Oficiālais Vēstnesis L 162 , 19/06/1997 Lpp. 0001 - 0003



Padomes Regula (EK) Nr. 1103/97 (1997. gada 17. jūnijs) par dažiem noteikumiem attiecībā uz eiro ieviešanu EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 235. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2], ņemot vērā Eiropas Monetārā institūta atzinumu [3], (1) tā kā 1995. gada 15. un 16. decembrī Madridē notikušajā sanāksmē Eiropadome apstiprināja, ka Ekonomikas un monetārās savienības trešais posms sāksies 1999. gada 1. janvārī, kā noteikts Līguma 109.j panta 4. punktā; tā kā dalībvalstis, kas pieņems eiro kā vienoto valūtu saskaņā ar Līgumu, šīs regulas mērķiem tiks definētas kā "iesaistītās dalībvalstis"; (2) tā kā Eiropadomes sanāksmē Madridē tika pieņemts lēmums, ka termins "ECU", kuru izmanto Līgumā, norādot uz Eiropas valūtu, ir vispārējs apzīmējums; tā kā piecpadsmit dalībvalstu valdības ir panākušas kopēju vienošanos, ka šis lēmums ir saskaņota un galīga attiecīgo Līguma noteikumu interpretācija; tā kā Eiropas valūtai dotais nosaukums ir "eiro"; tā kā eiro kā iesaistīto dalībvalstu valūtu sadalīs simts apakšvienībās, kuru nosaukums ir "cents"; tā kā Eiropadome turklāt uzskata, ka vienotās valūtas nosaukumam jābūt vienādam visās Eiropas Savienības oficiālajās valodās, ņemot vērā dažādu alfabētu pastāvēšanu; (3) tā kā Padome pieņems regulu par eiro ieviešanu, pamatojoties uz Līguma 109.l panta 4. punkta trešo teikumu, tiklīdz kļūs zināmas iesaistītās dalībvalstis, lai noteiktu eiro tiesisko regulējumu; tā kā Padome, pieņemot lēmumu trešā posma sākuma dienā saskaņā ar Līguma 109.l panta 4. punkta pirmo teikumu, apstiprina neatceļami noteiktu maiņas kursu; (4) tā kā kopējā tirgus darbības laikā un pārejas laikā uz vienotu valūtu ir jāsniedz juridiska noteiktība pilsoņiem un uzņēmējsabiedrībām visās dalībvalstīs par dažiem noteikumiem attiecībā uz eiro ieviešanu ilgi pirms trešā posma sākuma; tā kā šī juridiskā noteiktība pašā sākumā ļaus pilsoņiem un uzņēmējsabiedrībām turpināt darbu ar labiem nosacījumiem; (5) tā kā Līguma 109.l panta 4. punkta trešais teikums, kas ļauj Padomei ar iesaistīto dalībvalstu vienprātīgu lēmumu veikt citus vajadzīgos pasākumus ātrai vienotās valūtas ieviešanai, ir pieejams kā tiesiskais pamats tikai tad, kad saskaņā ar Līguma 109.j panta 4. punktu tiek noskaidrots, kuras dalībvalstis atbilst nosacījumiem, kas vajadzīgi vienotās valūtas apstiprināšanai; tā kā tāpēc ir jāizmanto Līguma 235. pants kā tiesiskais pamats tiem noteikumiem, kuros steidzami vajadzīga juridiska noteiktība; tā kā tāpēc šī regula un iepriekšminētā regula par eiro ieviešanu kopā sniegs eiro tiesisko pamatu, par kura tiesiskā regulējuma principiem vienošanos panāca Eiropadome Madridē; tā kā eiro ieviešana attiecas uz iesaistīto dalībvalstu visu iedzīvotāju darbībām ikdienā; tā kā pasākumi, izņemot minētos pasākumus šajā regulā un regulā, kuru pieņems saskaņā ar Līguma 109.l panta 4. punkta trešo teikumu, būtu jāpārbauda, lai nodrošinātu līdzsvarotu pāreju, jo īpaši patērētājiem; (6) tā kā ECU, kā tas minēts Līguma 109.g pantā un definēts Padomes Regulā (EK) Nr. 3320/94 (1994. gada 22. decembris) par to, kā pēc Līguma par Eiropas Savienību stāšanās spēkā konsolidēt Kopienas esošos tiesību aktus par ECU definīciju [4], 1999. gada 1. janvārī vairs netiks definēts kā valūtu grozs, un eiro kļūs par patstāvīgu valūtu; tā kā Padomes lēmums par maiņas kursu apstiprināšanu nemaina ECU ārējo vērtību; tā kā tas nozīmē, ka ECU uzbūve no valūtas groza kļūs var vienotu eiro; tā kā Regula (EK) Nr. 3320/94 tāpēc kļūst novecojusi un būtu jāatceļ; tā kā uzskata, ka puses ir vienojušās tiesiskos instrumentos norādēm uz ECU izmantot ECU, kā tas paredzēts Līguma 109.g pantā un kā noteikts iepriekšminētajā regulā; tā kā šādam pieņēmumam būtu jābūt atspēkojamam, ņemot vērā pušu nodomus; (7) tā kā ir vispārpieņemts tiesību princips, ka līgumu un citu tiesisku instrumentu nepārtrauktību neietekmē jaunas valūtas ieviešana; tā kā ir jāievēro līgumu slēgšanas brīvība; tā kā nepārtrauktības principam būtu jābūt savietojamam ar visu, par ko puses varētu būt vienojušās saistībā ar eiro ieviešanu; tā kā, lai pastiprinātu juridisko noteiktību un skaidrību, ir lietderīgi skaidri apstiprināt, ka līgumu un citu tiesisku instrumentu nepārtrauktības principu piemēro bijušo valstu valūtu, eiro un ECU starpā, kā minēts Līguma 109.g pantā un kā noteikts Regulā (EK) Nr. 3320/94; tā kā tas nozīmē, ka, cita starpā, nemainīgu procentu likmju instrumentu gadījumā eiro ieviešana nemaina nominālo procentu likmi, kas jāmaksā debitoram; tā kā noteikumi par nepārtrauktību var īstenot mērķi sniegt juridisku noteiktību un atklātumu uzņēmējiem, jo īpaši patērētājiem, tikai tad, ja tie stājas spēkā pēc iespējas drīzāk; (8) tā kā eiro ieviešana rada izmaiņas katras iesaistītās dalībvalsts finanšu tiesībās; tā kā valsts finanšu tiesību atzīšana ir vispārēji pieņemts princips; tā kā precīzi formulēts nepārtrauktības principa apstiprinājums norāda uz līgumu un citu tiesisku instrumentu nepārtrauktības atzīšanu trešo valstu jurisdikcijā; (9) tā kā tiesisku instrumentu definīcijā termins "līgums" ietver visu veidu līgumus, neatkarīgi no to noslēgšanas veida; (10) tā kā Padome, lemjot saskaņā ar Līguma 109.l panta 4. punkta pirmo teikumu, definē eiro maiņas kursu attiecībā pret katras iesaistītās dalībvalsts valūtu; tā kā maiņas kursus vajadzētu izmantot visos konversijas gadījumos eiro un valsts valūtas vienību starpā vai valstu valūtas vienību starpā; tā kā visai konversijai valstu valūtas vienību starpā rezultātu nosaka nemainīgs algoritms; tā kā apgriezto likmju izmantošana nozīmē likmju noapaļošanu un varētu izraisīt būtiskas neprecizitātes, īpaši, ja konvertē lielas summas; (11) tā kā eiro ieviešana prasa noapaļot naudas summas; tā kā kopējā tirgus darbībā ir laikus jānorāda noapaļošanas noteikumi un jāļauj laicīgi sagatavoties un pakāpeniski pāriet uz Ekonomikas un monetāro savienību; tā kā šie noteikumi neietekmē noapaļošanas praksi, konvencijas vai valsts noteikumus, kas nosaka augstāku precizitātes pakāpi starpposma aprēķinos; (12) tā kā, lai sasniegtu augstu precizitāti konvertēšanas operācijās, maiņas kursi būtu jānosaka ar sešiem nozīmīgiem cipariem; tā kā kurss ar sešiem nozīmīgiem cipariem apzīmē kursu, kurā, skaitot no kreisās un sākot ar pirmo ciparu, kas nav nulle, ir seši cipari, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Šajā regulā: - "tiesiski instrumenti" ir normatīvie akti, administratīvie akti, tiesu nolēmumi, līgumi, vienpusēji