IV PIELIKUMS

Darbībām specifiskas monitoringa metodikas, kas saistītas ar iekārtām (20. panta 2. punkts)

1. ĪPAŠI MONITORINGA NOTEIKUMI EMISIJĀM NO SADEDZINĀŠANAS PROCESIEM

A. Tvērums

Operatori veic monitoringu par CO2 emisijām no visa veida sadedzināšanas procesiem, kas notiek visās darbībās, kas uzskaitītas Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā vai iekļautas Savienības shēmā saskaņā ar minētās direktīvas 24. pantu, tostarp saistītiem skrubera procesiem, izmantojot šajā pielikumā iekļautos noteikumus. Neskarot citas emisiju klasifikācijas sistēmas, attiecībā uz monitoringa un ziņošanas metodikām visas emisijas no kurināmajiem, kurus izmanto par procesu ielaidi, uzskata par sadedzināšanas emisijām.

Operators nemonitorē emisijas no transporta nolūkiem lietotajiem iekšdedzes dzinējiem un par tām neziņo. Operators neatkarīgi no siltuma vai elektroenerģijas eksporta uz citām iekārtām visas emisijas no kurināmā sadedzināšanas iekārtā attiecina uz šo iekārtu. Emisijas, kas saistītas ar tāda siltuma vai elektroenerģijas ražošanu, kuru importē no citām iekārtām, operators neattiecina uz importētāju iekārtu.

Operators iekļauj vismaz šādus emisijas avotus: katli, degļi, turbīnas, sildītāji, kurtuves, incinerācijas stacijas, kalcinētāji, cepļi, krāsnis, žāvētāji, dzinēji, kurināmā elementi, ķīmiskā loka sadedzināšanas (CLC) bloki, lāpas, termiskās vai katalītiskās pēcdedzināšanas bloki un skruberi (procesa emisijas) un jebkāds cits aprīkojums vai tehnika, kas izmanto kurināmo, izņemot aprīkojumu vai tehniku ar iekšdedzes dzinējiem, kurus izmanto transporta vajadzībām.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Emisijas no sadedzināšanas procesiem aprēķina saskaņā ar 24. panta 1. punktu, ja vien šis kurināmais nav iekļauts masas bilancē saskaņā ar 25. pantu. Izmanto pakāpes, kas definētas II pielikuma 2. sadaļā. Turklāt procesa emisijas no dūmgāzu skrubēšanas monitorē saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti C apakšsadaļā.

Emisijām no lāpām piemēro īpašas prasības, kas izklāstītas šīs sadaļas D apakšsadaļā.

Sadedzināšanas procesus, kas notiek gāzes pārstrādes termināļos, var monitorēt, izmantojot masas bilanci saskaņā ar 25. pantu.

C. Dūmgāzu attīrīšana skruberī

C.1. Atsērošana

Procesa CO2 emisijas no karbonāta izmantošanas skābās gāzes skrubēšanai no dūmgāzes plūsmas aprēķina saskaņā ar 24. panta 2. punktu pēc patērētā karbonāta daudzuma (A metode) vai saražotā ģipša daudzuma (B metode). Atkāpjoties no II pielikuma 4. sadaļas, piemēro turpmāk minēto.

A metode: emisijas faktors

1. pakāpe: emisijas faktoru nosaka pēc stehiometriskajām attiecībām, kas noteiktas VI pielikuma 2. sadaļā. CaCO3 un MgCO3 vai citu karbonātu daudzuma noteikšanu relevantajā ielaides materiālā veic, pamatojoties uz nozares paraugprakses vadlīnijām.

B metode: emisijas faktors

1. pakāpe: emisijas faktors ir sausa ģipša (CaSO4 × 2H2O) un emitētā CO2 stehiometriskā attiecība: 0,2558 t CO2/t ģipša.

Pārrēķina koeficients:

1. pakāpe: izmanto pārrēķina koeficientu 1.

C.2. Attīrīšana no NOx

Atkāpjoties no II pielikuma 5. sadaļas, procesa CO2 emisijas no urīnvielas izmantošanas dūmgāzes plūsmas skrubēšanai aprēķina saskaņā ar 24. panta 2. punktu, piemērojot turpmāk minētās pakāpes.

Emisijas faktors:

1. pakāpe: urīnvielas daudzuma noteikšanu relevantajā ielaides materiālā veic, pamatojoties uz nozares paraugprakses vadlīnijām. Emisijas faktoru nosaka, izmantojot stehiometrisko attiecību 0,7328 t CO2/t urīnvielas.

Pārrēķina koeficients:

piemēro tikai 1. pakāpi.

D. Lāpas

Aprēķinot emisijas no lāpām, operators iekļauj aprēķinos parasto sadedzināšanu lāpā un ar ekspluatāciju saistīto sadedzināšanu lāpā (pārtrauces, palaišana un apstādināšana, kā arī ārkārtas palaides). Operators iekļauj aprēķinos arī iedabisko CO2 saskaņā ar 48. pantu.

Atkāpjoties no II pielikuma 2.1. sadaļas prasībām, emisijas faktora 1. un 2.b pakāpi definē šādi.

1. pakāpe: operators izmanto references emisijas faktoru 0,00393 t CO2/Nm3, ko iegūst no tīra etāna sadedzināšanas un izmanto par konservatīvu aizstājrādītāju lāpas gāzēm.

2.b pakāpe: iekārtai specifiskus emisijas faktorus iegūst no aplēsēm par lāpas plūsmas molekulmasu, izmantojot procesa modelēšanu pēc nozares standartmodeļiem. Izvērtējot katras iesaistītās plūsmas relatīvās proporcijas un molekulmasu, iegūst lāpas gāzes molekulmasas svērto vidējo gada lielumu.

Atkāpjoties no II pielikuma 2.3. sadaļas prasībām, lāpām attiecībā uz oksidācijas koeficientu piemēro tikai 1. un 2. pakāpi.

2. MINERĀLEĻĻU RAFINĒŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators veic monitoringu un ziņo par visām CO2 emisijām no sadedzināšanas un ražošanas procesiem rafinēšanas iekārtās.

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: katli, procesa sildītāji/apstrādātāji, iekšdedzes dzinēji/turbīnas, katalītiskie un termiskie oksidizatori, koksēšanas krāsnis, ugunsdzēsības ūdenssūkņi, ārkārtas gadījumu/rezerves ģeneratori, lāpas, incinerācijas stacijas, krekinga iekārtas, ūdeņraža ražošanas bloki, Klausa procesa bloki, katalizatoru reģenerācija (no katalītiskā krekinga un citiem katalītiskiem procesiem) un koksēšanas iekārtas (fleksikoksēšana, aizkavētā koksēšana).

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Minerāleļļu rafinēšanas darbību monitoringu emisijām no sadedzināšanas, tostarp no dūmgāzu attīrīšanas skruberī, veic saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļu. Operators var izvēlēties izmantot masas bilances metodiku saskaņā ar 25. pantu visai rafinētavai vai kādam atsevišķam procesa blokam, piemēram, smagās naftas gazificēšanas vai kalcinēšanas stacijām. Ja standarta metodiku kombinē ar masas bilanci, operators iesniedz kompetentajai iestādei pierādījumus, kas apliecina, ka ir aptvertas visas emisijas un ka nenotiek emisiju divkārša uzskaite.

Emisijas no īpaši ūdeņraža ražošanai paredzētiem blokiem monitorē saskaņā ar šā pielikuma 19. sadaļu.

Atkāpjoties no 24. un 25. panta, emisijas no katalītiskā krekinga katalizatoru reģenerācijas, citu katalizatoru reģenerācijas un fleksikoksēšanas iekārtām monitorē, pamatojoties uz masas bilanci un ņemot vērā gaisa ielaides un dūmgāzes stāvokli. Visu CO dūmgāzē uzskaita kā CO2, piemērojot masas korekciju t CO2 = t CO * 1,571. Gaisa ielaides un dūmgāzu analīze un pakāpju izvēle notiek saskaņā ar 32.–35. panta noteikumiem. Konkrēto aprēķina metodiku apstiprina kompetentā iestāde.

3. KOKSA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: izejmateriāli (tostarp akmeņogles vai naftas kokss), konvencionālais kurināmais (tostarp dabasgāze), procesu gāzes (tostarp domnas gāze (BFG)), citi kurināmie un atlikumgāzu attīrīšana skruberī.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Lai monitorētu emisijas no koksa ražošanas, operators var izvēlēties izmantot masas bilanci saskaņā ar 25. pantu un II pielikuma 3. sadaļu vai lietot standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un II pielikuma 2. un 4. sadaļu.

4. METĀLA RŪDU APDEDZINĀŠANA UN AGLOMERĀCIJA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: izejmateriāli (kaļķakmens, dolomīta un karbonātisku dzelzsrūdu, tostarp FeCO3, kalcinēšana), konvencionālais kurināmais (tostarp dabasgāze un kokss/koksa smalkne), procesu gāzes (tostarp koksa krāsns gāze (COG) un domnas gāze (BFG)), procesa atliekas, ko izmanto kā ielaides materiālu, tostarp filtrēti putekļi no aglomerācijas stacijas, konvertora un domnas, citi kurināmie un dūmgāzu attīrīšana skruberī.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Lai monitorētu emisijas no metāla rūdu apdedzināšanas, aglomerācijas vai granulēšanas, operators var izvēlēties izmantot masas bilanci saskaņā ar 25. pantu un II pielikuma 3. sadaļu vai lietot standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un II pielikuma 2., 4. un 5. sadaļu.

