LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 7/1

PADOMES REGULA (EK) Nr. 4/2009

(2008. gada 18. decembris)

par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 61. panta c) punktu un 67. panta 2. punktu,

ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),

tā kā:

(1) Kopiena ir izvirzījusi mērķi uzturēt un attīstīt brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kurā ir nodrošināta personu brīva pārvietošanās. Lai pakāpeniski tādu telpu izveidotu, Kopienai cita starpā jāpieņem pasākumi, kas attiecas uz tiesu iestāžu sadarbību civillietās ar pārrobežu elementiem, ciktāl tie ir vajadzīgi iekšējā tirgus pareizai darbībai.

(2) Saskaņā ar Līguma 65. panta b) punktu šādiem pasākumiem jāveicina saderība starp dalībvalstīs piemērojamiem noteikumiem attiecībā uz kolīziju normām un jurisdikciju.

(3) Šajā sakarā Kopiena līdz ar citiem pasākumiem jau ir pieņēmusi Padomes Regulu (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (3), Padomes Lēmumu 2001/470/EK (2001. gada 28. maijs), ar ko izveido Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un komerclietās (4), Padomes Regulu (EK) Nr. 1206/2001 (2001. gada 28. maijs) par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās (5), Padomes Direktīvu 2003/8/EK (2003. gada 27. janvāris) par to, kā uzlabot tiesu pieejamību pārrobežu strīdos, nosakot kopīgus obligātus noteikumus attiecībā uz juridisko palīdzību šādos strīdos (6), Padomes Regulu (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību (7), Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 805/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem (8) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1393/2007 (2007. gada 13. novembris) par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (“dokumentu izsniegšana”) (9).

(4) Eiropadome Tamperes sanāksmē 1999. gada 15. un 16. oktobrī aicināja Padomi un Komisiju izstrādāt īpašas kopējās procesuālās normas, lai vienkāršotu un paātrinātu pārrobežu strīdu izšķiršanu, inter alia, attiecībā uz uzturēšanas prasībām. Tā arī aicināja likvidēt starpposma pasākumus, kas vajadzīgi, lai saņēmējā dalībvalstī atzītu un izpildītu nolēmumus, kas pieņemti citā dalībvalstī, it īpaši nolēmumus attiecībā uz uzturēšanas prasībām.

(5) Komisija un Padome 2000. gada 30. novembrī pieņēma kopēju pasākumu programmu par nolēmumu savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu civillietās un komerclietās (10). Programmā ir paredzēts atcelt exequatur procesuālo kārtību attiecībā uz uzturēšanas prasībām, lai uzlabotu to instrumentu efektivitāti, kurus uzturēšanas līdzekļu kreditori var izmantot, lai panāktu savu tiesību ievērošanu.

(6) Eiropadome sanāksmē Briselē 2004. gada 4. un 5. novembrī pieņēma jaunu programmu ar nosaukumu “Hāgas programma brīvības, drošības un tiesiskuma stiprināšanai Eiropas Savienībā” (turpmāk “Hāgas programma”) (11).

(7) Padome 2005. gada 2. un 3. jūnija sanāksmē pieņēma Padomes un Komisijas rīcības plānu (12), ar ko Hāgas programma tiek izklāstīta konkrētās darbībās un kurā minēta vajadzība pieņemt priekšlikumus par uzturēšanas saistībām.

(8) Saistībā ar Hāgas Starptautisko privāttiesību konferenci Kopiena un tās dalībvalstis piedalījās sarunās, kuru rezultātā 2007. gada 23. novembrī tika pieņemta Konvencija par uzturlīdzekļu bērniem un cita veida ģimenes uzturēšanas līdzekļu pārrobežu piedziņu (turpmāk “Hāgas 2007. gada Konvencija”) un Protokols par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem (turpmāk “Hāgas 2007. gada protokols”). Tādēļ šajā regulā būtu attiecīgi jāņem vērā abi minētie instrumenti.

(9) Uzturēšanas līdzekļu kreditoram vajadzētu būt iespējai vienā dalībvalstī vienkārši iegūt nolēmumu, kas būtu automātiski izpildāms kādā citā dalībvalstī bez turpmākām formalitātēm.

(10) Lai sasniegtu minēto mērķi, ir lietderīgi izveidot tādu Kopienas instrumentu uzturēšanas saistību lietās, kurā apkopoti noteikumi par jurisdikciju, kolīziju normām, atzīšanu un izpildāmību, izpildi, juridisko palīdzību un centrālo iestāžu sadarbību.

(11) Šīs regulas darbības jomā būtu jāiekļauj visas uzturēšanas saistības, kas izriet no ģimenes, vecāku un bērnu, laulības vai radniecības attiecībām, lai tādējādi nodrošinātu vienādu attieksmi pret visiem uzturēšanas līdzekļu kreditoriem. Šajā regulā jēdzienu “uzturēšanas saistības” būtu jāinterpretē autonomi.

(12) Lai ņemtu vērā dažādos veidus, kā dalībvalstīs risina uzturēšanas saistību jautājumus, šī regula būtu jāpiemēro gan tiesas nolēmumiem, gan administratīvu iestāžu pieņemtiem lēmumiem, ar nosacījumu, ka administratīvas iestādes garantē it īpaši attiecībā uz savu objektivitāti un visu pušu tiesības tikt uzklausītām. Tādējādi šīm administratīvajām iestādēm būs jāpiemēro visi šīs regulas noteikumi.

(13) Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ ar šo regulu būtu jānodrošina arī tiesas izlīgumu un publisku aktu atzīšana un izpilde, neskarot nevienas tāda izlīguma vai publiska akta puses tiesības pārsūdzēt izlīgumu vai publisku aktu izcelsmes dalībvalsts tiesās.

(14) Šajā regulā – saistībā ar pieteikumu atzīt un izpildīt nolēmumu par uzturēšanas saistībām – būtu jānodrošina, lai termins “kreditors” ietvertu arī valsts iestādes, kas ir tiesīgas rīkoties tās personas vietā, kurai pienākas uzturēšanas līdzekļi, vai prasīt atlīdzināt maksājumus, kuri ir izmaksāti uzturēšanas līdzekļu vietā. Ja valsts iestāde darbojas saskaņā ar tādām tiesībām, tai vajadzētu būt tiesībām uz tādiem pašiem pakalpojumiem un juridisko palīdzību kā kreditoram.

(15) Lai iespējami labāk aizsargātu uzturēšanas līdzekļu kreditoru intereses un veicinātu pareizu tiesvedību Eiropas Savienībā, būtu jāpieņem noteikumi par jurisdikciju, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 44/2001. Apstāklim, ka atbildētāja pastāvīgā dzīvesvieta ir kādā trešā valstī, vairs nebūtu jāliedz piemērot Kopienas noteikumus par jurisdikciju, un tādā gadījumā vairs nevajadzētu būt paredzētai atsaucei uz valsts tiesību aktiem. Tāpēc šajā regulā būtu jānosaka, kādos gadījumos vienas dalībvalsts tiesa var īstenot papildu jurisdikciju.

(16) Lai novērstu situācijas, kad tiesiskums netiek nodrošināts, šajā regulā vajadzētu paredzēt forum necessitatis, lai dalībvalstu tiesai izņēmuma gadījumos ļautu izskatīt lietu, kas cieši saistīta ar trešo valsti. Tāds izņēmuma gadījums var būt, ja tiesvedība trešā valstī nav iespējama, piemēram, pilsoņu kara dēļ, vai, ja pamatoti nav sagaidāms, ka pieteikuma iesniedzējs varētu uzsākt vai vest tiesvedību attiecīgajā valstī. Tomēr uz forum necessitatis balstītu jurisdikciju vajadzētu izmantot tikai gadījumā, ja strīds ir pietiekami saistīts ar dalībvalsti, kurā celta prasība, piemēram, saistībā ar kādas puses pilsonību.

(17) Papildu jurisdikcijas noteikumā būtu jāparedz, ka, izņemot īpašus nosacījumus, parādnieks, lai grozītu esošu nolēmumu uzturēšanas līdzekļu lietā vai pieņemtu jaunu nolēmumu, var celt prasību tiesā tikai tajā valstī, kurā bija kreditora pastāvīgā dzīvesvieta laikā, kad nolēmumu pieņēma, un kurā viņš joprojām turpina pastāvīgi dzīvot. Lai nodrošinātu pienācīgu saskaņotību starp Hāgas 2007. gada konvenciju un šo regulu, minētais noteikums būtu jāpiemēro arī nolēmumiem, kas pieņemti kādā trešā valstī, kura ir minētās konvencijas līgumslēdzēja puse, ciktāl konvencija ir spēkā starp attiecīgo valsti un Kopienu un ja tā attiecas uz vienām un tām pašām uzturēšanas saistībām attiecīgajā valstī un Kopienā.

(18) Šajā regulā būtu jāparedz, ka Īrijā jēdziens “pilsonība” ir aizstāts ar jēdzienu “domicils”, kā tas ir Apvienotajā Karalistē, ja vien šo regulu attiecīgajā dalībvalstī piemēro saskaņā ar 4. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam.

(19) Lielākas juridiskās noteiktības, paredzamības un pušu autonomijas dēļ šajā regulā pusēm būtu jādod iespēja ar vienošanos izvēlēties kompetentu tiesu, ņemot vērā noteiktos piesaistes faktorus. Lai nodrošinātu vājākās puses aizsardzību, tādu tiesas izvēli nedrīkstētu piemērot uzturēšanas saistību lietās attiecībā uz bērniem, kuri nav sasnieguši 18 gadu vecumu.

(20) Šajā regulā būtu jāparedz, ka dalībvalstīs, kurām ir saistošs Hāgas 2007. gada protokols, noteikumi par kolīziju normām saistībā ar uzturēšanas saistībām būs tādi, kā izklāstīts minētajā protokolā. Lai to panāktu, būtu jāpievieno noteikums ar atsauci uz minēto protokolu. Lai šo regulu varētu piemērot, Kopiena laikus noslēgs Hāgas 2007. gada Protokolu. Lai ņemtu vērā hipotēzi, ka Hāgas 2007. gada protokolu nepiemēros visām dalībvalstīm, nolēmumu atzīšanas, izpildāmības un izpildes dēļ šajā regulā būtu jānošķir dalībvalstis, kurām Hāgas 2007. gada protokols ir saistošs, no dalībvalstīm, kurām tas nav saistošs.

(21) Šajā regulā būtu jāprecizē, ka minētajiem noteikumiem par kolīziju normām ir jānosaka tikai uzturēšanas saistībām piemērojamie tiesību akti, un nevis uzturēšanas saistību pamatā esošo ģimenes attiecību noteikšanai piemērojamie tiesību akti. Uz ģimenes attiecību noteikšanu joprojām attiecas dalībvalstu tiesību akti, tostarp to starptautisko privāttiesību normas.

(22) Lai nodrošinātu uzturēšanas prasību ātru un efektīvu piedziņu un novērstu novilcināšanas darbības, dalībvalstīs pieņemtiem nolēmumiem uzturēšanas saistību lietās pamatā vajadzētu būt pagaidu izpildāmiem. Tālab šajā regulā vajadzētu paredzēt to, lai izcelsmes dalībvalsts tiesa varētu nolēmumu pasludināt par pagaidu izpildāmu, pat ja valsts tiesību akti neparedz izpildāmību saskaņā ar tiesību aktiem un pat ja nolēmums tika pārsūdzēts vai vēl varētu tikt pārsūdzēts saskaņā ar valsts tiesību aktiem.

(23) Lai samazinātu ar šo regulu saistītos tiesvedības izmaksas, būtu lietderīgi pēc iespējas plašāk izmantot mūsdienu sakaru tehnoloģijas, it īpaši pušu uzklausīšanai.

(24) Garantijām, ko sniedz, piemērojot noteikumus par kolīziju normām, vajadzētu pamatot to, lai dalībvalstīs, kurām ir saistošs Hāgas 2007. gada protokols, pieņemtus nolēmumus uzturēšanas saistību lietās atzītu un tie būtu izpildāmi visās pārējās dalībvalstīs, nepieprasot nekādu papildu procesu un izpildes dalībvalstī nekādi nekontrolējot to būtību.

(25) Dalībvalstī atzīstot nolēmumu uzturēšanas saistību lietā, vienīgais mērķis ir ļaut panākt minētajā nolēmumā paredzēto uzturēšanas prasības piedziņu. Minētā atzīšana neietver to ģimenes attiecību, vecāku un bērnu attiecību, laulības vai radniecības attiecību atzīšanu, no kurām izriet uzturēšanas saistības, kuras ir bijušas par pamatu pieņemtajam nolēmumam.

(26) Attiecībā uz nolēmumiem uzturēšanas prasību lietās, kas pieņemti dalībvalstīs, kurām nav saistošs 2007. gada Hāgas protokols, šajā regulā būtu jāparedz atzīšanas un izpildāmības pasludināšanas procesuālā kārtība. Minētās kārtības pamatā vajadzētu būt Regulā (EK) Nr. 44/2001 noteiktajai kārtībai un atzīšanas atteikumu pamatiem. Lai kārtību paātrinātu un kreditoram dotu iespēju ātri atgūt prasījumu, būtu jāparedz, ka tiesai, kurā celta prasība, nolēmums jāpieņem noteiktā termiņā, izņemot ārkārtas apstākļus.

(27) Būtu lietderīgi arī pēc iespējas ierobežot formālas izpildes prasības, kas varētu palielināt uzturēšanas līdzekļu kreditora izmaksas. Lai to sasniegtu, regulā būtu jāparedz, ka no uzturēšanas līdzekļu kreditora netiek prasīta pasta adrese vai pilnvarots pārstāvis izpildes dalībvalstī, ja tas citādi neietekmē dalībvalstu iekšējo organizāciju lietās, kas saistītas ar izpildes procesu.

(28) Lai samazinātu ar izpildi saistītas izmaksas, nebūtu jāpieprasa tulkojumi, izņemot gadījumus, ja izpilde ir apstrīdēta; tas neskar noteikumus par dokumentu izsniegšanu.

(29) Lai nodrošinātu taisnīgu tiesu, šajā regulā būtu jāparedz tiesības atbildētājam, kas nav ieradies izcelsmes tiesā dalībvalstī, kurai ir saistošs Hāgas 2007. gada protokols, izpildes stadijā prasīt attiecībā uz viņu pieņemta nolēmuma pārskatīšanu. Tomēr atbildētājam tāda pārskatīšana jāprasa noteiktā termiņā, kas sākas vēlākais tajā dienā, kad izpildes pasākuma rezultātā viņa īpašums pilnībā vai daļēji vairs nav pieejams. Tādām tiesībām uz pārskatīšanu būtu jābūt ārkārtas līdzeklim, ko piešķir atbildētājam, kurš nav ieradies tiesā, un kas neietekmē to ārkārtas pārsūdzības līdzekļu izmantošanu, kas ir paredzēti izcelsmes dalībvalsts tiesību aktos, ciktāl tādi pārsūdzības līdzekļi ir saderīgi ar tiesībām uz pārskatīšanu saskaņā ar šo regulu.

