KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2020/870

(2020. gada 24. jūnijs),

ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu kompensācijas maksājumu, kas noteikts Ēģiptes izcelsmes nepārtrauktās stikla elementāršķiedras izstrādājumu importam, un piemēro galīgo kompensācijas maksājumu Ēģiptes izcelsmes nepārtrauktās stikla elementāršķiedras izstrādājumu reģistrētajam importam

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regulu (ES) 2016/1037 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (1) (“pamatregula”), un jo īpaši tās 15. pantu un 16. panta 4. punktu,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

1.1. Procedūras sākšana

(1) Pamatojoties uz pamatregulas 10. pantu, Eiropas Komisija (“Komisija”) 2019. gada 7. jūnijā sāka antisubsidēšanas izmeklēšanu attiecībā uz Ēģiptes izcelsmes nepārtrauktās stikla elementāršķiedras izstrādājumu (“SŠS”) importu Eiropas Savienībā (“Savienība”).

(2) Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2) publicēja paziņojumu par procedūras sākšanu (“paziņojums par procedūras sākšanu”).

(3) Komisija sāka izmeklēšanu pēc tam, kad Eiropas Stikla šķiedras ražotāju apvienība (“sūdzības iesniedzējs” jeb “APFE”) 2019. gada 24. aprīlī iesniedza sūdzību to ražotāju vārdā, kuri ražo 71 % no ražojuma kopējā ražošanas apjoma Savienībā.

(4) Izmeklēšanas gaitā Komisija atrada papildu pierādījumus par attiecīgām subsīdijām, kas nebija pilnībā iekļautas paziņojumā par procedūras sākšanu. Tāpēc Komisija saskaņā ar pamatregulas 10. panta 7. punktu nolēma šīs subsīdijas iekļaut pašreizējās izmeklēšanas tvērumā un attiecīgi grozīt paziņojumu par procedūras sākšanu.

(5) Komisija 2020. gada 12. februārīEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja paziņojumu, ar ko groza paziņojumu par procedūras sākšanu (3). Šajā sakarā lietas materiāliem tika pievienota informācija, un Ēģiptes valdība (“ĒV”) tika aicināta uz apspriešanos par šīm papildu subsīdijām.

1.2. Pagaidu pasākumi

(6) Komisija 2020. gada 7. martā ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/379 (4) (“pagaidu regula”) noteica pagaidu kompensācijas maksājumus Ēģiptes izcelsmes SŠS importam Savienībā.

(7) Kā norādīts pagaidu regulas 27. apsvērumā, subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laikposmu no 2018. gada 1. aprīļa līdz 2019. gada 31. martam (“izmeklēšanas laikposms” jeb “IL”) un kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude aptvēra laikposmu no 2016. gada 1. janvāra līdz izmeklēšanas laikposma beigām (“attiecīgais laikposms”).

1.3. Turpmākā procedūra

(8) Pamatojoties uz paziņojuma, ar ko groza paziņojumu par procedūras sākšanu, publikāciju Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (sk. 4. apsvērumu iepriekš), Komisija nosūtīja informācijas pieprasījumu ĒV, ražotājam eksportētājam un Ķīnas Tautas Republikas valdībai (“ĶV”).

(9) Informācijas pieprasījums ĒV tika nosūtīts, lai pilnībā izmeklētu ĒV un ĶV sadarbību par labu ražotājam eksportētājam. Ņemot vērā ĶV iesaisti un ciešo sadarbību ar ĒV attiecībā uz Ēģiptes izcelsmes SŠS (“izmeklējamais ražojums”) piešķirtajām subsīdijām, Komisija identificēja ĶV kā izmeklēšanā ieinteresēto personu un pārsūtīja ĶV informācijas pieprasījumu, kas bija nosūtīts ĒV, uzaicinot to sadarboties izmeklēšanā. Tomēr ĶV neatsaucās Komisijas uzaicinājumam un nereģistrējās kā izmeklēšanā ieinteresētā persona.

(10) Pēc paziņojuma, ar ko groza paziņojumu par procedūras sākšanu, publikācijas un ĒV saņemtā informācijas pieprasījuma ĒV vispirms norādīja, ka tai nevar pieprasīt sniegt informāciju vai koordinēt ārpus tās jurisdikcijas esošu valsts vai privātā sektora struktūru atbildi.

(11) Otrkārt, ĒV norādīja, ka Komisijas pieprasītā informācija atrodas ārpus tās jurisdikcijas. Kā norādīja ĒV, pieprasot sniegt izmeklēšanai nevajadzīgu informāciju, Komisija tai uzlika nesamērīgu slogu.

(12) Treškārt, ĒV apgalvoja, ka Komisija faktiski iekļāva Ķīnas Tautas Republiku (“ĶTR” vai “Ķīna”) šīs izmeklēšanas jomā, pirms tās sākšanas neuzaicinot to apspriesties.