5. PĀRSTRĀDĀJAMĀ ČUGUNA UN TĒRAUDA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: izejmateriāli (kaļķakmens, dolomīta un karbonātisku dzelzsrūdu, tostarp FeCO3, kalcinēšana), konvencionālais kurināmais (dabasgāze, akmeņogles un kokss), reducētāji (tostarp kokss, akmeņogles un plastmasas), procesu gāzes (koksa krāsns gāze (COG), domnas gāze (BFG) un skābekļa konvertora gāze (BOFG)), grafīta elektrodu patēriņš, citi kurināmie un atlikumgāzu attīrīšana skruberī.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Lai monitorētu emisijas no pārstrādājamā čuguna un tērauda ražošanas, operators var izvēlēties izmantot masas bilanci saskaņā ar 25. pantu un II pielikuma 3. sadaļu vai lietot standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un II pielikuma 2. un 4. sadaļu vismaz attiecībā uz daļu avota plūsmu, nepieļaujot datu iztrūkumu vai emisiju divkāršu uzskaiti.

Atkāpjoties no II pielikuma 3.1. sadaļas, 3. pakāpe attiecībā uz oglekļa saturu ir definēta šādi.

3. pakāpe: operators iegūst ielaides vai izlaides plūsmu oglekļa saturu saskaņā ar 32.–35. panta noteikumiem attiecībā uz kurināmā, produktu un blakusproduktu reprezentatīvu paraugošanu, oglekļa satura un biomasas frakcijas noteikšanu tajos. Produktu vai pusfabrikātu oglekļa saturu operators pamato ar ikgadējām analīzēm, ievērojot 32.–35. panta noteikumus, vai iegūst oglekļa saturu no sastāva vidējām vērtībām, kas norādītas attiecīgajos starptautiskajos vai valsts standartos.

6. MELNO UN KRĀSAINO METĀLU RAŽOŠANA VAI PĀRSTRĀDE KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators šīs sadaļas noteikumus nepiemēro pārstrādājamā čuguna, tērauda un primārā alumīnija ražošanā radīto CO2 emisiju monitoringam un ziņošanai par tām.

Operators ņem vērā vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: konvencionālie kurināmie; alternatīvi kurināmie, tostarp plastmasas granulētais materiāls no pēcsmalcināšanas stacijām; reducētāji, tostarp kokss, grafīta elektrodi; izejmateriāli, tostarp kaļķakmens un dolomīts; metāla rūdas un koncentrāti, kas satur oglekli; un sekundārie ievadmateriāli.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Ja ogleklis, kas nāk no kurināmā vai ielaides materiāliem, kurus izmanto šajā iekārtā, paliek produktos vai citā izlaides produkcijā, operators izmanto masas bilanci saskaņā ar 25. pantu un II pielikuma 3. sadaļu. Ja tas tā nav, operators sadedzināšanas emisijas un procesa emisijas aprēķina atsevišķi, izmantojot standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un II pielikuma 2. un 4. sadaļu.

Ja izmanto masas bilanci, operators var izvēlēties masas bilancē iekļaut emisijas no sadedzināšanas procesiem vai lietot standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un šā pielikuma 1. sadaļu attiecībā uz daļu avota plūsmu, nepieļaujot datu iztrūkumu vai emisiju divkāršu uzskaiti.

7. CO2 EMISIJAS NO PRIMĀRĀ ALUMĪNIJA RAŽOŠANAS VAI PĀRSTRĀDES KĀ DARBĪBAS, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators piemēro šīs sadaļas noteikumus to CO2 emisiju monitoringam un ziņošanai, kas radušās no primārā alumīnija guves kausēšanai vajadzīgo elektrodu ražošanas, tostarp atsevišķajās ražotnēs, kur ražo šādus elektrodus, un no elektrolīzē patērētajiem elektrodiem.

Operators ņem vērā vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: kurināmais siltuma vai tvaika ražošanai, elektrodu ražošana, Al2O3 reducēšana elektrolīzes procesā, kas ir saistīta ar elektrodu patēriņu, nātrija karbonāta vai citu karbonātu lietošana atlikumgāzu attīrīšanai skruberī.

Saistītās perfluorogļūdeņražu (PFC) emisijas, ko izraisa anoda efekts, tai skaitā fugitīvās emisijas, monitorē saskaņā ar šā pielikuma 8. sadaļu.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Operators nosaka CO2 emisijas no primārā alumīnija ražošanas vai pārstrādes, izmantojot masas bilances metodiku saskaņā ar 25. pantu. Masas bilances metodikā ņem vērā visu oglekli, ko satur ielaide, krājumi, produkti un cits eksports no elektrodu maisījuma izgatavošanas, to formēšanas, apdedzināšanas un reciklēšanas, kā arī no elektrodu patēriņa elektrolīzes procesā. Ja izmanto iepriekš apdedzinātus anodus, var piemērot atsevišķas masas bilances ražošanai un patēriņam vai vienu kopēju masas bilanci, kurā ņem vērā gan elektrodu ražošanu, gan patēriņu. Sēderberga elementu gadījumā operators izmanto vienu kopēju masas bilanci.

Kas attiecas uz emisijām no sadedzināšanas procesiem, operators var izvēlēties iekļaut tās masas bilancē vai lietot standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un šā pielikuma 1. sadaļu, vismaz attiecībā uz daļu avota plūsmu, nepieļaujot datu iztrūkumu vai emisiju divkāršu uzskaiti.

8. PFC EMISIJAS NO PRIMĀRĀ ALUMĪNIJA RAŽOŠANAS VAI PĀRSTRĀDES KĀ DARBĪBAS, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators perfluorogļūdeņražu (PFC) emisijām, ko izraisa anoda efekts, tostarp PFC fugitīvajām emisijām, piemēro turpmāk minēto. Saistītajām CO2 emisijām, tostarp emisijām no elektrodu ražošanas, operators piemēro šā pielikuma 7. sadaļu. Operators papildus aprēķina PFC emisijas, kas nav saistītas ar anoda efektu, par pamatu izmantojot aplēses metodes saskaņā ar nozares paraugpraksi un vadlīnijām, ko šim nolūkam publicējusi Komisija.

B. PFC emisiju noteikšana

PFC emisijas aprēķina pēc emisijām, kas ir izmērāmas dūmvadā vai dūmenī (“punktveida avota emisijas”), kā arī fugitīvajām emisijām, izmantojot dūmvada emisiju savākšanas efektivitāti:

PFC emisijas (kopējās) = PFC emisijas (dūmvados) / uztveršanas efektivitāte.

Uztveršanas efektivitāti mēra, kad ir noteikti iekārtai raksturīgie emisijas faktori. Lai šos koeficientus noteiktu, izmanto to norādījumu visjaunāko redakciju, kas minēti 2006. gada IPCC vadlīniju 4.4.2.4. punktā attiecībā uz 3. pakāpi.

Operators aprēķina CF4 un C2F6 emisijas, ko emitē pa dūmvadu vai dūmeni, izmantojot vienu no šādām metodēm:

a) A metodi, ja reģistrē anoda efekta minūtes elementdienā;

b) B metodi, ja reģistrē anoda efekta pārspriegumu.

Aprēķina A metode – pieskaru metode

PFC emisiju noteikšanai operators izmanto šādus vienādojumus:

CF4 emisijas [t] = AEM × (SEFCF4/1 000) × PrAl

C2F6 emisijas [t] = CF4 emisijas * FC2F6,

kur:

AEM= anoda efekta minūtes elementdienā;

SEFCF4 = lineārās sakarības emisijas faktors [(kg CF4/t Al produkcijas) / (anoda efekta minūtes elementdienā)]. Ja izmanto dažādus elementa tipus, pēc vajadzības var piemērot dažādus SEF;

PrAl = primārā alumīnija gada produkcija [t];

FC2F6 = C2F6 (t C2F6 / t CF4) masas frakcija.

Anoda efekta minūtes elementdienā izsaka anoda efektu biežumu (anoda efektu skaits / elementdiena), kas reizināts ar anoda efektu vidējo ilgumu (anoda efekta minūtes / sastopamība):

AEM = biežums × vidējais ilgums.

Emisijas faktors: CF4 emisijas faktors (lineārās sakarības emisijas faktors SEFCF4) izsaka CF4 daudzumu [kg], kas emitēts uz tonnu alumīnija vienā AEM vienā elementdienā. C2F6 emisijas faktors (masas frakcija FC2F6) izsaka C2F6 daudzumu [t], kas emitēts proporcionāli emitētā CF4 daudzumam [t].

1. pakāpe: operators izmanto tehnoloģijām specifiskos emisijas faktorus no šīs sadaļas 1. tabulas IV pielikumā.

2. pakāpe: operators izmanto iekārtām specifiskos CF4 un C2F6 emisijas faktorus, kas noteikti ar nepārtrauktu vai periodisku mērīšanu uz vietas. Lai šos emisijas faktorus noteiktu, operators izmanto to norādījumu visjaunāko redakciju, kas minēti 2006. gada IPCC vadlīniju (1) 4.4.2.4. punktā attiecībā uz 3. pakāpi. Emisijas faktorā ņem vērā arī emisijas, kas saistītas ar efektiem, kas nav anoda efekts. Operators nosaka katru emisijas faktoru ar maksimālo nenoteiktību ± 15 %.

Operators emisijas faktorus nosaka vismaz ik pēc trim gadiem vai agrāk, ja tas vajadzīgs sakarā ar relevantām izmaiņām iekārtā. Relevantas izmaiņas ir izmaiņas anoda efekta ilguma sadalījumā vai izmaiņas kontroles algoritmā, kas ietekmē anoda efekta veidu kombināciju vai anoda efekta pārtraukšanas paņēmienu būtību.

