PIELIKUMU SARAKSTS

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/37/EK (2003. gada 26. maijs), kas attiecas uz tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, 4. panta 2. punkts)

(Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/37/EK (2003. gada 26. maijs), kas attiecas uz tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, 4. panta 2. punkts)

nosacījumus, kas izriet no noteikšanas metodes un kas atšķiras no šajā pielikumā noteiktās kārtības, vai kas var radīt kļūdainus rezultātus, var minēt kā kļūdu iespējamu cēloni.

ja šā urbuma ass ir paralēla ierīces grozāmajai asij, to pieņem par y′ asi (virzienā no labās puses uz kreiso attiecībā pret sēdeklī sēdošu vadītāju – sk. 11. attēlu);

2.3.1. Drošības attālumu mēra no punktiem, ko var sasniegt traktora palaišanas, darbības un pārbaužu laikā, kā arī no zemes. “Darbība un pārbaude” nozīmē vienīgi traktora vadītāja parasti veicamos darbus saskaņā ar ekspluatācijas instrukcijām. Drošības attālumu noteikšanas galvenais princips ir tāds, ka traktoru izmanto tam paredzētajiem mērķiem un ka bīstamo daļu sasniegšanai netiek lietoti nekādi palīglīdzekļi.

2.2.3. “Sniedzamība” ir maksimālais attālums, ko cilvēki vai to ķermeņa daļas var sasniegt no bīstamās vietas uz augšu, uz apakšu, uz iekšu, virs bīstamās vietas, ap bīstamo vietu vai pāri bīstamajai vietai, neizmantojot nekādu priekšmetu (1. attēls).

2.2.1.2. “Apvalks vai pārsegs” ir aizsargierīce, kas atrodas bīstamās daļas priekšā un kas no pārsegtās puses aizsargā no kontakta ar bīstamo daļu.

2.2.1.1. “Vairogs” ir aizsargierīce, kas novietota tieši bīstamās daļas priekšā un kas atsevišķi vai kopā ar citām mašīnas daļām no visām pusēm aizsargā no kontakta ar bīstamo daļu.

Ja detaļas tipa apstiprinājuma saņēmējs galīgi izbeidz kāda tipa neplīstošā stikla rūšu ražošanu, kurš apstiprināts saskaņā ar šo direktīvu, viņam par to jāinformē iestāde, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu. Šai iestādei savukārt par to jāpaziņo pārējām dalībvalstīm, nosūtot III B pielikumā sniegtā parauga paziņojuma par detaļas tipa apstiprināšanu kopiju.

priekšējiem stikliem, kas atbilst prasībām, kuras noteiktas stikla rūtīm, izņemot prasības, kas izriet no III C pielikuma 9.1.4.2. punkta noteikumiem (stikla rūtis, kurām redzamās gaismas caurlaidība ir mazāka nekā 70 %). Tomēr priekšējos stiklus, kas atbilst citām stikla rūtīm noteiktajām prasībām, ar simbolu “T” var marķēt tikai pēc III G pielikuma 3.3.2. punktā minētā testa ar galvas formas atsvaru, kritiena augstumam esot 4,0 m + 25/- 0 mm.

2.4. “stikla-plastmasas neplīstošā rūts” ir tāda rūts no laminētā stikla, kam ir viens stikla slānis un viens vai vairāki plastmasas slāņi, no kuriem vismaz viens plastmasas slānis ir starpslānis. Plastmasas slānis, kad stiklojums uzstādīts traktoram, ir iekšpusē;

III C PIELIKUMS

Vispārīgi testu nosacījumi

1. SAPLĪŠANAS TESTI

1.1. Stikla rūti, kam veic testu, nedrīkst stingri nostiprināt; tomēr to var pa visu perimetru piestiprināt pie tādas pašas stikla rūts ar līmlenti.

1.2. Lausku iegūšanai izmanto apmēram 75 g smagu āmuru vai kādu citu ierīci ar līdzvērtīgu iedarbību. Trieciena punktā izliekuma rādiuss ir 0,2 ± 0,05 mm.

1.3. Katrā norādītajā trieciena punktā jāveic viens tests.

1.4. Jāveic lausku pārbaude, izmantojot kontaktkopēšanai domāto fotopapīru, tā eksponēšanu sākot ne vēlāk kā 10 sekundes pēc trieciena un pārtraucot ne vēlāk kā 3 minūtes pēc trieciena. Ņem vērā tikai tumšākās līnijas, kas raksturo sākotnējo plīsumu. Iegūtie plīsumu fotoattēli jāglabā laboratorijā.

2. LODES TRIECIENA TESTS

2.1. Tests ar 227 g smagu lodi

2.1.1. Aparatūra

2.1.1.1. Rūdīta tērauda lode, kuras masa ir 227 ± 2 g un diametrs – apmēram 38 mm.

2.1.1.2. Ierīce lodes palaišanai brīvam kritienam no augstuma, kas vēl jāprecizē, vai ierīce, kura piešķir lodei ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu. Ja izmanto ierīci lodes izmešanai, tad ātrumam jābūt ±1 % no brīvā kritienā sasniegtā ātruma.

2.1.1.3. Tāda balsta armatūra, kā parādīts 1. attēlā, ko veido tērauda rāmji, kuri novietoti cits virs cita, ar 15 mm platām mehāniski apstrādātām malām, kas pārklātas ar aptuveni 3 mm biezām un 15 mm platām gumijas starplikām, kuru cietība ir 50 IRHD (starptautiskie gumijas cietības grādi).

Apakšējais rāmis balstās uz aptuveni 150 mm augstas tērauda kārbas. Testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu fiksē ar augšējo rāmi, kura masa ir apmēram 3 kg. Balsta rāmis ir piemetināts apmēram 12 mm biezai tērauda plāksnei, kas novietota uz grīdas un zem kā ir apmēram 3 mm biezas gumijas loksne ar cietību 50 IRHD (starptautiskie gumijas cietības grādi).

2.1.2. Testa apstākļi

— Temperatūra: 20 ± 5 °C.

— Spiediens: 860 mbar līdz 1 060 mbar.

— Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %.

2.1.3. Testam izmantojamais attiecīgās detaļas gabals

Testam izmantojamajam attiecīgās detaļas gabalam jābūt plakanam un kvadrātveida ar malas garumu 300 + 10/- 0 mm.

2.1.4. Kārtība

Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu vismaz četras stundas pirms testa iztur norādītajā temperatūrā.

Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu ievieto balsta armatūrā (2.1.1.3. punkts). Testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala plaknei jābūt perpendikulārai lodes kustības virzienam ar pieļaujamo novirzi 3°.

Trieciena punktam jābūt ne tālāk par 25 mm no testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala ģeometriskā centra, ja lodes kritiena augstums nepārsniedz 6 m, un ne tālāk par 50 mm no testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala centra, ja lodes kritiena augstums pārsniedz 6 m. Lodei jāsaskaras ar attiecīgās detaļas gabala virsmu, kas būtu neplīstošā stikla rūts ārējā virsma, ja attiecīgo stiklu piemontētu pie traktora. Ar lodi atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

2.2. Tests ar 2 260 g smagu lodi

2.2.1. Aparatūra

2.2.1.1. Rūdīta tērauda lode, kuras masa ir 2 260 ± 20 g un diametrs – apmēram 82 mm.

2.2.1.2. Ierīce lodes palaišanai brīvam kritienam no augstuma, kas vēl jāprecizē, vai ierīce, kura piešķir lodei ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu. Ja izmanto ierīci lodes izmešanai, tad ātrumam jābūt ±1 % no brīvā kritienā sasniegtā ātruma.

2.2.1.3. Balsta armatūra ir tāda, kā parādīts 1. attēlā un identiska 2.1.1.3. punktā aprakstītajai.

2.2.2. Testa apstākļi

— Temperatūra: 20 ± 5 °C.

— Spiediens: 860 mbar līdz 1 060 mbar.

— Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %.

2.2.3. Testam izmantojamais attiecīgās detaļas gabals

Testam izmantojamam attiecīgās detaļas gabalam jābūt plakanam un kvadrātveida ar malas garumu 300 + 10/- 0 mm vai izgrieztam no priekšējā stikla vai citu izliekto neplīstošā stikla rūšu plakanākās daļas.

Testēt var arī veselu priekšējo stiklu vai citas izliektas neplīstošā stikla rūtis. Tādā gadījumā jānodrošina, lai neplīstošā stikla rūtis pietiekami saskartos ar balstu.

2.2.4. Kārtība

Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu vismaz četras stundas pirms testa iztur norādītajā temperatūrā.

Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu ievieto balsta armatūrā (2.1.1.3. punkts). Testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala plaknei jābūt perpendikulārai lodes kustības virzienam ar pieļaujamo novirzi 3°.

Veicot testu stikla-plastmasas stiklojumam, testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu balstam piestiprina ar skavām.

Trieciena punktam jābūt ne tālāk par 25 mm no testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala ģeometriskā centra. Lodei jāsaskaras ar testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala virsmu, kas būtu neplīstošā stikla rūts iekšējā virsma, ja attiecīgais stikls būtu piemontēts pie traktora. Ar lodi atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

3. GALVAS FORMAS ATSVARA TESTS

3.1. Aparatūra

3.1.1. Atsvars, kam ir galvas forma – lode vai puslode – un kas izgatavots no laminētas cietkoksnes, kura klāta ar maināmu filcu, un ar koka šķērsli vai bez tā. Starp šķērsli un montāžas stieni šķērslim pretējā pusē sfēriskā daļa sastiprināta ar kakla veida starpgabalu.

Izmēri atbilst 2. attēlā parādītajiem.

Aparatūras kopējā masa ir 10 ± 0,2 kg.

3.1.2. Ierīce galvas formas atsvara palaišanai brīvam kritienam no augstuma, kas vēl jāprecizē, vai ierīce, kura piešķir atsvaram ātrumu, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu.

Ja izmanto ierīci galvas formas atsvara palaišanai, tad pielaidei jābūt ±1 % no ātruma, kas ir vienāds ar brīvā kritienā sasniegto ātrumu.

3.1.3. Plakanu testam izmantojamu attiecīgās detaļas gabalu testu veikšanai izmantojamā balsta armatūra parādīta 3. attēlā. Balsta armatūra sastāv no diviem viena virs otra novietotiem tērauda rāmjiem ar 50 mm platām mehāniski apstrādātām malām, kas pārklātas ar aptuveni 3 mm biezām un 15 ± 1 mm platām gumijas starplikām ar cietību 70 IRHD (starptautiskie gumijas cietības grādi).

Augšējo rāmi piespiež apakšējam rāmim ar vismaz astoņām bultskrūvēm.

3.2. Testa apstākļi

3.2.1. Temperatūra: 20 ± 5 °C.

3.2.2. Spiediens: 860 mbar līdz 1 060 mbar.

3.2.3. Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %.

3.3. Kārtība

3.3.1. Plakanu testam izmantojamu attiecīgās detaļas gabalu tests

Plakanu attiecīgās detaļas gabalu, kā garums ir 1 100 + 5/- 2 mm un platums 500 + 5/-2 mm, vismaz četras stundas tieši pirms testa iztur pastāvīgā 20 ± 5 °C temperatūrā. Attiecīgās detaļas gabalu nostiprina uz balsta armatūras (3.1.3. punkts); bultskrūves pievelk tā, lai attiecīgās sastāvdaļas paraugs testa laikā nepavirzītos vairāk kā par 2 mm. Testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala plaknei jābūt stingri perpendikulārai atsvara kustības virzienam. Atsvaram jāsaduras ar attiecīgās detaļas gabala virsmu 40 mm rādiusā no tā ģeometriskā centra, šī virsma būtu neplīstošā stikla rūts iekšējā virsma, ja minētā rūts būtu piemontēta pie traktora; atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

Trieciena virsmas filca pārklājums jāmaina ik pēc 12 testiem.

3.3.2. Vesela priekšējā stikla testi (izmanto tikai krišanas augstumam, kas ir mazāks vai vienāds ar 1,5 m)

Priekšējo stiklu brīvi novieto uz balsta ar 3 mm biezas 70 IRHD cietu gumijas sloksnes paliktni, saskares virsmas platums pa visu perimetru ir apmēram 15 mm. Balstu veido no stingra nekustīga gabala, kura forma atbilst priekšējā stikla profilam tā, lai galvas formas atsvars atsistos pret iekšējo virsmu. Vajadzības gadījumā priekšējo stiklu atbilstoši savieno ar balstu. Balsts jānovieto uz nekustīga statīva, uz kura ir apmēram 3 mm bieza 70 IRHD cietas gumijas starplika.

Priekšējā stikla virsmai jābūt stingri perpendikulārai galvas formas atsvara kustības virzienam.

Galvas formas atsvaram jāsaduras ar parauga virsmu 40 mm rādiusā no tā ģeometriskā centra, šī virsma būtu neplīstošā stikla rūts iekšējā virsma, ja minētā rūts būtu piemontēta pie traktora; atļauts izdarīt tikai vienu triecienu.

Trieciena virsmas filca pārklājums jāmaina ik pēc 12 testiem.

4. NOBERŠANĀS TESTS

4.1. Aparatūra

4.1.1. Noberzējs instruments (1), kas shematiski parādīts 4. attēlā, sastāv no:

— horizontāla diska, kas nostiprināts centrā un kas griežas pretēji pulksteņa rādītāju kustības virzienam ar ātrumu 65 līdz 75 apgr./min, un

— divām līdzsvarotām paralēlām svirām, pie kurām piemontēti īpaši abrazīva materiāla riteņi, kas uz lodīšu gultņiem brīvi griežas ap horizontālu asi; abus riteņus testa paraugam piespiež ar spēku, ko rada 500 g liela masa.

Noberzēja instrumenta diskam jāgriežas vienmērīgi vienā plaknē (novirzes no šīs plaknes nedrīkst pārsniegt ±0,05 mm 1,6 mm attālumā no diska ārējās malas). Riteņiem jābūt piemontētiem tā, lai tad, kad tie saskaras ar rotējošo testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu, tie grieztos pretējos virzienos, katrā apgriezienā to divreiz saspiežot un noberžot apmēram 30 cm2 lielu gredzenveida laukumu.

4.1.2. Katra abrazīvā riteņa (2) diametrs ir 45 līdz 50 mm, biezums –12,5 mm, un tie sastāv no īpaša sīki sasmalcināta abrazīva materiāla, kas iestiprināts vidēji cietā gumijā. Riteņiem jābūt 72 ± 5 IRDH cietiem, to mēra četros punktos, kas atrodas vienādā attālumā uz noberzējas virsmas centra līnijas, spiedienu pieliek vertikāli pa riteņa diametru, mērījumus nolasa 10 sekundes pēc tam, kad pielikts pilns spiediens.

Abrazīvos riteņus jāsagatavo lietošanai, tos ļoti lēni griežot pret plakana stikla loksni lai nodrošinātu, ka to virsma ir pilnīgi līdzena.

4.1.3. Gaismas avots, ko veido kvēlspuldze, kuras kvēldiegs iestiprināts paralēlā caurulē ar izmēriem 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Spriegumam lampas kvēldiegā jābūt tādam, lai tā krāsas temperatūra būtu 2 856 K ± 50 K. Spriegums jāstabilizē ar precizitāti ± 1/1 000 V. Sprieguma mērīšanas ierīcei jābūt ar attiecīgu precizitāti.

4.1.4. Optiskā sistēma, ko veido lēca ar fokusa attālumu f, kas ir vismaz 500 mm, ar hromatisko aberāciju korekciju. Lēcas pilns atvērums nedrīkst pārsniegt f/20. Attālumu starp lēcu un gaismas avotu noregulē tā, lai iegūtu gandrīz paralēlu gaismas staru kūli. Ievieto diafragmu gaismas staru kūļa diametra samazināšanai līdz 7 mm ± 1 mm. Šai diafragmai jābūt 100 ± 50 mm attālumā no lēcas gaismas avotam pretējā pusē.

4.1.5. Ierīce izkliedētās gaismas mērīšanai (sk. 5. attēlu), ko veido fotorezistors ar integrējošo sfēru, kuras diametrs ir 200 līdz 250 mm. Sfērai ir atveres gaismas ieejai un izejai. Gaismas ieejas atverei jābūt apaļai, un tās diametram jābūt vismaz divas reizes lielākam par gaismas staru kūļa diametru. Gaismas stara izejas atvere paredzēta vai nu ar gaismas uztvērēju, vai atstarošanas statīvu saskaņā ar turpmāk 4.4.3. punktā aprakstīto kārtību. Ja gaismas starā nav ievietots testam izmantojamās attiecīgās detaļas gabals, gaismas uztvērējs absorbē visu gaismu.

Gaismas stara asij jāiet caur stara ieejas un izejas atveres centru. Gaismas stara izejas atveres diametram b jābūt 2a tan 4°, kur a ir sfēras diametrs.

Fotorezistora montāžai jābūt tādai, lai tajā nenokļūtu gaisma tieši no stara ieejas atveres vai no atstarošanas statīva.