(30) Lai citā dalībvalstī paātrinātu tāda nolēmuma izpildi, kas izdots dalībvalstī, kurai ir saistošs Hāgas 2007. gada protokols, jāierobežo izpildes atteikuma vai apturēšanas pamati, ko parādnieks varētu izmantot uzturēšanas prasības pārrobežu rakstura dēļ. Šim ierobežojumam nebūtu jāietekmē atteikuma vai apturēšanas pamati, kas noteikti valsts tiesību aktos un kas nav nesaderīgi ar šajā regulā noteiktajiem pamatiem, piemēram, parādnieka parāda dzēšana izpildes laikā vai tas, ka uz dažiem īpašumiem nevar vērst piedziņu.

(31) Lai atvieglotu uzturēšanas prasību pārrobežu piedziņu, būtu jāizstrādā noteikumi par dalībvalstu ieceltu centrālo iestāžu sadarbības sistēmu. Tādām iestādēm būtu jāpalīdz uzturēšanas līdzekļu kreditoriem un parādniekiem izmantot savas tiesības kādā citā dalībvalstī, iesniedzot pieteikumus par jau pieņemtu nolēmumu atzīšanu, izpildāmību un izpildi, šādu nolēmumu grozīšanu vai kāda nolēmuma pieņemšanu. Vajadzības gadījumā tām būtu arī jāapmainās ar informāciju, lai noteiktu uzturēšanas līdzekļu parādnieku un kreditoru atrašanās vietu un apzinātu viņu ienākumus un mantu. Visbeidzot, tām būtu savstarpēji jāsadarbojas, apmainoties ar vispārīgu informāciju, un jāveicina savas dalībvalsts kompetento iestāžu sadarbība.

(32) Saskaņā ar šo regulu ieceltai centrālai iestādei būtu pašai jāsedz savas izmaksas, izņemot konkrēti noteiktus izņēmumus, un būtu jāsniedz palīdzība visiem pieteikuma iesniedzējiem, kuri dzīvo attiecīgā dalībvalstī. Kritērijam, lai noteiktu personas tiesības lūgt centrālās iestādes palīdzību, nevajadzētu būt tik stingram kā “pastāvīgās dzīvesvietas” piesaistes faktoram, kas izmantots citur šajā regulā. Tomēr “dzīvesvietas” kritērijam būtu jāizslēdz tikai klātbūtne.

(33) Lai sniegtu pilnvērtīgu palīdzību uzturēšanas līdzekļu kreditoriem un parādniekiem un lai pēc iespējas atvieglotu uzturēšanas līdzekļu pārrobežu piedziņu, centrālajām iestādēm būtu jābūt iespējai iegūt noteiktu personas datu apjomu. Tādēļ ar šo regulu dalībvalstīm būtu jānosaka pienākums nodrošināt, ka to centrālajām iestādēm ir pieeja minētajiem datiem, izmantojot attiecīgas valsts vai pārvaldes iestādes, kurām tādi dati ir pieejami ikdienas darbībā. Tomēr dalībvalstu ziņā būtu jāatstāj iespēja lemt par to, kā tādu pieeju nodrošina. Tādējādi dalībvalstij vajadzētu būt iespējai iecelt valsts vai pārvaldes iestādes, kuru uzdevums būs saskaņā ar šo regulu sniegt datus centrālajai iestādei, attiecīgā gadījumā ieskaitot arī valsts vai pārvaldes iestādes, kas citu sistēmu sakarā jau ir ieceltas datu pieejai. Ja dalībvalsts ieceļ valsts vai pārvaldes iestādes, tai būtu jānodrošina, lai centrālajai iestādei ir iespēja iegūt vajadzīgos datus, kas ir šajā regulā noteikto iestāžu rīcībā. Dalībvalstij arī vajadzētu būt iespējai ļaut tās centrālajai iestādei iegūt datus no jebkuras citas juridiskas personas, kuras rīcībā tādi dati ir un kura tos apstrādā.

(34) Saistībā ar pieeju personas datiem, to izmantošanu un pārsūtīšanu būtu jāievēro prasības, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (13), kā tā ir transponēta dalībvalstu tiesību aktos.

(35) Lai piemērotu šo regulu, tomēr būtu jādefinē īpaši nosacījumi attiecībā uz pieeju personas datiem, to izmantošanu un pārsūtīšanu. Šajā kontekstā ir ņemts vērā Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja atzinums (14). Datu subjektamvajadzētu par to paziņot saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Tomēr vajadzētu paredzēt iespēju atlikt paziņojuma sniegšanu, lai parādnieks nevarētu pārvietot līdzekļus un tādējādi apdraudēt uzturēšanas prasības piedziņu.

(36) Tiesvedības izmaksu dēļ ir lietderīgi paredzēt ļoti labvēlīgu juridiskās palīdzības sistēmu, t. i., pilnīgu tādu tiesvedības izmaksu segšanu, kuras ir saistītas ar uzturēšanas saistībām bērniem, kas jaunāki par 21 gadu, kas ir uzsākta ar centrālo iestāžu starpniecību. Tādējādi spēkā esošie juridiskās palīdzības noteikumi Eiropas Savienībā, kas pastāv, pamatojoties uz Direktīvu 2003/8/EK, būtu jāpapildina ar konkrētiem noteikumiem, lai izveidotu īpašu juridiskās palīdzības sistēmu uzturēšanas saistību lietās. Šajā sakarā saņēmējas dalībvalsts kompetentajai iestādei būtu jābūt iespējai izņēmuma gadījumos atgūt izmaksas no pieteikuma iesniedzēja, kas saņēmis bezmaksas juridisko palīdzību un ir zaudējis lietu, ja vien to atļauj šīs personas finansiālais stāvoklis. To varētu jo īpaši izmantot gadījumos, ja kāda turīga persona ir rīkojusies ļaunprātīgi.

(37) Turklāt attiecībā uz uzturēšanas saistībām, kas nav minētas iepriekšējā apsvērumā, visām pusēm būtu jāgarantē vienāda attieksme juridiskās palīdzības ziņā tad, kad nolēmumu izpilda citā dalībvalstī. Tādējādi šīs regulas noteikumi par juridiskās palīdzības nepārtrauktību būtu jāsaprot kā tādi, kas piešķir tādu palīdzību arī pusei, kura, nesaņemot juridisko palīdzību izcelsmes dalībvalstī tiesvedībā ar mērķi iegūt vai grozīt nolēmumu, vēlāk saņēma tādu palīdzību šajā dalībvalstī saistībā ar pieteikumu par konkrētā nolēmuma izpildi. Līdzīgi pusei, kurai nodrošināja bezmaksas procesu administratīvajā iestādē, kas minēta X pielikumā, būtu jābūt tiesībām izpildes dalībvalstī saņemt vislabvēlīgāko juridisko palīdzību vai visplašāko atbrīvojumu no izmaksām vai izdevumiem, ar nosacījumu, ka tā puse pierāda, ka izcelsmes dalībvalstī tai būtu bijušas tādas tiesības.

(38) Lai samazinātu pievienoto dokumentu tulkošanas izmaksas, tiesai, kurā ir celta prasība, būtu jāpieprasa šādu dokumentu tulkojumi vienīgi tad, ja tie ir vajadzīgi, neskarot tiesības uz aizstāvību un noteikumus, kurus piemēro dokumentu izsniegšanai.

(39) Lai veicinātu šīs regulas piemērošanu, būtu jānosaka pienākums dalībvalstīm paziņot Komisijai savu centrālo iestāžu nosaukumus un kontaktinformāciju, kā arī citu informāciju. Šo informāciju vajadzētu paziņot attiecīgiem speciālistiem un sabiedrībai, to publicējot Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai elektroniski, izmantojot Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un komerclietās, kurš izveidots ar Lēmumu Nr. 2001/470/EK. Turklāt šajā regulā paredzētajām veidlapām vajadzētu veicināt un paātrināt centrālo iestāžu saziņu un dot iespēju iesniegt pieteikumus elektroniski.

(40) Būtu jānosaka šīs regulas saikne ar tām starptautiskām divpusējām vai daudzpusējām konvencijām un nolīgumiem par uzturēšanas saistībām, kuru puses ir dalībvalstis. Šajā sakarā būtu jānosaka, ka šī regula attiecīgajām līgumslēdzējām dalībvalstīm neliedz turpināt piemērot Zviedrijas, Dānijas, Somijas, Islandes un Norvēģijas 1962. gada 23. marta konvenciju par uzturlīdzekļu piedziņu, ņemot vērā to, ka šī konvencija attiecībā uz nolēmumu atzīšanu un izpildi paredz labvēlīgākus noteikumus nekā šī regula. Attiecībā uz turpmākiem divpusējiem nolīgumiem uzturēšanas saistību jomā ar trešām valstīm, procesuālā kārtība un nosacījumi, saskaņā ar kuriem dalībvalstis drīkstēs savā vārdā risināt sarunas par tādiem nolīgumiem un tos noslēgt, būtu jānosaka apspriedēs par priekšlikumu, ko Komisija iesniegs par minēto jautājumu.

(41) Aprēķinot šajā regulā paredzētos laikposmus un termiņus, būtu jāpiemēro Padomes Regula (EEK, Euratom) Nr. 1182/71 (1971. gada 3. jūnijs), ar ko nosaka laikposmiem, datumiem un termiņiem piemērojamus noteikumus (15).

(42) Pasākumi, kas vajadzīgi, lai īstenotu šo regulu, būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (16).

(43) Komisija jo īpaši būtu jāpilnvaro pieņemt jebkurus grozījumus šai regulā noteiktajās veidlapās saskaņā ar Lēmuma 1999/468/EK 3. pantā noteikto konsultēšanās procedūru. Savukārt, lai izveidotu to administratīvu iestāžu sarakstu, uz kurām attiecas šīs regulas darbības joma, kā arī to iestāžu sarakstu, kurām ir kompetence apliecināt tiesības uz juridisko palīdzību, Komisijai būtu jāpiešķir pilnvaras rīkoties saskaņā ar minētā lēmuma 4. pantā noteikto vadības procedūru.

(44) Uzturēšanas saistību lietās ar šo regulu būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 44/2001, aizstājot minētās regulas noteikumus, kas piemērojami uzturēšanas saistībām. Atbilstīgi šīs regulas pārejas noteikumiem dalībvalstīm uzturēšanas saistību lietās attiecībā uz jurisdikciju, atzīšanu, izpildāmību un izpildi, kā arī juridisko palīdzību no dienas, kad šī regula ir piemērojama, būtu jāpiemēro šīs regulas noteikumi, nevis Regulas (EK) Nr. 44/2001 noteikumi.

(45) Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus – proti, ieviest virkni pasākumu, lai Eiropas Savienībā nodrošinātu uzturēšanas prasību efektīvu piedziņu pārrobežu situācijās un tādējādi veicinātu personu brīvu pārvietošanos Eiropas Savienībā, – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un to, ka šīs regulas mēroga un iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

(46) Saskaņā ar 3. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Īrija ir paziņojusi, ka tā vēlas piedalīties šīs regulas pieņemšanā un piemērošanā.

(47) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Apvienotā Karaliste nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tā Apvienotajai Karalistei nav saistoša un nav jāpiemēro. Tomēr tas neskar Apvienotās Karalistes iespēju paziņot par šīs regulas piemērošanu pēc tās pieņemšanas saskaņā ar minētā protokola 4. pantu.

(48) Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tā Dānijai nav saistoša un nav jāpiemēro; tas neskar iespēju Dānijai piemērot grozījumus, kas ar šo regulu izdarīti Regulā (EK) Nr. 44/2001 saskaņā ar 3. pantu Eiropas Kopienas un Dānijas Karalistes 2005. gada 19. oktobra nolīgumā par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (17).

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

I NODAĻA

DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS

1. pants

Darbības joma

1. Šo regulu piemēro uzturēšanas saistībām, kas izriet no ģimenes attiecībām, vecāku un bērnu attiecībām, laulības vai radniecības attiecībām.

2. Šajā regulā termins “dalībvalsts” nozīmē dalībvalstis, uz kurām attiecas šī regula.

2. pants

Definīcijas

1. Šajā regulā:

1) “nolēmums” ir dalībvalsts tiesas pieņemts nolēmums uzturēšanas saistību lietās neatkarīgi no nolēmuma nosaukuma, kas var būt dekrēts, rīkojums, spriedums vai izpildraksts, kā arī tiesas ierēdņa pieņemts nolēmums noteikt izdevumus vai izmaksas. VII un VIII nodaļā jēdziens “nolēmums” attiecas arī uz trešās valstīs pieņemtiem nolēmumiem uzturēšanas saistību lietās;

2) “tiesas izlīgums” ir izlīgums uzturēšanas saistību lietās, ko ir apstiprinājusi tiesa vai kas noslēgts tiesvedības gaitā;

3) “publisks akts” ir: a) dokuments uzturēšanas saistību lietās, kas izcelsmes dalībvalstī ir oficiāli sastādīts vai reģistrēts kā publisks akts un kura autentiskums i) ir apliecināts ar publiskā akta parakstu un saturu, un ii) kuru ir izdevusi valsts iestāde vai cita iestāde, kas ir attiecīgi pilnvarota; vai arī b) ar izcelsmes dalībvalsts administratīvu iestādi noslēgta vai tās apliecināta vienošanās par uzturēšanas saistībām;

4) “izcelsmes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā attiecīgi ir pieņemts nolēmums, apstiprināts vai noslēgts tiesas izlīgums, izdots publisks akts;

5) “izpildes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā prasa nolēmuma, tiesas izlīguma vai publiska akta izpildi;

6) “iesniedzēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kuras centrālā iestāde pārsūta pieteikumu saskaņā ar VII nodaļu;

7) “saņēmēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kuras centrālā iestāde saņem pieteikumu saskaņā ar VII nodaļu;

8) “Hāgas 2007. gada konvencijas līgumslēdzēja valsts” ir līgumslēdzēja puse Hāgas 2007. gada 23. novembra Konvencijai par uzturlīdzekļu bērniem un cita veida ģimenes uzturēšanas līdzekļu pārrobežu piedziņu (turpmāk “Hāgas 2007. gada Konvencija”), ciktāl minētā konvencija ir spēkā Kopienā un attiecīgā valstī.

9) “izcelsmes tiesa” ir tiesa, kas ir pieņēmusi nolēmumu, ko paredzēts izpildīt;

10) “kreditors” ir ikviena fiziska persona, kurai uzturēšanas līdzekļi pienākas vai kura tos pieprasa;

11) “parādnieks” ir ikviena fiziska persona, no kuras uzturēšanas līdzekļi pienākas vai no kuras tos pieprasa;

2. Šajā regulā ar jēdzienu “tiesa” saprot arī dalībvalstu administratīvas iestādes, kuru kompetencē ietilpst uzturēšanas saistību lietas – ar nosacījumu, ka tādas iestādes garantē objektivitāti un pušu tiesības tikt uzklausītām, un ka to nolēmumus saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā tās izveidotas –

i) var pārsūdzēt vai pārskatīt tiesas iestādē un

ii) tiem ir tāds pats spēks un sekas kā tiesu iestāžu pieņemtiem nolēmumiem tādos pašos jautājumos.

Tādas administratīvas iestādes ir uzskaitītas X pielikumā. Šo pielikumu izstrādā un groza saskaņā ar vadības procedūru, kas minēta 73. panta 2. punktā, pēc tās dalībvalsts lūguma, kurā izveidota attiecīgā administratīvā iestāde.