1. tabula

Tehnoloģijām specifiskie emisijas faktori, kas saistīti ar darbības datiem, ja izmanto lineārās sakarības metodi

Tehnoloģija CF4 emisijas faktors (SEFCF4) [(kg CF4/t Al) / (anoda efekta minūtes elementdienā)] C2F6 emisijas faktors (FC2F6) [t C2F6/ t CF4] CWPB tehnoloģija 0,143 0,121 VSS tehnoloģija 0,092 0,053

Aprēķina B metode – pārsprieguma metode

Ja mēra anoda efekta pārspriegumu, operators PFC emisiju noteikšanai izmanto šādus vienādojumus:

CF4 emisijas [t] = OVC × (AEO/CE) × PrAl × 0,001

C2F6 emisijas [t] = CF4 emisijas × FCF2F6,

kur:

OVC= pārsprieguma koeficients (“emisijas faktors”), kas izteikts kā kg CF4 uz tonnu alumīnija, kura saražota uz katru mV pārsprieguma;

AEO= anoda efekta pārspriegums uz elementu [mV], kas noteikts kā integrālis (laiks × spriegums virs mērķsprieguma), dalīts ar datu vākšanas laiku (ilgumu);

CE= vidējais alumīnija ražošanas strāvas lietderības koeficients [%];

PrAl = primārā alumīnija gada produkcija [t];

FCF2F6 = C2F6 (t C2F6 / t CF4) masas frakcija.

Termins AEO/CE (anoda efekta pārspriegums / strāvas lietderības koeficients) izsaka laikā integrētu vidējo anoda efekta pārspriegumu [mV pārspriegumu] pret vidējo strāvas lietderības koeficientu [%].

Emisijas faktors: CF4 emisijas faktors (“pārsprieguma koeficients” (OVC)) izsaka CF4 daudzumu [kg], kas emitēts uz tonnu alumīnija, kura saražota uz milivoltu pārsprieguma [mV]. C2F6 emisijas faktors (masas frakcija FC2F6) izsaka C2F6 daudzumu [t], kas emitēts proporcionāli emitētā CF4 daudzumam [t].

1. pakāpe: operators izmanto tehnoloģijām specifiskos emisijas faktorus no šīs sadaļas 2. tabulas IV pielikumā.

2. pakāpe: operators izmanto iekārtām specifiskos CF4 [(kg CF4 / t Al ) / (mV)] un C2F6 [t C2F6/ t CF4] emisijas faktorus, kas noteikti ar nepārtrauktu vai periodisku mērīšanu uz vietas. Lai šos emisiju faktorus noteiktu, operators izmanto to norādījumu visjaunāko redakciju, kas minēti 2006. gada IPCC vadlīniju 4.4.2.4. punktā attiecībā uz 3. pakāpi. Operators nosaka emisijas faktorus ar maksimālo nenoteiktību ± 15 % katram.

Operators emisijas faktorus nosaka vismaz ik pēc trim gadiem vai agrāk, ja tas vajadzīgs sakarā ar relevantām izmaiņām iekārtā. Relevantas izmaiņas ir izmaiņas anoda efekta ilguma sadalījumā vai izmaiņas kontroles algoritmā, kas ietekmē anoda efekta veidu kombināciju vai anoda efekta pārtraukšanas paņēmienu būtību.

2. tabula

Tehnoloģijām specifiski emisijas faktori, kas saistīti ar pārsprieguma darbības datiem

Tehnoloģija CF4 emisijas faktors [(kg CF4/t Al) / mV] C2F6 emisijas faktors [t C2F6/ t CF4] CWPB tehnoloģija 1,16 0,121 VSS tehnoloģija n. p. 0,053

C. CO2(e) emisiju noteikšana

Operators aprēķina CO2(e) emisijas no CF4 un C2F6 emisijām šādā veidā, izmantojot globālās sasilšanas potenciālus, kas uzskaitīti VI pielikuma 3. sadaļas 6. tabulā:

PFC emisijas [t CO2(e)] = CF4 emisijas [t] * GWPCF4 + C2F6 emisijas [t] * GWPC2F6

9. CEMENTA KLINKERA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: izejmateriālu sastāvā esošā kaļķakmens kalcinēšana, apdedzināšanas krāšņu konvencionālais fosilais kurināmais, apdedzināšanas krāšņu alternatīvie fosilā kurināmā veidi un izejmateriāli, apdedzināšanas krāšņu biomasas kurināmie (biomasas atkritumi), kurināmais, kas nav apdedzināšanas krāšņu kurināmais, kaļķakmens un slānekļu organiskā oglekļa saturs un atlikumgāzu attīrīšanai skruberī izmantotie izejmateriāli.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Emisijas no sadegšanas monitorē saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļu. Procesa emisijas no maltu izejmateriālu maisījuma sastāvdaļām monitorē saskaņā ar II pielikuma 4. sadaļu, par pamatu izmantojot karbonātu saturu procesa ielaidē (aprēķina A metode) vai saražotā klinkera daudzumu (aprēķina B metode). Ja izmanto A metodi, jāņem vērā vismaz šādi karbonāti: CaCO3, MgCO3 un FeCO3. Ja izmanto B metodi, operators ņem vērā vismaz CaO un MgO un iesniedz kompetentajai iestādei pierādījumus par to, cik lielā mērā jāņem vērā vēl citi oglekļa avoti.

CO2 emisijas, kas saistītas ar putekļiem, kuri aizvākti no procesa, un organisko oglekli izejmateriālos, pieskaita saskaņā ar šīs sadaļas C un D apakšsadaļu IV pielikumā.

Aprēķinu A metode: balstīta apdedzināšanas krāsns ielaidē

Ja cementa krāsns putekļus (CKD) un citus apvada putekļus izvada no krāsns sistēmas, operators saistītos izejmateriālus neuzskata par procesa ielaidi, bet aprēķina emisijas no CKD saskaņā ar C apakšsadaļu.

Ja vien maltie izejmateriāli nav raksturoti, operators nenoteiktības prasības darbības datiem piemēro atsevišķi katram attiecīgajam krāsns ielaides materiālam, kas satur oglekli, nepieļaujot divkāršu uzskaiti vai datu izlaidumus atpakaļatgrieztu materiālu vai apvadmateriālu dēļ. Ja darbības datus nosaka, pamatojoties uz saražoto klinkera daudzumu, malto izejmateriālu neto daudzumu var noteikt, izmantojot empīrisku malto izejmateriālu un klinkera attiecību, kas ir specifiska konkrētajai ražotnei. Šī attiecība jāatjaunina vismaz vienu reizi gadā, ievērojot nozares paraugprakses vadlīnijas.

Aprēķina B metode: balstīta klinkera izlaidē

Operators nosaka darbības datus kā klinkera produkcijas apjomu [t] pārskata periodā, izmantojot vienu no šādiem paņēmieniem:

a) klinkeru tieši nosverot;

b) pamatojoties uz cementa piegāžu datiem, pēc materiālu bilances (ņemot vērā klinkera nosūtīšanu, klinkera sagādes, kā arī klinkera krājumu izmaiņas), un tam izmanto šādu formulu: saražotais klinkers [t] = ((cementa piegādes [t] – cementa krājumu izmaiņas [t]) × klinkera/cementa attiecība [t klinkera/t cementa]) – (sagādātais klinkers [t]) + (nosūtītais klinkers [t]) – (klinkera krājumu izmaiņas [t]).

Operators iegūst klinkera un cementa attiecību katram atšķirīgajam cementa produktam, pamatojoties uz 32.–35. panta noteikumiem, vai aprēķina šo attiecību no starpības starp cementa piegādēm un krājumu izmaiņām, kā arī visiem materiāliem, kas izmantoti kā cementa piedevas, iekļaujot arī apvada putekļus un cementa krāsns putekļus.

Atkāpjoties no II pielikuma 4. sadaļas prasībām, emisijas faktora 1. pakāpi definē šādi.

1. pakāpe: operators piemēro emisijas faktoru 0,525 t CO2/t klinkera.

C. Emisijas, kas saistītas ar izmestajiem putekļiem

Operators pieskaita CO2 emisijas no apvada putekļiem un cementa krāsns putekļiem (CKD), ko izvada no krāsns sistēmas, un koriģē tās ar CKD daļējas kalcinēšanas koeficientu; tās aprēķina kā procesa emisijas saskaņā ar 24. panta 2. punktu. Atkāpjoties no II pielikuma 4. sadaļas prasībām, emisijas faktora 1. un 2. pakāpi definē šādi.

1. pakāpe: operators piemēro emisijas faktoru 0,525 t CO2/t putekļu.

2. pakāpe: operators nosaka emisijas faktoru (EF) vismaz vienu reizi gadā, ievērojot 32.–35. panta noteikumus un izmantojot šādu formulu:

kur:

EFCKD = daļēji kalcinēto cementa krāsns putekļu emisijas faktors [t CO2/t CKD];

EFkl. = iekārtai specifiskais klinkera emisijas faktors [t CO2/t klinkera];

d = CKD kalcinēšanas pakāpe (emitētais CO2 kā % no kopējā karbonātu CO2 izejmateriālu maisījumā).

3. pakāpi emisijas faktoram nepiemēro.

D. Emisijas no nekarbonātu oglekļa maltos izejmateriālos

Operators nosaka emisijas no nekarbonātu oglekļa, vismaz no kaļķakmens, slānekļa vai alternatīviem izejmateriāliem (piemēram, vieglajiem pelniem), ko izmanto malto izejmateriālu maisījumā krāsnī, saskaņā ar 24. panta 2. punktu.

Emisijas faktoram piemēro šādas pakāpju definīcijas.

1. pakāpe: nekarbonātu oglekļa saturu relevantajā izejmateriālā nosaka, izmantojot nozares paraugprakses vadlīnijas.

2. pakāpe: nekarbonātu oglekļa saturu relevantajā izejmateriālā nosaka vismaz vienreiz gadā saskaņā ar 32.–35. panta noteikumiem.