Integrējošas sfēras un atstarošanas statīva iekšējām virsmām jābūt ar vienādu atstarošanas spēju, vienādu pārklājumu un neselektīvām. Fotorezistora izejas strāvas pieļaujamā nelinearitāte visā izmantotajā gaismas intensitātes diapazonā nedrīkst pārsniegt ±2 %.

Instrumenta konstrukcijai jābūt tādai, lai galvanometra rādītājs nenovirzītos tad, kad sfēra ir aptumšota. Visa aparatūra regulāri jāpārbauda atbilstīgi noteikta aptumšojuma kalibrēšanas standartiem. Ja mērījumi aptumšojumā veikti ar tādām iekārtām vai tādam metodēm, kuras atšķiras no iepriekš noteiktajām, mērījumu rezultāti vajadzības gadījumā jākoriģē tā, lai tie sakristu ar rezultātiem, kas iegūti, izmantojot iepriekš aprakstīto aparatūru.

4.2. Testa apstākļi

4.2.1. Temperatūra: 20 ± 5 °C.

4.2.2. Spiediens 860 mbar līdz 1 060 mbar.

4.2.3. Relatīvais mitrums: 60 ± 20 %.

4.3. Testam izmantojamie attiecīgo detaļu gabali

Testam izmantojamiem attiecīgo detaļu gabaliem jābūt plakaniem un kvadrātveida ar malas garumu 100 mm, to abām virsmām jābūt līdzenām un paralēlām, vajadzības gadījumā to centrā ir urbums stiprināšanai 6,4 + 0,2/-0 mm diametrā.

4.4. Kārtība

Noberšanās testu veic tai testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala parauga virsmai, kas būtu neplīstošā stikla rūts ārējā virsma, ja attiecīgais stikls būtu piemontēts pie traktora, kā arī stikla rūts ar plastmasas pārklājumu iekšējai virmai.

4.4.1. Tieši pirms un pēc noberšanās testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus notīra šādi:

a) zem tīra tekoša ūdens strūklas noslauka ar tīru linaudekla gabalu;

b) noskalo ar destilētu vai demineralizētu ūdeni;

c) nopūš sausu ar skābekli vai slāpekli;

d) iespējamās ūdens paliekas uzmanīgi nosusina ar mitru linaudeklu. Ja vajadzīgs, nožāvē, viegli iespiežot starp diviem linauduma gabaliem.

Apstrādei nedrīkst izmantot nekāda veida ultraskaņas iekārtas. Pēc notīrīšanas testam izmantojamos attiecīgo sastāvdaļu paraugus ņem tikai aiz malām, un novieto tā, lai nebojātu vai nenosmērētu to virsmas.

4.4.2. Testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus vismaz 48 stundas iztur 20 ± 5 °C temperatūrā pie relatīvā mitruma 60 ± 20 %.

4.4.3. Testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu novieto pret gaismas stara ieeju integrēšanas sfērā. Leņķis starp testam izmantojamā attiecīgo detaļu gabala virsmas normāli (perpendikulu pret virsmu) un gaismas staru kūļa asi nedrīkst pārsniegt 8°.

Saskaņā ar tabulu izdara četrus mērījumus

Mērījums ar testa paraugu ar gaismas uztvērēju ar atstarošanas statīvu Mērītais lielums T1 nē Nē Jā Krītošā gaisma T2 jā Nē Jā Gaisma, ko testa paraugs laiž cauri T3 nē Jā Nē Instrumenta izkliedētā gaisma T4 jā Jā Nē Instrumenta un testa parauga izkliedētā gaisma

Viendabīguma noteikšanai mērījumus T1, T2, T3, un T4 atkārto citās noteiktās testam izmantojamā attiecīgā detaļas gabala vietās.

Aprēķina kopējo gaismas caurlaidības koeficientu Tt = T2/T1.

Šādi aprēķina difūzās gaismas caurlaidības koeficientu Td:

Td = (T4 – T3(T2/T1))/T1

Šādi aprēķina aptumšojuma vai gaisma, vai aptumšojuma un gaismas, vai izkliedētās gaismas procentuālo daudzumu:

(Td/Tt) × 100 %

Pēc šīs formulas nosaka testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala sākotnējo aptumšojumu, izdarot mērījumus vismaz četros punktos vienādos attālumos parauga nenoberztajā daļā. Katram testam izmantojamam attiecīgās detaļas gabalam nosaka attiecīgo vidējo vērtību. Četru mērījumu vietā vidējās vērtības noteikšanai var paraugu griezt ar ātrumu 3 apgr./sek. vai lielāku.

Attiecībā uz katru neplīstošā stikla rūti veic trīs viena veida testus. Aptumšojumu izmanto, lai izmērītu iekšējās virsmas noberzumu pēc tam, kad attiecīgās detaļas gabalam veikts noberšanās tests.

Pēc šīs formulas nosaka testa parauga izkliedēto gaismu noberztajā joslā, izdarot mērījumus vismaz četros punktos, kas atrodas vienādā attālumā parauga noberztajā daļā. Katram testam izmantojamam attiecīgās detaļas gabalam nosaka attiecīgo vidējo vērtību. Četru mērījumu vietā vidējās vērtības noteikšanai var paraugu griezt ar ātrumu 3 apgr./sek. vai lielāku.

4.5. Noberšanās tests jāveic tikai pēc tās laboratorijas ieskatiem, kura veic testu, ņemot vērā tās rīcībā esošo informāciju. Izņemot stikla -plastmasas materiālus, attiecībā uz izmaiņām starpslānī vai materiāla biezumā, piemēram, parasti nav vajadzīgs veikt turpmākus testus.

4.6. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

Nevienam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

5. KARSTUMIZTURĪBAS TESTS

5.1. Kārtība

Trīs testa paraugus vai vismaz trīs 300 mm × 300 mm testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus, ko ņēmusi laboratorija no trim priekšējiem stikliem vai trim citādām stikla rūtīm un kā viena mala atbilst rūts augšējai malai, sakarsē līdz 100 °C.

Šādā temperatūrā testa paraugu(-s) iztur vismaz divas stundas un pēc tam atdzesē līdz istabas temperatūrai. Ja neplīstošā stikla rūts abas ārējās virsmas ir no neorganiska materiāla, tad testu var veikt, paraugu uz noteiktu laiku vertikāli iegremdējot verdošā ūdenī, novēršot termisko šoku. Ja paraugi izgriezti no priekšējiem stikliem, tad katra šāda testa parauga vienai malai jābūt daļai no priekšējā stikla malas.

5.2. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

bezkrāsas ietonējies Starpslāņa iekrāsojums 1 2

Pārējiem sekundārajiem parametriem nav nelabvēlīgas ietekmes.

5.3. Rezultātu interpretācija

5.3.1. Uzskata, ka karstumizturības testa rezultāti ir pieņemami, ja burbuļi vai citi defekti testam izmantotajam attiecīgās detaļas gabalam neveidojas tālāk par 15 mm no negrieztās malas vai tālāk par 25 mm no grieztās malas, vai tālāk par 10 mm no plaisām, kas var rasties, veicot testu.

Uzskata, ka detaļas tipa apstiprināšanai iesniegtās testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopas karstumizturība ir apmierinoša, ja ir izpildīts vismaz viens no šādiem nosacījumiem:

5.3.2.1. visu testu rezultāti ir apmierinoši, vai

5.3.2.2. viena testa rezultāti ir neapmierinoši, tomēr turpmākajās testu sērijās, ko veic jaunai testam izmantojamu attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopai, rezultāti ir apmierinoši.

6. IZTURĪBAS PRET JONIZĒJOŠO STAROJUMU TESTS

6.1. Testa metode

6.1.1. Aparatūra

6.1.1.1. Jonizējošā starojuma avots, ko veido vidēja spiediena dzīvsudraba tvaiku loka lampa ar bezozona tipa cilindrisku kvarca spuldzi; spuldzes ass ir vertikāla. Lampas nominālais garums ir 360 mm, diametrs –9,5 mm. Loka garums ir 300 ± 4 mm. Lampa jāpieslēdz pie 750 ± 50 W strāvas.

Var izmantot arī jebkurus citus jonizējošā starojuma avotus, kuriem ir tāda pati iedarbība kā aprakstītajai lampai. Lai pārbaudītu, vai citiem starojuma avotiem ir tāda pati iedarbība, izdara salīdzinājumu, mērot emitētās enerģijas daudzumu pie viļņa garuma 300 līdz 450 nm; visu citu garumu viļņus nodala, izmantojot atbilstīgus filtrus. Alternatīvo avotu tad izmanto kopā ar šiem filtriem.