3. Jēdziens “domicils”, piemērojot 3., 4. un 6. pantu, aizstāj jēdzienu “pilsonība” tajās dalībvalstīs, kurās minēto jēdzienu izmanto kā piesaistes faktoru ģimenes lietās.

6. panta mērķiem attiecībā uz pusēm, kuru “domicils” atrodas vienas dalībvalsts dažādās teritoriālajās vienībās, uzskata, ka to kopīgais “domicils” atrodas šajā dalībvalstī.

II NODAĻA

JURISDIKCIJA

3. pants

Vispārēji noteikumi

Dalībvalstīs uzturēšanas saistību lietās jurisdikcija ir:

a) atbildētāja pastāvīgās dzīvesvietas tiesai vai

b) kreditora pastāvīgās dzīvesvietas tiesai, vai

c) tiesai, kurai saskaņā ar tiesas valsts tiesību aktiem (lex fori) ir jurisdikcija tiesvedībā attiecībā uz personas juridisko statusu, ja jautājums par uzturēšanu ir saistīts ar šādu tiesvedību, ja vien jurisdikcijas pamats nav tikai vienas puses pilsonība, vai

d) tiesai, kurai saskaņā ar tiesas valsts tiesību aktiem (lex fori) ir jurisdikcija tiesvedībā attiecībā uz vecāku atbildību, ja jautājums par uzturēšanu ir saistīts ar tādu tiesvedību, ja vien jurisdikcijas pamats nav tikai vienas puses pilsonība.

4. pants

Tiesas izvēle

1. Puses var vienoties, ka jurisdikcija izšķirt visus strīdus, kas pusēm ir radušies vai varētu rasties uzturēšanas saistību lietās, ir šādai kādas dalībvalsts tiesai vai šādām tiesām –

a) tās dalībvalsts tiesai vai tiesām, kurā vienai pusei ir pastāvīga dzīvesvieta;

b) tās dalībvalsts tiesai vai tiesām, kuras pilsonība ir vienai no pusēm,

c) lietās par uzturēšanas saistībām starp laulātajiem vai bijušajiem laulātajiem: i) tiesā, kurai ir jurisdikcija izskatīt strīdu laulību lietā, vai ii) tās dalībvalsts tiesai vai tiesām, kurā vismaz vienu gadu ir bijusi laulāto pēdējā kopīgā pastāvīgā dzīvesvieta. Šā panta a), b) vai c) apakšpunktā izklāstītajiem nosacījumiem jābūt izpildītiem laikā, kad noslēdz vienošanos par tiesas izvēli, vai laikā, kad tiesā ir celta prasība. Ar vienošanos piešķirtai jurisdikcijai ir izņēmuma jurisdikcijas raksturs, ja vien puses nav vienojušās citādi.

2. Vienošanos par tiesas izvēli noslēdz rakstiski. Jebkura saziņa, izmantojot elektroniskus līdzekļus, kas paliekoši saglabā vienošanos, ir līdzvērtīga rakstiskai formai.

3. Šo pantu nepiemēro strīdos par uzturēšanas saistībām pret bērniem, kas vēl nav sasnieguši 18 gadu vecumu.

4. Ja puses ir vienojušās piešķirt izņēmuma jurisdikciju tādas valsts tiesai vai tiesām, kura ir līgumslēdzēja valsts 2007. gada 30. oktobrī Lugāno parakstītajai Konvencijai par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (18) (turpmāk “Lugāno konvencija”), tad, ja šī valsts nav dalībvalsts, minēto konvenciju piemēro, izņemot attiecībā uz strīdiem, kas minēti 3. punktā.

5. pants

Jurisdikcija, balstoties uz atbildētāja ierašanos

Papildus jurisdikcijai, kas atvasināta no citiem šīs regulas noteikumiem, jurisdikcija ir tās dalībvalsts tiesai, kurā atbildētājs ierodas. Šo normu nepiemēro, ja atbildētājs ieradies, lai apstrīdētu jurisdikciju.

6. pants

Papildu jurisdikcija

Ja nevienai no dalībvalsts tiesām nav jurisdikcijas saskaņā ar 3., 4. un 5. pantu un ja nevienai Lugāno konvencijas līgumslēdzējas valsts, kas nav dalībvalsts, tiesai nav jurisdikcijas atbilstīgi šīs konvencijas noteikumiem, tad jurisdikcija ir dalībvalsts tiesām pēc pušu kopīgās pilsonības.

7. pants

Forum necessitatis

Ja nevienai no dalībvalsts tiesām nav jurisdikcijas saskaņā ar 3., 4., 5. un 6. pantu, kādas dalībvalsts tiesas izņēmuma gadījumos var izskatīt lietu, ja kādā trešā valstī – ar kuru strīds ir cieši saistīts – tiesvedību pamatoti nevar uzsākt vai vest vai tas izrādās neiespējami.

Strīdam ir jābūt pietiekami saistītam ar attiecīgo dalībvalsti, kuras tiesā tiek celta prasība.

8. pants

Tiesvedības ierobežojumi

1. Ja nolēmumu pieņem dalībvalstī vai Hāgas 2007. gada Konvencijas līgumslēdzējā valstī, kurā ir kreditora pastāvīga dzīvesvieta, parādnieks nevar citā valstī celt prasību tiesā, lai grozītu jau pieņemtu nolēmumu vai pieņemtu jaunu nolēmumu, kamēr kreditora pastāvīgā dzīvesvieta ir valstī, kurā nolēmums ir pieņemts.

2. Šā panta 1. punktu nepiemēro:

a) ja puses saskaņā ar 4. pantu ir vienojušās par kādas citas dalībvalsts tiesu jurisdikciju;

b) ja kreditors saskaņā ar 5. pantu piekritis minētās citas dalībvalsts tiesu jurisdikcijai;

c) ja kompetentā iestāde Hāgas 2007. gada Konvencijas līgumslēdzējā valstī, kas ir izcelsmes valsts, nevar vai atsakās īstenot jurisdikciju, lai grozītu jau pieņemtu nolēmumu vai pieņemtu jaunu nolēmumu; vai

d) ja Hāgas 2007. gada Konvencijas līgumslēdzējā valstī, kas ir izcelsmes valsts, pieņemtu nolēmumu nevar atzīt vai pasludināt par izpildāmu dalībvalstī, kurā ir paredzēts sākt tiesvedību, lai grozītu jau pieņemto nolēmumu vai pieņemtu jaunu nolēmumu.

9. pants

Prasības celšana tiesā

Šajā iedaļā uzskata, ka prasība ir celta tiesā:

a) laikā, kad dokuments, ar ko celta prasība, vai līdzvērtīgs dokuments ir iesniegts tiesā, ar nosacījumu, ka prasītājs pēc tam ir veicis pasākumus, kas viņam bija jāveic, lai nodrošinātu izsniegšanu atbildētājam, vai

b) dokuments jāizsniedz pirms iesniegšanas tiesā – laikā, kad to saņem iestāde, kas ir atbildīga par izsniegšanu, ar nosacījumu, ka pieteicējs pēc tam ir veicis visus pasākumus, kas viņam bija jāveic, lai nodrošinātu dokumentu iesniegšanu tiesā.

10. pants

Jurisdikcijas pārbaude

Ja prasība ir celta kādas dalībvalsts tiesā, kurai saskaņā ar šo regulu nav jurisdikcijas, tā pēc savas iniciatīvas paziņo, ka tai nav jurisdikcijas.

11. pants

Pieņemamības pārbaude

1. Ja atbildētājs, kam pastāvīga dzīvesvieta ir kādā valstī, kas nav dalībvalsts, kurā ir celta prasība, neierodas tiesā, tad tiesa, kurai ir jurisdikcija, aptur tiesvedību, kamēr nav pierādīts, ka atbildētājs ir varējis laikus saņemt dokumentu, ar ko ir celta prasība, vai līdzvērtīgu dokumentu, lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību, vai – ka šajā nolūkā ir veikti visi vajadzīgie pasākumi.

2. Regulas (EK) Nr. 1393/2007 19. pantu piemēro šā panta 1. punkta vietā, ja dokuments, ar ko ir celta prasība, vai līdzvērtīgs dokuments saskaņā ar minēto regulu bija jāpārsūta no vienas dalībvalsts uz citu.

3. Ja Regulas (EK) Nr. 1393/2007 noteikumus nepiemēro, piemēro Hāgas 1965. gada 15. novembra Konvencijas par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu ārvalstīs 15. pantu, ar noteikumu, ka dokuments, ar ko ir celta prasība, vai līdzvērtīgs dokuments bija jāpārsūta uz ārvalstīm saskaņā ar minēto konvenciju.

12. pants

Lis pendens

1. Ja prasības ar vienu un to pašu pamatu un priekšmetu un starp tām pašām pusēm ir celtas dažādu dalībvalstu tiesās, tad visas tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pēc savas iniciatīvas aptur tiesvedību, līdz tiek konstatēta tās tiesas jurisdikcija, kurā pirmajā ir celta prasība.

2. Ja ir konstatēta tās tiesas jurisdikcija, kurā pirmajā ir celta prasība, visas tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā ir celta prasība, atsakās no jurisdikcijas par labu pirmajai minētajai tiesai.

13. pants

Saistītas prasības

1. Ja saistītas prasības tiek izskatītas tiesās dažādās dalībvalstīs, tad visas tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā ir celta prasība, var apturēt tiesvedību.

2. Ja tādas prasības tiek izskatītas pirmajā instancē, visas tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pēc kādas puses pieteikuma var arī atteikties no jurisdikcijas, ja attiecīgās prasības ir tās tiesas jurisdikcijā, kurā pirmajā celta prasība, un ja tās tiesību akti ļauj šīs prasības apvienot.

3. Šajā pantā prasības uzskata par saistītām, ja tās ir tik cieši saistītas, ka ir lietderīgi tās izskatīt un izlemt kopā, lai izvairītos no riska, ka atsevišķā tiesvedībā tiek pieņemti nesavienojami spriedumi.

14. pants

Pagaidu pasākumi, tostarp aizsardzības pasākumi

Dalībvalsts tiesās var iesniegt pieteikumu attiecībā uz tādiem pagaidu pasākumiem, tostarp aizsardzības pasākumiem, ko paredz attiecīgās valsts tiesību akti, pat ja saskaņā ar šo regulu lieta pēc būtības ir citas dalībvalsts tiesu jurisdikcijā.

III NODAĻA

PIEMĒROJAMIE TIESĪBU AKTI

15. pants

Piemērojamo tiesību aktu noteikšana

Uzturēšanas saistībām piemērojamos tiesību aktus nosaka saskaņā ar Hāgas 2007. gada 23. novembra Protokolu par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem (turpmāk “Hāgas 2007. gada Protokols”) dalībvalstīs, kurām attiecīgais instruments ir saistošs.

IV NODAĻA

NOLĒMUMU ATZĪŠANA, IZPILDĀMĪBA UN IZPILDE

16. pants

Šīs nodaļas piemērošanas joma

1. Šajā nodaļā ir reglamentēta tādu nolēmumu atzīšana, izpildāmība un izpilde, kuri ietilpst šīs regulas darbības jomā.

2. Tās 1. iedaļu piemēro nolēmumiem, kas pieņemti dalībvalstī, kurai ir saistošs Hāgas 2007. gada Protokols.

3. Tās 2. iedaļu piemēro nolēmumiem, kas pieņemti dalībvalstī, kurai nav saistošs Hāgas 2007. gada Protokols.

4. Tās 3. iedaļu piemēro visiem nolēmumiem.

1. IEDAĻA

Nolēmumi, kas pieņemti dalībvalstī, kurai ir saistošs Hāgas 2007. gada Protokols

17. pants

Exequatur atcelšana

1. Nolēmumus, kas pieņemti dalībvalstīs, kurām ir saistošs Hāgas 2007. gada Protokols, citās dalībvalstīs atzīst bez kādas īpašas procesuālās kārtības un bez iespējas iebilst pret tā atzīšanu.

2. Dalībvalstīs, kurām ir saistošs Hāgas 2007. gada Protokols, pieņemti nolēmumi, kas ir tajās izpildāmi, ir izpildāmi arī citā dalībvalstī bez izpildāmības pasludināšanas.

18. pants

Aizsardzības pasākumi

Izpildāms nolēmums dod tiesības veikt jebkādus aizsardzības pasākumus, kas ir noteikti izpildes dalībvalsts tiesību aktos.

19. pants

Tiesības prasīt pārskatīšanu

1. Atbildētājam, kas nebija ieradies izcelsmes dalībvalsts tiesā, ir tiesības attiecīgās dalībvalsts kompetentajā tiesā prasīt nolēmuma pārskatīšanu, ja –

a) viņam netika laikus izsniegts dokuments, ar ko ir celta prasība, vai līdzvērtīgs dokuments, lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību, vai arī

b) viņš nav varējis apstrīdēt uzturēšanas prasību force majeure vai no viņa neatkarīgu ārkārtēju apstākļu dēļ,

izņemot gadījumu, ja atbildētājs nebija uzsācis nolēmuma pārsūdzēšanu, kad viņam bija iespējams to darīt

2. Termiņu, kādā var prasīt pārskatīšanu, skaita no dienas, kad atbildētājs faktiski ir iepazinies ar nolēmuma saturu un ir varējis attiecīgi reaģēt, vēlākais no dienas, kad ir veikts pirmais izpildes pasākums, kura rezultātā viņa īpašums pilnībā vai daļēji nav pieejams. Atbildētājs rīkojas nekavējoties, un jebkurā gadījumā 45 dienu laikā. Termiņu nevar pagarināt attāluma dēļ.

3. Ja tiesa noraida 1. punktā minēto pārskatīšanas pieteikumu, pamatojoties uz to, ka tas neatbilst nevienam no attiecīgajā punktā minētajiem pārskatīšanas pamatiem, nolēmums paliek spēkā.

Ja tiesa izlemj, ka pārskatīšanai ir pamats tāpēc, ka tas atbilst kādam no 1. punktā minētajiem pārskatīšanas pamatiem, nolēmums nav spēkā. Kreditors tomēr nezaudē noilguma termiņu pārtraukšanas priekšrocības, ne arī sākotnējā tiesvedībā iegūtās tiesības prasīt uzturēšanas līdzekļus ar atpakaļejošu datumu.

20. pants

Dokumenti izpildei

1. Lai nolēmumu izpildītu citā dalībvalstī, prasītājs kompetentām izpildes iestādēm iesniedz:

a) nolēmuma norakstu, kas atbilst nosacījumiem, lai noteiktu tā autentiskumu;

b) izcelsmes tiesas izsniegtu nolēmuma izrakstu, izmantojot I pielikumā paredzēto veidlapu;

c) vajadzības gadījumā dokumentu, kurā uzrādīta piespriesto, bet nesamaksāto uzturēšanas līdzekļu maksājumu summa un datums, kad šī summa ir aprēķināta;

d) vajadzības gadījumā b) apakšpunktā minētās veidlapas norakstu vai tulkojumu oficiālā izpildes dalībvalsts valodā vai, ja minētajā dalībvalstī ir vairākas oficiālas valodas, tās vietas oficiālajā valodā, kurā pieteikums ir iesniegts, saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, vai citā valodā, ko attiecīgā dalībvalsts ir norādījusi kā pieņemamu. Katra dalībvalsts var norādīt Eiropas Kopienas iestāžu oficiālo valodu vai valodas, kas nav attiecīgās dalībvalsts valoda, kura tai ir pieņemama, lai tajā aizpildītu veidlapas.