Pārrēķina koeficientam piemēro šādas pakāpju definīcijas.

1. pakāpe: piemēro pārrēķina koeficientu 1.

2. pakāpe: pārrēķina koeficientu aprēķina, balstoties uz nozares paraugpraksi.

10. KAĻĶU RAŽOŠANA, KĀ ARĪ DOLOMĪTA VAI MAGNEZĪTA KALCINĒŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: izejmateriālu sastāvā esošā kaļķakmens, dolomīta vai magnezīta kalcinēšana, konvencionālie fosilie krāsns kurināmie, alternatīvi krāsns fosilie kurināmie un izejmateriāli, krāsns biomasas kurināmie (biomasas atkritumi) un citi kurināmie.

Ja dedzinātos kaļķus un kaļķakmens izcelsmes CO2 izmanto attīrīšanas procesos tā, lai aptuveni tāds pats CO2 daudzums tiktu atkal piesaistīts, karbonātu sadalīšanos un minētos attīrīšanas procesus nav nepieciešams atsevišķi iekļaut iekārtas monitoringa plānā.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Emisijas no sadegšanas monitorē saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļu. Procesa emisijas no izejmateriāliem monitorē saskaņā ar II pielikuma 4. un 5. sadaļu. Vienmēr ņem vērā kalcija un magnēzija karbonātus. Citus karbonātus un organisko oglekli izejmateriālos ņem vērā, ja tie ir relevanti emisiju aprēķinam.

Ielaidē balstītā metodikā karbonāta satura vērtības koriģē atbilstoši attiecīgajam materiāla mitruma un piemaisījumu saturam. Magnēzija ražošanas gadījumā citus magnēziju saturošos minerālus, kas nav karbonāti, ņem vērā pēc vajadzības.

Jāizvairās no divkāršas uzskaites vai datu izlaidumiem atpakaļatgrieztu materiālu vai apvadmateriālu dēļ. Piemērojot B metodi, kaļķu cepļa putekļus uzskata par atsevišķu avota plūsmu, ja attiecināms.

11. STIKLA, STIKLA ŠĶIEDRAS VAI MINERĀLVATES IZOLĀCIJAS MATERIĀLU RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators piemēro šīs sadaļas noteikumus arī šķidrā stikla un akmensvates ražošanas iekārtām.

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: sārmu metālu un sārmzemju metālu karbonātu sadalīšanās izejmateriālu kušanas rezultātā, konvencionālie fosilie kurināmie, alternatīvi fosilie kurināmie un izejmateriāli, biomasas kurināmie (biomasas atkritumi), citi kurināmie, oglekli saturošas piedevas, tostarp kokss, akmeņogļu putekļi un grafīts, dūmgāzu pēcsadedzināšana un attīrīšana skruberī.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Emisijas no sadegšanas, ietverot dūmgāzu attīrīšanu skruberī, monitorē saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļu. Procesa emisijas no izejmateriāliem monitorē saskaņā ar II pielikuma 4. sadaļu. Ņem vērā vismaz šādus karbonātus: CaCO3, MgCO3, Na2CO3, NaHCO3, BaCO3, Li2CO3, K2CO3, un SrCO3. Izmanto tikai A metodi. Emisijas no citiem procesa materiāliem, tostarp koksa, grafīta un akmeņogļu putekļiem, monitorē saskaņā ar II pielikuma 5. sadaļu.

Atkāpjoties no II pielikuma 4. sadaļas prasībām, emisijas faktoram piemēro šādas pakāpju definīcijas.

1. pakāpe: izmanto stehiometriskās attiecības, kas uzskaitītas VI pielikuma 2. sadaļā. Relevanto ielaides materiālu tīrību nosaka, balstoties uz nozares paraugpraksi.

2. pakāpe: relevanto karbonātu daudzumu katrā relevantajā ielaides materiālā nosaka saskaņā ar 32.–35. pantu.

Pārrēķina koeficientam piemēro tikai 1. pakāpi.

12. KERAMIKAS IZSTRĀDĀJUMU RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: apdedzināšanas krāšņu kurināmie, izejmateriālu sastāvā esošā kaļķakmens/dolomīta un citu karbonātu kalcinēšana, kaļķakmens un citi karbonāti gaisa piesārņotāju samazināšanai un citi dūmgāzu attīrīšanas paņēmieni, fosilās/biomasas piedevas porainības veicināšanai, tostarp polistirols, atliekas no papīra ražošanas vai zāģskaidas, fosilais organiskais materiāls mālos un citos izejmateriālos.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Emisijas no sadegšanas, ietverot dūmgāzu attīrīšanu skruberī, monitorē saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļu. Procesa emisijas no maltu izejmateriālu maisījuma sastāvdaļām monitorē saskaņā ar II pielikuma 4. un 5. sadaļu. Attiecībā uz keramikas izstrādājumiem no attīrītiem vai sintētiskiem māliem operators var izmantot A metodi vai B metodi. Keramikas izstrādājumiem no neapstrādātiem māliem un kad lieto mālus vai piedevas ar nozīmīgu organisko saturu, operators izmanto A metodi. Vienmēr ņem vērā kalcija karbonātus. Citus karbonātus un organisko oglekli izejmateriālos ņem vērā, ja tie ir relevanti emisiju aprēķinam.

Ielaides materiālu darbības datus A metodei var noteikt ar piemērotu atpakaļaprēķinu, kura pamatā ir nozares paraugprakse un kuru apstiprinājusi kompetentā iestāde. Šādā atpakaļaprēķinā ņem vērā to, kāda uzskaite ir pieejama izžāvētiem zaļajiem produktiem vai apdedzinātiem produktiem, kā arī atbilstošus datu avotus par māla un piedevu mitrumu un izmantoto materiālu atlaidināšanas zudumu (karsēšanas zudumi).

Atkāpjoties no II pielikuma 4. sadaļas prasībām, karbonātus saturošu izejmateriālu procesa emisiju emisijas faktoriem piemēro šādas pakāpju definīcijas.

A metode (pamatojoties uz ielaidi)

1. pakāpe: emisijas faktora aprēķināšanai analīžu rezultātu vietā piemēro konservatīvu vērtību 0,2 tonnas CaCO3 (kas atbilst 0,08794 tonnām CO2) uz katru sausa māla tonnu. Visu neorganisko un organisko oglekli māla materiālā uzskata par iekļautu šajā vērtībā. Piedevas uzskata par tādām, kas nav iekļautas šajā vērtībā.

2. pakāpe: emisijas faktoru katrai avota plūsmai iegūst un atjaunina vismaz vienu reizi gadā, izmantojot nozares paraugpraksi un atspoguļojot ražotnei specifiskos apstākļus un iekārtas produktu struktūru.

3. pakāpe: relevanto izejmateriālu sastāvu nosaka saskaņā ar 32.–35. pantu. Attiecīgā gadījumā, lai pārvērstu sastāva datus emisijas faktoros, izmanto stehiometriskās attiecības, kas uzskaitītas VI pielikuma 2. sadaļā.

B metode (pamatojoties uz izlaidi)

1. pakāpe: emisijas faktora aprēķināšanai analīžu rezultātu vietā piemēro konservatīvu vērtību 0,123 tonnas CaO (kas atbilst 0,09642 tonnām CO2) uz katru produkcijas tonnu. Visu neorganisko un organisko oglekli māla materiālā uzskata par iekļautu šajā vērtībā. Piedevas uzskata par tādām, kas nav iekļautas šajā vērtībā.

2. pakāpe: emisijas faktoru iegūst un atjaunina vismaz vienu reizi gadā, izmantojot nozares paraugpraksi un ņemot vērā ražotnei specifiskos apstākļus un iekārtas produktu struktūru.

3. pakāpe: produktu sastāva noteikšanu veic saskaņā ar 32.–35. pantu. Attiecīgā gadījumā, lai sastāva datus pārvērstu emisijas faktoros, izmanto stehiometriskās attiecības, kas minētas VI pielikuma 2. sadaļas 3. tabulā, pieņemot, ka visi relevantie metālu oksīdi ir iegūti no attiecīgajiem karbonātiem.

Atkāpjoties no šā pielikuma 1. sadaļas prasībām, dūmgāzu attīrīšanai skruberī emisijas faktoram piemēro šādu pakāpi.

1. pakāpe: operators piemēro CaCO3 stehiometrisko attiecību, kā norādīts VI pielikuma 2. sadaļā.

Gāzu attīrīšanai skruberī neizmanto citu pakāpi un pārrēķina koeficientu. Jānovērš izmantotā kaļķakmens, kas tajā pašā iekārtā reciklēts kā izejmateriāls, divkārša uzskaite.

13. ĢIPŠA IZSTRĀDĀJUMU UN ĢIPŠKARTONA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz CO2 emisijas no visu veidu sadedzināšanas darbībām.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Emisijas no sadegšanas monitorē saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļu.

14. PULPAS UN PAPĪRA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: katli, gāzturbīnas un citas sadedzināšanas ierīces, kas ražo tvaiku vai elektroenerģiju, atguves katli un citas ierīces, kurās dedzina izmantotos pulpēšanas atsārmus, incinerācijas stacijas, kaļķu cepļi un kalcinētāji, atlikumgāzu skrubēšana un žāvētāji, kuru darbināšanai izmanto kurināmo (piemēram, infrasarkano staru žāvētāji).

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Emisijas no sadedzināšanas, tostarp no dūmgāzu attīrīšanas skruberī, monitorē saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļu.