tiesiski akti, maksāšanas dokumenti, kas nav banknotes un monētas, kā arī citi instrumenti, kas rada tiesiskas sekas, - "iesaistītā dalībvalsts" nozīmē dalībvalstis, kuras ir pieņēmušas vienoto valūtu saskaņā ar Līgumu, - "maiņas kursi" ir neatceļami noteikti maiņas kursi, kurus nosaka Padome saskaņā ar Līguma 109.l panta 4. punkta pirmo teikumu, - "valsts valūtas vienības" nozīmē iesaistīto dalībvalstu valūtu vienības, kā tās ir noteiktas dienā pirms Ekonomikas un monetārās savienības trešā posma, - "eiro vienība" ir vienotās valūtas vienība, kā noteikts regulā par eiro ieviešanu, kura stāsies spēkā Ekonomikas un monetārās savienības trešā posma sākšanās dienā. 2. pants 1. Visas norādes tiesiskos instrumentos uz ECU, kā minēts Līguma 109.g pantā un kā noteikts Regulā (EK) Nr. 3320/94, aizstāj ar norādēm uz eiro, ievērojot kursu: viens eiro pret vienu ECU. Norādes tiesiskos instrumentos uz ECU bez šādas definīcijas uzskata par norādēm uz ECU, kā minēts Līguma 109.g pantā un kā noteikts Regulā (EK) Nr. 3320/94, šādu pieņēmumu uzskatot par atspēkojamu, ņemot vērā pušu nodomus. 2. Ar šo atceļ Regulu (EK) Nr. 3320/94. 3. Šo pantu piemēro no 1999. gada 1. janvāra saskaņā ar lēmumu, ko pieņem atbilstoši Līguma 109.j panta 4. punktam. 3. pants Eiro ieviešana nemaina tiesisko instrumentu noteikumus, neatbrīvo no attiecīgo tiesisko instrumentu izpildes un neattaisno to neizpildi, kā arī nedod kādai no pusēm tiesības vienpusēji grozīt vai izbeigt šādu instrumentu. Šis noteikums neattiecas uz to, par ko puses varētu būt savstarpēji vienojušās. 4. pants 1. Maiņas kursu apstiprina kā vienu eiro, kas izteikts ar katras iesaistītās dalībvalsts valūtu. Kursus apstiprina ar sešiem nozīmīgiem cipariem. 2. Maiņas kursus nenoapaļo un nesaīsina, veicot konvertēšanu. 3. Maiņas kursus izmanto abpusējai konvertēšanai eiro vienības un valsts valūtas vienību starpā. Neizmanto apgrieztās likmes, ko atvasina no maiņas kursiem. 4. Naudas summas, kas ir jākonvertē no vienas valsts valūtas citā, vispirms konvertē naudas vienībās, kas izteiktas eiro vienībās, šo summu noapaļo, atstājot ne mazāk kā trīs skaitļus aiz komata, bet pēc tam konvertē citas valsts valūtas vienībās. Nedrīkst izmantot citas aprēķinu metodes, ja vien tās nedod tādus pašus rezultātus. 5. pants Naudas summas, kas jāmaksā vai par kurām jāatskaitās, veicot noapaļošanu pēc konvertēšanas eiro vienībās saskaņā ar 4. pantu, noapaļo uz augšu vai leju līdz tuvākajam centam. Naudas summas, kas jāmaksā vai par kurām jāatskaitās, kas ir konvertētas kādas valsts valūtā, noapaļo uz augšu vai uz leju līdz tuvākajai apakšvienībai vai, ja nav apakšvienības, līdz tuvākajai vienībai, vai, saskaņā ar valsts likumiem vai praksi, līdz tuvākajam skaitlim, kurš dalās bez atlikuma, vai valsts valūtas vienības apakšvienības vai vienības daļskaitlim. Ja maiņas kursa piemērošanas rezultātā skaitlis dalās tieši uz pusēm, to noapaļo uz augšu. 6. pants Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Luksemburgā, 1997. gada 17. jūnijā Padomes vārdā — priekšsēdētājs A. Jorritsma-Lebbink [1] OV C 369, 7.12.1996., 8. lpp. [2] OV C 380, 16.12.1996., 49. lpp. [3] Atzinums sniegts 1996. gada 29. novembrī. [4] OV L 350, 31.12.1994., 27. lpp. --------------------------------------------------