(13) Ceturtkārt, ĒV vērsa uzmanību uz to, ka antisubsidēšanas pamatregulā ir paredzēts, ka subsīdija pastāv tikai tad, ja “izcelsmes vai eksportētājas valsts valdība veic finansiālu ieguldījumu”. ĒV norādīja, ka paziņojums, ar ko groza paziņojumu par procedūras sākšanu, attiecās uz subsīdijām, ko varētu būt piešķīrusi ĶTR valdība (“ĶV”). Tādēļ Komisija ar paziņojumu, ar ko groza paziņojumu par procedūras sākšanu, bija pārkāpusi antisubsidēšanas pamatregulu, iekļaujot izmeklēšanā finansiālu ieguldījumu, ko saskaņā ar Savienības tiesību aktiem nevar uzskatīt par subsīdijām.

(14) Visbeidzot, ĒV apgalvoja, ka informācijas pieprasījums patiesībā bija sākotnējā anketa, kas bija jānosūta ĶV. Tādēļ, piešķirot 15 dienu termiņu, nevis 30 dienu termiņu, atbildes sniegšanai, Komisija bija pārkāpusi Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (“SKP nolīgums”) 12. panta 1. punkta 1. apakšpunktu un pamatregulas 11. panta 2. punktu.

(15) Komisija nepiekrita ĒV nostājai. Attiecībā uz ĒV jurisdikcijas neesību un faktisko ĶV kā eksportētājas valsts iekļaušanu izmeklēšanā Komisija uzskatīja, ka Komisijas izmeklētās subsīdijas ir piešķirtas ĒV un ĶV sadarbības ietvaros. Tādēļ subsīdijas varētu būt attiecināmas uz Ēģipti, jo Ēģipte bija atzinusi un pieņēmusi ĶV pasākumus kā savējos. Konstatējumi šajā sakarā sīkāk ir izklāstīti 3.2.2. iedaļā.

(16) Turklāt Komisija norādīja, ka tā lūdza ĒV sniegt informāciju par vispārējo banku nozares tiesisko regulējumu Ķīnā un par Ķīnas finanšu iestādēm, jo ĒV ir valdība, uz kuru attiecas šī izmeklēšana, un minētās subsīdijas varētu būt attiecināmas uz to, kā paskaidrots 3.2.2. iedaļā. Tādēļ pieprasītā informācija bija nepieciešama, lai Komisija varētu konstatēt subsidēšanas esību.

(17) Turklāt Komisija arī tieši deva iespēju ĶV reģistrēties kā ieinteresētajai personai un tieši sniegt pieprasīto informāciju par šiem jautājumiem. Kā paskaidrots 96. un 97. apsvērumā, ĒV un ĶV saskaņā ar ĶTR Tirdzniecības ministrijas un Suecas kanāla ekonomiskās zonas galvenās iestādes noslēgtā 2016. gada līguma par Ēģiptes Suecas ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonu 8. pantu ir izveidojušas pārvaldības mehānismu ar trijiem pārvaldes līmeņiem. Šis mehānisms inter alia ir izveidots, lai risinātu jautājumus, kas varētu ietekmēt sadarbības zonas darbību (tādējādi ietverot kompensācijas maksājumu noteikšanu eksportam no šīs zonas).

(18) Tādēļ, ja arī daļa informācijas, kas tika pieprasīta no ĒV, nebija tās rīcībā, Komisija uzskatīja, ka ĒV bija pieejami visi vajadzīgie līdzekļi pieprasītās informācijas saņemšanai no ĶV.

(19) Komisija arī nepiekrita ĒV attiecībā uz informācijas pieprasījuma kvalificēšanu. Pieprasījums tika nosūtīts vairākus mēnešus pēc ĒV adresētās sākotnējās anketas nosūtīšanas. Informācijas pieprasījums tika veikts, lai reaģētu uz Komisijas vajadzību ievākt papildu datus, kas bija kļuvuši vajadzīgi pēc tam, kad tā izmeklēšanas gaitā bija ievākusi papildu pierādījumus. Šajā sakarā Komisija norādīja, ka ĒV jau bija saņēmusi sākotnējo anketu un tai bija dotas 37 dienas, lai sniegtu atbildi.

(20) Komisija arī norādīja, ka faktiskais informācijas pieprasījuma saturs aprobežojās ar izmeklēšanas laikā konstatētajām citām attiecīgajām subsīdijām un ka pieprasītās informācijas līmenis un daudzums nekādā ziņā nav salīdzināms ar sākotnējo anketu. Visbeidzot Komisija atzīmēja, ka ĒV atvēlētais kopējais termiņš, kurā sniegt atbildi uz papildu informācijas pieprasījumu, pēc lūguma piešķirt pagarinājumu bija 22 dienas, neraugoties uz ļoti vēlo procesa posmu.