Attiecībā uz neplīstošā stikla rūtīm, kam nav pietiekamas korelācijas starp šo testu un ekspluatācijas apstākļiem, testa nosacījumi būs jāpārskata.

6.1.1.2. Strāvas transformators un kondensators, kas spuldzei (6.1.1.1. punkts) nodrošina sākotnējo spriegumu vismaz 1 100 V un darba spriegumu 500 ± 50 V.

6.1.1.3. Ierīce testa paraugu nostiprināšanai un griešanai ar ātrumu 1 līdz 5 apgr./min ap starojuma avotu, lai nodrošinātu vienādu iedarbību.

6.1.2. Testam izmantojamie attiecīgo detaļu gabali

6.1.2.1. Testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu izmērs ir 76 mm × 300 mm.

6.1.2.2. Testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus izgriež laboratorijā no rūšu augšējās daļas tā, lai

— testam izmantojamo rūšu, kas nav priekšējie stikli, gabalu augšējā mala sakristu ar rūts augšējo malu,

— testam izmantojamo priekšējo stiklu gabalu augšējā mala sakristu ar tās zonas augšējo robežu, kurā saskaņā ar šā pielikuma 9.1.2.2. punktu jāpārbauda un jānosaka redzamās gaismas caurlaidība.

6.1.3. Kārtība

Trim testa paraugiem, pirms uz tiem iedarbojas ar jonizējošo starojumu, pārbauda redzamās gaismas caurlaidību, ko nosaka saskaņā ar šā pielikuma 9.1.1. līdz 9.1.2. punktu. Katra parauga vienu daļu aizsargā pret jonizējošo starojumu, un tad paraugu ievieto aparātā testēšanai garenvirzienā paralēli spuldzes asij 230 mm attālumā no tās. Visā testa laikā paraugu temperatūru uztur 45 ± 5 °C. Katra testa parauga virsmai, kura būtu traktora stiklojuma ārējā virsma, jābūt pagrieztai pret spuldzi. Spuldzi, kas aprakstīta 6.1.1.1. punktā, pakļauj jonizējošā starojuma iedarbībai 100 stundas.

Pēc apstarošanas katram paraugam starojumam pakļautajā daļā atkārtoti izmēra redzamās gaismas caurlaidību.

6.1.4. Katru testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu (pavisam trīs) iepriekš aprakstītajā kārtībā apstaro ar jonizējošo starojumu tā, lai tas visos testam izmantojamā stikla parauga punktos uz izmantoto starpslāni iedarbotos tieši tāpat, kā 1 400 W/m2 saules starojums būtu iedarbojies 100 stundu laikā.

6.2. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

Bezkrāsas ietonējies Stikla iekrāsojums 2 1 Starpslāņa iekrāsojums 1 2

Pārējiem sekundārajiem parametriem nav nelabvēlīgas ietekmes.

6.3. Rezultātu interpretācija

Uzskata, izturības pret jonizējošo starojumu testa rezultāti ir pieņemami, ja izpildīti šādi nosacījumi:

kopējā gaismas caurlaidība, kas noteikta saskaņā ar šā pielikuma 9.1.1. līdz 9.1.2. punktu, nesamazinās zem 95 % no tās sākotnējās vērtības pirms apstarošanas un nav mazāka par:

6.3.1.1.1. 70 % stikla rūtīm, kas nav priekšējie stikli un kam jāatbilst prasībām attiecībā uz redzamības lauku vadītājam visos virzienos;

6.3.1.1.2. 75 % priekšējiem stikliem zonā, kurā jāpārbauda redzamās gaismas caurlaidība saskaņā ar 9.1.2.2. punktu;

6.3.1.2. pēc apstarošanas ar jonizējošo starojumu testam izmantojamā stikla paraugs, skatoties pret baltu fonu, var būt mazliet iekrāsojies, tomēr tam nedrīkst būt citu redzamu defektu.

Uzskata, ka detaļas tipa apstiprināšanai iesniegtās testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopas izturība pret jonizējošo starojumu ir apmierinoša, ja ir izpildīts viens no šādiem nosacījumiem:

6.3.2.1. visu testu rezultāti ir apmierinoši, vai

6.3.2.2. viena testa rezultāti ir neapmierinoši, tomēr visās turpmākajās testu sērijās, ko veic jaunai testam izmantojamu attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopai, rezultāti ir apmierinoši.

7. MITRUMIZTURĪBAS TESTS

7.1. Kārtība

Trīs testa paraugus vai vismaz trīs 300 mm × 300 mm testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus vertikālā stāvoklī uz divām nedēļām ievieto noslēgtā tvertnē, kurā uztur 50 ± 2 °C temperatūru un 95 % ± 4 % relatīvo mitrumu (3).

Testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus sagatavo tā, lai

— katra testam izmantojamā attiecīgās detaļas gabala viena mala būtu attiecīgā priekšējā stikla malas daļa,

— tad, ja dažus testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus testē vienlaicīgi, starp tiem būtu pietiekami lielas atstarpes.

Jāveic piesardzības pasākumi, lai novērstu to, ka kondensāts, kas izveidojies uz testa tvertnes sienām un griestiem, nokļūtu uz testam izmantojamajiem attiecīgo detaļu gabaliem.

7.2. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

bezkrāsas ietonējies Starpslāņa iekrāsojums 1 2

Pārējiem sekundārajiem parametriem nav nelabvēlīgas ietekmes.

7.3. Rezultātu interpretācija

7.3.1. Neplīstošā stikla rūšu mitrumizturību uzskata par apmierinošu, ja būtiskas izmaiņas nenovēro tālāk par 10 mm no negrieztās malas vai tālāk par 15 mm no grieztās malas pēc tam, kad parastais apstrādātais laminētais stikls divas stundas izturēts atmosfēras gaisā, savukārt stikla rūtis ar plastmasas pārklājumu un plastmasas stiklojums izturēts 48 stundas atmosfēras gaisā.

Uzskata, ka detaļas tipa apstiprināšanai iesniegtās testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopas mitrumizturība ir apmierinoša, ja ir izpildīts viens no šādiem nosacījumiem:

7.3.2.1. visu testu rezultāti ir apmierinoši, vai

7.3.2.2. viena testa rezultāti ir neapmierinoši, tomēr visās turpmākajās testu sērijās, ko veic jaunai testam izmantojamu attiecīgo detaļu gabalu vai testa paraugu kopai, rezultāti ir apmierinoši.

8. IZTURĪBAS PRET MAINĪGU TEMPERATŪRU TESTS

8.1. Testa metode

Divus 300 × 300 mm testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus uz sešām stundām ievieto noslēgtā kamerā –40 ± 5 °C temperatūrā; pēc tam vienu stundu vai kamēr testa paraugu temperatūra stabilizējas, tos iztur atmosfēras gaisā 23 ± 2 °C temperatūrā. Tad tos uz trim stundām ievieto gaisa plūsmā 72 ± 2 °C temperatūrā. Testam izmantojamos attiecīgo detaļu gabalus pārbauda pēc tam, kad tie novietoti atmosfēras gaisā 23 ± 2 °C temperatūrā un ir atdzisuši līdz šai temperatūrai.

8.2. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

bezkrāsas ietonējies Plastmasas starpslāņa vai pārklājuma iekrāsojums 1 2

Nevienam citam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

8.3. Rezultātu interpretācija

Uzskata, ka izturības pret mainīgu temperatūru testa rezultāti ir apmierinoši, ja testam izmantotajiem attiecīgo detaļu gabaliem nav novērojamas plaisas, caurredzamības pasliktināšanās, slāņu atdalīšanās vai citi acīmredzami bojājumi.

9. OPTISKĀS ĪPAŠĪBAS

9.1. Gaismas caurlaidības tests

9.1.1. Aparatūra

9.1.1.1. Gaismas avots, ko veido kvēlspuldze, kuras kvēldiegs iestiprināts paralēlā caurulē ar izmēriem 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Spriegumam lampas kvēldiegā jābūt tādam, lai tā krāsas temperatūra būtu 2 856 K ± 50 K. Spriegumu stabilizē ar precizitāti 1/1 000. Instrumentam, ko izmanto, lai mērītu spriegumu, jābūt ar attiecīgu precizitāti.

9.1.1.2. Optiskā sistēma, ko veido lēca, kuras fokusa attālums ir vismaz 500 mm, ar hromatisko aberāciju korekciju. Lēcas pilns atvērums nedrīkst pārsniegt f/20. Attālums starp lēcu un gaismas avotu jānoregulē tā, lai iegūtu gandrīz paralēlu gaismas staru kūli.

