ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
c.

“pirotehnikas materiāli”, degvielas un tām radniecīgas vielas un to maisījumi: 1. speciāli militārām vajadzībām izstrādātas aviodegvielas; 2. alans (alumīnija hidrīds) (CAS 7784-21-6); 3. karborāni; dekaborāns (CAS 17702-41-9); pentaborāni (CAS 19624-22-7 un 18433-84-6) un to atvasinājumi; 4. hidrazīns un atvasinājumi (sk. arī pozīciju ML8.d.8. un ML8.d.9. – hidrazīna atvasinājumi kā oksidētāji): a. hidrazīns (CAS 302-01-2) 70 % vai lielākās koncentrācijās; b. monometilhidrazīns (CAS 60-34-4); c. simetriskais dimetilhidrazīns (CAS 540-73-8); d. asimetriskais dimetilhidrazīns (CAS 57-14-7); 5. pulverizētas metāla degvielas (to daļiņas ir vai nu sfēriskas, putekļveida, sferoīdas, vai maltas), kas gatavotas no materiāliem, kam sastāvā ir 99 % vai vairāk jebkuras šīs vielas: a. šādi metāli un to maisījumi: 1. berīlijs (CAS 7440-41-7), ja daļiņas nav lielākas par 60 μm; 2. dzelzs pulveris (CAS 7439-89-6), ja daļiņas ir 3 μm vai mazākas, iegūts, dzelzs oksīdu reducējot ar ūdeņradi; b. maisījumi, kuros ir jebkura šī viela: 1. cirkonijs (CAS 7440-67-7), magnijs (CAS 7439-95-4) vai to sakausējumi, ja daļiņas mazākas par 60 μm; vai 2. bora (CAS 7440-42-8) vai bora karbīda (CAS 12069-32-8) degvielas, 85 % tīras vai tīrākas un ja daļiņas mazākas par 60 μm; 6. militārie materiāli ar ogļūdeņraždegvielu biezinātājiem, speciāli izstrādāti lietojumam liesmumetējos vai aizdedzes munīcijā, tādi kā metālu stearāti vai palmiāti (piemēram, oktols (CAS 637-12-7)) un M1, M2, un M3 biezinātāji; 7. perhlorāti, hlorāti un hromāti kompozīcijās ar pulverizētiem metāliem vai citiem energoietilpīgiem degkomponentiem; 8. sfērisks alumīnija pulveris (CAS 7429-90-5), kā daļiņas ir 60 μm vai mazākas, izgatavots no materiāla ar 99 % vai lielāku alumīnija saturu; 9. titāna subhidrīds (TiHn) ar stehiometrisko ekvivalentu n = 0,65–1,68; 1. piezīme: Aviodegvielas, kas minētas pozīcijā ML8.c.1., ir gatavi ražojumi, nevis to sastāvdaļas. 2. piezīme: Pozīciju ML8.c.4.a. nepiemēro hidrazīna maisījumiem, kas speciāli izstrādāti korozijas ierobežošanai. 3. piezīme: Pozīciju ML8.c.5. piemēro sprāgstvielām un degvielām neatkarīgi no tā, vai tie ir vai nav iekapsulēti alumīnijā, magnijā, cirkonijā vai berilijā. 4. piezīme: Pozīciju ML8.c.5.b.2. nepiemēro boram un bora karbīdam, kas bagātināts ar boru-10 (ar 20 % vai lielāku kopējo bora-10 saturu). 5. piezīme: Pozīciju ML8.c.5.b. piemēro pulverizētām metāla degvielām tikai tad, kad tās ir sajauktas ar citām vielām, lai izveidotu maisījumu, kas formulēts militāriem nolūkiem, piemēram, šķidras propelentu suspensijas, cietus propelentus, vai pirotehniskus maisījumus.
c)

to, vai parādniekam ir objektīvs iemesls novirzīties no likumisko nokavējuma procentu likmes, no 3. panta 5. punktā, 4. panta 3. punkta a) apakšpunktā, 4. panta 4. punktā un 4. panta 6. punktā minētā maksājumu termiņa vai no 6. panta 1. punktā minētās fiksētās summas.
2)