(21) Tādēļ, salīdzinot laikposmu, kas sākotnējā anketā ĒV bija dots atbildes sniegšanai uz visplašāko informācijas pieprasījumu, ar papildu informācijas pieprasījumam doto laikposmu, Komisija uzskatīja, ka ĒV ir ticis dots pietiekami ilgs laiks.

(22) Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, šie ĒV apgalvojumi tika noraidīti.

(23) Pēc tam, kad atklātībā tika nodoti būtiskie fakti un apsvērumi, pamatojoties uz kuriem tika noteikti pagaidu kompensācijas maksājumi (“pagaidu informācijas izpaušana”), ĒV un Ēģiptes ražotājs eksportētājs iesniedza rakstisku informāciju, izsakot savu viedokli par provizoriskajiem konstatējumiem.

(24) ĒV un Ēģiptes ražotājam eksportētājam tika dota iespēja tikt uzklausītiem.

(25) Arī tirdzniecības procedūru uzklausīšanas amatpersona uzklausīja ĒV.

(26) Komisija izvērtēja ieinteresēto personu sniegtās piezīmes un iztirzāja tās, kā sīki izklāstīts šajā regulā.

(27) Sakarā ar Covid-19 pārneses draudiem un turpmākiem pasākumiem, kas tiek veikti, lai novērstu uzliesmojumu (5), Komisija nevarēja pilnībā pārbaudīt datus, ko bija iesniedzis ražotājs eksportētājs un ĶV. Tā kā šī situācija iestājās ļoti vēlīnā procesa posmā un cits risinājums (piem., organizēt sesiju, kurā attālināti tiktu veikta iesniegtās informācijas kontrolpārbaude pēc citiem pārbaudāmiem avotiem atbilstīgi Komisijas izdotajam paziņojumam par Covid-19) vairs nebija iespējams, Komisija izņēmuma kārtā subsīdijas aprēķinos izmantoja šo personu iesniegto informāciju, kas tika pārbaudīta, balstoties uz visu pieejamo informāciju.

1.4. Galīgās informācijas izpaušana

(28) Komisija informēja visas ieinteresētās personas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata tā plāno noteikt galīgu kompensācijas maksājumu Ēģiptes izcelsmes SŠS importam Savienībā (“galīgās informācijas izpaušana”).

(29) Pēc galīgās informācijas izpaušanas ĒV, Jushi Group, sūdzības iesniedzēji, kā arī Eiropas SŠS lietotāju un izplatītāju grupa iesniedza rakstiskas piezīmes, izsakot savu viedokli par galīgajiem konstatējumiem.

(30) Personām, kuras to lūdza, tika dota iespēja tikt uzklausītām. Pēc galīgās informācijas izpaušanas Komisijas dienesti rīkoja ĒV un Jushi Group uzklausīšanu.

(31) Komisija izvērtēja ieinteresēto personu sniegtās piezīmes pēc galīgās informācijas izpaušanas un atbildēja uz tām šajā regulā.

1.5. Izmeklēšanas laikposms un attiecīgais laikposms

(32) Tā kā piezīmes par izmeklēšanas laikposmu un attiecīgo laikposmu nav saņemtas, tika apstiprināts pagaidu regulas 27. apsvērums.

2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS

2.1. Apgalvojumi par ražojuma klāstu

(33) Tā kā piezīmes par ražojuma klāstu nav saņemtas, Komisija apstiprināja pagaidu regulas 44. un 48. apsvērumā izklāstītos secinājumus.

3. SUBSIDĒŠANA

3.1. Subsīdijas un subsīdiju programmas šīs izmeklēšanas tvērumā

(34) Pamatojoties uz sūdzībā, paziņojumā par procedūras sākšanu, paziņojumā, ar ko groza paziņojumu par procedūras sākšanu, kā arī atbildēs uz Komisijas anketas jautājumiem un papildu informācijas pieprasījumu sniegto informāciju, tika izmeklēta iespējama ĒV veikta subsidēšana, aplūkojot šādas subsīdijas: a) preferenciāli stratēģiski aizdevumi, kredītlīnijas, cits finansējums, apdrošināšana un garantijas; b) valsts nodrošinātas preces un pakalpojumi par neatbilstoši zemu atlīdzību: — valsts nodrošināta elektroenerģija par neatbilstoši zemu atlīdzību, — valsts nodrošināta zeme par neatbilstoši zemu atlīdzību; c) nesaņemti ieņēmumi, izmantojot tieša atbrīvojuma no nodokļiem un nodokļu samazinājuma programmas: — ienākuma nodokļa privilēģijas uzņēmumiem, kas atrodas speciālajā ekonomiskajā zonā; d) nesaņemti ieņēmumi, izmantojot netiešo nodokļu un ievedmuitas nodokļu programmas: — atbrīvojumi no pievienotās vērtības nodokļa (“PVN”) un ievedmuitas nodokļu atlaides par importētu iekārtu izmantošanu, — atbrīvojumi no PVN un atbrīvojumi no ievedmuitas nodokļiem saistībā ar importētiem izejmateriāliem, ko izmanto eksportētās gatavās precēs.