Ievieto diafragmu gaismas staru kūļa diametra samazināšanai līdz 7 mm ± 1 mm. Šī diafragma ir 100 ± 50 mm attālumā no lēcas gaismas avotam pretējā pusē. Punkts, kurā izdara mērījumus, ir gaismas staru kūļa centrā.

9.1.1.3. Mērīšanas iekārta. Uztvērējam jābūt ar tādu relatīvo spektrālo jutību, kas atbilst CIE (Commission Internationale de l'Éclairage)standarta fotooptiskās redzamības fotometriskā novērotāja relatīvajam spektrālās gaismas iedarbīgumam. Uztvērēja jutīgajai virsmai ir difūzs pārklājums, un tai jābūt vismaz divas reizes lielākai par optiskās sistēmas izstarotā gaismas staru kūļa šķērsgriezumu. Ja izmanto integrētāju sfēru, tad sfēras atvēruma šķērsgriezuma laukumam jābūt vismaz divas reizes lielākam par stara paralēlās daļas šķērsgriezuma laukumu.

Uztvērēja un ar to saistītā mērinstrumenta linearitātei jābūt labākai par 2 % no izmantojamās skalas daļas. Uztvērējam jābūt novietotam uz gaismas stara ass.

9.1.2. Kārtība

Uztvērēja mērinstrumentu noregulē tā, lai tas rādītu 100 iedaļas, kad neplīstošā stikla rūts ir ievietota gaismas stara ceļā. Kad uz uztvērēju gaisma nekrīt, instrumenta rādījumam jābūt vienādam ar nulli.

Neplīstošā stikla rūti novieto no uztvērēja attālumā, kas ir aptuveni vienāds ar pieckārtīgu uztvērēja diametru. Neplīstošā stikla rūti ievieto starp diafragmu un uztvērēju un iestāda tādā virzienā, lai gaismas staru kūļa krišanas leņķis būtu 0° ± 5°. Neplīstošā stikla rūtij nosaka redzamās gaismas caurlaidības koeficientu un visos punktos, kuros izdara mērījumus, nolasa mērinstrumenta rādījumu iedaļu skaitu n. Redzamās gaismas caurlaidības koeficients ir vienāds ar n/100.

9.1.2.1. Priekšējiem stikliem var izmantot vienu no divām metodēm – vai nu izmantojot testa paraugu, kas izgriezts no priekšējā stikla plakanākā daļas, vai īpaši sagatavotu plakanu kvadrātu no tāda paša materiāla un ar tādām pašām biezuma īpašībām kā attiecīgajam priekšējā stiklam, mērījums izdara pa stikla rūts normāli (perpendikulu).

9.1.2.2. Testu veic I zonā, kas noteikta šā pielikuma 9.2.5.2. punktā.

9.1.2.3. Traktoriem, kuriem nevar noteikt 9.2.5.2. punktā definēto I′ zonu, testu veic I′ zonā, kas noteikta šā pielikuma 9.2.5.3. punktā.

9.1.3. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

bezkrāsas ietonējies Stikla iekrāsojums 1 2 Starpslāņa iekrāsojums (laminētiem priekšējiem stikliem) 1 2 nav iekļauts iekļauts Ēnotas un/vai sliktāk caurredzamas joslas 1 2

Pārējiem sekundārajiem parametriem nav nelabvēlīgas ietekmes.

9.1.4. Rezultātu interpretācija

9.1.4.1. Redzamās gaismas caurlaidības koeficients, kas noteikts saskaņā ar 9.1.2. punktu, priekšējiem stikliem nedrīkst būt mazāks par 75 %, bet visam pārējam stiklojumam – ne mazāks par 70 %.

9.1.4.2. Logiem, kuri atrodas vietās, kas būtiski neietekmē vadītāja redzamības lauku (piemēram, stiklots jumts), redzamās gaismas caurlaidības koeficients rūtij var būt mazāks par 70 %. Logi, kuriem redzamās gaismas caurlaidības koeficients ir zemāks par 70 %, jāmarķē ar attiecīgu simbolu.

9.2. Optiskās deformācijas tests

9.2.1. Piemērošanas joma

Aprakstītā metode ir projekciju metode, pēc kuras var novērtēt neplīstošā stikla rūts radīto optisko deformāciju.

9.2.1.1. Definīcijas

9.2.1.1.1. Optiskā novirze: leņķis starp faktisko un šķietamo punkta virzienu, kas redzams caur neplīstošā stikla rūti, šā leņķa lielums ir atkarīgs no skatīšanās līnijas leņķa, stikla rūts biezuma un slīpuma, kā arī tā izliekuma rādiusa krustpunktā ar skatīšanās līniju.

9.2.1.1.2. Optiskā deformācija virzienā MM′: leņķiskās novirzes Δα algebriskā starpība, ko mēra starp diviem punktiem M un M′ uz neplīstošā stikla rūts virsmas; attālums starp šiem diviem punktiem ir tāds, ka starp to projekcijām plaknē taisnā leņķī pret skatīšanās virzienu ir attālums Δx (sk. 6. attēlu).

Novirzi pretēji pulksteņa rādītāja virzienam uzskata par pozitīvu, bet novirzi pulksteņa rādītāja virzienā – par negatīvu.

9.2.1.1.3. Optiskā deformācija punktā M: optiskās deformācijas maksimums visos virzienos MM′ no punkta M.

9.2.1.2. Aparatūra

Metode saistīta ar atbilstīgas diapozitīvu filmas (rastra) projicēšanu uz ekrāna caur neplīstošā stikla rūti, kam veic testu. Optisko deformāciju nosaka pēc projicētā attēla izmaiņām, gaismas līnijā ievietojot neplīstošā stikla rūti, kam veic testu. Aparatūra sastāv no daļām, kuru montāža parādīta 9. Attēlā.

Piezīmes: Δα = α1 – α2, t.i., optiskā deformācija virzienā MM′. Δx = MC t.i., attālums starp divām taisnām līnijai paralēlām taisnēm, kas iet caur punktiem M un M′.

9.2.1.2.1. Kvalitatīvs projektors ar spēcīgu punktveida gaismas avotu, kam, piemēram, ir šādi parametri:

— fokusa attālums vismaz 90 mm,

— atvērums apmēram 1/2,5,

— 150 W kvarca halogēnu lampa (ja izmanto bez filtra),

— 250 W kvarca halogēnu lampa (ja lieto zaļo filtru),

Projektors shematiski parādīts 7. attēlā. Diafragma 8 mm diametrā novietota apmēram 10 mm attālumā no priekšējās lēcas.

9.2.1.2.2. Diapozitīvu filmām (rastriem) ir, piemēram, mazi caurspīdīgi aplīši uz tumša fona (sk. 8. attēlu). Lai mērījumu kļūda nepārsniegtu 5 %, diapozitīvu filmām jābūt pietiekami kvalitatīvām un kontrastainām. Bez neplīstošā stikla rūts, kam veic testu, aplīšu izmēram jābūt tādam, lai to projekcija būtu apļi ar diametru ((R1 + R2)/R1) Δx, kur Δx = 4 mm (sk. 6. un 9. attēlu).

9.2.1.2.3. Statīvs, vēlams tāds statīvs, ar kuru neplīstošā stikla rūti var grozīt un skenēt gan horizontāli, gan vertikāli.

9.2.1.2.4. Pārbaudes šablons, lai noteiktu izmēru izmaiņas gadījumos, kad novērtēšana jāizdara ātri. Piemērots šablons parādīts 10. Attēlā.

9.2.1.3. Kārtība

9.2.1.3.1. Vispārīgi noteikumi

Neplīstošā stikla rūti nostiprina statīvā (9.2.1.2.3. punkts) vajadzīgajā slīpumā. Testa attēlu projicē caur pārbaudāmo daļu. Lai pārbaudītu visu vajadzīgo daļu, neplīstošā stikla rūti pagriež, vai arī pārvieto horizontālā vai vertikālā virzienā.

9.2.1.3.2. Novērtēšana, izmantojot pārbaudes šablonu

Ja ātrs novērtējums ar pieļaujamo kļūdu 20 % ir pietiekams, tad pēc novirzes izmaiņas robežvērtības ΔαL un neplīstošā stikla rūts attāluma līdz ekrānam R 2 aprēķina A vērtību (sk. 10. Attēlu)

A = 0,145 ΔαL · R 2

Sakarību starp projicētā attēla diametra Δd izmaiņām un leņķisko novirzi Δα aprēķina pēc formulas:

Δd = 0,29 Δα · R 2

Kur

Δd izteikts milimetros, A izteikts milimetros, ΔαL izteikts loka minūtēs, Δα Izteikts loka minūtēs, un R 2 izteikts metros.