direktīvas II pielikumam pievieno šādu punktu: “6. Īpašas prasības attiecībā uz metālisko dzīvsudrabu Attiecībā uz metāliskā dzīvsudraba pagaidu glabāšanu, kas ir ilgāka par vienu gadu, ievēro šādas prasības: A. Dzīvsudraba sastāvs Metāliskais dzīvsudrabs atbilst šādām specifikācijām: — dzīvsudraba saturs ir lielāks par 99,9 % masas, — tas nesatur piemaisījumus, kas var izraisīt oglekļa tērauda vai nerūsējošā tērauda koroziju (piemēram, slāpekļskābes šķīdumu, hlorīdu sāļu šķīdumus). B. Konteineri Metāliskā dzīvsudraba glabāšanai izmantotie konteineri ir izturīgi pret koroziju un triecienizturīgi. Tāpēc tiem nav metinātu šuvju. Konteineri atbilst šādām konkrētām specifikācijām: — konteineru materiāls: oglekļa tērauds (vismaz ASTM A36) vai nerūsējošais tērauds (AISI 304, 316L), — konteineri ir hermētiski, gāzu un šķidrumu necaurlaidīgi, — konteineru ārējā virsma ir izturīga pret glabāšanas apstākļu iedarbību, — konteineru konstrukcijas tips iztur krišanas testu un hermētiskuma testu, kas aprakstīti testu un kritēriju rokasgrāmatas 6.1.5.3. un 6.1.5.4. nodaļā ANO rekomendācijās par bīstamo kravu pārvadājumiem (UN Recommendations on the Transport of Dangerous Goods, Manual of Tests and Criteria). Lai pastāvīgi nodrošinātu pietiekamu neaizpildīto tilpumu un lai, šķidrumam izplešoties līdz ar temperatūras paaugstināšanos, nerastos noplūdes vai konteinera neatgriezeniski bojājumi, maksimāli pieļaujamais konteinera tilpuma pildījuma koeficients ir 80 %. C. Pieņemšanas procedūras Glabāšanā pieņem tikai konteinerus, kas atbilst šajā iedaļā noteiktajām prasībām. Pieņemšanas procedūras atbilst šādām prasībām: — pieņem tikai iepriekš noteiktajiem minimālajiem pieņemšanas kritērijiem atbilstošu metālisko dzīvsudrabu, — pirms novietošanas glabāšanā konteineriem veic vizuālu pārbaudi. Glabāšanā nepieņem bojātus, nehermētiskus vai korodējušus konteinerus, — uz konteinera ir materiālā iekalts pastāvīgs marķējums, kurā norādīts konteinera identifikācijas numurs, konstrukcijas materiāls, taras masa, ražotājs un ražošanas datums, — uz konteineriem ir pastāvīgi piestiprināta uzraksta plāksne, kurā norādīts tā sertifikāta identifikācijas numurs. D. Sertifikāts Iepriekš C iedaļā minētajā sertifikātā ir šādi elementi: — tā uzņēmuma nosaukums un adrese, kurā atkritumi radušies, — par konteinera piepildīšanu atbildīgās personas nosaukums un adrese, — piepildīšanas vieta un datums, — dzīvsudraba daudzums, — dzīvsudraba tīrības pakāpe un attiecīgos gadījumos piemaisījumu apraksts, pievienojot analīzes protokolu, — apliecinājums, ka konteinerus lieto tikai dzīvsudraba transportam/glabāšanai, — konteineru identifikācijas numuri, — īpašas piezīmes, ja ir. Sertifikātus izdod uzņēmums, kurā atkritumi radušies, bet, ja to nav, persona, kas ir atbildīga par to apsaimniekošanu.”;
32)