2. Izpildes dalībvalsts kompetentās iestādes nevar pieprasīt, lai prasītājs iesniegtu nolēmuma tulkojumu. Tulkojumu tomēr var pieprasīt, ja nolēmuma izpilde ir pārsūdzēta.

3. Visi tulkojumi, uz ko attiecas šis pants, ir jāveic personai, kas ir kvalificēta veikt tulkojumus kādā no dalībvalstīm.

21. pants

Izpildes atteikums vai apturēšana

1. Izpildes atteikuma vai apturēšanas pamatus, kas paredzēti izpildes dalībvalsts tiesību aktos piemēro tiktāl, ciktāl tie nav pretrunā 2. un 3. punktam.

2. Izpildes dalībvalsts kompetentā iestāde pēc parādnieka pieteikuma pilnībā vai daļēji atsaka izcelsmes tiesas nolēmuma izpildi, ja tiesības izpildīt izcelsmes tiesas nolēmumu ir izbeigušās prasības noilguma dēļ saskaņā ar izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem vai saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesību aktiem, atkarībā no tā, kurā noilguma termiņš ir ilgāks.

Turklāt izpildes dalībvalsts kompetentā iestāde pēc parādnieka pieteikuma var pilnībā vai daļēji atteikt izcelsmes tiesas nolēmuma izpildi, ja tas ir nesavienojams ar izpildes dalībvalstī pieņemtu nolēmumu vai arī ar citā dalībvalstī vai trešā valstī pieņemtu nolēmumu, kas atbilst nosacījumiem, kuri ir vajadzīgi, lai to atzītu izpildes dalībvalstī.

Nolēmums, ar ko groza agrāku nolēmumu par uzturēšanu tādēļ, ka ir mainījušies apstākļi, nav uzskatāms par nesavienojamu nolēmumu otrās daļas nozīmē.

3. Izpildes dalībvalsts kompetentā iestāde pēc parādnieka pieteikuma var pilnībā vai daļēji apturēt izcelsmes tiesas nolēmuma izpildi, ja izcelsmes dalībvalsts kompetentā tiesā ir iesniegts pieteikums izskatīt lietu no jauna saskaņā ar 19. pantu.

Turklāt izpildes dalībvalsts kompetentā iestāde pēc parādnieka pieteikuma aptur izcelsmes tiesas nolēmuma izpildi, ja attiecīgā nolēmuma izpildāmība ir apturēta izcelsmes dalībvalstī.

22. pants

Nepiemērojamība ģimenes attiecībām

Saskaņā ar šo regulu pieņemtā nolēmuma uzturēšanas saistību lietā atzīšana un izpilde neietver to ģimenes attiecību, vecāku un bērnu attiecību, laulības vai radniecības attiecību atzīšanu, no kurām izriet uzturēšanas saistības, kuras ir bijušas par pamatu pieņemtajam nolēmumam.

2. IEDAĻA

Nolēmumi, kas pieņemti dalībvalstīs, kurām nav saistošs Hāgas 2007. gada Protokols

23. pants

Atzīšana

1. Nolēmumus, kas pieņemti dalībvalstīs, kurām nav saistošs Hāgas 2007. gada Protokols, citās dalībvalstīs atzīst bez kādas īpašas procesuālās kārtības.

2. Jebkura ieinteresētā puse, kas nolēmuma atzīšanu izvirza par galveno jautājumu strīdā, saskaņā ar šajā iedaļā paredzēto kārtību var iesniegt pieteikumu nolēmuma pieņemšanai par nolēmuma atzīšanu.

3. Ja tiesvedības rezultāts kādas dalībvalsts tiesā ir atkarīgs no lēmuma par saistītu jautājumu attiecībā uz atzīšanu, tad minētā jautājuma izlemšana ir šīs tiesas jurisdikcijā.

24. pants

Atzīšanas atteikuma pamats

Nolēmumu neatzīst:

a) ja tāda atzīšana ir acīmredzami pretrunā tās dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai, kurā prasa atzīšanu. Sabiedrisko kārtību nevar attiecināt uz jurisdikcijas noteikumiem;

b) gadījumos, ja tas ir pieņemts aizmuguriski – ja atbildētājam netika laikus izsniegts dokuments, ar ko ir celta prasība, vai līdzvērtīgs dokuments, lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību, izņemot gadījumu ja atbildētājs nebija uzsācis nolēmuma pārsūdzēšanu, kad viņam bija iespējams to darīt;

c) ja tas ir nesavienojams ar nolēmumu, kas dalībvalstī, kurā prasa atzīšanu, ir pieņemts strīdā starp tām pašām pusēm;

d) ja tas ir nesavienojams ar agrāku nolēmumu, kas pieņemts citā dalībvalstī vai kādā trešā valstī strīdā par vienu un to pašu pamatu un priekšmetu starp tām pašām pusēm, ar nosacījumu, ka agrākais nolēmums atbilst nosacījumiem tā atzīšanai dalībvalstī, kurā prasa atzīšanu.

Nolēmums, ar ko groza agrāku nolēmumu par uzturēšanu pamatojoties uz to, ka ir mainījušies apstākļi, nav uzskatāms par nesavienojamu nolēmumu c) vai d) apakšpunkta nozīmē.

25. pants

Atzīšanas tiesvedības apturēšana

Tiesa dalībvalstī, kurā prasa tāda nolēmuma atzīšanu, kas pieņemts dalībvalstī, kurai nav saistošs Hāgas 2007. gada Protokols, aptur tiesvedību, ja, pamatojoties uz pārsūdzību, izcelsmes dalībvalstī ir apturēta nolēmuma izpildāmība.

26. pants

Izpildāmība

Nolēmums, kas pieņemts dalībvalstī, kurai nav saistošs Hāgas 2007. gada Protokols, un kas ir tajā izpildāms, ir izpildāms citā dalībvalstī, ja pēc kādas ieinteresētas puses pieteikuma tas ir pasludināts par izpildāmu šajā dalībvalstī.

27. pants

Tiesu teritoriālā jurisdikcija

1. Pieteikumu pasludināt izpildāmību iesniedz izpildes dalībvalsts tiesā vai kompetentā iestādē, ko attiecīgā dalībvalsts paziņo Komisijai saskaņā ar 71. pantu.

2. Teritoriālo jurisdikciju nosaka, pēc tās puses pastāvīgās dzīvesvietas, attiecībā uz kuru prasa izpildi, vai arī pēc izpildes vietas.

28. pants

Procesuālā kārtība

1. Pieteikumam pasludināt izpildāmību pievieno šādus dokumentus:

a) nolēmuma norakstu, kas atbilst nosacījumiem, lai noteiktu tā autentiskumu;

b) izcelsmes tiesas izsniegtu nolēmuma izrakstu, izmantojot II pielikumā paredzēto veidlapu, neskarot 29. pantu.

c) vajadzības gadījumā b) apakšpunktā minētās veidlapas norakstu vai tulkojumu oficiālā izpildes dalībvalsts valodā vai, ja minētajā dalībvalstī ir vairākas oficiālas valodas, tās vietas oficiālajā valodā, kurā pieteikums ir iesniegts saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, vai citā valodā, ko attiecīgā dalībvalsts ir norādījusi kā pieņemamu. Katra dalībvalsts var norādīt Eiropas Kopienas iestāžu oficiālo valodu vai valodas, kas nav attiecīgās dalībvalsts valoda, kura tai ir pieņemama, lai tajā aizpildītu veidlapas.

2. Tiesa vai kompetentā iestāde nevar pieprasīt, lai prasītājs iesniegtu nolēmuma tulkojumu. Tulkojumu tomēr var pieprasīt, ja iesniegta pārsūdzība saskaņā ar 32. vai 33. pantu.

3. Visi tulkojumi, uz ko attiecas šis pants, ir jāveic personai, kas ir kvalificēta veikt tulkojumus kādā no dalībvalstīm.

29. pants

Izraksta neiesniegšana

1. Ja nav iesniegts 28. panta 1. punkta b). apakšpunktā minētais izraksts, tiesa vai kompetentā iestāde var noteikt termiņu, kādā tas jāiesniedz, vai pieņemt līdzvērtīgu dokumentu vai, ja tā uzskata informāciju par pietiekamu, neprasīt izsniegt izrakstu.

2. Gadījumos, kas minēti 1. punktā, pēc tiesas vai kompetentās iestādes pieprasījuma iesniedz dokumentu tulkojumu. Tulkojumu veic persona, kas ir kvalificēta veikt tulkojumu kādā no dalībvalstīm.

30. pants

Izpildāmības pasludināšana

Nolēmumu pasludina par izpildāmu, neņemot vērā 24. pantu, tiklīdz ir izpildītas 28. pantā minētās formalitātes, un vēlākais 30 dienu laikā pēc šo formalitāšu pabeigšanas, ja vien nepastāv ārkārtēji apstākļi, kas padara to neiespējamu. Puse, attiecībā uz kuru prasa izpildi, šajā tiesvedības stadijā nav tiesīga iesniegt nekādus paskaidrojumus pieteikuma sakarā.

31. pants

Nolēmuma par pieteikumu pasludināt izpildāmību paziņošana

1. Nolēmumu par pieteikumu pasludināt izpildāmību tūlīt dara zināmu pieteikuma iesniedzējam saskaņā ar kārtību, kāda noteikta izpildes dalībvalsts tiesību aktos.

2. Nolēmumu par izpildāmības pasludināšanu izsniedz pusei, attiecībā uz kuru prasa izpildi, pievienojot nolēmumu, ja tas šai pusei vēl nav izsniegts.

32. pants

Nolēmuma par pieteikumu pasludināt izpildāmību pārsūdzība

1. Jebkura puse var pārsūdzēt nolēmumu par pieteikumu pasludināt izpildāmību.

2. Pārsūdzību iesniedz tiesā, ko attiecīgā dalībvalsts ir paziņojusi Komisijai saskaņā ar 71. pantu.

3. Pārsūdzību izskata saskaņā ar normām, kas reglamentē procesuālo kārtību strīdus gadījumos.

4. Ja puse, attiecībā uz kuru prasa izpildi, neierodas apelācijas instances tiesā tiesvedībā saistībā ar pieteikuma iesniedzēja iesniegto pārsūdzību, piemēro 11. pantu, pat, ja pusei, attiecībā uz kuru prasa izpildi, pastāvīgā dzīvesvieta nav nevienā no dalībvalstīm.

5. Pārsūdzību par izpildāmības pasludināšanu iesniedz 30 dienu laikā pēc nolēmuma par izpildāmības pasludināšanu izsniegšanas vai tā paziņošanas. Ja pusei, attiecībā uz kuru prasa izpildi, pastāvīgā dzīvesvieta ir dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā pasludināta izpildāmība, pārsūdzības termiņš ir 45 dienas, un to sāk skaitīt no dienas, kad nolēmums par izpildāmības pasludināšanu vai paziņojums izsniegts vai nu personiski, vai tas ir saņemts tās dzīvesvietā. Termiņu nevar pagarināt attāluma dēļ.

33. pants

Tiesvedība, apstrīdot pārsūdzības nolēmumu

Nolēmumu par pārsūdzību var apstrīdēt tikai saskaņā ar kārtību, ko attiecīgā dalībvalsts ir paziņojusi Komisijai saskaņā ar 71. pantu.

34. pants

Izpildāmības pasludināšanas atteikums vai atcelšana

1. Tiesa, kurā pārsūdzība ir iesniegta saskaņā ar 32. pantu vai 33. pantu, atsaka pasludināt izpildāmību vai atceļ to, vienīgi pamatojot to ar kādu no 24. pantā noteiktajiem pamatiem.

2. Saskaņā ar 32. panta 4. punktu, tiesa, kurā ir iesniegta pārsūdzība saskaņā ar 32. pantu, pieņem nolēmumu 90 dienās no pieteikuma iesniegšanas dienas, izņemot gadījumu, kad ārkārtēji apstākļi padara to neiespējamu.

3. Tiesa, kurā ir iesniegta pārsūdzība saskaņā ar 33. pantu, lēmumu pieņem nekavējoties.

35. pants

Tiesvedības apturēšana

Tiesa, kurā pārsūdzība iesniegta saskaņā ar 32. pantu vai 33. pantu, pēc tās puses pieteikuma, attiecībā uz kuru prasa izpildi, aptur tiesvedību, ja pamatojoties uz pārsūdzību nolēmuma izpildāmība ir apturēta izcelsmes dalībvalstī.

36. pants

Pagaidu pasākumi, tostarp aizsardzības pasākumi

1. Ja nolēmums jāatzīst saskaņā ar šo iedaļu, nekas neliedz pieteikuma iesniedzējam izmantot pagaidu pasākumus, tostarp arī aizsardzības pasākumus, saskaņā ar izpildes dalībvalsts tiesību aktiem, neprasot izpildāmības pasludināšanu saskaņā ar 30. pantu.

2. Izpildāmības pasludināšana dod tiesības veikt jebkādus aizsardzības pasākumus.

3. Termiņā, kas saskaņā ar 32. panta 5. punktu noteikts izpildāmības pasludināšanas pārsūdzības izlemšanai, un līdz jebkuras šādas pārsūdzības izlemšanai pret tās puses īpašumu, attiecībā uz kuru prasa izpildi, nedrīkst veikt nekādus izpildes pasākumus, izņemot aizsardzības pasākumus.

37. pants

Daļēja izpildāmība

1. Ja nolēmums ir pieņemts par vairākām lietām un ja izpildāmību nav iespējams pasludināt attiecībā uz visām lietām, tiesa vai kompetentā iestāde to pasludina tikai attiecībā uz vienu vai vairākām lietām.

2. Pieteikuma iesniedzējs var prasīt pasludināt izpildāmību arī attiecībā uz kādām atsevišķām nolēmuma daļām.

38. pants

Maksas, nodokļa vai nodevas neesamība

Lietā par izpildāmības pasludināšanu dalībvalstī, kurā prasa izpildi, nedrīkst uzlikt nekādu maksu, nodokli vai nodevu, ko aprēķina, pamatojoties uz attiecīgā prasījuma apmēru.

3. IEDAĻA

Kopēji noteikumi

39. pants

Pagaidu izpildāmība

Izcelsmes tiesa var pasludināt spriedumu par pagaidu izpildāmu neatkarīgi no jebkādas iespējamās pārsūdzības pat tad, ja valsts tiesību akti neparedz izpildāmību.

40. pants

Atsauce uz atzītu nolēmumu

1. Puse, kas vēlas citā dalībvalstī atsaukties uz nolēmumu, kas ir atzīts 17. panta 1. punkta nozīmē vai atzīts saskaņā ar 2. iedaļu, iesniedz nolēmuma norakstu, kas atbilst nosacījumiem, lai noteiktu tā autentiskumu.

