kā n+2 gadā. Turklāt dalībvalstis no satiksmes riska dalīšanas var atbrīvot to aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju noteiktās izmaksas, kuri saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 7. panta 5. punktu ir saņēmuši atļauju sniegt aeronavigācijas pakalpojumus bez sertifikācijas. 3. Ja kādā noteiktā gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits nav augstāks vai zemāks par vairāk kā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja papildu ieņēmumus vai ieņēmumu zaudējumus attiecībā uz noteiktajām izmaksām nevar pārnest. 4. Ja kādā noteiktā periodā n gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits ir augstāks par vairāk nekā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, vismaz 70 % no papildu ieņēmumiem, ko iegūst attiecīgais(-ie) gaisa satiksmes pakalpojumu sniedzējs(-i), kuri pārsniedz 2 % no starpības starp faktiskajām pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, jāatmaksā gaisa telpas lietotājiem ne vēlāk kā n+2 gadā. Ja noteiktā laika periodā n gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits ir zemāks par vairāk nekā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, ne vairāk kā 70 % no ieņēmumu zaudējumiem, kas radušies attiecīgajam(-iem) gaisa aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējam(-iem), kas pārsniedz 2 % no starpības starp faktiskajām pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, principā sedz gaisa telpas izmantotāji ne vēlāk kā n+2 gadā. Tomēr dalībvalstis var izlemt sadalīt šādu ieņēmumu zaudējumu pārnesi uz vairākiem gadiem, lai saglabātu vienības likmes stabilitāti. 5. 4. punktā minēto satiksmes risku sadali nosaka valsts vai funkcionālās gaisa telpas bloku darbības plānā visam pārskata periodam pēc 8. pantā minētās apspriešanās. 6. Ja noteiktā laika periodā n gadā faktiskais pakalpojumu vienību skaits ir zemāks par 90 % no pārskata periodā sākumā prognozētā, to ieņēmumu zaudējumus pilnā apmērā, kas radušies aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējam(-iem), pārsniedzot 10 % no starpības starp faktisko pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, sedz gaisa telpas izmantotāji principā ne vēlāk kā n+2 gadā. Tomēr dalībvalstis var izlemt sadalīt šādu ieņēmumu zaudējumu pārnesi uz vairākiem gadiem, lai saglabātu vienības likmes stabilitāti. Ja noteiktā laika periodā n gadā faktisko pakalpojumu vienību skaits ir lielāks nekā 110 % no pārskata periodā sākumā prognozētā, papildu ieņēmumus pilnā apmērā, kurus iegūst aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs(-i), kurš(-i) pārsniedz 10 % no starpības starp faktisko pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, atmaksā gaisa telpas izmantotājiem n+2 gadā. 7. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējus, kam 2011. gada 31. decembrī nav pašu kapitāla vai kam pašu kapitāls ir mazāks par 5 % no kopējiem pasīviem, var atbrīvot no satiksmes riska dalīšanas pirmajā pārskata periodā, lai ļautu panākt mazāku parādu finansēšanas daļu. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji, kas ir atbrīvoti no satiksmes riska dalīšanas, tiek precizēti darbības plānā, ko pārskata Komisija, un papildu informācijā, kas jāsniedz saskaņā ar II pielikumu. Dalībvalstis apraksta un pamato pasākumus, ko tās plāno, lai panāktu mazāku parāda finansēšanas daļu, kā arī šo pasākumu īstenošanas grafiku. 8. Izmaksu riska dalīšanai piemēro šādus principus: a) ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir zemākas par pārskata perioda sākumā noteiktajām izmaksām, summas atlikumu patur aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestāde; b) ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir lielākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, neskarot brīdinājuma mehānisma aktivizēšanu, piemērojot Regulas (ES) Nr. 691/2010 18. pantu, summas atlikumu sedz aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestāde. c) šā punkta a) un b) apakšpunkti var neattiekties uz starpību starp faktiskajām un noteiktajām izmaksām, kuras var uzskatīt tādām, kas ir ārpus aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestādes kontroles saistībā ar: i) neparedzētām izmaiņām valsts pensiju noteikumos un pensiju uzskaites noteikumos; ii) neparedzētām izmaiņām valsts nodokļu tiesībās; iii) neparedzētiem un jauniem izmaksu posteņiem, uz kuriem neattiecas valsts pieņemtais darbības plāns, bet kuri nepieciešami saskaņā ar likumu; iv) neparedzētām izmaiņām izmaksās vai ienākumos, kas izriet starptautiskiem nolīgumiem; v) būtiskām kredītu procentu likmju izmaiņām. Neskarot 6. panta 1. punkta trešo daļu, nekontrolējamu izmaksu faktoru sarakstu nosaka valsts uzraudzības iestāde no pirmās daļas i) līdz v) punktā izklāstītā saraksta un tie ir darbības plāna daļa. Ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir zemākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, summas atlikumu atmaksā gaisa telpas izmantotājiem ar pārnesumu uz nākamo pārskata periodu. Ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir lielākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, summas atlikumu izmaksā gaisa telpas izmantotājiem ar pārnesumu uz nākamo pārskata periodu. Attiecīgā valsts uzraudzības iestāde skaidri piekrīt pārnesumam pēc tam, kad tā ir pārliecinājusies, ka: i) faktisko izmaksu izmaiņas attiecībā pret noteiktajām izmaksām faktiski ir saistītas ar notikumiem ārpus aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju, dalībvalsts vai kvalificētās iestādes ietekmes; ii) izmaksu izmaiņas, kuras jānodod lietotājiem, tiek konkrēti identificētas un iedalītas kategorijās. Pārnesuma summu nosaka faktori, un tā tiek aprakstīta papildinformācijā, kuru jāsniedz saskaņā ar VI pielikumu.”.