3.2. Suecas Ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zona (“SETS zona”)

(35) Apgalvotā subsidēšana Ēģiptē attiecas uz uzņēmumu, kas atrodas Ķīnas un Ēģiptes Suecas Ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonā (“SETS zona”). Zona aptver 7,34 km2 lielu platību, kas sadalīta pamata platībā 1,34 km2 apmērā un papildu platībā 6 km2 apmērā.

(36) Minēto speciālo ekonomisko zonu kopīgi izveidoja Ķīna un Ēģipte, un tās aizsākumi ir meklējami 20. gadsimta 90. gados. Tajā laikā toreizējais Ēģiptes prezidents apmeklēja Ķīnas speciālās ekonomiskās zonas un izteica vēlmi izmantot Ķīnas pieredzi attiecībā uz šādām zonām, lai Ēģiptē izveidotu līdzīgu sistēmu. Tā rezultātā 1997. gadā Ķīnas un Ēģiptes premjerministri parakstīja saprašanās memorandu, kurā abas valstis “vienojas sadarboties brīvās ekonomiskās zonas izveidē uz ziemeļiem no Suecas līča, daloties Ķīnas pieredzē speciālo ekonomisko zonu izveidē, piedaloties ar zonu saistīto pētījumu modernizācijā un mudinot attiecīgās Ķīnas darījumdarbības nozares sniegt ieguldījumu projektos, kas tiks izveidoti zonā” (6).

(37) Pēc šā nolīguma Ķīna iecēla Tiaņdzjiņas pašvaldības valstij piederošu uzņēmumu (VPU) Tianjin Teda Investment Holding Co., Ltd. (“Tianjin TEDA”) par Ķīnas puses uzdevumu izpildītāju. Tianjin TEDA pēc tam kopā ar Ēģiptes Suecas kanāla pārvaldi, Ēģiptes Valsts banku un vēl četriem Ēģiptes valstij piederošiem uzņēmumiem izveidoja Ēģiptes un Ķīnas kopuzņēmumu (“ECJV”), lai attīstītu un apbūvētu ekonomisko zonu. Ķīnas pusei piederēja 10 % ECJV kapitāla daļu, bet Ēģiptes pusei – 90 %. Suecas province 1998. gadā nodeva ECJV attiecīgo zemes gabalu Suecas līča ziemeļrietumu zonā. Tomēr pēc tam vairākus gadus projekts būtiski nepavirzījās uz priekšu (7).

(38) ĒV 2002. gadā visu 20 km2 teritoriju, kurā atrodas SETS zona, proti, Suecas līča ziemeļrietumu ekonomisko zonu, oficiāli klasificēja par speciālo ekonomisko zonu (“SE zona”) (8). Tādējādi Ēģiptes Likuma Nr. 83/2002 par īpašajām ekonomiskajām zonām (“Likums Nr. 83/2002”) noteikumi kļuva piemērojami arī SETS zonai.

(39) Jauns impulss tika dots 2006. gadā, kad Ķīna nolēma vēl vairāk veicināt politiku “Go Global” attiecībā uz Ķīnas uzņēmumu ieguldījumiem ārvalstīs. Šajā sakarā Ķīnas Tirdzniecības ministrija (“MOFCOM”) ierosināja izveidot tā dēvētās “ārējās tirdzniecības un sadarbības zonas”, un SETS zona starp 18 oficiāli apstiprinātajām zonām kļuva par vienu no pirmajām (9). Ķīnas un Āfrikas sadarbības foruma 2006. gada Pekinas samita tikšanās laikā Ķīnas prezidents Hu Dzjiņtao paziņoja, ka “nākamo triju gadu laikā Āfrikas valstīs tiks izveidotas trīs līdz piecas ārējās tirdzniecības un sadarbības zonas” (10).