2. Vajadzības gadījumā tiesa, kurā atsaucas uz atzīto nolēmumu, var pieprasīt pusei, kas atsaucas uz atzīto nolēmumu, iesniegt izcelsmes tiesas izrakstu, kas izdots, izmantojot I vai II pielikumā paredzēto veidlapu.

Izcelsmes tiesa izdod šo izrakstu arī pēc jebkuras ieinteresētas puses lūguma.

3. Vajadzības gadījumā puse, kas atsaucas uz atzīto nolēmumu, iesniedz 2. punktā minētās veidlapas norakstu vai tulkojumu oficiālā attiecīgās dalībvalsts valodā vai, ja dalībvalstī ir vairākas oficiālas valodas, oficiālajā tās vietas valodā, kurā atsaucas uz atzīto nolēmumu, saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, vai citā valodā, ko attiecīgā dalībvalsts ir norādījusi kā pieņemamu. Katra dalībvalsts var paziņot Eiropas Kopienas iestāžu oficiālo valodu vai valodas, kas nav attiecīgās dalībvalsts valoda, kura tai ir pieņemama, lai tajā aizpildītu veidlapas.

4. Visi tulkojumi, uz ko attiecas šis pants, ir jāveic personai, kas ir kvalificēta veikt tulkojumus kādā no dalībvalstīm.

41. pants

Izpildes process un izpildes nosacījumi

1. Saskaņā ar šo regulu citā dalībvalstī pieņemtu nolēmumu izpildes kārtību reglamentē izpildes dalībvalsts tiesību akti. Dalībvalstī pieņemtu nolēmumu, kas ir izpildāms izpildes dalībvalstī, izpilda saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā šajā izpildes dalībvalstī pieņemtus nolēmumus.

2. Nevajadzētu prasīt, lai pusei, kas prasa izpildīt nolēmumu, izpildes dalībvalstī būtu pasta adrese vai pilnvarots pārstāvis, neskarot izpildes procesā kompetentas personas.

42. pants

Aizliegums pārskatīt pēc būtības

Vienā dalībvalstī pieņemts nolēmums nekādos apstākļos nav pārskatāms pēc būtības dalībvalstī, kurā prasa atzīšanu, izpildāmību vai izpildi.

43. pants

Izmaksu piedziņa bez prioritātes

Ar šīs regulas piemērošanu saistītu izmaksu piedziņai nav prioritātes pār uzturēšanas līdzekļu piedziņu.

V NODAĻA

TIESU (IESTĀŽU) PIEEJAMĪBA

44. pants

Tiesības uz juridisko palīdzību

1. Pusēm, kuras ir iesaistītas strīdā, uz ko attiecas šī regula, saskaņā ar šīs nodaļas nosacījumiem citā dalībvalstī ir jābūt efektīvai tiesas (iestāžu) pieejamībai, arī izpildes un pārsūdzības vai pārskatīšanas procesā.

VII nodaļā paredzētos gadījumos saņēmēja dalībvalsts efektīvu tiesas (iestāžu) pieejamību nodrošina katram pieteikuma iesniedzējam, kas dzīvo iesniedzējā dalībvalstī.

2. Lai nodrošinātu šādu efektīvu tiesas (iestāžu) pieejamību, dalībvalstis nodrošina juridisko palīdzību saskaņā ar šo nodaļu, ja vien nav jāpiemēro 3. punkts.

3. VII nodaļā paredzētos gadījumos nevienai dalībvalstij nav pienākuma sniegt juridisko palīdzību, ja un ciktāl minētās dalībvalsts procesuālā kārtība ļauj pusēm atrisināt lietu bez tādas palīdzības, un centrālā iestāde bez maksas sniedz vajadzīgos pakalpojumus.

4. Tiesības saņemt juridisko palīdzību nav mazākas par tiesībām, kas ir noteiktas līdzvērtīgās valsts lietās.

5. Nodrošinājums, garantija vai ķīla nav vajadzīga, lai garantētu ar tiesvedību par uzturēšanas saistībām saistītu izmaksu un izdevumu segšanu.

45. pants

Juridiskās palīdzības saturs

Saskaņā ar šo nodaļu sniegta juridiskā palīdzība ir palīdzība, kas vajadzīga, lai puses uzzinātu savas tiesības un varētu tās aizstāvēt, kā arī lai garantētu, ka ar centrālo iestāžu starpniecību vai tieši kompetentām iestādēm iesniegtus pieteikumus izskata pilnībā un efektīvi. Palīdzība vajadzības gadījumā ietver:

a) pirmstiesas konsultācijas, lai panāktu izlīgumu pirms tiesvedības ierosināšanas;

b) juridisko palīdzību, lai vērstos iestādē vai tiesā un nodrošinātu pārstāvību tiesā;

c) atbrīvojumu no tiesvedības izmaksu segšanas vai palīdzību tādu izdevumu segšanai, kā arī atlīdzību personām, kas ir pilnvarotas darboties tiesvedībā;

d) dalībvalstīs, kurās zaudētājai pusei ir jāsedz otras personas izmaksas – un, ja juridiskās palīdzības saņēmējs lietu zaudē – otras personas izmaksas, ja tās segtu tādā gadījumā, ja palīdzības saņēmēja pastāvīgā dzīvesvieta būtu dalībvalstī, kurā atrodas tiesa;

e) tulku pakalpojumus;

f) tādu tiesas vai kompetentas iestādes pieprasītu un juridiskās palīdzības saņēmēja iesniegtu dokumentu tulkošanu, kuri ir vajadzīgi lietas atrisināšanai; kā arī

g) ceļa izdevumus, kas jāsedz juridiskās palīdzības saņēmējam, ja tiesību aktos ir paredzēta tādu personu klātbūtne tiesā, kuras ir saistītas ar saņēmēja prasības uzturēšanu, vai arī to prasa attiecīgās dalībvalsts tiesa, un ja tiesa pieņem lēmumu, ka attiecīgās personas pēc tiesas prasībām nevar liecināt, izmantojot citus līdzekļus.

46. pants

Bezmaksas juridiskā palīdzība attiecībā uz pieteikumiem, kas saistībā ar uzturēšanas līdzekļiem bērniem iesniegti ar centrālo iestāžu starpniecību

1. Saņēmēja dalībvalsts sniedz bezmaksas juridisko palīdzību par visiem kāda kreditora iesniegtiem pieteikumiem saskaņā ar 56. pantu par uzturēšanas saistībām, kas rodas no vecāku pienākumiem pret personu, kas jaunāka par 21 gadu.

2. Neatkarīgi no 1. punkta, saņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde par pieteikumiem, kas nav 56. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētie pieteikumi, var atteikt bezmaksas juridisko palīdzību, ja uzskata, ka pieteikums, pārsūdzība vai pārskatīšana ir acīmredzami nepamatota.

47. pants

Lietas, uz ko neattiecas 46. pants

1. Lietās, uz ko neattiecas 46. pants un saskaņā ar 44. un 45. pantu juridisko palīdzību var sniegt saskaņā ar valsts tiesību aktiem, jo īpaši ņemot vērā līdzekļu pārbaudes nosacījumus vai lietas būtību.

2. Neatkarīgi no 1. punkta, puse, kas izcelsmes dalībvalstī ir saņēmusi pilnīgu vai daļēju juridisko palīdzību vai atbrīvojumu no izmaksu segšanas, jebkādā ar atzīšanu, izpildāmību vai izpildi saistītā tiesvedībā ir tiesīga saņemt vislabvēlīgāko juridisko palīdzību vai visplašāko atbrīvojumu, ko paredz izpildes dalībvalsts tiesību akti.

3. Neņemot vērā 1. punktu, puse, kas izcelsmes dalībvalstī izmantoja bezmaksas procesu kādā no IX pielikumā uzskaitītajām administratīvajām iestādēm jebkādā ar atzīšanu, izpildāmību vai izpildi saistītā tiesvedībā, ir tiesīga saņemt juridisko palīdzību saskaņā ar 2. punktu. Tālab tā uzrāda izcelsmes dalībvalsts kompetentas iestādes izdotu dokumentu, kurā apstiprināts, ka tās finansiālais stāvoklis atbilst nosacījumiem, lai saņemtu pilnīgu vai daļēju juridisko palīdzību vai atbrīvojumu no izmaksu segšanas.

Kompetentās iestādes, uz kurām attiecas šis punkts, ir uzskaitītas XI pielikumā. Šo pielikumu sagatavo un groza, ievērojot vadības procedūru, kas minēta 73. panta 2. punktā.

VI NODAĻA

TIESAS IZLĪGUMI UN PUBLISKI AKTI

48. pants

Šīs regulas piemērošana tiesas izlīgumiem un publiskiem aktiem

1. Izcelsmes dalībvalstī izpildāmus izlīgumus un publiskus aktus atzīst kādā citā dalībvalstī un izpilda tāpat kā saskaņā ar IV nodaļu pieņemtus nolēmumus.

2. Šīs regulas noteikumus vajadzības gadījumā piemēro tiesas izlīgumiem un publiskiem aktiem.

3. Pēc jebkuras ieinteresētas puses lūguma kompetenta izcelsmes dalībvalsts iestāde izdod tiesas izlīguma vai publiska akta izrakstu, izmantojot veidlapu, kuras paraugs norādīts attiecīgi I un II pielikumā vai III un IV pielikumā.

VII NODAĻA

CENTRĀLO IESTĀŽU SADARBĪBA

49. pants

Centrālo iestāžu iecelšana

1. Dalībvalstis ieceļ vienu centrālo iestādi, lai tā pildītu pienākumus, kas ar šo regulu ir uzlikti tādām iestādēm.

2. Federālas dalībvalstis, dalībvalstis ar vairākām tiesību sistēmām vai dalībvalstis ar autonomām teritoriālām vienībām ir tiesīgas norādīt vairākas centrālās iestādes, un precizēt to funkciju teritoriālo un personālo apjomu. Ja dalībvalsts ir iecēlusi vairāk nekā vienu centrālo iestādi, tai ir jāieceļ tā centrālā iestāde, kurai varētu adresēt visus paziņojumus, lai tā tos pārsūtītu šajā valstī kompetentai centrālai iestādei. Ja paziņojums ir nosūtīts centrālai iestādei, kura nav kompetenta, attiecīgā iestāde ir atbildīga par to, lai paziņojumu pārsūtītu centrālajai iestādei, kura ir kompetenta, un lai attiecīgi par to informētu sūtītāju.

3. Par centrālās iestādes vai centrālo iestāžu iecelšanu, to kontaktinformāciju un vajadzības gadījumā par to funkciju apjomu, kā paredzēts 2. punktā, visas dalībvalstis paziņo Komisijai saskaņā ar 71. pantu.

50. pants

Centrālo iestāžu vispārējās funkcijas

1. Centrālās iestādes:

a) savstarpēji sadarbojas, arī apmainās ar informāciju, un veicina kompetentu attiecīgo dalībvalstu iestāžu sadarbību, lai sasniegtu šīs regulas mērķus;

b) iespēju robežās tiecas risināt grūtības, kas rodas, piemērojot šo regulu.

2. Centrālās iestādes veic pasākumus, lai pilnveidotu šīs regulas piemērošanu un stiprinātu savu sadarbību. Šim nolūkam izmanto Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un komerclietās, kas izveidots ar Lēmumu Nr. 2001/470/EK.

51. pants

Centrālo iestāžu īpašās funkcijas

1. Centrālās iestādes sniedz palīdzību saistībā ar pieteikumiem, kas ir iesniegti saskaņā ar 56. pantu. Tās konkrēti:

a) pārsūta un saņem tādu pieteikumus;

b) uzsāk vai veicina tiesvedības uzsākšanu uz šādu pieteikumu pamata.

2. Centrālās iestādes veic visus atbilstošos pasākumus saistībā ar tādiem pieteikumiem,

a) lai vajadzības gadījumā sniegtu juridisko palīdzību vai atvieglotu tās sniegšanu;

b) lai palīdzētu noteikt parādnieka vai kreditora atrašanās vietu, jo īpaši saistībā ar 61., 62. un 63. pantu;

c) lai palīdzētu saņemt svarīgu informāciju par parādnieka vai kreditora ienākumiem, un, vajadzības gadījumā, par citiem finansiāliem apstākļiem, tostarp par mantas atrašanās vietu, jo īpaši saistībā ar 61., 62. un 63. pantu;

d) lai veicinātu miermīlīgus risinājumus, panākot labprātīgu uzturēšanas līdzekļu maksāšanu, vajadzības gadījumā izmantojot meditāciju, samierināšanu vai līdzīgus procesus;

e) lai atvieglotu nolēmumu par uzturēšanu notiekošo izpildi, arī kavētu maksājumu gadījumā;

f) lai atvieglotu uzturēšanas līdzekļu maksājumu iekasēšanu un ātru pārskaitīšanu;

g) lai atvieglotu dokumentu vai citu pierādījumu iegūšanu, neskarot Regulu (EK) Nr. 1206/2001;

h) lai sniegtu palīdzību bērnu vecāku noteikšanā, ja tas ir vajadzīgs uzturēšanas līdzekļu piedziņai;

i) lai uzsāktu vai atvieglotu tiesvedības uzsākšanu un panāktu vajadzīgos pagaidu pasākumu īstenošanu, kam ir teritoriāls raksturs, un ko veic, lai nodrošinātu uzsāktā uzturēšanas saistību pieteikuma izskatīšanas iznākumu;

j) lai atvieglotu dokumentu izsniegšanu, neskarot Regulu (EK) Nr. 1393/2007.

3. Dalībvalsts valsts iestādes vai citas iestādes, ja kompetentas iestādes tās uzrauga, var veikt šajā pantā minētās centrālās iestādes funkcijas, ciktāl to pieļauj attiecīgās dalībvalsts tiesību akti. Par jebkuras iestādes – valsts vai citas – iecelšanu, to kontaktinformāciju un funkciju apjomu dalībvalstis paziņo Komisijai saskaņā ar 71. pantu.

4. Šis pants un 53. pants nekādā gadījumā neuzliek centrālai iestādei pienākumu īstenot pilnvaras, ko var īstenot vienīgi tiesu iestādes saskaņā ar saņēmējas dalībvalsts tiesību aktiem.

52. pants

Pilnvaras

Saņēmējas dalībvalsts centrālā iestāde no pieteikuma iesniedzēja var prasīt pilnvaru vienīgi gadījumā, ja tā viņu pārstāv tiesvedībā vai attiecībās ar citām iestādēm, vai lai ieceltu pārstāvi, kam veikt minētās darbības.

53. pants

Lūgumi veikt īpašus pasākumus

1. Centrālā iestāde var vērties citā centrālajā iestādē ar pamatotu lūgumu veikt attiecīgus īpašus pasākumus saskaņā ar 51. panta 2. punkta b), c), g), h), i) un j) apakšpunktu, ja pieteikumu neizskata saskaņā ar 56. pantu. Saņēmēja centrālā iestāde attiecīgi veic tādus pasākumus, pārliecinājusies, ka tie ir vajadzīgi, lai palīdzētu potenciālām pieteikuma iesniedzējam iesniegt pieteikumu saskaņā ar 56. pantu – vai izlemt, vai tāda pieteikums būtu jāiesniedz.