direktīvas 101. pantu groza šādi: a) iekļauj šādu punktu: “2.a Kompetentās iestādes sadarbojas ar EVTI, lai nodrošinātu šīs direktīvas izpildi, saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010. Kompetentās iestādes saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 35. pantu nekavējoties sniedz EVTI informāciju, kas ir nepieciešama tās pienākumu veikšanai.”; b) panta 8. un 9. punktu aizstāj ar šādiem punktiem: “8. Kompetentās iestādes var informēt EVTI par situācijām, kad pieprasījums: a) apmainīties ar informāciju saskaņā ar 109. pantu ir noraidīts vai uz to nav sniegta atbilde atbilstīgā termiņā; b) veikt izmeklēšanu vai pārbaudi uz vietas saskaņā ar 110. pantu ir noraidīts vai uz to nav sniegta atbilde atbilstīgā termiņā; vai c) atļaut tās amatpersonām pavadīt citas dalībvalsts kompetentās iestādes amatpersonas ir noraidīts vai uz to nav sniegta atbilde atbilstīgā termiņā. Neskarot Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 258. pantu, pirmajā daļā minētajās situācijās EVTI var rīkoties saskaņā ar pilnvarām, kas tai piešķirtas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 19. pantu, neskarot iespēju atteikt atbildi uz informācijas pieprasījumu vai atteikties veikt šā panta 6. punktā paredzēto izmeklēšanu un EVTI spēju šādos gadījumos rīkoties saskaņā ar minētās regulas 9. pantu. 9. Lai nodrošinātu vienādus šā panta piemērošanas nosacījumus, EVTI var izstrādāt īstenošanas tehnisko standartu projektus, lai ieviestu vienotas procedūras kompetentajām iestādēm sadarbībai, veicot 4. un 5. punktā minētās pārbaudes uz vietas vai izmeklēšanu. Komisija ir pilnvarota pieņemt pirmajā daļā minētos īstenošanas tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 15. pantu.”;
15.

Direktīvas 221., 222., 223., 224. un 225. pantu aizstāj ar šādiem pantiem: “221. pants 1. Dalībvalstis nodokļa maksātājiem var paredzēt pienākumu atbilstīgi 226. vai 226.b panta prasībām izsniegt rēķinu par preču piegādēm vai pakalpojumu sniegšanu, kas nav 220. panta 1. punktā minētās preču piegādes vai pakalpojumu sniegšana. 2. Dalībvalstis nodokļa maksātājiem, kam ir saimnieciskās darbības pastāvīga vieta to teritorijā vai kam ir to teritorijā pastāvīga iestāde, no kuras ir veikta piegāde, var paredzēt pienākumu izsniegt rēķinu saskaņā ar 226. pantā vai 226.b pantā paredzētajām prasībām attiecībā uz tādu pakalpojumu sniegšanu, kas atbrīvoti no nodokļa atbilstīgi 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunktam un ko šādi nodokļa maksātāji snieguši to teritorijā vai ārpus Kopienas. 3. Dalībvalstis var atbrīvot nodokļa maksātājus no 220. panta 1. punktā vai 220.a pantā paredzētā pienākuma izsniegt rēķinu par preču piegādēm vai pakalpojumu sniegšanu, kuru viņi veikuši to teritorijā un kura saskaņā ar 110. un 111. pantu, 125. panta 1. punktu, 127. pantu, 128. panta 1. punktu, 132. pantu, 135. panta 1. punkta h) līdz l) apakšpunktu, 136., 371., 375., 376. un 377. pantu, 378. panta 2. punktu, 379. panta 2. punktu un 380. līdz 390.b pantu ir atbrīvota no nodokļa – ar tiesībām atskaitīt iepriekšējā stadijā samaksāto PVN vai bez tām. 222. pants Par preču piegādi, kas veikta saskaņā ar 138. pantā paredzētajiem nosacījumiem, vai par pakalpojumu sniegšanu, par ko atbilstīgi 196. pantam PVN maksā pircējs vai pakalpojumu saņēmējs, rēķinu izsniedz ne vēlāk kā tā mēneša piecpadsmitajā dienā, kas ir pēc mēneša, kurā iestājies nodokļa iekasējamības gadījums. Attiecībā uz pārējo preču piegādēm vai pakalpojumu sniegšanu dalībvalstis var noteikt nodokļa maksātājiem termiņus rēķinu izsniegšanai. 223. pants Dalībvalstis atļauj nodokļa maksātājiem izsniegt pārskata rēķinus par vairākām atsevišķām preču piegādēm vai sniegtiem pakalpojumiem, ja PVN par šādā pārskata rēķinā minētajām piegādēm vai pakalpojumiem ir kļuvis iekasējams tajā pašā kalendārajā mēnesī. Neskarot 222. pantu, dalībvalstis var atļaut pārskata rēķinos iekļaut piegādes, par kurām PVN ir kļuvis iekasējams laikposmā, kas ir ilgāks nekā viens kalendārais mēnesis. 224. pants Pircējs vai pakalpojumu saņēmējs var izsniegt rēķinus par preču piegādēm vai pakalpojumu sniegšanu, ko viņam veicis nodokļa maksātājs, ja starp abām pusēm pastāv iepriekšēja vienošanās un ja nodokļa maksātājs, kas veic preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, katram rēķinam piemēro akcepta procedūru. Dalībvalsts var pieprasīt, lai šādi rēķini tiktu izsniegti nodokļa maksātāja vārdā un interesēs. 225. pants Attiecībā uz gadījumiem, kad trešā persona, pircējs vai pakalpojumu saņēmējs, kas izsniedz rēķinus, veic uzņēmējdarbību kādā valstī, attiecībās ar kuru nepastāv neviens juridisks instruments par savstarpēju palīdzību, kuras darbības joma ir līdzīga Direktīvā 2010/24/ES (3) un Regulā (EK) Nr. 1798/2003 (4) paredzētajai darbības jomai, dalībvalstis var nodokļa maksātājiem piemērot īpašus nosacījumus.
c.