(40) MOFCOM 2007. gadā organizēja otrā oficiāli apstiprināto ārējās tirdzniecības un sadarbības zonu kopuma attīstītāju iecelšanas konkursu. Tianjin TEDA piedāvājums uzvarēja SETS zonas konkursā. Tianjin TEDA un Ķīnas un Āfrikas attīstības fonds 2008. gada oktobrī nodibināja kopuzņēmumu, izveidojot China-Africa TEDA Investment Co., Ltd. (“China-Africa TEDA”) kā galveno Ķīnas ieguldījumu sabiedrību sadarbības zonā. China-Africa TEDA apvienojās ar ECJV, lai izveidotu jaunu uzņēmumu Egypt TEDA Investment Co. (“Egypt TEDA”) nolūkā stimulēt Ēģiptes SETS zonas attīstību. Šoreiz Ķīnas pusei piederēja 80 % kapitāla daļu, bet Ēģiptes pusei (kuru pārstāvēja ECJV) – 20 %. Pēc tam, kad 2008. gadā uzņēmums tika formāli nodibināts, darbs zonā strauji attīstījās. Toreizējie abu valstu premjerministri 2009. gada 7. novembrī svinīgi atklāja pamata platību un norādīja, ka SETS zona ir svarīgs abu valstu ekonomikas un tirdzniecības sadarbības projekts (11). Līdz 2011. gada beigām visa pamata platības infrastruktūra bija pabeigta (12).

(41) Pēc civilajiem nemieriem Ēģiptē prezidents M. Morsī 2012. gadā apmeklēja Ķīnu valsts vizītē, tās laikā raksturojot šo zonu kā svarīgu abu valstu divpusējās sadarbības projektu, kā arī izsakot cerību, ka arvien vairāk Ķīnas uzņēmumu veiks ieguldījumus Ēģiptē, izmantojot šo zonu un turpmākos projektus, tādējādi piedaloties Ēģiptes atveseļošanas programmā (13).

(42) 2013. gadā Egypt TEDA un Ēģiptes iestādes parakstīja līgumu par papildu platību 6 km2. Sākot no 2013. gada, ārējās tirdzniecības un ekonomikas sadarbības zonas, piemēram, SETS zonu, ir turpināts attīstīt arī iniciatīvā “Viena josla, viens ceļš”. Tādējādi ārvalstu parki ir kļuvuši par nozīmīgiem Ķīnas uzņēmumu “došanās uz āru” ieguldījumu objektiem. Līdz ar to, it sevišķi kopš 2013. gada, SETS zona ir tikusi iekļauta gandrīz visos nozīmīgajos abu valdību sadarbības dokumentos (14).

(43) Ēģipte 2014. gadā nāca klajā ar Suecas kanāla koridora attīstības plānu. Saistībā ar šo plānu SE zona 2015. gadā tika oficiāli iekļauta plašākajā Suecas kanāla ekonomiskajā zonā (“SK zona”), kas aptver visu teritoriju ap Suecas kanālu 461 km2 platībā. Saskaņā ar Likumu Nr. 83/2002 un tā grozījumiem (15) visa teritorija tagad tiek uzskatīta par “īpašu ekonomisko zonu”.

(44) 2015. gada decembrī prezidents A. Sisi apmeklēja Ķīnu, kur viņš pasludināja, ka Ēģipte piekrīt prezidenta Sji Dzjiņpina piedāvājumam sadarboties iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” ietvaros un turpināt attīstīt projektus Ēģiptē. Abi prezidenti 2016. gada 21. janvārī oficiāli atklāja SETS zonas paplašināšanas projektu attiecībā uz 6 km2 papildu platību. Sji Dzjiņpina valsts vizītes laikā Ēģiptē abu valstu valdības arī parakstīja 2016. gada 21. janvāra“Ķīnas Tautas Republikas Tirdzniecības ministrijas un Ēģiptes Arābu Republikas Suecas kanāla ekonomiskās zonas galvenās iestādes nolīgumu par Suecas ekonomisko un tirdzniecības sadarbības zonu” (“sadarbības nolīgums”). Ar sadarbības nolīgumu tika precizēta SETS zonas nozīme un juridiskais statuss (16).

(45) Galvenais sadarbības nolīguma mērķis bija nodrošināt skaidru rakstisku sadarbības satvaru un formalizēt to iniciatīvā “Viena josla, viens ceļš”, kas ietver ĶV atbalstu uzņēmumiem ārvalstīs. Tomēr, neraugoties uz Komisijas skaidriem pieprasījumiem, sīkāka informācija par sadarbības nolīguma izstrādes gaitu netika sniegta.

(46) Saskaņā ar sadarbības līgumu valdības kopīgi attīsta SETS zonu. Tās to dara atbilstīgi valstu stratēģijām (Ķīnas iniciatīvai “Viena josla, viens ceļš”, no vienas puses, un Ēģiptes Suecas kanāla koridora attīstības plānam, no otras puses). Šim nolūkam ĒV nodrošina zemi, darbaspēku un konkrētus nodokļu atvieglojumus, savukārt Ķīnas uzņēmumi, kas darbojas zonā, ražotnē izmanto savus ražošanas līdzekļus un vadītājus. Kompensējot Ēģiptes finansējuma trūkumu, ĶV arī atbalsta šo projektu, Egypt TEDA un SETS zonā strādājošajiem uzņēmumiem darot pieejamus vajadzīgos finanšu līdzekļus.