2. Ja ir iesniegts pieteikums par pasākumiem saskaņā ar 51. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktu, saņēmēja centrālā iestāde meklē lūgto informāciju, ja vajadzīgs, piemērojot 61. pantu. Tomēr informāciju, kas ir minēta 61. panta 2. punkta b), c) un d) apakšpunktā, var meklēt tikai tad, ja kreditors iesniedz nolēmuma, tiesas izlīguma vai publiska izpildāma akta kopiju, kam vajadzības gadījumā pievienots izraksts saskaņā ar 20., 28., vai 48. pantu.

Saņēmēja centrālā iestāde iegūto informāciju paziņo iesniedzējai centrālai iestādei. Ja informācija tika iegūta saskaņā ar 61. pantu, tad paziņo tikai potenciālā atbildētāja adresi saņēmējā dalībvalstī. Ja lūguma mērķis ir panākt nolēmuma atzīšanu, pasludināt izpildāmību vai panākt tā izpildi, tad turklāt paziņo informāciju par to, vai kreditoram ir ienākumi vai manta šajā valstī.

Ja saņēmēja centrālā iestāde nevar paziņot lūgto informāciju, tā nekavējoties par to informē iesniedzēju centrālo iestādi, norādot attiecīgos iemeslus.

3. Centrālās iestādes pēc citu centrālo iestāžu lūguma var veikt arī konkrētus pasākumus saistībā ar iesniedzējā dalībvalstī sāktām lietām par uzturēšanas līdzekļu piedziņu, kurām ir starptautisks elements.

4. Pieteikumos saistībā ar šo pantu centrālās iestādes izmanto šīs regulas V pielikumā iekļauto veidlapas paraugu.

54. pants

Centrālo iestāžu izmaksas

1. Katra centrālā iestāde sedz izmaksas, kas radušās, piemērojot šo regulu.

2. Centrālās iestādes pieteikuma iesniedzējiem nevar uzlikt maksu par pakalpojumiem, ko tās sniedz saskaņā ar šo regulu – izņemot ārkārtējas izmaksas, kas radušās no lūguma veikt īpašus pasākumus saskaņā ar 53. pantu.

Šajā punktā izmaksas saistībā ar parādnieka atrašanās vietas noskaidrošanu netiek uzskatītas par ārkārtējām izmaksām.

3. Saņēmēja centrālā iestāde nevar piedzīt 2. punktā minēto pakalpojumu izmaksas, ja pieteikuma iesniedzējs iepriekš nav piekritis saņemt tādus pakalpojumus par prasīto maksu.

55. pants

Pieteikuma iesniegšana, izmantojot centrālās iestādes

Pieteikumu saskaņā ar šo nodaļu iesniedz centrālajai saņēmējas dalībvalsts iestādei ar tās dalībvalsts centrālās iestādes starpniecību, kurā pieteikuma iesniedzējs dzīvo.

56. pants

Pieejamie pieteikumi

1. Kreditors, kas vēlas atgūt uzturēšanas līdzekļus saskaņā ar šo regulu, var izmantot šādus pieteikumus:

a) atzīšana vai atzīšana un nolēmuma izpildāmības pasludināšana;

b) tāda nolēmuma izpilde, kas ir pieņemts vai atzīts saņēmējā dalībvalstī;

c) nolēmuma pieņemšana saņēmējā dalībvalstī, ja nolēmuma nav, tai skaitā, ja jānosaka bērnu vecāki;

d) nolēmuma pieņemšana saņēmējā dalībvalstī, ja nav iespējams atzīt un/vai pasludināt izpildāmību nolēmumam, kas pieņemts valstī, kura nav saņēmēja dalībvalsts;

e) saņēmējā dalībvalstī pieņemtā nolēmuma grozīšana;

f) valstī, kura nav saņēmēja dalībvalsts pieņemtā nolēmuma grozīšana.

2. Parādnieks, pret kuru pastāv nolēmums par uzturēšanu, var iesniegt šādus pieteikumus:

a) nolēmuma atzīšana, ar ko pārtrauc vai ierobežo iepriekš pieņemta lēmuma izpildi saņēmējā valstī;

b) tāda nolēmuma grozīšana, kas ir pieņemts saņēmējā dalībvalstī;

c) tāda nolēmuma grozīšana, kas ir pieņemts valstī, kura nav saņēmēja dalībvalsts.

3. Iesniedzot pieteikumus saskaņā ar šo pantu, 45. panta b) apakšpunktā paredzēto palīdzību un pārstāvību sniedz saņēmējas dalībvalsts centrālā iestāde, kas palīdzību un pārstāvību nodrošina tieši vai ar valsts vai citu iestāžu vai personu starpniecību.

4. Ja šajā regulā nav paredzēts savādāk, 1. un 2. punktā minētos pieteikumus nosaka saskaņā ar saņēmējas dalībvalsts tiesību aktiem un attiecībā uz tiem piemēro šīs valsts noteikumus par jurisdikciju.

57. pants

Pieteikumu saturs

1. Pieteikumiem saskaņā ar 56. pantu izmanto VI vai VII pielikumā pievienoto veidlapas paraugu.

2. Visi pieteikumi saskaņā ar 56. pantu iekļauj vismaz:

a) pieteikuma vai pieteikumu būtības izklāstu;

b) pieteikuma iesniedzēja vārdu un kontaktinformāciju, tostarp adresi un dzimšanas datumu;

c) atbildētāja vārdu un, ja zināms, viņa adresi un dzimšanas datumu;

d) tās personas vārdu un dzimšanas datumu, kurai prasa uzturēšanas līdzekļus;

e) pieteikuma pamatojumu;

f) kreditora iesniegtā pieteikumā – informāciju par to, kur būtu jāsūta vai elektroniski jāpārsūta uzturēšanas līdzekļu maksājumi;

g) par pieteikuma apstrādi atbildīgās iesniedzējas dalībvalsts centrālās iestādes personas vai struktūrvienības vārds/nosaukums un kontaktinformācija.

3. Šā panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē pieteikuma iesniedzējs savu personīgo adresi var aizstāt ar citu adresi gadījumos, kas saistīti ar vardarbību ģimenē, ja saņēmējas valsts tiesību akti nepieprasa, lai pieteikuma iesniedzējs tiesvedības uzsākšanai uzrādītu savu personīgo adresi.

4. Vajadzības gadījumā un, ciktāl tas ir zināms, pieteikumā iekļauj arī informāciju par:

a) kreditora finansiālo stāvokli;

b) parādnieka finansiālo stāvokli, arī parādnieka darba devēja vārdu/nosaukumu un adresi, un parādnieka aktīvu formu un to atrašanās vietu;

c) citu informāciju, kas var palīdzēt noteikt atbildētāja atrašanās vietu.

5. Pieteikumam pievieno vajadzīgo papildu informāciju vai dokumentāciju, attiecīgā gadījumā arī dokumentāciju par pieteikuma iesniedzēja tiesībām uz juridisko palīdzību. Pieteikumiem, kas paredzēti 56. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 2. punkta a) apakšpunktā, atbilstoši apstākļiem pievieno tikai 20., 28. vai 48. pantā vai Hāgas 2007. gada Konvencijas 25. pantā minētos dokumentus.

58. pants

Pieteikumu un lietu pārsūtīšana, saņemšana un apstrāde ar centrālo iestāžu starpniecību

1. Iesniedzējas dalībvalsts centrālā iestāde palīdz pieteikuma iesniedzējam nodrošināt, lai pieteikumam būtu pievienota visa informācija un dokumenti, par ko ir zināms, ka tie ir vajadzīgi pieteikuma izskatīšanai.

2. Iesniedzējas dalībvalsts centrālā iestāde, pārliecinājusies, ka pieteikums atbilst šīs regulas prasībām, to pārsūta saņēmējas dalībvalsts centrālai iestādei.

3. Saņēmēja centrālā iestāde 30 dienās pēc pieteikuma saņemšanas, izmantojot VIII pielikuma 1. papildinājumā pievienoto veidlapas paraugu, pārsūta saņemšanas apstiprinājumu iesniedzējas dalībvalsts centrālai iestādei un informē, kādi pasākumi jau ir veikti vai ko veiks, apstrādājot pieteikumu un var pieprasīt citus vajadzīgos dokumentus un informāciju.. To pašu 30 dienu laikā saņēmēja centrālā iestāde iesniedzējai centrālai iestādei paziņo tās personas vai struktūrvienības vārdu/nosaukumu un kontaktinformāciju, kura atbild par informācijas sniegšanu sakarā ar pieteikuma apstrādes gaitu.

4. Saņēmēja centrālā iestāde informē iesniedzēju centrālo iestādi par pieteikuma statusu 60 dienu laikā no dienas, kad ir apstiprināta dokumentu saņemšana.

5. Iesniedzēja centrālā iestāde un saņēmēja centrālā iestāde viena otru informē par:

a) personu vai struktūrvienību, kas ir atbildīga par konkrēto lietu;

b) lietas gaitu

un laikus atbild uz jautājumiem.

6. Centrālās iestādes lietu apstrādā tik ātri, cik to ļauj pienācīga lietas apstākļu izvērtēšana.

7. Centrālās iestādes izmanto ātrākos un efektīvākos saziņas līdzekļus, kas ir to rīcībā.

8. Saņēmēja centrālā iestāde var atteikties apstrādāt pieteikumu vienīgi tad, ja ir acīmredzami skaidrs, ka šīs regulas prasības nav ievērotas. Tādā gadījumā attiecīgā centrālā iestāde tūlīt informē iesniedzēju centrālo iestādi par atteikuma iemesliem, izmantojot IX pielikumā pievienoto veidlapas paraugu.

9. Saņēmēja centrālā iestāde nevar pieteikumu noraidīt tikai tādēļ, ka ir vajadzīgi papildu dokumenti vai informācija. Tā tomēr var prasīt iesniedzēju centrālo iestādi iesniegt attiecīgos papildu dokumentus vai informāciju. Ja iesniedzēja centrālā iestāde tos neiesniedz 90 dienu vai ilgākā laikā, ko noteikusi saņēmēja centrālā iestāde, saņēmēja centrālā iestāde var pieņemt lēmumu, ka tā neturpinās pieteikumu apstrādāt. Tādā gadījumā tā informē iesniedzēju centrālo iestādi, izmantojot IX pielikumā pievienoto veidlapas paraugu.

59. pants

Valodas

1. Pieteikuma veidlapu aizpilda saņēmējas dalībvalsts oficiālā valodā vai, ja minētajā dalībvalstī ir vairākas oficiālās valodas, tās vietas oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām, kurā atrodas attiecīgā centrālā iestāde, vai arī kādā citā Eiropas Savienības iestāžu oficiālā valodā, ko attiecīgā dalībvalsts ir paziņojusi kā pieņemamu, izņemot gadījumu, kad šīs dalībvalsts centrālai iestādei nav vajadzīgs tulkojums.

2. Dokumentus, kas pievienoti pieteikuma veidlapai, tulko saskaņā ar 1. punktu noteiktajā valodā tikai tad, ja tulkojums ir vajadzīgs, lai sniegtu lūgto palīdzību, neskarot 20., 28., 40. un 66. pantu.

3. Visa cita centrālo iestāžu saziņa notiek valodā, ko nosaka saskaņā ar 1. punktu, ja vien centrālās iestādes savā starpā nevienojas par ko citu.

60. pants

Sanāksmes

1. Lai atvieglotu šīs regulas piemērošanu, centrālās iestādes regulāri rīko sanāksmes.

2. Šīs sanāksmes sasauc saskaņā ar Lēmumu Nr. 2001/470/EK.

61. pants

Centrālo iestāžu pieeja informācijai

1. Saskaņā ar šajā nodaļā izklāstītiem nosacījumiem, izņemot 51. panta 4. punktu, saņēmēja centrālā iestāde izmanto visus piemērotos un pamatotos līdzekļus, lai iegūtu saskaņā ar 2. punktu vajadzīgo informāciju ar mērķi atvieglot konkrētajā lietā kāda nolēmuma saņemšanu, grozīšanu, atzīšanu, izpildāmības pasludināšanu vai izpildi.

Valsts iestādes vai pārvaldes, kuru rīcībā, veicot ikdienas darbību saņēmējā dalībvalstī, ir 2.punktā minētā informācija un kuras Direktīvas 95/46/EK nozīmē ir atbildīgas par tās apstrādi, ievērojot ar valsts drošību vai sabiedrības drošumu pamatotos ierobežojumus, sniedz šo informāciju prasības saņēmējas dalībvalsts centrālajai iestādei pēc tās lūguma, ja tai nav tiešas pieejas šai informācijai.

Dalībvalstis var iecelt valsts iestādes vai pārvaldes, kurām ir iespēja saņēmējai centrālajai iestādei sniegt informāciju, kas minēta šā panta 2. punktā. Ja dalībvalsts tā rīkojas, tā nodrošina, ka iestāžu vai pārvalžu izvēle dod centrālajai iestādei pieeju prasītajai informācijai atbilstīgi šim pantam.

Jebkura cita juridiska persona, kam saņēmējā dalībvalstī ir šā panta 2. punktā minētā informācija un kas kontrolē tās apstrādi Direktīvas 95/46/EK nozīmē, pēc pieprasījuma nodrošina attiecīgo informāciju saņēmējai centrālajai iestādei, ja saņēmējas dalībvalsts tiesību akti to atļauj.

Saņēmēja centrālā iestāde vajadzības gadījumā pārsūta šādi iegūto informāciju iesniedzējai centrālajai iestādei.

2. Šajā pantā minētā informācija jau atrodas to iestāžu, pārvalžu vai personu rīcībā, kas minētas 1. punktā. Tā ir adekvāta, nozīmīga, ne pārmērīgā apjomā un tajā iekļauj:

a) parādnieka vai kreditora adresi;

b) informāciju par parādnieka ienākumiem;

c) informāciju par parādnieka darba devēja identifikāciju un/vai parādnieka bankas rēķinu/rēķiniem;

d) informāciju par parādnieka mantu.

Lai pieņemtu vai grozītu nolēmumu, saņēmēja centrālā iestāde var lūgt tikai informāciju, kas minēta a) apakšpunktā.

Lai lūgtu atzīt kādu nolēmumu, pasludināt to par izpildāmu vai izpildīt, saņēmēja centrālā iestāde var lūgt visu informāciju, kas minēta pirmajā daļā. Tomēr d) apakšpunktā uzskaitīto informāciju var lūgt tikai tad, ja ar b) un c) apakšpunktā uzskaitīto informāciju nepietiek, lai izpildītu nolēmumu.

62. pants

Informācijas pārsūtīšana un izmantošana

1. Centrālās iestādes savā valstī pēc vajadzības izsniedz 61. panta 2. punktā minēto informāciju kompetentajām tiesām, kompetentām iestādēm, kas atbild par dokumentu izsniegšanu vai paziņošanu, un kompetentām iestādēm, kuras ir iesaistītas kāda nolēmuma izpildē.

2. Visas iestādes vai tiesas, kam ir nosūtīta informācija, piemērojot 61. pantu, to var izmantot tikai, lai atvieglotu prasīto uzturēšanas līdzekļu piedziņu.