“pirotehnikas materiāli”, degvielas un tām radniecīgas vielas un to maisījumi: 1. īpaši militārām vajadzībām izstrādātas aviodegvielas; 2. alans (alumīnija hidrīds) (CAS 7784-21-6); 3. karborāni; dekaborāns (CAS 17702-41-9); pentaborāni (CAS 19624-22-7 un 18433-84-6) un to atvasinājumi; 4. hidrazīns un atvasinājumi (sk. ar pozīciju ML8.d.8. un ML8.d.9. – hidrazīna atvasinājumi kā oksidētāji): a. hidrazīns (CAS 302-01-2) 70 % vai lielākās koncentrācijās; b. monometilhidrazīns (CAS 60-34-4); c. simetrisks dimetilhidrazīns (CAS 540-73-8); d. asimetrisks dimetilhidrazīns (CAS 57-14-7); 5. pulverizētas metāla degvielas (to daļiņas ir vai nu sfēriskas, putekļveida, sferoīdas, vai maltas), kas gatavotas no materiāliem, kam sastāvā ir 99 % vai vairāk jebkuras šīs vielas: a. metāli un to maisījumi: 1. berīlijs (CAS 7440-41-7), ja daļiņas nav lielākas par 60 μm; 2. dzelzs pulveris (CAS 7439-89-6), ja daļiņas ir 3 μm vai mazākas, iegūts, dzelzs oksīdu reducējot ar ūdeņradi; b. maisījumi, kuros ir jebkura šī viela: 1. cirkonijs (CAS 7440-67-7), magnijs (CAS 7439-95-4) vai to sakausējumi, ja daļiņas nav lielākas par 60 μm; 2. bora (CAS 7440-42-8) vai bora karbīda (CAS 12069-32-8) degvielas, 85 % tīras vai tīrākas un ja daļiņas nav lielākas 60 μm; 6. karamateriāli ar ogļūdeņraždegvielu biezinātājiem, īpaši izstrādāti lietojumam liesmumetējos vai aizdedzes munīcijā, metālu stearāti vai rīcinolāti (piemēram, oktols (CAS 637-12-7)) un M1, M2, un M3 biezinātāji; 7. perhlorāti, hlorāti un hromāti kompozīcijās ar pulverizētiem metāliem vai citiem energoietil-pīgiem degkomponentiem; 8. alumīnija pulveris (CAS 7429-90-5), kā sfēriskās daļiņas ir 60 μm vai mazākas, izgatavots no materiāla ar 99 % vai lielāku alumīnija saturu; 9. titāna subhidrīds (TiHn) ar stehiometrisko ekvivalentu n = 0,65-1,68; 1. piezīme Aviodegvielas, kam paredzēta kontrole pozīcijā ML8.c.1., ir gatavi ražojumi, nevis to sastāv-daļas. 2. piezīme Pozīcijā ML8.c.4.a. kontrole nav paredzēta hidrazīna maisījumiem, kas īpaši izstrādāti korozijas ierobežošanai. 3. piezīme Uz ML8.c.5. pozīcijā minētajiem metāliem vai sakausējumiem kontrole ir attiecināma neatka- rīgi no tā, vai tie ir vai nav iekapsulēti alumīnijā, magnijā, cirkonijā vai berilijā. 4. piezīme Pozīcijā ML8.c.5.b.2. kontrole nav paredzēta boram un bora karbīdam, kas bagātināts ar boru- 10 (ar 20 % vai lielāku kopējo bora-10 saturu).
(5)