(47) SETS zonā strādājošais SŠS ražotājs Jushi Egypt ir dibināts saskaņā ar Ēģiptes tiesībām, un tā dibinātājs ir Ķīnas mātesuzņēmums Jushi Group. SŠS ražotāja mātesuzņēmums pieder valstij piederošajai Valstij piederošo aktīvu uzraudzības un administrēšanas komisijai (“SASAC”). Tas ir saņēmis attiecīgo Ķīnas valdības iestāžu (17) atļauju izveidot meitasuzņēmumu Ēģiptē. Meitasuzņēmums tiek finansēts no Ķīnas izcelsmes līdzekļiem, izmanto no Ķīnas importētus izejmateriālus un iekārtas, to vada Ķīnas vadītāji un tas izmanto Ķīnas zinātību. Tas Ēģiptē ražo SŠS, kuru eksportē uz ES no SETS zonas.

(48) Lai nodrošinātu minētā sadarbības līguma sekmīgu īstenošanu, abas valdības arī izveidoja triju līmeņu apspriešanās mehānismu. Šajā sakarā Ēģiptes Arābu Republikas Suecas kanāla ekonomiskās zonas galvenā iestāde un Ķīnas Tautas Republikas Tiaņdzjiņas pašvaldības tirdzniecības komisija noslēdza “Sadarbības nolīgumu par Ķīnas un Ēģiptes Suecas Ekonomiskas un tirdzniecības sadarbības zonas administrēšanas komisijas izveidi” pirmā līmeņa starpvaldību apspriešanās mērķiem. Otrajā līmenī tika izveidota Suecas Ekonomikas un tirdzniecības sadarbības vadības komisija, lai nodrošinātu Ķīnas Tiaņdzjiņas pašvaldības kompetento administratīvo nodaļu un Ēģiptes Suecas kanāla ekonomiskās zonas iestādes attiecīgo kompetento nodaļu apspriešanos tehniskajā līmenī. Šīs komisijas regulāri tiekas kopš 2017. gada. Trešajā līmenī Egypt TEDA un attiecīgie Ēģiptes partneri ziņo augstākajiem valdības līmeņiem par problēmām un grūtībām, kas radušās.

3.2.1. Daļēja nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana attiecībā uz SETS zonu

3.2.1.1. Pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumu piemērošana saistībā ar ĒV

(49) Komisija anketā, informācijas pieprasījumā, kā arī pārbaudes apmeklējuma laikā pieprasīja ĒV sniegt konkrētu informāciju par Ēģiptes Suecas Ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonu. Šajos informācijas pieprasījumos cita starpā bija iekļauti jautājumi par juridisko un iestāžu satvaru, kā arī Ķīnas un Ēģiptes starpvaldību nolīgumu esību.

(50) Jo īpaši pēc tam, kad tika grozīts paziņojums par procedūras sākšanu, Komisija lūdza ĒV sniegt informāciju par SETS zonas darbību un tās juridisko pamatu, īpaši atsaucoties uz sadarbību starp ĒV un ĶV, nodibinot un veidojot SETS zonu kā uzņēmējdarbības vidi, kas spēj piesaistīt Ķīnas investorus. Komisija arī pieprasīja informāciju par to, kā Egypt-TEDA Investment Company, TEDA pārvaldītājsabiedrība un Ēģiptes un Ķīnas kopīgā darba grupa kontrolē un pārvalda SETS zonu, kā arī par Ķīnas un Āfrikas attīstības fonda (“CAD”) lomu saistībā ar Ķīnas ārējiem ieguldījumiem. Visbeidzot, Komisija arī pieprasīja ĒV informāciju par SETS zonas kā MOFCOM apstiprinātas ārvalstu ekonomiskās un sadarbības zonas statusu.

(51) Atbildot uz informācijas pieprasījumu, ĒV sniedza tikai daļu pieprasītās informācijas, vienlaikus neatbildot uz ievērojamu pieprasījuma daļu.

(52) ĒV sniedza informāciju par SETS zonas juridisko pamatojumu, iesniedzot ĒV un ĶV noslēgtos starptautiskos nolīgumus, kas ir to sadarbības juridiskais pamats un kuru mērķis ir sniegt labumu SETS zonā izveidotajiem uzņēmumiem, piemēram, ražotājam eksportētājam.