9.2.1.3.3. Mērījumi ar fotoelektrisku ierīci

Ja jāizdara precīzi mērījumi ar robežvērtības kļūdu, kas ir mazāka par 10 %, tad uz projekcijas ass izmēra plankuma platumu Δd vietā, kurā spilgtums ir 0,5 no plankuma maksimālā spilgtuma.

9.2.1.4. Rezultātu izteikšana

Novērtē neplīstošā stikla rūts radīto optisko deformāciju, izmērot Δd visos virsmas punktos un virzienos, lai atrastu Δd maksimālo vērtību.

9.2.1.5. Alternatīva metode

Papildus projekcijas metodei atļauts izmantot strioskopisko metodi ar noteikumu, ka saglabājas mērījumu precizitāte, kas noteikta 9.2.1.3.2. un 9.2.1.3.3. punktā.

9.2.1.6. Attālumam Δx jābūt 4 mm.

9.2.1.7. Priekšējam stiklam jābūt piemontētam tādā pašā slīpumā, kā tas piemontēts pie traktora.

9.2.1.8. Projekcijas asīm horizontālajā plaknē jābūt apmēram perpendikulārām pret priekšējā stikla projekciju šajā plaknē.

Mērījumus veic I zonā, kā definēts šā pielikuma 9.2.5.2. punktā.

9.2.2.1. Traktoriem, kuriem nevar noteikt I zonu, kā tā definēta šī pielikuma 9.2.5.2. punktā, mērījumus veic zonā I′, kā tā definēta šā pielikuma 9.2.5.3. punktā.

9.2.2.2. Traktora tips

Tests jāatkārto, ja priekšējo stiklu paredzēts izmantot tāda tipa traktoram, kuram priekšējās redzamības lauks ir citāds nekā tādu tipu traktoriem, kuriem priekšējais stikls jau ir apstiprināts.

9.2.3. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

9.2.3.1. Materiāla veids

Slīpēts stikls (ar pārklājumu) Pludinātais stikls Lokšņu stikls 1 1 2

9.2.3.2. Citi sekundārie parametri

Nevienam citam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

9.2.4. Paraugu skaits

Jāiesniedz četri paraugi testa veikšanai.

9.2.5. Redzamības zonas noteikšana traktoru priekšējiem stikliem

Redzamības zonu nosaka pēc:

9.2.5.1.1. atskaites punkta, kas definēts Direktīvas 2008/2/EK I pielikuma 1.2. punktā. Šis punkts turpmāk apzīmēts ar O;

9.2.5.1.2. taisnes OQ, kas iet horizontāli caur atskaites punktu un ir perpendikulāra traktora garenvirziena vidusplaknei.

9.2.5.2. Zona I ir priekšējā stikla zona, ko nosaka pēc priekšējā stikla krustošanās līnijas ar četrām šādām plaknēm:

P1 — vertikāla plakne, kas iet caur punktu O un ar traktora garenvirziena vidusplakni veido 15° leņķi pa kreisi, P2 — vertikāla plakne, kas simetriska plaknei P1 attiecībā pret traktora garenvirziena vidusplakni. Ja tas nav iespējams (piemēram, ja traktoram nav simetriskas garenvirziena vidusplaknes), tad plakne P2 ir plaknei P1 simetriska plakne attiecībā pret traktora garenvirziena plakni, kas iet caur atskaites punktu, P3 — plakne, kas krusto taisni OQ un veido 10° leņķi virs horizontālās plaknes, P4 — plakne, kas krusto taisni OQ un veido 8° leņķi zem horizontālās plaknes.

9.2.5.3. Traktoriem, kuriem nevar noteikt I zonu, saskaņā ar šā pielikuma 9.2.5.2. punktu, I′ zonu veido visa priekšējā stikla virsma.

9.2.6. Rezultātu interpretācija

Attiecībā uz optisko deformāciju priekšējā stikla tipu uzskata par apmierinošu, ja četru testa veikšanai iesniegto paraugu radītā optiskā deformācija I zonā vai I′ zonā nepārsniedz 2 loka minūtes.

9.2.6.1. Mērījumus nedrīkst veikt 100 mm platā perifērijas zonā.

9.2.6.2. Ja priekšējie stikli nav vienā gabalā, tad mērījumus nedrīkst veikt 35 mm platā joslā no rūts malas, kas var būt blakus šķērsim.

9.3. Sekundārā attēla nobīdes tests

9.3.1. Piemērošanas joma

Atzītas ir divas testēšanas metodes:

— Mērķa tests un

— Kolimācijas teleskopa tests.

Šīs testa metodes vajadzības gadījumā var izmatot gan detaļas tipa apstiprināšanai, gan kvalitātes kontrolei vai ražojuma novērtēšanai.

9.3.1.1. Mērķa tests

9.3.1.1.1. Aparatūra

Pēc šīs metodes apgaismotu mērķi apskata caur neplīstošā stikla rūti. Mērķis var būt izveidots tā, lai ar testu varētu vienkārši noteikt, vai stikls der vai neder.

Ieteicams, lai mērķis atbilstu vienam no šādiem tipiem:

a) apgaismots apļveida mērķis, kā ārējais diametrs ir D, atrodas pretī η loka minūtes lielam leņķim punktā, kurš ir x metru attālumā (11.a attēls);vai

b) tāds apgaismots apļveida mērķis ar tumšu plankumu, kura izmēri ir tādi, lai attālumā D no plankuma malas līdz tuvākajam punktam apļa iekšpusē tas atrastos pretī η loka minūtes lielam leņķim punktā, kas ir x metru attālumā (11.b attēls);

kur:

η ir sekundārā attēla nobīdes leņķa robežvērtība, x ir attālums no neplīstošā stikla rūts līdz mērķim (vismaz 7 m), D Aprēķina pēc formulas:

D = x · tan η

Apgaismoto mērķi veido gaismas kamera, kā aptuvenie izmēri ir 300 mm × 300 mm × 150 mm un kā priekšpusi ērtāk izveidot no stikla, kurš pārklāts ar gaismu necaurlaidīgu melnu papīru vai melnu krāsu. Kameru apgaismo ar piemērotu gaismas avotu. Kameras iekšpusē ir baltas matētas krāsas pārklājums. Var būt piemēroti izmantot citu formu mērķus, piemēram 14. attēlā parādītos. Pieļaujams, ka mērķa vietā izmanto arī projekcijas sistēmu, apskatot iegūtos attēlus uz ekrāna.

9.3.1.1.2. Kārtība

Piemērotā statīvā vajadzīgajā slīpumā nostiprina neplīstošā stikla rūti tā, lai varētu izdarīt novērojumus horizontālā plaknē, kas iet caur mērķa centru.

Uz gaismas kameru jāskatās tumšā vai pustumšā telpā caur katru pārbaudāmā laukuma daļu, lai konstatētu iespējamo sekundārā attēla rašanos saistībā ar apgaismoto mērķi. Neplīstošā stikla rūti pagriež, lai nodrošinātu, ka pastāvīgi tiek ievērots pareizais skatīšanās virziens. Lai skatītos, var izmantot monokulāru.

9.3.1.1.3. Rezultātu izteikšana

Nosaka, vai

— tad, ja izmanto mērķi a (sk. 11.a attēlu), apļa primārais un sekundārais attēls nenobīdās viens no otra, t.i., vai nav pārsniegta η robežvērtība, vai

— tad, ja izmanto mērķi b (sk. 11.b attēlu), plankuma sekundārais attēls nobīdās aiz apļa iekšējās malas pieskares punkta, t.i., vai ir pārsniegta η robežvērtība.

9.3.1.2. Kolimācijas teleskopa tests

Vajadzības gadījumā piemēro šajā punktā aprakstīto kārtību.

9.3.1.2.1. Aparatūra

Aparatūra sastāv no kolimatora un teleskopa, un to var uzstādīt atbilstīgi 13. attēlam. Tomēr var izmantot arī jebkuru līdzvērtīgu optisko sistēmu.

9.3.1.2.2. Kārtība

Kolimācijas teleskops bezgalībā veido polāro koordinātu sistēmu ar spožu punktu tās centrā (sk. 14. Attēlu). Novērošanas teleskopa fokusa plaknē uz optiskās ass novieto nelielu gaismu necaurlaidīgu plankumu, kā diametrs ir mazliet lielāks nekā projicētajam spožajam punktam, tādējādi aizsedzot spožo punktu.