Izņemot informāciju par to, vai saņēmējas dalībvalstī pastāv kāda adrese, ienākumi vai manta, 61. panta 2. punktā minēto informāciju nevar atklāt personai, kas ir vērsusies pie iesniedzējas centrālās iestādes, ja vien netiek piemērotas procesuālās normas tiesā.

3. Ikviena iestāde, kas apstrādā informāciju, kura tai pārsūtīta saskaņā ar 61. pantu, nedrīkst to glabāt ilgāk nekā vajadzīgs nolūkam, kā dēļ tā ir pārsūtīta.

4. Ikviena iestāde, kas apstrādā informāciju, kura tai pārsūtīta saskaņā ar 61. pantu, nodrošina informācijas konfidencialitāti saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem.

63. pants

Datu subjektu informēšana

1. Datu subjektu saskaņā ar saņēmējas dalībvalsts tiesību aktiem informē par to, vai jāizpauž visi dati vai tikai to daļa.

2. Ja šis atzinums var ietekmēt uzturēšanas prasības efektīvu piedziņu, informēšanu pārtrauc uz laiku līdz 90 dienām, skaitot no dienas, kad informācija ir paziņota saņēmējai centrālajai iestādei.

VIII NODAĻA

VALSTS IESTĀDES

64. pants

Valsts iestādes kā pieteikuma iesniedzēji

1. Ja pieteikuma mērķis ir nolēmumu atzīšana, izpildāmības pasludināšana vai izpilde, jēdzienā “kreditors” ir ietvertas arī valsts iestādes, kas rīkojas tādas personas vārdā, kam pienākas uzturēšanas līdzekļi vai kam jāatlīdzina uzturēšanas līdzekļu vietā saņemti maksājumi.

2. Valsts iestāžu tiesības rīkoties tādas personas vārdā, kurai pienākas uzturēšanas līdzekļi, vai prasīt atlīdzību par maksājumiem, kas kreditoram ir izmaksāti uzturēšanas līdzekļu vietā, nosaka tiesību akti, kas nosaka attiecīgās valsts iestādes darbību.

3. Valsts iestādes var censties panākt atzīšanu un izpildāmības pasludināšanu vai prasīt nolēmumu izpildīt:

a) nolēmumu, kas pieņemts par parādnieku pēc valsts iestādes prasības atlīdzināt maksājumus, kas ir izmaksāti uzturēšanas līdzekļu vietā;

b) nolēmumu, kas pieņemts gan par kreditoru, gan parādnieku, ciktāl tas attiecas uz maksājumus, kas kreditoram ir izmaksāti uzturēšanas līdzekļu vietā.

4. Valsts iestādes, kas prasa nolēmumu atzīt un pasludināt tā izpildāmību vai prasa nolēmumu izpildīt, pēc lūguma dara pieejamus visus vajadzīgos dokumentus, kuri apliecina saskaņā ar 2. punktu tai piešķirtās tiesības, un to, ka kreditoram ir izmaksāti maksājumus.

IX NODAĻA

VISPĀRĒJI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI

65. pants

Legalizācija vai līdzīgas formalitātes

Šīs regulas sakarā neprasa veikt legalizāciju vai citas līdzīgas formalitātes.

66. pants

Pievienoto dokumentu tulkojums

Neskarot 20., 28., un 40. pantu, tiesa, kurā celta prasība, var lūgt pusēm iesniegt pievienoto dokumentu tulkojumus, kas nav valodā, kādā notiek tiesvedība, tikai tad, ja tā uzskata, ka šis tulkojums ir vajadzīgs, lai pieņemtu nolēmumu vai lai ievērotu tiesības uz aizstāvību.

67. pants

Izmaksu piedziņa

Neskarot 54. pantu, saņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde var izņēmuma kārtā no zaudētājas puses, kas saskaņā ar 46. pantu ir saņēmusi juridisko palīdzību, piedzīt izmaksas, ja tās finansiālais stāvoklis to atļauj.

68. pants

Saistība ar citiem Kopienas instrumentiem

1. Ievērojot 75. panta 2. punktu, ar šo regulu groza Regulu (EK) Nr. 44/2001, aizstājot minētās regulas noteikumus, kas piemērojami uzturēšanas saistību lietās.

2. Šī regula uzturēšanas saistību jomā aizstāj Regulu (EK) Nr. 805/2004, izņemot attiecībā uz Eiropas izpildes rīkojumiem par uzturēšanas saistībām, kas izdoti kādā dalībvalstī, kurai nav saistošs Hāgas 2007. gada Protokols.

3. Uzturēšanas saistību lietās šī regula neietekmē Direktīvas 2003/8/EK piemērošanu, kā tas noteikts Vnodaļā.

4. Šī regula neietekmē Direktīvas 95/46/EK piemērošanu.

69. pants

Saistība ar spēkā esošām starptautiskām konvencijām un nolīgumiem

1. Šī regula neskar tādu starptautisku konvenciju un divpusēju vai daudzpusēju nolīgumu piemērošanu, kuriem šīs regulas pieņemšanas laikā ir pievienojusies viena vai vairākas dalībvalstis, un kas attiecas uz jautājumiem, ko regulē šī regula, neietekmējot dalībvalstu saistības saskaņā ar Līguma 307. pantu.

2. Neatkarīgi no 1. punkta un neskarot 3. punktu, dalībvalstu savstarpējās attiecībās šī regula prevalē pār konvencijām un nolīgumiem, kas attiecas uz šīs regulas darbības jomu un kuru līgumslēdzējas puses ir dalībvalstis.

3. Šī regula neliedz piemērot Zviedrijas, Dānijas, Somijas, Īslandes un Norvēģijas 1962. gada 23. marta konvenciju par uzturlīdzekļu piedziņu tajās dalībvalstīs, kuras ir tās līgumslēdzējas puses, ņemot vērā to, ka šī konvencija attiecībā uz nolēmumu atzīšanu, izpildāmību un izpildi paredz:

a) vienkāršotu un paātrinātu kārtību, lai izpildītu nolēmumus par uzturēšanas saistībām un

b) labvēlīgāku juridisko palīdzību, nekā tas paredzēts šīs regulas V nodaļā.

Tomēr šīs konvencijas piemērošana atbildētājam neliegs aizsardzību, ko paredz šīs regulas 19. un 21. pants.

70. pants

Publiski pieejama informācija

Izmantojot Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un komerclietās, kas izveidots ar Lēmumu 2001/470/EK, dalībvalstis dara pieejamu šādu informāciju, ko izplata publiski:

a) savu tiesību aktu un procesu aprakstu uzturēšanas saistību jomā;

b) to pasākumu aprakstu, kas paredzēti saistību izpildei saskaņā ar 51. pantu;

c) aprakstu, cik efektīva tiesu iestāžu pieejamība ir nodrošināta, kā prasīts 44. pantā, un

d) attiecīgas valsts izpildes noteikumu un procesu aprakstu, ietverot informāciju par izpildes ierobežojumiem, jo īpaši – parādnieku aizsardzības noteikumiem un noilgumiem.

Dalībvalstis pastāvīgi atjaunina minēto informāciju.

71. pants

Informācija par kontaktinformāciju un valodām

1. Līdz vēlākais 2010. gada 18. septembrim dalībvalstis Komisijai paziņo:

a) nosaukumu un kontaktinformāciju tiesām vai iestādēm, kurām ir kompetence izskatīt pieteikumus par izpildāmības pasludināšanu saskaņā ar 27. panta 1. punktu un pārsūdzības par nolēmumiem attiecībā uz šādiem pieteikumiem saskaņā ar 32. panta 2. punktu;

b) pārsūdzības kārtību, kas minēta 33. pantā;

c) pārskatīšanas kārtību saistībā ar 19. pantu, kā arī tiesas, kurai ir jurisdikcija, nosaukumu un kontaktinformāciju;

d) dalībvalstu centrālo iestāžu nosaukumus un kontaktinformāciju, un, vajadzības gadījumā, to funkciju jomu saskaņā ar 49. panta 3. punktu;

e) dalībvalstu valsts iestāžu vai citu iestāžu nosaukumus un kontaktinformāciju, un, vajadzības gadījumā, to funkciju jomu saskaņā ar 51. panta 3. punktu;

f) to iestāžu nosaukumus un kontaktinformāciju, kurām ir kompetence izpildes lietās saskaņā ar 21. pantu;

g) valodas, kas ir pieņemamas dokumentu tulkojumos, kā minēts 20., 28. un 40. pantā;

h) valodu vai valodas, ko centrālās iestādes atzīst par pieņemamām, lai sazinātos ar citām centrālām iestādēm, kā minēts 59. pantā.

Dalībvalstis informē Komisiju par visām turpmākām izmaiņām šajā informācijā.

2. Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē saskaņā ar šā panta 1. punktu saņemto informāciju, izņemot a), c) un f) apakšpunktā norādīto tiesu un iestāžu adreses un citu kontaktinformāciju.

3. Komisija publicē visu saskaņā ar šā panta 1. punktu iesniegto informāciju, izmantojot jebkādus piemērotus līdzekļus, konkrēti – izmantojot Eiropas Tiesiskās sadarbības tīklu civillietās un komerclietās, kas izveidots ar Lēmumu Nr. 2001/470/EK.

72. pants

Veidlapu grozījumi

Grozījumus šajā regulā paredzētajās veidlapās pieņem saskaņā ar 73. panta 3. punktā noteikto konsultatīvo procedūru.

73. pants

Komiteja

1. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2201/2003 70. pantu.

2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 4. un 7. pantu.

Lēmuma 1999/468/EK 4. panta 3. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši.

3. Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 3. un 7. pantu.

74. pants

Pārskatīšanas klauzula

Komisija vēlākais piecu gadu laikā no piemērošanas dienas, kas norādīta 76. panta trešajā daļā, Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai sniedz pārskatu par šīs regulas piemērošanu, tostarp praktiskās pieredzes izvērtējumu centrālo iestāžu sadarbības jomā, jo īpaši attiecībā uz to pieeju valsts iestāžu un pārvalžu informācijai, un izvērtējumu par atzīšanas, izpildāmības pasludināšanas un izpildes procesuālo kārtību, ko piemēro nolēmumiem, kas pieņemti dalībvalstīs, kurām nav saistošs Hāgas 2007. gada Protokols. Vajadzības gadījumā pārskatu papildina ar pielāgojumu priekšlikumiem.

75. pants

Pārejas noteikumi

1. Šo regulu piemēro vienīgi tādai uzsāktai tiesvedībai, tādiem apstiprinātiem vai noslēgtiem tiesas izlīgumiem un tādiem publiskiem aktiem, kas ir izdoti pēc šīs regulas piemērošanas dienas, ievērojot 2. un 3. punktu.

2. IV nodaļas 2. un 3. iedaļu piemēro:

a) tādiem pirms šīs regulas piemērošanas dienas pieņemtiem dalībvalstu nolēmumiem, kuru atzīšana un izpildes pasludināšana tika prasīta pēc šī datuma;

b) tādiem nolēmumiem, kas pieņemti pēc šīs regulas piemērošanas dienas, ja tiesvedība tika uzsākta pirms šī datuma, tiktāl, ciktāl šie nolēmumi – to atzīšana un izpilde – attiecas uz Regulas (EK) Nr. 44/2001 piemērošanas jomu.

Regulu (EK) Nr. 44/2001 turpina piemērot attiecībā uz atzīšanas un izpildes procesiem, kas ir ierosināti šīs regulas piemērošanas dienā.

Pirmo un otro punktu piemēro mutatis mutandis attiecībā uz apstiprinātiem vai noslēgtiem tiesas izlīgumiem un tādiem publiskiem aktiem, kas ir izdoti dalībvalstīs.

3. VII nodaļu par centrālo iestāžu sadarbību piemēro lūgumiem un pieteikumiem, ko centrālā iestāde ir saņēmusi pēc šīs regulas piemērošanas dienas.

76. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

2. panta 2. punktu, 47. panta 3. punktu, 71., 72. un 73. pantu piemēro no 2010. gada 18. septembra.

Izņemot noteikumus, kas minēti otrajā daļā, šo regulu piemēro no 2011. gada 18. jūnija, ja vien Hāgas 2007. gada Protokolu šajā laikā piemēro Kopienā. Ja tā nav, šo regulu piemēro, sākot no dienas, kad Kopienā piemēro šo protokolu.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu. Briselē, 2008. gada 18. decembrī Padomes vārdā – Priekšsēdētājs M. BARNIER

(1) Atzinums sniegts 2007. gada 13. decembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts) un Atzinums sniegts 2008. gada 4. decembrī pēc atkārtotas apspriešanās (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

(2) Atzinums sniegts pēc neobligātas apspriešanās (OV C 185, 8.8.2006., 35. lpp.).

(3) OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp.

(4) OV L 174, 27.6.2001., 25. lpp.

(5) OV L 174, 27.6.2001., 1. lpp.

(6) OV L 26, 31.1.2003., 41. lpp.

(7) OV L 338, 23.12.2003., 1. lpp.

(8) OV L 143, 30.4.2004., 15. lpp.

(9) OV L 324, 10.12.2007., 79. lpp.

(10) OV C 12, 15.1.2001., 1. lpp.

(11) OV C 53, 3.3.2005., 1. lpp.

(12) OV C 198, 12.8.2005., 1. lpp.

(13) OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.

(14) OV C 242, 7.10.2006., 20. lpp.

(15) OV L 124, 8.6.1971., 1. lpp.

(16) OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

(17) OV L 299, 16.11.2005., 62. lpp.

(18) OV L 339, 21.12.2007., 3. lpp.