Procesa emisijas no izejmateriāliem, ko izmanto kā piebarošanas ķimikālijas (ietverot vismaz kaļķakmeni vai nātrija karbonātu), monitorē ar A metodi saskaņā ar II pielikuma 4. sadaļu. CO2 emisijas no kaļķakmens nogulšņu atguves pulpas ražošanā uzskata par reciklētās biomasas CO2. Pieņem, ka tikai tas CO2 daudzums, kas proporcionāls ielaidei no piebarošanas ķimikālijām, izraisa fosilā CO2 emisijas.

Emisijām no piebarošanas ķimikālijām piemēro šādas emisijas faktora pakāpju definīcijas.

1. pakāpe: izmanto stehiometriskās attiecības, kas uzskaitītas VI pielikuma 2. sadaļā. Relevanto ielaides materiālu tīrību nosaka, balstoties uz nozares paraugpraksi. Iegūtās vērtības koriģē atbilstoši izmantoto karbonātu materiālu mitruma un piemaisījumu saturam.

2. pakāpe: relevanto karbonātu daudzumu katrā relevantajā ielaides materiālā nosaka saskaņā ar 32.–35. pantu. Attiecīgā gadījumā, lai pārvērstu sastāva datus emisijas faktoros, izmanto stehiometriskās attiecības, kas uzskaitītas VI pielikuma 2. sadaļā.

Pārrēķina koeficientam piemēro tikai 1. pakāpi.

15. TEHNISKĀ OGLEKĻA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators kā CO2 emisiju avotus ņem vērā vismaz visu sadedzināmo kurināmo un visu kurināmo, ko izmanto kā procesa materiālu.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Emisijas no tehniskā oglekļa ražošanas var monitorēt kā sadedzināšanas procesu, ietverot dūmgāzu attīrīšanu skruberī, saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļu, vai monitoringam var izmantot masas bilanci saskaņā ar 25. pantu un II pielikuma 3. sadaļu.

16. DISLĀPEKĻA OKSĪDA (N2O) EMISIJU NOTEIKŠANA NO SLĀPEKĻSKĀBES, ADIPĪNSKĀBES, KAPROLAKTĀMA, GLIOKSĀLA UN GLIOKSĀLSKĀBES RAŽOŠANAS KĀ DARBĪBAS, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Katrs operators katrai darbībai, kas izraisa N2O emisijas, ņem vērā visus avotus, kuri emitē N2O no ražošanas procesiem, arī tad, ja N2O emisijas no ražošanas tiek virzītas caur emisiju mazināšanas aprīkojumu. Tas ietver jebko no minētā:

(a) slāpekļskābes ražošana – N2O emisijas no amonjaka katalītiskās oksidācijas un/vai no NOx/N2O emisiju mazināšanas blokiem;

(b) adipīnskābes ražošana – N2O emisijas, tostarp no oksidācijas reakcijas, tiešas procesa gāzu novadīšanas atmosfērā un/vai emisiju kontroles aprīkojuma;

(c) glioksāla un glioksālskābes ražošana – N2O emisijas, tostarp no procesa reakcijām, tiešas procesa gāzu novadīšanas atmosfērā un/vai emisiju kontroles aprīkojuma;

(d) kaprolaktāma ražošana – N2O emisijas, tostarp no procesa reakcijām, tiešas procesa gāzu novadīšanas atmosfērā un/vai emisiju kontroles aprīkojuma.

Šos noteikumus nepiemēro N2O emisijām no kurināmā sadedzināšanas.

B. N2O emisiju noteikšana

B.1. Ikgadējās N2O emisijas

Operators monitorē N2O emisijas no slāpekļskābes ražošanā, izmantojot nepārtrauktu emisiju mērīšanu. Operators monitorē N2O emisijas no adipīnskābes, kaprolaktāma, glioksāla un glioksālskābes ražošanas, samazinātajām emisijām izmantojot mērījumos balstītu metodiku, bet gadījumos, kad emisijas īslaicīgi nesamazina, izmanto aprēķinos balstītu metodiku (kuras pamatā ir masas bilances metodika).

Katram emisijas avotam, kam piemēro nepārtrauktu emisiju mērīšanu, operators par gada kopējām emisijām uzskata visu stundas emisiju summu, kuru aprēķina pēc 1. vienādojuma VIII pielikuma 3. sadaļā.

B.2. N2O stundas emisijas

Operators aprēķina gada vidējās N2O stundas emisijas katram avotam, kam piemēro nepārtrauktu emisiju mērīšanu, un šim nolūkam izmanto 2. vienādojumu VIII pielikuma 3. sadaļā.

Operators nosaka N2O stundas koncentrācijas dūmgāzē no katra emisijas avota, izmantojot mērījumos balstītu metodiku, reprezentatīvā punktā aiz NOx/N2O emisiju mazināšanas aprīkojuma (ja tiek veikta emisiju mazināšana). Operators izmanto paņēmienus, kas spēj izmērīt N2O koncentrācijas visiem emisijas avotiem, gan darbojoties emisiju mazināšanas aprīkojumam, gan tad, ja emisiju mazināšana nenotiek. Ja šādos periodos palielinās mērījumu nenoteiktība, operators ņem to vērā nenoteiktības novērtējumā.

Ja nepieciešams, operators pārrēķina visus mērījumu rezultātus uz sausu gāzi un par tiem konsekventi ziņo.

B.3. Dūmgāzes plūsmas noteikšana

Lai izmērītu dūmgāzes plūsmu N2O emisiju monitoringa vajadzībām, operators izmanto dūmgāzes plūsmas monitoringa metodes, kas izklāstītas šīs regulas 43. panta 5. punktā. Slāpekļskābes ražošanā operators piemēro metodi, kas paredzēta 43. panta 5. punkta a) apakšpunktā, izņemot, ja tas tehniski nav iespējams. Šādā gadījumā un ja to atļauj kompetentā iestāde, operators piemēro citu metodi, tostarp masas bilances metodiku, kuras pamatā ir būtiski parametri, piemēram, amonjaka ielaides slodze, vai plūsmas noteikšanu, veicot nepārtrauktu emisiju plūsmas mērīšanu.

Dūmgāzes plūsmu aprēķina saskaņā ar šādu formulu:

Vdūmgāzes plūsma [Nm3/h] = Vgaiss * (1 - O2, gaiss) / (1 - O2, dūmgāze),

kur:

Vgaiss = kopējā gaisa plūsmas ielaide, izteikta Nm3/h, standartapstākļos;

O2, gaiss = O2 tilpuma frakcija sausā gaisā [= 0,2095];

O2, dūmgāze = O2 tilpuma frakcija dūmgāzē.

Vgaiss aprēķina kā visu slāpekļskābes ražošanas blokā ievadīto gaisa plūsmu summu.

Operators izmanto šādu formulu, ja vien monitoringa plānā nav noteikts citādi:

Vgaiss = Vprim. + Vsek. + Vslēga,

kur:

Vprim. = primārā gaisa plūsmas ielaide, izteikta Nm3/h, standartapstākļos;

Vsek. = sekundārā gaisa plūsmas ielaide, izteikta Nm3/h, standartapstākļos;

Vslēga = slēga gaisa plūsmas ielaide, izteikta Nm3/h, standartapstākļos.

Operators nosaka Vprim., izmantojot nepārtrauktu plūsmas mērīšanu, pirms sajaukšanas ar amonjaku. Operators nosaka Vsek., izmantojot nepārtrauktu plūsmas mērīšanu, tai skaitā arī tad, ja mērīšana notiek pirms siltuma atguves bloka. Attiecībā uz Vslēga operators ņem vērā slāpekļskābes ražošanas procesā izpūstā gaisa plūsmu.

Gaisa plūsmu ielaidei, kas kopā veido mazāk par 2,5 % kopējās gaisa plūsmas, kompetentā iestāde var akceptēt, ka šī gaisa caurplūduma noteikšanai izmanto aplēses metodes, ko operators piedāvā, pamatojoties uz nozares paraugpraksi.

Operators iesniedz pierādījumus, ko iegūst, veicot mērījumus normālos ekspluatācijas apstākļos, un kas apliecina, ka izmērītā dūmgāzes plūsma ir pietiekami homogēna, lai varētu izmantot piedāvāto mērīšanas metodi. Ja šie mērījumi apstiprina, ka šī plūsma nav homogēna, operators ņem to vērā, nosakot atbilstošās monitoringa metodes un aprēķinot nenoteiktību N2O emisijās.

Operators pārrēķina visus mērījumu rezultātus uz sausu gāzi un par tiem konsekventi ziņo.

B.4. Skābekļa (O2) koncentrācijas

Operators mēra skābekļa koncentrācijas dūmgāzē, ja tas ir vajadzīgs dūmgāzes plūsmas aprēķināšanai saskaņā ar šīs sadaļas B.3. apakšsadaļu IV pielikumā. Šim nolūkam viņš izpilda koncentrācijas mērīšanas prasības, kas noteiktas 41. panta 1. un 2. punktā. Nosakot N2O emisiju nenoteiktību, operators ņem vērā O2 koncentrācijas mērījumu nenoteiktību.

Ja nepieciešams, operators pārrēķina visus mērījumu rezultātus uz sausu gāzi un par tiem konsekventi ziņo.

B.5. N2O emisiju aprēķināšana

Konkrētos periodos, kad N2O emisijas, kas rodas no adipīnskābes, kaprolaktāma, glioksāla un glioksālskābes ražošanas, netiek mazinātas (tostarp sakarā ar gāzu novadīšanu drošības apsvērumu dēļ un tad, kad nedarbojas emisiju mazināšanas stacija) un nepārtraukts N2O emisiju monitorings nav tehniski iespējams, operators aprēķina N2O emisijas, izmantojot masas bilances metodiku, ja ir saņemta kompetentās iestādes atļauja izmantot šādu metodiku. Šim nolūkam vispārējai nenoteiktībai jābūt līdzīgai kā tad, ja tiktu piemērotas 41. panta 1. un 2. punktā paredzētās pakāpes prasības. Operators aprēķina metodei par pamatu izmanto attiecīgajā laikā notiekošā ķīmiskā procesa maksimālo iespējamo N2O emisijas apjomu un šīs emisijas periodu.