Ja testam izmantojamo attiecīgās detaļas gabalu, kas uzrāda sekundāro attēlu, novieto starp teleskopu un kolimatoru, tad noteiktā attālumā no polāro koordinātu centra parādās otrs, mazāk spožs plankums. Sekundārā attēla nobīdi var noteikt kā attālumu starp punktiem, kas redzami novērošanas teleskopā (sk. 14. attēlu). (Attālums starp tumšo plankumu un gaišo punktu polāro koordinātu sistēmas centrā raksturo optisko nobīdi.)

9.3.1.2.3. Rezultātu izteikšana

Neplīstošā stikla rūti vispirms caurskata, lai noteiktu zonu, kurā veidojas labākais sekundārais attēls. Šo zonu pēc tam pārbauda ar kolimācijas teleskopa sistēmu noteiktā krišanas leņķī. Izmēra maksimālo sekundārā attēla nobīdi.

9.3.1.3. Novērošanas virzienam horizontālajā plaknē jābūt apmēram perpendikulāram pret priekšējā stikla projekciju šajā plaknē.

Mērījumus izdara atbilstīgi traktora kategorijai zonās, kas noteiktas 9.2.2. punktā.

9.3.2.1. Traktora tips

Tests ir jāatkārto, ja priekšējo stiklu paredzēts izmantot tāda tipa traktoram, kuram priekšējās redzamības lauks ir citāds nekā to tipu traktoriem, kuriem priekšējais stikls jau ir apstiprināts.

9.3.3. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

9.3.3.1. Materiāla veids

Slīpēts stikls (ar pārklājumu) Pludinātais stikls Lokšņu stikls 1 1 2

9.3.3.2. Citi sekundārie parametri

Nevienam citam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

9.3.4. Paraugu skaits

Jāiesniedz četri paraugi testa veikšanai.

9.3.5. Rezultātu interpretācija

Attiecībā uz sekundārā attēla nobīdi priekšējo stiklu uzskata par apmierinošu, ja četriem testa veikšanai iesniegtajiem paraugiem primārā un sekundārā attēla nobīde nepārsniedz 15 loka minūtes.

9.3.5.1. Mērījumus nedrīkst veikt 100 mm platā perifērijas zonā.

9.3.5.2. Ja priekšējie stikli nav vienā gabalā, tad mērījumus nedrīkst veikt 35 mm platā joslā no rūts malas, kas var būt blakus šķērsim.

9.4. Krāsu izšķiršanas tests

Ja priekšējais stikls ir ietonējies 9.2.5.2. vai 9.2.5.3. punktā noteiktajās zonās, tad veic testu četriem priekšējiem stikliem, nosakot šādu krāsu izšķiršanas spēju:

— balts,

— selektīvi dzeltens,

— sarkans,

— zaļš,

— zils,

— dzintara krāsa.

10. UGUNSIZTURĪBAS TESTS

10.1. Piemērošanas joma un mērķis

Pēc šīs metodes var noteikt traktoru vadītāju vietās lietojamo materiālu degšanas horizontālo ātrumu pēc iedarbības ar mazu liesmu. Pēc šīs metodes var testēt traktora iekšienē izmantojamos materiālus un aprīkojumu atsevišķi vai kombinācijās līdz 15 mm biezumam. To izmanto, lai novērtētu, cik vienveidīgas ir šādu materiālu ražošanas partijas attiecībā uz īpašībām, kas saistītas ar degšanu. Tā kā reālās lietošanas situācijas ir ļoti atšķirīgas (lietojums un izvietojums traktorā, lietošanas nosacījumi, aizdegšanās avots u.c.), kā arī ņemot vērā šeit aprakstītos testa nosacījumus, šo metodi nevar uzskatīt par piemērotu, lai novērtētu visus faktiskos parametrus, kas saistīti ar degšanu traktorā.

10.2. Definīcijas

10.2.1. Degšanas ātrums: saskaņā ar šo metodi noteiktā izdegušā attāluma attiecība pret laiku, kurā attiecīgais attālums ir izdedzis.

Degšanas ātrumu izsaka milimetros minūtē.

10.2.2. Kombinētais materiāls: materiāls, ko veido vairāki līdzīgu vai atšķirīgu materiālu slāņi, kuru virsmas cieši savienotas kopā, izmantojot cementēšanu, piesaitēšanu, apšūšanu, pildīšanu, metināšanu u.c. Ja dažādi materiāli savienoti kopā ar pārtraukumiem (piemēram, sašujot, ar augstfrekvences metināšanu, kniedēšanu), tad, sagatavojot atsevišķus paraugus saskaņā ar 10.5. punktu, šādus materiālus neuzskata par kombinētiem materiāliem.

10.2.3. Iedarbībai pakļautā puse: virsma, kas pagriezta uz vadītāja nodalījuma (pasažiera nodalījuma pusi) pusi.

10.3. Princips

Paraugu horizontāli nostiprina U veida turētājā un 15 sekundes degšanas kamerā ar mazu liesmu iedarbojas uz parauga brīvo galu. Testā nosaka, vai un kad liesma apdziest, vai arī nosaka laiku, kādā uguns izplatās noteiktā attālumā.

10.4. Aparatūra

10.4.1. Degšanas kamera (15. attēls), vēlams, no nerūsējošā tērauda, ar 16. attēlā norādītajiem izmēriem. Kameras priekšpusē ir ugunsizturīga materiāla novērošanas logs, kas var nosegt visu kameras priekšpusi un var būt konstruēts kā piekļuves panelis.

Kameras apakšā ir ventilācijas atveres, kameras augšdaļā visapkārt ir ventilācijas sprauga. Degšanas kamerai ir četras 10 mm augstas kājiņas.

Kameras vienā galā var būt atvere, lai kamerā varētu ievietot turētājā nostiprinātu paraugu; otrā galā ir atvere gāzes pievada līnijai. Izkusušo materiālu uztver pannā (sk. 17. attēlu), kas novietota kameras apakšā starp ventilācijas atverēm, tās neaizsedzot.

10.4.2. Paraugu turētājs, ko veido divas U veida metāla plāksnes vai rāmji no materiāla, kas izturīgs pret koroziju. Izmēri parādīti 18. attēlā.

Lai varētu saturēt paraugu, apakšējā plāksnē ir tapas un augšējā – attiecīgas atveres. Tapas izmanto arī kā atskaites punktus, lai noteiktu degšanas attāluma sākuma un beigu punktu.

Pa U veida rāmja pamatu no termoizturīgām stieplēm 0,25 mm diametrā ar 25 mm atstarpēm izveido balstu (sk. 19. attēlu).

Paraugu apakšdaļai jābūt 178 mm virs kameras grīdas plāksnes. Paraugu turētāja priekšējai malai jābūt 22 mm attālumā no kameras gala; paraugu turētāja garākajām malām jābūt 50 mm attālumā no kameras sienām (visi iekšējie izmēri). (Sk. 15. un 16. attēlu)

10.4.3. Gāzes deglis. Kamerā Bunzena degļa veidā ir neliels uguns avots, kā iekšējais diametrs ir 9,5 mm. Tas atrodas kameras centrā, un tā sprausla ir 19 mm zem parauga brīvā gala apakšējās malas centra (sk. 16. attēlu).

10.4.4. Testam izmantojamā gāze. Deglim pievadītās gāzes siltumietilpībai jābūt aptuveni 38 MJ/m3 (piemēram, dabasgāze).

10.4.5. Vismaz 110 mm gara metāla ķemme ar septiņiem vai astoņiem noapaļotiem zariem uz 25 mm.

10.4.6. Hronometrs ar precizitāti 0,5 s.

10.4.7. Velkmes skapis. Degšanas kameru var ievietot velkmes skapī ar noteikumu, ka tā iekšējais tilpums ir vismaz 20, tomēr ne vairāk kā 110 reizes lielāks par degšanas kameras tilpumu, turklāt velkmes skapja augstums, platums vai garums nepārsniedz pārējo divu dimensiju izmērus vairāk kā par 2½ reizēm.

Pirms testa izmēra gaisa plūsmas ātrumu velkmes skapī 100 mm attālumā no degšanas kameras tās priekšpusē un aizmugurē. Lai degšanas produkti neatstātu nelabvēlīgu ietekmi uz darbinieka veselību, gaismas plūsmas ātrumam jābūt no 0,10 līdz 0,30 m/s. Var izmantot velkmes skapi ar dabisko ventilāciju un atbilstīgu gaisa plūsmas ātrumu.