Ir lietderīgi ierobežot šīs direktīvas piemērošanu, attiecinot to uz maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, kuri emitē elektronisko naudu. Šai direktīvai nebūtu jāattiecas uz monetāro vērtību, kuru uzglabā specifiskos priekšapmaksas instrumentos, kas radīti konkrētam pielietojumam un ko var izmantot tikai ierobežoti, gan tādēļ, ka tie ļauj elektroniskās naudas turētājam iegādāties preces vai pakalpojumus vienīgi elektroniskās naudas emitenta telpās vai ierobežotā pakalpojuma sniedzēju tīklā saskaņā ar tiešu komercvienošanos ar profesionālu emitentu, gan arī tādēļ, ka to var izmantot vienīgi ierobežota preču un pakalpojumu klāsta iegādei. Instruments ir uzskatāms par lietojamu “ierobežotā tīklā”, ja to var izmantot vienīgi tam, lai iegādātos preces un pakalpojumus konkrētā veikalā vai veikalu ķēdē vai lai iegādātos ierobežotu preču un pakalpojumu klāstu, neraugoties uz pārdošanas punkta ģeogrāfisko izvietojumu. Šādi instrumenti var ietvert veikalu kartes, degvielas kartes, biedra kartes, sabiedriskā transporta kartes, ēdināšanas kuponus vai pakalpojumu kuponus (piemēram, bērnu aprūpes kuponus vai sociālo vai pakalpojumu shēmu kuponus, ar ko subsidē darba ņēmējus, lai veiktu tādus mājas darbus kā tīrīšana, gludināšana vai dārza darbi), kuriem dažkārt uzliek īpašu nodokli un uz kuriem attiecas darba tiesiskais regulējums, lai veicinātu šādu instrumentu izmantošanu, tā īstenojot sociālajos tiesību aktos noteiktos mērķus. Ja šāds instruments specifiskai izmantošanai kļūst par universālu instrumentu, uz to vairs nebūtu jāattiecas atbrīvojumam no šīs direktīvas darbības jomas. Instrumenti, ko var izmantot iegādei konkrētu pārdevēju veikalos, nebūtu jāizslēdz no šīs direktīvas darbības jomas, jo šādi instrumenti parasti tiek izstrādāti pakalpojumu sniedzēju tīklam, kurš nepārtraukti aug.
2.

Direktīvas 16. pantu groza šādi: a) panta 1. punktu aizstāj ar šādu punktu: “1. Atkāpjoties no 3. panta 1. punkta, 5. panta 1. punkta, 8. panta 2. punkta un 8. panta 4. punkta un neskarot šā panta 2. un 3. punktu, līdz 2014. gada 14. maijam dalībvalsts var turpināt piemērot tās esošo sistēmu vai praksi biocīdo produktu laišanai tirgū. Ja lēmumā iekļaut aktīvo vielu I vai IA pielikumā noteikts vēlāks datums par 2014. gada 14. maiju, lai nodrošinātu atbilstību 16. panta 3. punktam, šo atkāpi turpina piemērot produktiem, tostarp šai aktīvajai vielai, līdz lēmumā noteiktajam datumam. Dalībvalsts var, jo īpaši saskaņā ar valsts noteikumiem, atļaut savā teritorijā laist tirgū biocīdo produktu, kas satur I vai I A pielikumā neminēto aktīvo vielu šim produkta tipam. Šādas aktīvās vielas jālaiž tirgū 34. panta 1. punktā minētajā datumā kā biocīdā produkta aktīvās vielas citiem nolūkiem nekā tie, kas noteikti 2. panta 2. punkta c) un d) apakšpunktā.”; b) panta 2. punktu groza šādi: i) punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu daļu: “2. Pēc šīs direktīvas pieņemšanas Komisija uzsāk sistemātiskās pārbaudes 14 gadu programmu visām aktīvajām vielām, kas jau laistas tirgū 34. panta 1. punktā minētajā datumā kā biocīdo produktu aktīvās vielas citiem mērķiem, nekā tie, kas noteikti 2. panta 2. punkta c) un d) apakšpunktā. Noteikumos paredz programmas izveidošanu un īstenošanu, ietverot dažādu aktīvo vielu novērtēšanas prioritāšu noteikšanu un grafiku. Šos noteikumus, kas paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, to papildinot, pieņem saskaņā ar 28. panta 4. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru. Ne vēlāk kā divus gadus pirms darba programmas pabeigšanas Komisija nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par programmas sasniegumiem. Atkarībā no ziņojuma secinājumiem var nolemt pagarināt 1. punktā minēto pārejas laiku un programmas 14 gadu laikposmu ne vairāk kā par diviem gadiem. Šo pasākumu, kas ir paredzēts, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, pieņem saskaņā ar 28. panta 4. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.”; ii) punkta otrajā daļā vārdus “Desmit gadu laikā” aizstāj ar vārdiem “Četrpadsmit gadu laikā”.
1.