Nosakot emisijas avota gada stundas vidējo nenoteiktību, operators ņem vērā visu šim konkrētajam emisijas avotam aprēķināto emisiju nenoteiktību.

B.6. Darbības ražošanas apjoma noteikšana

Ražošanas apjomu aprēķina, pamatojoties uz dienas ražošanas pārskatiem un ekspluatācijas stundām.

B.7. Paraugošanas rādītāji

Derīgas stundas vidējās vērtības vai īsāka references perioda vidējās vērtības aprēķina saskaņā ar 44. pantu šādiem elementiem:

(a) N2O koncentrācija dūmgāzē;

(b) kopējā dūmgāzes plūsma, ja to mēra tieši un tas ir prasīts;

(c) visas gāzu plūsmas un skābekļa koncentrācijas, kas nepieciešamas kopējās dūmgāzes plūsmas netiešai noteikšanai.

C. CO2 gada ekvivalenta (CO2(e)) noteikšana

Operators kopējās N2O gada emisijas no visiem emisijas avotiem (izmērītas tonnās ar precizitāti līdz trīs cipariem aiz komata) pārrēķina CO2(e) gada emisijās (noapaļotās tonnās), izmantojot šādu formulu un GWP vērtības, kas minētas VI pielikuma 3. sadaļā:

CO2(e) [t] = N2Ogadā[t] * GWPN2O,

kur:

N2Ogadā = kopējās N2O gada emisijas, kas aprēķinātas saskaņā ar 1. vienādojumu VIII pielikuma 3. sadaļā.

Kopējo gada CO2(e), ko radījuši visi emisijas avoti, un visas tiešās CO2 emisijas no citiem emisijas avotiem, kas iekļauti ar siltumnīcefekta gāzu atļauju, pieskaita kopējām CO2 gada emisijām, ko radījusi iekārta, un šo rādītāju izmanto ziņošanai un kvotu nodošanai.

Kopējās N2O gada emisijas paziņo tonnās ar precizitāti līdz trīs cipariem aiz komata un kā CO2(e) noapaļotās tonnās.

17. AMONJAKA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisijas avotus: kurināmo sadedzināšana, kurā saražo siltumenerģiju riformingam vai daļējai oksidācijai, kurināmie, ko izmanto kā procesa ielaidi amonjaka ražošanas procesā (riformingā vai daļējā oksidācijā), kurināmie, ko izmanto citiem sadedzināšanas procesiem, tostarp karstā ūdens vai tvaika ražošanai.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Lai monitorētu emisijas no sadedzināšanas procesiem un kurināmajiem, ko izmanto kā procesa ielaidi, piemēro standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un šā pielikuma 1. sadaļu.

Ja CO2 no amonjaka ražošanas izmanto kā ievadmateriālu urīnvielas vai citu ķimikāliju ražošanai vai ja to pārvieto ārup no iekārtas lietojumam, kas nav paredzēts 49. panta 1. punktā, attiecīgo CO2 daudzumu uzskata par emitētu no iekārtas, kas rada CO2.

18. ORGANISKO ĶIMIKĀLIJU LIELAPJOMA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators ņem vērā vismaz šādus CO2 emisiju avotus: krekings (katalītiskais un nekatalītiskais), riformings, daļēja vai pilnīga oksidācija, līdzīgi procesi, kuru rezultātā no ogļūdeņražu bāzes ievadmateriālu sastāvā esošā oglekļa rodas CO2 emisijas, atlikumgāzu sadedzināšana un sadedzināšana lāpā, kā arī kurināmā dedzināšana citos sadedzināšanas procesos.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Ja organisko ķimikāliju lielapjoma ražošana ir tehniski integrēta minerāleļļu rafinētavā, šādas iekārtas operators piemēro relevantos šā pielikuma 2. sadaļas noteikumus.

Neskarot pirmo daļu, operators monitorē emisijas no sadedzināšanas procesiem, ja izmantotais kurināmais nepiedalās ķīmiskajās reakcijās organisko ķimikāliju lielapjoma ražošanai un neizriet no šādām ķīmiskajām reakcijām, un šim nolūkam viņš izmanto standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un šā pielikuma 1. sadaļu. Visos pārējos gadījumos operators var izvēlēties monitorēt emisijas no organisko ķimikāliju lielapjoma ražošanas, izmantojot masas bilances metodiku saskaņā ar 25. pantu vai standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu. Ja izmanto standarta metodiku, operators kompetentajai iestādei iesniedz pierādījumus, ka izvēlētā metodika aptver visas relevantās emisijas, ko aptvertu masas bilances metodika.

Lai noteiktu oglekļa saturu saskaņā ar 1. pakāpi, piemēro references emisiju faktorus, kas uzskaitīti VI pielikuma 5. tabulā. Vielām, kas nav minētas VI pielikuma 5. tabulā vai citos šīs regulas noteikumos, operators aprēķina oglekļa saturu pēc stehiometriskā oglekļa satura tīrā vielā un no vielas koncentrācijas ielaides vai izlaides plūsmā.

19. ŪDEŅRAŽA UN SINTĒZES GĀZES RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Operators iekļauj vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: kurināmie, ko izmanto ūdeņraža vai sintēzes gāzes ražošanas procesā (riformings vai daļēja oksidācija) un kurināmie, ko izmanto citiem sadedzināšanas procesiem, tostarp karstā ūdens vai tvaika ražošanai. Saražoto sintēzes gāzi masas bilances metodikā uzskata par avota plūsmu.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Lai monitorētu emisijas no sadedzināšanas procesiem un kurināmajiem, ko izmanto par procesa ielaidi ūdeņraža ražošanā, izmanto standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu un šā pielikuma 1. sadaļu.

Lai monitorētu emisijas no sintēzes gāzes ražošanas, izmanto masas bilanci saskaņā ar 25. pantu. Kas attiecas uz emisijām no atsevišķiem sadedzināšanas procesiem, operators var izvēlēties iekļaut tās masas bilancē vai lietot standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu vismaz attiecībā uz daļu avota plūsmu, nepieļaujot datu iztrūkumu vai emisiju divkāršu uzskaiti.

Ja ūdeņradi un sintēzes gāzi ražo vienā iekārtā, operators aprēķina CO2 emisijas, ūdeņradim un sintēzes gāzei izmantojot atsevišķu metodiku, kā norādīts šīs sadaļas pirmajās divās daļās, vai arī vienu kopēju masas bilanci.

20. NĀTRIJA KARBONĀTA UN NĀTRIJA BIKARBONĀTA RAŽOŠANA KĀ DARBĪBA, KAS MINĒTA DIREKTĪVAS 2003/87/EK I PIELIKUMĀ

A. Tvērums

Emisijas avotos un avota plūsmās CO2 emisijām no iekārtām, kurās ražo nātrija karbonātu un nātrija bikarbonātu, ir iekļauti:

(a) kurināmie, ko izmanto sadedzināšanas procesos, tostarp kurināmie karstā ūdens vai tvaika ražošanai;

(b) izejmateriāli, tostarp izlaistā gāze no kaļķakmens kalcinēšanas, ciktāl to neizmanto karbonizācijā;

(c) atlikumgāzes no mazgāšanas vai filtrēšanas posmiem pēc karbonizācijas, ciktāl tās neizmanto karbonizācijā.

B. Īpaši monitoringa noteikumi

Lai monitorētu emisijas no nātrija karbonāta un nātrija bikarbonāta ražošanas, operators izmanto masas bilanci saskaņā ar 25. pantu. Kas attiecas uz emisijām no sadedzināšanas procesiem, operators var izvēlēties iekļaut tās masas bilancē vai lietot standarta metodiku saskaņā ar 24. pantu vismaz attiecībā uz daļu avota plūsmu, nepieļaujot datu iztrūkumu vai emisiju divkāršu uzskaiti.

Ja CO2 no nātrija karbonāta ražošanas izmanto nātrija bikarbonāta ražošanai, CO2 daudzumu, ko izmanto nātrija bikarbonāta ražošanai no nātrija karbonāta, uzskata par emitētu no iekārtas, kas rada CO2.

21. SILTUMNĪCEFEKTA GĀZU EMISIJU NOTEIKŠANA NO CO2 UZTVERŠANAS DARBĪBĀM, KO VEIC, LAI TĀS TRANSPORTĒTU UN ĢEOLOĢISKI UZGLABĀTU SASKAŅĀ AR DIREKTĪVU 2009/31/EK ATĻAUTĀ UZGLABĀŠANAS VIETĀ

A. Tvērums

CO2 uztveršanu veic īpašā iekārtā, kas saņem CO2 pārvietošanas ceļā no vienas vai vairākām citām iekārtām, vai tajā pašā iekārtā, kurā veic darbības, kas rada uztvertās CO2 emisijas, saskaņā ar to pašu siltumnīcefekta gāzu emisiju atļauju. Visas iekārtas sastāvdaļas, kas iesaistītas CO2 uztveršanā, pagaidu uzglabāšanā, pārvietošanā uz CO2 transporta tīklu vai CO2 siltumnīcefekta gāzu emisiju ģeoloģiskās uzglabāšanas vietu, norāda siltumnīcefekta gāzu emisiju atļaujā un ņem vērā attiecīgajā monitoringa plānā. Ja šī iekārta veic citas darbības, kas paredzētas Direktīvā 2003/87/EK, minēto darbību emisijas monitorē saskaņā ar šā pielikuma citām relevantām sadaļām.