(53) Tomēr Komisijai joprojām nav informācijas par līgumiem, saprašanās memorandiem vai citiem dokumentiem, ko ĶV un ĒV parakstījušas saistībā ar SETS zonu. Piemēram, Komisija konstatēja publiski pieejamas atsauces uz 2016. gada piecgades ieviešanas nostādnēm ĶTR un Ēģiptes Arābu Republikas visaptverošās stratēģiskās partnerības uzlabošanai.

(54) Turklāt 2017. gada aprīlī tika oficiāli izveidota Ķīnas un Egypt TEDA Suecas Ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonas kopīgā pārvaldības komiteja. 2017. gada jūlijā tika izveidota un savu pirmo kopīgo sanāksmi organizēja starpvaldību koordinācijas komiteja. Komisija nesaņēma rakstiskus dokumentus par šo dažādo apspriešanās mehānismu ietvaros notikušajām sanāksmēm, izņemot vienu administrēšanas komisijas rīkotu sanāksmi.

(55) Tā kā šādas informācijas nebija, Komisija uzskatīja, ka nav saņēmusi būtisku informāciju, kas attiecas uz šo izmeklēšanas aspektu.

(56) Tāpēc Komisija informēja ĶV, ka, pārbaudot apgalvojumu par preferenciālu aizdevumu veidā īstenotas SETS zonā esošu uzņēmumu subsidēšanas pastāvēšanu un apjomu, tai varētu būt vajadzīgs izmantot pieejamos faktus saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu. ĒV pret to iebilda un uzsvēra, ka tā ir pilnīgi sadarbojusies ar Komisiju. Tomēr Komisija uzskatīja, ka lietas juridiskajam izvērtējumam ir nepieciešama informācija par abu valdību konkrēto sadarbību SETS zonas izveidē un tās pārvaldībā, kā sīkāk izskaidrots 3.2.2. iedaļā. Diemžēl Komisija bija saņēmusi tikai dažus attiecīgus dokumentus pēc minētās pārbaudes, un tas nozīmēja, ka tā nevarēja pārbaudīt to autentiskumu. Komisija arī nevarēja iesaistīties turpmākās apspriedēs ar ĒV par nozīmīgām detaļām, kas varētu viest skaidrību, cik lielā mērā un kā abas valdības sadarbojas zonā.

(57) Ņemot vērā minētos apsvērumus, Komisija piemēroja pamatregulas 28. pantu un attiecībā uz šiem jautājumiem paļāvās uz tai pieejamajiem faktiem.

3.2.2. Juridiskais izvērtējums

(58) SETS zonas darbība ir ĒV un ĶV cieša sadarbība, kas jo īpaši izpaužas kā Ēģiptes un Ķīnas kopuzņēmums eksportētājvalsts teritorijā. Ēģiptes un Ķīnas valdības ir apvienojušas resursus, lai SŠS ražotājam SETS zonā nodrošinātu labvēlīgus apstākļus, kas piešķir tam ieguvumu. Šāda resursu apvienošana ciešā sadarbībā kalpo vienotam mērķim un sniedz ieguvumus kopējam labuma guvējam – Jushi Egypt.

3.2.3. Valdības vai valsts iestādes finansiāls ieguldījums

(59) Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu subsīdija pastāv, ja izcelsmes vai eksportētājas valsts valdība veic finansiālu ieguldījumu. Līdzīgi arī SKP nolīguma 1.1. panta a) punkta 1. apakšpunktā ir noteikts, ka subsīdija eksistē, “ja pastāv valdības vai jebkuras sabiedriskas institūcijas finansiāls ieguldījums”.

(60) ĒV ir piešķīrusi Jushi Egypt zemi un piedāvājusi vairākus nodokļu atvieglojumus. Līdz ar to ar minētajām subsīdijām rīkojas un tās tieši piešķir Ēģiptes valdība.

(61) Tomēr kopš SM noslēgšanas 1997. gadā ĒV ir aktīvi centusies atbalstīt zonu ne vien tieši, nodrošinot tai zemi un nodokļu atvieglojumus, bet arī netieši – ar Ķīnas valdības piekrišanu sniegt palīdzību SETS zonas attīstībai tās teritorijā. ĒV saskaņā ar SM nepārprotami “veicin[āja], lai attiecīgās Ķīnas darījumdarbības nozares sniegtu ieguldījumu projektos, kas tiks izveidoti zonā”. Pēc prezidenta M. Morsī vizītes Ķīnā 2012. gada augustā SETS zona izpelnījās “nepieredzētu Ēģiptes valdības uzmanību un atbalstu” (18). Saskaņā ar 2016. gada sadarbības nolīguma 1. pantu abas puses vienojās attīstīt zonu “saskaņā ar (..) abu valstu esošajiem normatīviem aktiem”.