10.5. Paraugi

10.5.1. Forma un izmēri

Paraugu forma un izmēri parādīti 20. attēlā. Parauga biezums atbilst tā ražojuma biezumam, attiecībā uz kuru veic testu. Tam jābūt ne lielākam kā 13 mm. Ja iespējams, parauga šķērsgriezumam visā garumā jābūt vienmērīgam. Ja ražojuma forma un izmēri ir tādi, ka nav iespējams paņemt norādītā izmēra paraugus, tad jāievēro šādi minimālie parauga izmēri:

a) ja paraugu platums ir 3 līdz 60 mm, tad to garumam jābūt 356 mm. Tādā gadījumā materiālu testē visā ražojuma platumā;

b) ja paraugu platums ir 60 līdz 100 mm, tad to garumam jābūt 138 mm. Tādā gadījumā iespējamais degšanas attālums atbilst parauga garumam un mērījumus sāk pirmajā mērīšanas punktā;

c) ja paraugu platums ir mazāks par 60 mm un garums ir mazāks par 356 mm vai paraugu platums ir 60 līdz 100 mm un garums ir mazāks par 138 mm, tad tos nevar testēt pēc šīs metodes un paraugu platums nevar būt mazāks par 3 mm.

10.5.2. Paraugu ņemšana

No testējamajiem materiāliem jāņem vismaz pieci paraugi. Ja materiālu degšanas ātrums dažādos virzienos ir atšķirīgs (to nosaka iepriekšējos testos), tad jāņem pieci (vai vairāk) paraugi un testēšanas iekārtā jāievieto tā, lai varētu noteikt lielāko degšanas ātrumu. No materiāliem ar noteiktu platumu izgriež vismaz 500 mm garu paraugu no visa platuma. No šādi izgrieztiem gabaliem paraugi jāņem ne tuvāk par 100 mm no materiāla malas punktos, kas cits no cita ir vienādā attālumā.

Tāpat jāņem paraugi no gataviem ražojumiem gadījumos, kad ražojuma formas dēļ tas ir iespējams. Ja ražojuma biezums pārsniedz 13 mm, tad ar mehāniskas apstrādes paņēmieniem to samazina līdz 13 mm no tās puses, kas nav vērsta pret pasažiera nodalījumu.

Kombinētie materiāli (sk. 10.2.2. punktu) jātestē tāpat kā viendabīgie materiāli.

Materiāliem, ko veido uzklāti slāņi ar dažādu sastāvu un kas nav kombinētie materiāli, atsevišķi testē visus slāņus līdz 13 mm biezumam no tās virsmas puses, kura vērsta pret pasažieru nodalījumu.

10.5.3. Paraugu izturēšana

Paraugi vismaz 24 stundas, tomēr ne ilgāk kā septiņas dienas jāiztur 23 ± 2 °C temperatūrā 50 ± 5 % relatīvajā mitrumā, un šādos apstākļos tie jāiztur līdz pat testēšanai.

10.6. Kārtība

10.6.1. Paraugus ar plūksnainu vai uzkārstu virsmu novieto uz līdzenas virsmas un ar ķemmi (10.4.5. punkts) divreiz izķemmē pretēji kārsuma virzienam.

10.6.2. Paraugu ievieto paraugu turētājā (10.4.2. punkts) tā, lai iedarbībai pakļautā puse būtu vērsta uz leju pret liesmu.

10.6.3. Gaisa padeves atverei esot noslēgtai, pēc atzīmes uz degšanas kameras noregulē 30 mm augstu degļa liesmu. Pirms sāk pirmo testu, liesmas stabilizācijai degli dedzina vismaz vienu minūti.

10.6.4. Paraugu turētāju ievieto kamerā tā, lai liesma skartu parauga galu, un pēc 15 sekundēm pārtrauc gāzes padevi deglim.

10.6.5. Degšanas ātruma mērījumus sāk brīdī, kad liesmas apakšējā daļa sasniedz pirmo mērījumu punktu. Novēro liesmas izplatīšanos tajā parauga pusē (augšējā vai apakšējā), kas deg ātrāk.

10.6.6. Degšanas laika mērījumus beidz mirklī, kad liesma sasniedz pēdējo mērījumu punktu vai nodziest, to nesasniegusi. Ja liesma pēdējo mērījumu punktu nesasniedz, tad izmēra attālumu līdz vietai, kurā liesma nodzisusi. Izdegušais attālums ir virsmas vai iekšējas degšanas rezultātā bojātā parauga daļa.

10.6.7. Ja paraugu nevar aizdedzināt vai pēc degļa izdzēšanas tas vairs nedeg, vai arī liesma nodziest pirms pirmā mērījumu punkta, un tādēļ degšanas laiks netiek noteikts, ziņojumā par testu atzīmē, ka degšanas ātrums ir 0 mm/minūtē.

10.6.8. Ja veic testu sēriju vai atkārtotus testus, raugās, lai degšanas kameras un paraugu turētāja temperatūra testēšanas sākumā nepārsniegtu 30 °C.

10.7. Aprēķins

Degšanas ātrumu B (mm/min) aprēķina pēc formulas:

B = (s/t) × 60

kur

S ir nodegušais attālums milimetros, T laiks, kādā nodeg attālums s, sekundēs.

10.8. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

Nevienam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

10.9. Rezultātu interpretācija

Rūti ar plastmasas pārklājumu (2.3. punkts) un neplīstošā stikla rūti ar plastmasas pārklājumu (2.4. punkts) uzskata par pietiekami ugunsizturīgu, ja to degšanas ātrums nepārsniedz 250 mm/minūtē.

11. IZTURĪBAS PRET ĶĪMISKO VIELU IEDARBĪBU TESTS

11.1. Izmantojamās ķīmiskās vielas

11.1.1. Neabrazīvs ziepjains šķīdums: kālija oleāta 1 % šķīdums dejonizētā ūdenī.

11.1.2. Līdzeklis logu tīrīšanai: 5 % līdz 10 % izopropanola un dipropilēnglikola monometilētera un 1 % līdz 5 % amonija hidroksīda šķīdums ūdenī.

11.1.3. Neatšķaidīts denaturēts spirts: viena tilpuma daļa metilspirta 10 tilpuma daļās etilspirta.

11.1.4. Benzīna standartmaisījums, kas sastāv no 50 tilp. % toluola, 30 tilp. % 2,2,4-trimetilpentāna, 15 tilp. % 2,4,4-trimetil-1-pentāna un 5 tilp. % etilspirta.

11.1.5. Petrolejas standarts: maisījums, kas sastāv no 50 tilp. % n-oktāna un 50 tilp. % n-dekāna.

11.2. Testa metode

Jāveic tests ar ķīmiskām vielām diviem 180 mm × 25 mm testam izmantojamiem attiecīgo detaļu gabaliem, kā paredzēts 11.1. punktā, katram testam un ražojumam izmantojot citus attiecīgo detaļu gabalus. Pēc katra testa attiecīgo detaļu gabali jānotīra, ievērojot ražotāju instrukcijas, un pēc tam 48 stundas jāiztur 23 ± 2 °C temperatūrā un 50 ± 5 % relatīvajā mitrumā. Šādi apstākļi jāsaglabā, veicot testus. Testam izmantojamie attiecīgo detaļu gabali uz vienu minūti jāiemērc testa šķidrumā, jāizņem un tad tūlīt jānosusina ar tīru uzsūcošu kokvilnas audumu.

11.3. Sekundāro parametru nelabvēlīgas ietekmes rādītāji

bezkrāsas ietonējies Plastmasas starpslāņa vai pārklājuma iekrāsojums 1 2

Nevienam sekundārajam parametram nav nelabvēlīgas ietekmes.

11.4. Rezultātu interpretācija

11.4.1. Uzskata, ka izturības pret ķīmisko vielu iedarbību testa rezultāti ir pieņemami, ja testam izmantojamie attiecīgo sastāvdaļu paraugi ķīmisko vielu iedarbībā nekļūst mīksti, lipīgi, nav vērojama virsmas plaisāšana vai acīmredzami nesamazinās to caurspīdīgums.

Uzskata, ka detaļas tipa apstiprināšanai iesniegtās testam izmantojamo attiecīgo detaļu gabalu kopas izturība pret ķīmisko vielu iedarbību ir apmierinoša, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

11.4.2.1. visu testu rezultāti ir apmierinoši;

11.4.2.2. viena testa rezultāti ir neapmierinoši, tomēr turpmākajās testu sērijās, ko veic jaunai testam izmantojamu attiecīgo detaļu gabalu kopai, rezultātiem jābūt apmierinošiem.

(1) Piemērotu noberzēju instrumentu ražo Teledyne Taber (Amerikas Savienotās Valstis).

(2) Piemērotus abrazīvos riteņus var iegādāties no Teledyne Taber (Amerikas Savienotās Valstis).

(3) Šādos testa apstākļos nenotiek kondensācija uz testam izmantojamajiem attiecīgo detaļu gabaliem.