CO2 uztveršanas darbības operators iekļauj vismaz šādus potenciālos CO2 emisijas avotus:

(a) uz uztveršanas iekārtu pārvietotais CO2;

(b) sadegšana un citas iekārtā notiekošas saistītas darbības, kas attiecas uz uztveršanas darbību, tostarp kurināmā un ielaides materiāla lietošana.

B. Pārvietoto un emitēto CO2 daudzumu kvantificēšana

B.1. Kvantificēšana iekārtas līmenī

Katrs operators aprēķina emisijas, ņemot vērā potenciālās CO2 emisijas no visiem emisijām relevantajiem procesiem iekārtā, kā arī uztvertā un uz transporta tīklu pārvietotā CO2 daudzumu, un aprēķinam izmanto šādu formulu:

Euztveršanas iekārta = Tielaide + Ebez uztveršanas – Tuzglabāšanai,

kur:

Euztveršanas iekārta = uztveršanas iekārtas kopējās siltumnīcefekta gāzu emisijas;

Tielaide = CO2 daudzums, kas pārvietots uz uztveršanas iekārtu un ko nosaka saskaņā ar 40.–46. pantu un 49. pantu;

Ebez uztveršanas = iekārtas emisijas, pieņemot, ka CO2 netiek uztverts, t. i., emisiju summa no visām citām darbībām iekārtā, kam veic monitoringu saskaņā ar relevantajām IV pielikuma sadaļām;

Tuzglabāšanai = CO2 daudzums, kas pārvietots uz transporta tīklu vai uzglabāšanas vietu un ko nosaka saskaņā ar 40.–46. pantu un 49. pantu.

Gadījumos, kad CO2 uztver tā pati iekārta, kur rodas uztvertais CO2, operators attiecībā uz Tielaide izmanto nulli.

Atsevišķu uztveršanas iekārtu gadījumos operators pieņem, ka Ebez uztveršanas reprezentē to emisiju daudzumu, kuras radušās no citiem avotiem, kas nav CO2, kas pārvietots uz iekārtu uztveršanai. Operators šīs emisijas nosaka saskaņā ar šīs regulas noteikumiem.

Ja uztveršanas iekārta ir atsevišķa iekārta, tās iekārtas operators, kura nodod CO2 uztveršanas iekārtai, no savas iekārtas emisijām atskaita Tielaide daudzumu saskaņā ar 49. pantu.

B.2. Pārvietotā CO2 noteikšana

Katrs operators nosaka CO2 daudzumu, kas pārvietots no uztveršanas iekārtas un uz to saskaņā ar 49. pantu, izmantojot mērījumu metodikas saskaņā ar 40.–46. pantu.

Tikai gadījumos, kad tās iekārtas operators, kura nodod CO2 uztveršanas iekārtai, kompetentajai iestādei pārliecinoši pierāda, ka uz uztveršanas iekārtu pārvietotais CO2 ir pārvietots pilnībā un vismaz ar līdzvērtīgu pareizību, kompetentā iestāde var atļaut operatoram Tielaide daudzuma noteikšanai izmantot aprēķinos balstītu metodiku saskaņā ar 24. vai 25. pantu, nevis mērījumos balstītu metodiku saskaņā ar 40.–46. pantu un 49. pantu.

22. SILTUMNĪCEFEKTA GĀZU EMISIJU NOTEIKŠANA NO CO2 TRANSPORTĒŠANAS PA CAURUĻVADIEM NOLŪKĀ TĀS ĢEOLOĢISKI UZGLABĀT SASKAŅĀ AR DIREKTĪVU 2009/31/EK ATĻAUTĀ UZGLABĀŠANAS VIETĀ

A. Tvērums

Emisijām no CO2 transportēšanas pa cauruļvadiem monitoringa un ziņošanas robežas nosaka transporta tīkla siltumnīcefekta gāzu emisijas atļaujā, ietverot visas palīgstacijas, kas funkcionāli saistītas ar šo transporta tīklu, arī būsterstacijas un sildītājus. Katram transporta tīklam ir vismaz viens sākumpunkts un viens beigu punkts, un katrs no tiem ir pievienots citām iekārtām, kas veic vienu vai vairākas šādas darbības: CO2 uztveršana, transportēšana vai ģeoloģiskā uzglabāšana. Sākuma un beigu punkti var ietvert transporta tīkla zarus un šķērsot valstu robežas. Sākuma un beigu punkti, kā arī iekārtas, kas ar tiem savienotas, jānorāda siltumnīcefekta gāzu emisijas atļaujā.

Katrs operators ņem vērā vismaz šādus potenciālus CO2 emisiju avotus: sadegšanas un citi procesi iekārtās, kas funkcionāli saistītas ar transporta tīklu, tai skaitā būsterstacijās, fugitīvās emisijas no transporta tīkla, novadītās emisijas no transporta tīkla un emisijas no noplūžu incidentiem transporta tīklā.

B. CO2 kvantificēšanas metodikas

Transporta tīkla operators nosaka emisijas, izmantojot vienu no šādām metodēm:

a) A metode (vispārējā masas bilance par visām ielaides un izlaides plūsmām), kas izklāstīta B.1. apakšsadaļā;

b) B metode (emisijas avotu individuāls monitorings), kas izklāstīta B.2. apakšsadaļā.

Izvēloties A metodi vai B metodi, katrs operators kompetentajai iestādei pierāda, ka izvēlētā metodika sniegs uzticamākus rezultātus ar mazāku nenoteiktību vispārējām emisijām un izmantos labāko tehnoloģiju un kompetenci, kas pieejama laikā, kad tiek iesniegts pieteikums uz siltumnīcefekta gāzu emisijas atļauju un apstiprināts monitoringa plāns, kā arī neradīs pārmērīgas izmaksas. Ja izvēlēta B metode, katrs operators kompetentajai iestādei pārliecinoši pierāda, ka siltumnīcefekta gāzu emisiju gada līmeņa vispārējā nenoteiktība šā operatora transporta tīklā nepārsniedz 7,5 %.

Transporta tīkla operators, kas izmanto B metodi, aprēķinātajam emisiju līmenim nepieskaita CO2, kas saņemts no citas iekārtas, kura atļauta saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK, un no aprēķinātā emisiju līmeņa neatskaita to CO2, kas pārvietots uz citu iekārtu, kura atļauta saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK.

Katrs transporta tīkla operators vismaz vienu reizi gadā izmanto A metodi, lai validētu ar B metodi iegūtos rezultātus. Šai validācijai operators A metodes piemērošanai var izmantot zemākas pakāpes.

B.1. A metode

Katrs operators nosaka emisijas saskaņā ar šādu formulu:

kur:

Emisijas= transporta tīkla kopējās CO2 emisijas [t CO2];

Epašu darbība = emisijas no transporta tīkla paša darbības, proti, tās nav emisijas, kuru izcelsme ir transportētais CO2, bet gan emisijas no kurināmā lietošanas būsterstacijās, kam veic monitoringu saskaņā ar IV pielikuma relevantajām sadaļām;

TIN,i = CO2 daudzums, kas pārvietots uz transporta tīklu ieejas punktā i un kas noteikts saskaņā ar 40.–46. pantu un 49. pantu;

TOUT,i = CO2 daudzums, kas pārvietots ārup no transporta tīkla izejas punktā i un kas noteikts saskaņā ar 40.–46. pantu un 49. pantu.

B.2. B metode

Katrs operators nosaka emisijas, ņemot vērā visus emisijām relevantos procesus iekārtā, kā arī uztvertā un uz transporta mehānismu pārvietotā CO2 daudzumu, pēc šādas formulas:

Emisijas [t CO2] = CO2 fugitīvais+ CO2 novadītais + CO2 noplūdes notikumi + CO2 iekārtas,

kur:

Emisijas= transporta tīkla kopējās CO2 emisijas [t CO2];

CO2 fugitīvais = fugitīvo emisiju daudzums [t CO2] no transporta tīklā transportētā CO2, tostarp no blīvēm, ventiļiem, kompresoru starpstacijām un pagaidu uzglabātavām;

CO2 novadītais = novadīto emisiju daudzums [t CO2] no transporta tīklā transportētā CO2;

CO2 noplūdes notikumi = transporta tīklā transportētā CO2 daudzums [t CO2], kas emitēts tāpēc, ka vienā vai vairākos transporta tīkla komponentos radusies kļūme;

CO2 iekārtas = CO2 daudzums [t CO2], kuru emitē no sadegšanas vai citiem procesiem, kas funkcionāli saistīti ar transportēšanu pa cauruļvadiem transporta tīklā un kam veic monitoringu saskaņā ar IV pielikuma relevantajām sadaļām.

B.2.1. Fugitīvās emisijas no transporta tīkla

Operators ņem vērā fugitīvās emisijas no šādu veidu aprīkojuma:

(a) blīves;

(b) mērierīces;

(c) ventiļi;

(d) kompresoru starpstacijas;

(e) pagaidu uzglabātavas.

Operators ekspluatācijas sākumā un vēlākais līdz pirmā pārskata gada beigām, kurā transporta tīkls ir ekspluatācijā, nosaka vidējos emisijas faktorus EF (izteiktus kā g CO2/laika vienība) uz aprīkojuma elementu gadījumā, kur sagaidāmas fugitīvās emisijas. Operators pārskata šos faktorus vismaz ik pēc pieciem gadiem, ņemot vērā labākos pieejamos paņēmienus un zināšanas šajā jomā.

Operators aprēķina fugitīvās emisijas, reizinot aprīkojuma elementu skaitu katrā kategorijā ar emisijas faktoru un saskaitot kopā rezultātus atsevišķajās kategorijās, kā norādīts vienādojumā:

Par gadījumu skaitu (N_gad. ) uzskata attiecīgā aprīkojuma elementu skaitu katrā kategorijā, kas reizināts ar laika vienību skaitu gadā.