I PIELIKUMS IZRAKSTS NO NOLĒMUMA/IZLĪGUMA UZTURĒŠANAS SAISTĪBU LIETĀ NEATTIECAS UZ ATZĪŠANAS PROCEDŪRU VAI IZPILDĀMĪBAS PASLUDINĀŠANAS TIESVEDĪBU (20. un 48. pants Padomes 2008. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 4/2009 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās (1)) SVARĪGI Jāsniedz izcelsmes tiesai Sniegt tikai tādā gadījumā, ja nolēmums vai izlīgums ir izpildāms izcelsmes dalībvalstī Minēt tikai to informāciju, kas norādīta tiesas nolēmumā vai izlīgumā vai kas bija izcelsmes tiesas rīcībā 1. Dokumenta veids  Nolēmums  Izlīgums Datums un numurs: … Nolēmums/izlīgums ir atzīts un tas ir izpildāms citā dalībvalstī bez iespējas iebilst pret tā atzīšanu un bez vajadzības pasludināt izpildāmību (Regulas (EK) Nr. 4/2009 17. un 48. pants). 2. Izcelsmes tiesa 2.1. Nosaukums: … Adrese: 2.2.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 2.2.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 2.2.3. Dalībvalsts  Beļģija  Bulgārija  Čehijas Republika  Vācija  Igaunija  Īrija  Grieķija  Spānija  Francija  Itālija  Kipra  Latvija  Lietuva  Luksemburga  Ungārija  Malta  Nīderlande  Austrija  Polija  Portugāle  Rumānija  Slovēnija  Slovākija  Somija  Zviedrija 2.3. Tālr./fakss:/e-pasts … 3. Prasītājs(-i) (2) (3) 3.1. A persona 3.1.1. Uzvārds un vārds(-i): … 3.1.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 3.1.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 3.1.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 3.1.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 3.1.4.3. Valsts: … Saņēma 3.1.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 3.1.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 3.1.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 3.2. Persona B 3.2.1. Uzvārds un vārds(-i): … 3.2.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 3.2.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 3.2.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 3.2.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 3.2.4.3. Valsts: … Saņēma 3.2.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 3.2.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 3.2.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 3.3. Persona C 3.3.1. Uzvārds un vārds(-i): … 3.3.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 3.3.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 3.3.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 3.3.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 3.3.4.3. Valsts: … Saņēma 3.3.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 3.3.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 3.3.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 4. Atbildētājs(-i) (2) (3) 4.1. A persona 4.1.1. Uzvārds un vārds(-i): … 4.1.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 4.1.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 4.1.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 4.1.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 4.1.4.3. Valsts: … Saņēma 4.1.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 4.1.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 4.1.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 4.2. Persona B 4.2.1. Uzvārds un vārds(-i): … 4.2.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 4.2.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 4.2.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 4.2.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 4.2.4.3. Valsts: … Saņēma 4.2.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 4.2.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 4.2.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 IX pielikumā:  Jā  Nē 4.3. Persona C 4.3.1. Uzvārds un vārds(-i): … 4.3.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 4.3.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 4.3.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 4.3.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 4.3.4.3. Valsts: … Saņēma 4.3.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 4.3.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 4.3.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 5. Tiesas nolēmuma/izlīguma noteikumi 5.1. Valūta  Euro (EUR)  Bulgārijas leva (BGL)  Čehijas krona (CZK)  Igaunijas krona (EEK)  Ungārijas forints (HUF)  Lietuvas lits (LTL)  Latvijas lats (LVL)  Polijas zlots (PLN)  Rumānijas leja (RON)  Zviedrijas krona (SEK)  cita (norādīt ISO kodu) … 5.2. Uzturēšanas prasība (4) 5.2.1. Uzturēšanas prasība A 5.2.1.1. Uzturēšanas līdzekļu maksājums maksātājs: … (uzvārds un vārds(-i)) saņēmējam: … (personas uzvārds un vārds(-i), kurai summa faktiski jāpārskaita) Persona, kurai pienākas uzturēšanas līdzekļi: … (uzvārds un vārds(-i)) 5.2.1.2.  summu izmaksā vienā reizē Vajadzības gadījumā – laikposms, uz kuru maksājums attiecas: … (no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums) termiņš: … (dd/mm/gggg) Summa: … 5.2.1.3.  Summu izmaksā vairākās reizēs Termiņš (dd/mm/gggg) Summa 5.2.1.4.  Summu izmaksā periodiski  reizi nedēļā  reizi mēnesī  cits (norādīt biežumu): … Summa: … Sākot no … (dd/mm/gggg) termiņš: …  Vajadzības gadījumā līdz (datums (dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums): … Ja uzturēšanas prasības summu indeksē, norādīt, kā šo indeksāciju aprēķina: … Indeksāciju piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.1.5.  Summa, kas izmaksājama ar atpakaļejošu datumu Laikposms, uz kuru attiecas: … no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) Summa: … Izmaksas veids: … … … 5.2.1.6.  Procenti (ja tie norādīti nolēmumā vai izlīgumā) Ja uzturēšanas prasības summai aprēķina procentus, norādīt procentu likmi: … Procentus piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.1.7.  Maksājums graudā (precizēt): … … … … 5.2.1.8.  Cits maksājuma veids (precizēt): … … … … 5.2.2. Uzturēšanas prasība B: 5.2.2.1. Uzturēšanas līdzekļu maksājums maksātājs: … (uzvārds un vārds(-i)) saņēmējam: … … (personas uzvārds un vārds(-i), kurai summa faktiski jāpārskaita) Persona, kurai pienākas uzturēšanas līdzekļi: … (uzvārds un vārds(-i)) 5.2.2.2.  summu izmaksā vienā reizē Vajadzības gadījumā – laikposms, uz kuru maksājums attiecas: … (no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums) Termiņš: … (dd/mm/gggg) Summa: … 5.2.2.3.  Summu izmaksā vairākās reizēs Termiņš (dd/mm/gggg) Summa 5.2.2.4.  Summu izmaksā periodiski  reizi nedēļā  reizi mēnesī  cits (norādīt biežumu): … Summa: … Sākot no … (dd/mm/gggg) Termiņš: …  Vajadzības gadījumā līdz (datums (dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums): … Ja uzturēšanas prasības summu indeksē, norādīt, kā šo indeksāciju aprēķina: … Indeksāciju piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.2.5.  Summa, kas izmaksājama ar atpakaļejošu datumu Laikposms, uz kuru attiecas: … no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) Summa: … Izmaksas veids: … … … 5.2.2.6.  Procenti (ja tie norādīti nolēmumā vai izlīgumā) Ja uzturēšanas prasības summai aprēķina procentus, norādīt procentu likmi: … Procentus piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.2.7.  Maksājums graudā (precizēt): … … … … 5.2.2.8.  Cits maksājuma veids (precizēt): … … … … 5.2.3. Uzturēšanas prasība C 5.2.3.1. Uzturēšanas līdzekļu maksājums maksātājs: … (uzvārds un vārds(-i)) saņēmējam: … (personas uzvārds un vārds(-i), kurai summa faktiski jāpārskaita) Persona, kurai pienākas uzturēšanas līdzekļi: … (uzvārds un vārds(-i)) 5.2.3.2.  Summu izmaksā vienā reizē Vajadzības gadījumā – laikposms, uz kuru maksājums attiecas: … (no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums) Termiņš: … (dd/mm/gggg) Summa: … 5.2.3.3.  Summu izmaksā vairākās reizēs Termiņš (dd/mm/gggg) Summa 5.2.3.4.  Summu izmaksā periodiski  reizi nedēļā  reizi mēnesī  cits (norādīt biežumu): … Summa: … Sākot no: … (dd/mm/gggg) Termiņš: …  Vajadzības gadījumā līdz ((dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums) … Ja uzturēšanas prasības summu indeksē, norādīt, kā šo indeksāciju aprēķina: … Indeksāciju piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.3.5.  Summa, kas izmaksājama ar atpakaļejošu datumu Laikposms, uz kuru attiecas: … no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) Summa: … Izmaksas veids: … … … 5.2.3.6.  Procenti (ja tie norādīti nolēmumā vai izlīgumā) Ja uzturēšanas prasības summai aprēķina procentus, norādīt procentu likmi: … Procentus piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.3.7.  Maksājums graudā (precizēt): … … … … 5.2.3.8.  Cits maksājuma veids (precizēt): … … … … 5.3. Izmaksas un izdevumi Tiesas nolēmumā/izlīgumā noteikts, ka … (uzvārds un vārds(-i)) maksā … saņēmējam: … (uzvārds un vārds(-i)) Ja pievienotas papildu lapas, norādīt lapu skaitu: … Vieta: … datums: … (dd/mm/gggg) Paraksts un/vai izcelsmes tiesas zīmogs: … (1) OV L 7, 10.1.2009., 1. lpp. (2) Ja tiesas nolēmumā/izlīgumā puses nav nosauktas par prasītāju vai atbildētāju, neatkarīgi no tā, tās jānorāda kā prasītājs vai atbildētājs. (3) Ja nolēmums vai izlīgums attiecas uz vairāk kā trim prasītājiem vai atbildētājiem, pievienot papildu lapu. (4) Ja nolēmums/izlīgums attiecas uz vairāk kā trim uzturēšanas līdzekļu prasībām, pievienot papildu lapu.

II PIELIKUMS IZRAKSTS NO NOLĒMUMA/IZLĪGUMA UZTURĒŠANAS SAISTĪBU LIETĀ ATTIECAS UZ ATZĪŠANAS UN IZPILDĀMĪBAS PASLUDINĀŠANAS TIESVEDĪBU (28. pants un 75. panta 2. punkts Padomes 2008. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 4/2009 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās (1)) SVARĪGI Jāsniedz izcelsmes tiesai Sniegt tikai tādā gadījumā, ja nolēmums vai izlīgums ir izpildāms izcelsmes dalībvalstī Minēt tikai to informāciju, kas norādīta tiesas nolēmumā vai izlīgumā vai kas bija izcelsmes tiesas rīcībā 1. Dokumenta veids  nolēmums  izlīgums Datums un numurs: … 2. Izcelsmes tiesa 2.1. Nosaukums: … Adrese: 2.2.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 2.2.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 2.2.3. Dalībvalsts  Beļģija  Bulgārija  Čehijas Republika  Vācija  Igaunija  Īrija  Grieķija  Spānija  Francija  Itālija  Kipra  Latvija  Lietuva  Luksemburga  Ungārija  Malta  Nīderlande  Austrija  Polija  Portugāle  Rumānija  Slovēnija  Slovākija  Somija  Zviedrija 2.3. Tālr./fakss:/e-pasts … 3. Prasītājs(-i) (2) (3) 3.1. A persona 3.1.1. Uzvārds un vārds(-i): … 3.1.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 3.1.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 3.1.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 3.1.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 3.1.4.3. Valsts: … Saņēma 3.1.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 3.1.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas::  Jā  Nē 3.1.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 3.2. Persona B 3.2.1. Uzvārds un vārds(-i): … 3.2.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 3.2.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 3.2.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 3.2.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 3.2.4.3. Valsts: … Saņēma 3.2.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 3.2.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 3.2.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 3.3. Persona C 3.3.1. Uzvārds un vārds(-i): … 3.3.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 3.3.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 3.3.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 3.3.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 3.3.4.3. Valsts: … Saņēma 3.3.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 3.3.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 3.3.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 4. Atbildētājs(-i) (2) (3) 4.1. A persona 4.1.1. Uzvārds un vārds(-i): … 4.1.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 4.1.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 4.1.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 4.1.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 4.1.4.3. Valsts: … Saņēma 4.1.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 4.1.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 4.1.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 4.2. Persona B 4.2.1. Uzvārds un vārds(-i): … 4.2.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 4.2.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 4.2.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 4.2.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 4.2.4.3. Valsts: … Saņēma 4.2.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 4.2.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 4.2.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 4.3. Persona C 4.3.1. Uzvārds un vārds(-i): … 4.3.2. Dzimšanas datums (dd/mm/gggg) un vieta: … 4.3.3. Personas kods vai sociālās apdrošināšanas numurs: … Adrese: 4.3.4.1. Iela un numurs/pasta kaste: … 4.3.4.2. Pilsēta/apdzīvota vieta un pasta indekss: … 4.3.4.3. Valsts: … Saņēma 4.3.5.1. juridisko palīdzību:  Jā  Nē 4.3.5.2. atbrīvojumu no izmaksu un izdevumu segšanas:  Jā  Nē 4.3.5.3. bezmaksas izskatīšanas procesu kādā no administratīvām iestādēm, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 4/2009 X pielikumā:  Jā  Nē 5. Tiesas nolēmuma/izlīguma noteikumi 5.1. Valūta  Euro (EUR)  Bulgārijas leva (BGL)  Čehijas krona (CZK)  Igaunijas krona (EEK)  Ungārijas forints (HUF)  Lietuvas lits (LTL)  Latvijas lats (LVL)  Polijas zlots (PLN)  Rumānijas leja (RON)  Zviedrijas krona (SEK)  cita (norādīt ISO kodu): … 5.2. Uzturēšanas prasība (4) 5.2.1. Uzturēšanas prasība A 5.2.1.1. Uzturēšanas līdzekļu maksājums maksātājs: … (uzvārds un vārds(-i)) saņēmējam: … (personas uzvārds un vārds(-i), kurai summa faktiski jāpārskaita) Persona, kurai pienākas uzturēšanas līdzekļi: … (uzvārds un vārds(-i)) 5.2.1.2.  Summu izmaksā vienā reizē Vajadzības gadījumā – laikposms, uz kuru maksājums attiecas: … (no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums) Termiņš: … (dd/mm/gggg) Summa: … 5.2.1.3.  Summu izmaksā vairākās reizēs Termiņš (dd/mm/gggg) Summa 5.2.1.4.  Summu izmaksā periodiski  reizi nedēļā  reizi mēnesī  cits (norādīt biežumu): … Summa: … Sākot no … (dd/mm/gggg) Termiņš: …  Vajadzības gadījumā līdz ((dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums) … Ja uzturēšanas prasības summu indeksē, norādīt, kā šo indeksāciju aprēķina: … Indeksāciju piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.1.5.  Summa, kas izmaksājama ar atpakaļejošu datumu Laikposms, uz kuru attiecas: … no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) Summa: … Izmaksas veids: … … … 5.2.1.6.  Procenti (ja tie norādīti nolēmumā/izlīgumā) Ja uzturēšanas prasības summai aprēķina procentus, norādīt procentu likmi: … Procentus piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.1.7.  Maksājums graudā (norādīt): … … … … 5.2.1.8.  Cits maksājuma veids (norādīt): … … … … 5.2.2. Uzturēšanas prasība B 5.2.2.1. Uzturēšanas līdzekļu maksājums maksātājs: … (uzvārds un vārds(-i)) saņēmējam: … (personas uzvārds un vārds(-i), kurai summa faktiski jāpārskaita) Persona, kurai pienākas uzturēšanas līdzekļi: … (uzvārds un vārds(-i)) 5.2.2.2.  Summu izmaksā vienā reizē Vajadzības gadījumā – laikposms, uz kuru maksājums attiecas: … (no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums) Termiņš: … (dd/mm/gggg) Summa: … 5.2.2.3.  summu izmaksā vairākās reizēs Termiņš (dd/mm/gggg) Summa 5.2.2.4.  summu izmaksā periodiski  reizi nedēļā  reizi mēnesī  cits (norādīt biežumu): … Summa: … Sākot no … (dd/mm/gggg) Termiņš: …  Vajadzības gadījumā līdz ((dd/mm/gggg) vai konkrēts notikums): … Ja uzturēšanas prasības summu indeksē, norādīt, kā šo indeksāciju aprēķina: … Indeksāciju piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.2.5.  Summa, kas izmaksājama ar atpakaļejošu datumu Laikposms, uz kuru attiecas: … no (dd/mm/gggg) līdz (dd/mm/gggg) Summa: … Izmaksas veids: … … … 5.2.2.6.  Procenti (ja tie norādīti nolēmumā/izlīgumā) Ja uzturēšanas prasības summai aprēķina procentus, norādīt procentu likmi: … Procentus piemēro, sākot no: … (dd/mm/gggg) 5.2.2.7.  Maksājums graudā (precizēt): … … … … 5.2.2.8.  Cits maksājuma veids (norādīt): … … … … 5.2.3. Uzturēšanas prasība C 5.2.3.1. Uzturēšanas līdzekļu maksājums maksātājs … (uzvārds un vārds(-i)) saņēmējam … (personas uzvārds un vārds(-i), kurai summa faktiski jāpārskaita) Persona, kurai pienākas uzturēšanas līdzekļi: … (uzvārds un vārds(-i)) 5.2.3.2.  summu izmaksā vienā reizē Vajadzības gadījumā – laikposms, uz kuru maksājums attiecas: … (no (dd/