Tabulas 1. rindu “Arsēns” aizstāj ar šādu rindu: Nevēlamas vielas Dzīvnieku barībai paredzēti produkti Maksimālais saturs mg/kg (ppm) attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 % (1) (2) (3) “1. Arsēns (1) (2) Barības sastāvdaļas, izņemot: 2 — miltus, kas iegūti no zāles, kaltētas lucernas un kaltēta āboliņa, kaltēta cukurbiešu mīkstuma un kaltēta melases cukurbiešu mīkstuma, 4 — palmu kodolu raušus, 4 (3) — fosfātus un kaļķainas jūras aļģes, 10 — kalcija karbonātu, 15 — magnija oksīdu, 20 — barību, kas iegūta no zivju vai citu jūras dzīvnieku, tostarp zivju, pārstrādes, 25 (3) — jūras aļģu miltus un no tām iegūtas barības sastāvdaļas. 40 (3) Dzelzs daļiņas izmanto par marķieri. 50 Piedevas, kas ietilpst saliktu mikroelementu funkcionālajā grupā, izņemot: 30 — vara sulfāta pentahidrātu un vara karbonātu, 50 — cinka oksīdu, mangāna oksīdu un vara oksīdu. 100 Kompleksā barība, izņemot: 2 — zivīm un kažokzvēriem paredzēto komplekso barību. 10 (3) Papildbarība, izņemot: 4 — minerālbarību. 12
1)

Direktīvas 3. panta 6. punktā vārdus “ražots no koncentrāta(-iem)” un “daļēji ražots no koncentrāta(-iem)” attiecīgi aizstāj ar vārdiem “gatavots no koncentrāta(-iem)” un “daļēji gatavots no koncentrāta(-iem)”.
(2)

Direktīva 79/533/EEK ir viena no atsevišķajām direktīvām par EK tipa apstiprināšanas sistēmu, kas paredzēta Padomes Direktīvā 74/150/EEK (1974. gada 4. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības vai mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu, kura aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/37/EK (2003. gada 26. maijs), kas attiecas uz tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām (5), un kas nosaka tehniskos priekšrakstus attiecībā uz lauksaimniecības vai mežsaimniecības riteņtraktoru sakabes ierīces un atpakaļgaitas projektēšanu un izgatavošanu. Šie tehniskie priekšraksti attiecas uz dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, lai EK tipa apstiprinājuma procedūra, kas paredzēta Direktīvā 2003/37/EK, varētu tikt piemērota attiecībā uz katru traktora tipu. Tātad Direktīvā 2003/37/EK izklāstītos noteikumus, kas attiecas uz lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, piemēro šai direktīvai.
(2)

Direktīva 75/321/EEK ir viena no atsevišķām direktīvām par EK tipa apstiprināšanas procedūru, kas paredzēta Padomes Direktīvā 74/150/EEK (1974. gada 4. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz lauksaimniecības un mežsaimniecības riteņtraktoru tipa apstiprinājumu, ko atcēla ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/37/EK (2003. gada 26. maijs), kas attiecas uz tipa apstiprinājumu lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām (5), un kas nosaka tehniskos priekšrakstus attiecībā uz lauksaimniecības vai mežsaimniecības riteņtraktoru stūres iekārtas projektēšanu un izgatavošanu. Šie tehniskie priekšraksti attiecas uz dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, lai nodrošinātu EK tipa apstiprinājuma procedūru, kas noteikta Direktīvā 2003/37/EK un jāpiemēro katram traktoru tipam. Tātad Direktīvas 2003/37/EK noteikumus, kas attiecas uz lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktoriem, to piekabēm un maināmām velkamām mašīnām kopā ar to sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, piemēro šai direktīvai.
6.