B.2.2. Emisijas no noplūdes notikumiem

Transporta tīkla operators iesniedz pierādījumus par tīkla integritāti, izmantojot reprezentatīvus (ar telpu un laiku saistītus) temperatūras un spiediena datus. Ja dati liecina, ka notikusi noplūde, operators aprēķina noplūdušā CO2 daudzumu, izmantojot piemērotu metodiku, kas dokumentēta monitoringa plānā un kas balstīta uz nozares paraugprakses vadlīnijām, tostarp izmanto temperatūras un spiediena datu starpību ar temperatūras un spiediena vidējām vērtībām integritātes apstākļos.

B.2.3. Novadītās emisijas

Katrs operators iekļauj monitoringa plānā analīzi par iespējamām situācijām, kad emisijas tiek novadītas atmosfērā, tostarp uzturēšanas vai ārkārtas iemeslu dēļ, un nodrošina piemērotu dokumentētu metodiku novadītā CO2 daudzuma aprēķināšanai, pamatojoties uz nozares paraugprakses vadlīnijām.

23. CO2 ĢEOLOĢISKĀ UZGLABĀŠANA SASKAŅĀ AR DIREKTĪVU 2009/31/EK ATĻAUTĀ UZGLABĀŠANAS VIETĀ

A. Tvērums

Kompetentā iestāde nosaka no CO2 ģeoloģiskās uzglabāšanas radušos emisiju monitoringa un ziņošanas robežas pēc uzglabāšanas vietas un uzglabāšanas kompleksa robežām, kas norādītas atļaujā saskaņā ar Direktīvu 2009/31/EK. Ja tiek konstatētas noplūdes no uzglabāšanas kompleksa un tās rada CO2 emisijas vai CO2 izplūdi vertikālajā ūdens slānī, operators nekavējoties veic visas šīs darbības:

(a) informē kompetento iestādi;

(b) iekļauj šo noplūdi kā attiecīgās iekārtas emisijas avotu;

(c) monitorē emisijas un ziņo par tām.

Tikai tad, kad ir veikti korektīvie pasākumi saskaņā ar Direktīvas 2009/31/EK 16. pantu un emisijas vai izplūdes vertikālajā ūdens slānī no šīs noplūdes vairs nevar konstatēt, operators attiecīgo noplūdi kā emisijas avotu no monitoringa plāna svītro, šīs emisijas vairs nemonitorē un neziņo par tām.

Katrs ģeoloģiskas uzglabāšanas darbības operators attiecībā uz vispārējām CO2 emisijām ņem vērā vismaz šādus potenciālus emisijas avotus: kurināmā izmantošana saistītajās būsterstacijās un citās sadedzināšanas darbībās, tostarp uz vietas esošajās elektrostacijās, novadīšana atmosfērā no inžekcijas vai uzlabotas ogļūdeņražu atguves, fugitīvās emisijas no inžekcijas, CO2 izspiešanās no uzlabotas ogļūdeņražu atguves un noplūdes.

B. CO2 emisiju kvantificēšana

Ģeoloģiskās uzglabāšanas darbības operators aprēķinātajam emisiju līmenim nepieskaita CO2, kas saņemts no citas iekārtas, un no aprēķinātā emisiju līmeņa neatskaita to CO2, kas ģeoloģiski noglabāts uzglabāšanas vietā vai pārvietots uz citu iekārtu.

B.1. Novadītās un fugitīvās emisijas no inžekcijas

Operators nosaka atmosfērā novadītās un fugitīvās emisijas šādā veidā:

Emitētais CO2 [t CO2 ] = V CO2 [t CO2] + F CO2 [t CO2],

kur:

V CO2 = atmosfērā novadītā CO2 daudzums;

F CO2 = CO2 daudzums no fugitīvajām emisijām.

Katrs operators nosaka V CO2, izmantojot mērījumos balstītas metodikas saskaņā ar šīs regulas 41.–46. pantu. Atkāpjoties no pirmā teikuma un ja to apstiprina kompetentā iestāde, operators var iekļaut monitoringa plānā atbilstošu metodiku V CO2 noteikšanai, pamatojoties uz nozares paraugpraksi, ja mērījumos balstītas metodikas izmantošana radītu pārmērīgas izmaksas.

Operators uzskata F CO2 par vienu avotu, un tas nozīmē, ka nenoteiktības prasības, kas saistītas ar pakāpēm saskaņā ar VIII pielikuma 1. sadaļu, piemēro kopējai vērtībai, nevis atsevišķiem emisijas punktiem. Katrs operators iekļauj monitoringa plānā analīzi par iespējamiem fugitīvo emisiju avotiem un nodrošina piemērotu dokumentētu metodiku F CO2 daudzuma aprēķināšanai vai mērīšanai, pamatojoties uz nozares paraugprakses vadlīnijām. Lai noteiktu F CO2, operators var izmantot datus, kas savākti saskaņā ar Direktīvas 2009/31/EK 32.–35. pantu un II pielikuma 1.1. punkta e)–h) apakšpunktu attiecībā uz inžekcijas ietaisi, ja tie atbilst šīs regulas prasībām.

B.2. Novadītās un fugitīvās emisijas no uzlabotas ogļūdeņražu atguves

Katrs operators ņem vērā šādus potenciālus papildu emisijas avotus no uzlabotas ogļūdeņražu atgūšanas:

(a) naftas–gāzes separācijas bloki un gāzes reciklēšanas stacijas, kur var rasties CO2 fugitīvās emisijas;

(b) lāpas torņi, kuros emisijas var rasties pastāvīga pozitīva spiediena izpūšanas sistēmu iedarbībā un ogļūdeņražu ieguves iekārtu spiediena samazināšanas rezultātā;

(c) CO2 izpūšanas sistēma, ar kuru novērš augstas CO2 koncentrācijas, kas var nodzēst lāpu.

Katrs operators nosaka fugitīvās emisijas vai atmosfērā novadīto CO2 saskaņā ar šīs sadaļas B.1. apakšsadaļu IV pielikumā.

Katrs operators nosaka emisijas no lāpas torņa saskaņā ar šā pielikuma 1. sadaļas D apakšsadaļu, ņemot vērā potenciālo iedabisko CO2 lāpas gāzē saskaņā ar 48. pantu.

B.3. Noplūdes no uzglabāšanas kompleksa

Emisijas un izplūdes vertikālajā ūdens slānī kvantificē šādi:

kur:

L CO2 = CO2 masa, kas noplūdes dēļ emitēta vai izvadīta kalendārās dienas laikā saskaņā ar visu turpmāk minēto:

(a) katrai kalendārajai dienai, kurā monitorē noplūdi, operators aprēķina L CO2 kā noplūdušās masas vidējo vērtību stundas laikā [t CO2/h], ko reizina ar 24;

(b) katrs operators nosaka stundas laikā noplūdušo masu saskaņā ar noteikumiem apstiprinātajā monitoringa plānā šai uzglabāšanas vietai un noplūdei;

(c) katrai kalendārajai dienai pirms monitoringa sākšanas operators pielīdzina dienas laikā noplūdušo masu tai masai, kas noplūdusi dienas laikā pirmajā monitoringa dienā, nodrošinot, lai tā netiek novērtēta pārāk zemu;

Tsākums = vēlākais no šādiem datumiem:

a) pēdējais datums, kad tika ziņots, ka no konkrētā avota nav nekādu CO2 emisiju vai izplūdes vertikālajā ūdens slānī;

b) datums, kad sākās CO2 inžekcija;

c) cits datums, piemēram, ja ir pierādījumi, kas pārliecina kompetento iestādi, ka emisijas vai izplūdes vertikālajā ūdens slānī nevarēja sākties pirms šā datuma;

Tbeigas = datums, līdz kuram ir paveikti korektīvie pasākumi saskaņā ar Direktīvas 2009/31/EK 16. pantu un no kura CO2 emisijas vai izplūdes vertikālajā ūdens slānī vairs nav iespējams konstatēt.

Kompetentā iestāde apstiprina un atļauj lietot citas metodes attiecībā uz emisiju kvantificēšanu vai CO2 izplūdēm vertikālajā ūdens slānī no noplūdēm, ja operators var kompetentajai iestādei, pārliecinoši pierādīt ka šādas metodes nodrošinās lielāku pareizību nekā šajā apakšsadaļā minētā metodika.

Operators kvantificē emisiju daudzumu, kas noplūdis no uzglabāšanas kompleksa, katram noplūdes notikumam ar maksimālo vispārējo nenoteiktību pārskata periodā ± 7,5 %. Ja piemērotās kvantificēšanas metodikas vispārējā nenoteiktība pārsniedz ± 7,5 %, katrs operators veic korekciju šādā veidā:

CO2, ziņotais [t CO2] = CO2, kvantificētais [t CO2] * (1 + (Nenoteiktībasistēmas [%]/100) – 0,075),

kur:

CO2, paziņotais = CO2 daudzums, kas attiecībā uz konkrēto noplūdes notikumu jāiekļauj gada emisiju ziņojumā;

CO2, kvantificētais = CO2 daudzums, kas ar izmantoto kvantificēšanas metodiku noteikts konkrētajam noplūdes notikumam;

Nenoteiktībasistēmas = nenoteiktības līmenis, kas saistīts ar kvantificēšanas metodiku, kura izmantota konkrētajam noplūdes notikumam.

(1) International Aluminium Institute, The Aluminium Sector Greenhouse Gas Protocol, 2006. gada oktobris; US Environmental Protection Agency and International Aluminium Institute, Protocol for Measurement of Tetrafluoromethane (CF4) and Hexafluoroethane (C2F6) Emissions from Primary Aluminum Production, 2008. gada aprīlis.