15. pantu aizstāj ar šādu: “15. pants Izņēmumi 1. Dalībvalstis var atbrīvot no 4. un 13. pantā noteiktajiem pienākumiem pārvadātājus, kas veic regulārus reisus starp ostām to teritorijā, ja ir izpildīti šādi nosacījumi: a) sabiedrība, kas veic iepriekš minētos pārvadājumus, izveido un atjaunina attiecīgo kuģu sarakstu un iesniedz šo sarakstu atbilstošajai kompetentajai iestādei; b) pēc kompetentās iestādes pieprasījuma nodod tās rīcībā attiecīgi I pielikuma 1. punktā vai 3. punktā norādīto informāciju par katru veikto pārvadājumu. Sabiedrībai ir jāizveido iekšēja sistēma, kas 24 stundas dienā nodrošina šīs informācijas elektronisku pārraidi kompetentajai iestādei tūlīt pēc pieprasījuma saņemšanas, kā tas noteikts attiecīgi 4. panta 1. punktā vai 13. panta 4. punktā; c) atbilstīgi attiecīgi 4. pantam vai 13. pantam galamērķa ostai ziņo par visām novirzēm no paredzētā ienākšanas laika galamērķa ostā vai kompetentajā iestādē, ja šīs novirzes ir trīs stundas vai vairāk; d) izņēmumus piešķir tikai dažiem kuģiem, kas veic noteiktus reisus. Pirmās daļas mērķiem reiss ir uzskatāms par regulāru, ja to paredz nodrošināt vismaz vienu mēnesi. Atbrīvojumu no 4. pantā un 13. pantā minētajiem pienākumiem attiecina tikai uz pārvadājumiem, kuru paredzamais ilgums nepārsniedz divpadsmit stundas. 2. Ja regulāru starptautisku reisu nodrošina starp divām vai vairākām valstīm, no kurām vismaz viena ir dalībvalsts, ikviena ieinteresētā dalībvalsts var pieprasīt pārējām dalībvalstīm piešķirt atbrīvojumu šim reisam. Visas ieinteresētās dalībvalstis, tostarp piekrastes valstis, savstarpēji sadarbojas, piešķirot attiecīgajam reisam atbrīvojumu saskaņā ar 1. punktā minētajiem nosacījumiem. 3. Dalībvalstis periodiski pārliecinās, ka tiek ievēroti 1. un 2. punktā paredzētie nosacījumi. Ja vismaz viens no nosacījumiem vairs netiek ievērots, dalībvalstis nekavējoties atsauc attiecīgajam uzņēmumam piešķirto atbrīvojumu. 4. Dalībvalstis nosūta Komisijai to sabiedrību un kuģu sarakstu, kam nepiemēro šo pantu, un paziņo par katru saraksta atjauninājumu.”
3)

direktīvas 143. pantu groza šādi: a) ievadfrāzi aizstāj ar šādu ievadfrāzi: “1. Dalībvalstis atbrīvo no nodokļa šādus darījumus:”; b) pievieno šādu punktu: “2. Šā panta 1. punkta d) apakšpunktā noteikto atbrīvojumu piemēro gadījumos, kad pēc preču importa tiek veikta preču piegāde, kam piemēro atbrīvojumu saskaņā ar 138. panta 1. punktu un 2. punkta c) apakšpunktu, tikai tad, ja importa brīdī importētājs ir sniedzis importa dalībvalsts kompetentajām iestādēm vismaz šādu informāciju: a) savu PVN identifikācijas numuru, kas izdots importa dalībvalstī, vai sava pārstāvja nodokļa jautājumos, kas ir atbildīgs par PVN nomaksu, importa dalībvalstī izdotu PVN identifikācijas numuru; b) tā klienta, kuram preces piegādā saskaņā ar 138. panta 1. punktu, PVN identifikācijas numuru, kas izdots citā dalībvalstī, vai savu PVN identifikācijas numuru, kas izdots preču nosūtīšanas vai transportēšanas galamērķa dalībvalstī, ja preces paredzēts pārvest saskaņā ar 138. panta 2. punkta c) apakšpunktu; c) pierādījumu tam, ka importētās preces paredz transportēt vai nosūtīt no importa dalībvalsts uz citu dalībvalsti. Tomēr dalībvalstis var noteikt, ka c) apakšpunktā minēto pierādījumu sniedz kompetentajām iestādēm tikai pēc pieprasījuma.”