(62) Tiesību akta, ar ko īsteno sadarbības nolīgumu, 1. pantā sīkāk ir noteikts: “Vadības komiteju [atbild par sadarbības zonā veicamā ikdienas darba koordinēšanu un veikšanu] izveido saskaņā ar daudzpusējiem un divpusējiem nolīgumiem, kā arī esošajiem normatīvajiem aktiem, ko parakstījušas vai kuros piedalās Ķīnas Tautas Republika un Ēģiptes Arābu Republika”. Saskaņā ar sadarbības nolīguma 4. pantu abas puses apņemas “atbalstīt un veicināt sadarbības zonas būvniecību, darījumdarbības atvieglošanu un izmantošanu”. Šim nolūkam Ēģipte ir piekritusi, ka Ķīna to nosaka par “ārējās tirdzniecības un sadarbības zonu”.

(63) Ķīna sadarbības nolīguma 4. panta 1. punktā apstiprināja, ka minētajai zonai “ir tiesības uz attiecīgu politikas atbalstu un atvieglojumiem, ko Ķīnas valdība sniedz aizjūras ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonām”. Turklāt sadarbības nolīguma 5. pantā ĶV tieši apņēmās “atbalstīt” zonu, tostarp “mudinot attiecīgas finanšu iestādes nodrošināt finansēšanas mehānismu” zonā esošajiem uzņēmumiem un ieguldījumiem.

(64) Turklāt saskaņā ar sadarbības nolīguma par Ķīnas un Ēģiptes Ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonas vadības komitejas izveidi 2. panta IV) punktu vadības komiteja atbild par to, lai “pieliktu vislielākās pūles, vienmērīgi ieviešot ikvienu Ķīnas un Ēģiptes normatīvajos aktos paredzēto stimulēšanas politiku”, bet saskaņā ar 2. panta V) punktu – “koordinētu un sekmētu attiecīgas finanšu iestādes, ieskaitot, bet ne tikai, bankas, apdrošināšanas iestādes un dažādus fondus, kas sniedz kredīta atbalstu sadarbības zonai un tajā esošajiem uzņēmumiem, kā arī palīdzētu sadarbības zonai un tajā esošajiem uzņēmumiem pētīt iespējas izmantot citus finansējuma kanālus”. Visbeidzot, atbilstīgi šā nolīguma 7. pantam kā ĒV, tā ĶV apņēmās, ka esošie vai vēlākie tiesību akti, kas paredz labvēlīgāku attieksmi nekā sadarbības nolīgums, ir pārāki par šo nolīgumu. ĶV preferenciālais finansējums par labu zonā esošajam SŠS ražotājam ir šo kontaktu rezultāts un ir jāaplūko to kontekstā.

(65) ĒV un ĶV apvienoja spēkus vairāku mērķu sasniegšanai.

(66) Ēģiptes puses mērķis atbilstīgi augstākā politiskā līmeņa izteikumiem (19) bija piesaistīt Ķīnas ieguldījumus, zinātību un kapitālu, lai veicinātu Suecas kanāla ekonomiskās zonas ekonomisko attīstību un radītu darbvietas. Saskaņā ar Ēģiptes Plānošanas departamenta 2013. gada novembrī publicēto 2022. gada Ēģiptes ilgtermiņa perspektīvu plānu SETS zonai būs nozīmīga loma Ēģiptes ražošanas nozares uzlabošanā, ārvalstu valūtas piesaistīšanā, izmantojot eksportu, nodokļu radīšanā un bezdarba problēmas risināšanā (20).

(67) Ķīnas puses motivācija bija cita. No pašu uzņēmumu perspektīvas Ēģiptei ir vairākas priekšrocības saistībā ar zemākām darbaspēka izmaksām un īsāku laikposmu, kurā tiek veikta piegāde uz galvenajiem tirgiem, piemēram, ES. Turklāt Jushi Group 2014. gadā izdotā obligāciju prospektā ir minēts: “[T]irdzniecības aizsardzības šķēršļi ir izraisījuši maskētu Ķīnas stiklšķiedras eksporta cenu paaugstināšanos, kas negatīvi ietekmē “Jushi Group” stiklšķiedras eksportu. (..) Pēc “Jushi Egyptian Glass Fiber Co., Ltd.” nodibināšanas 2013. gadā, pieprasījumu pēc ražojuma minētajos trijos reģionos (21) apmierinās “Jushi Egypt”. Minētie trīs reģioni nepiemēros antidempinga maksājumus “Jushi” Ēģiptes ražojumiem, un antidempinga politikas ietekme uz “Jushi Group” tiks ievērojami samazināta. Galvenais “Jushi Egypt” stiklšķiedras ražojumu cenu noteikšanas princips minēto triju reģionu klientiem ir par tarifiem ietaupīto summu sadalīt ar klientiem, bet antidempinga maksājumu un piegādes izmaksu ietaupījumus pilnībā attiecināt uz izdevēju.” ES kopš 2011. gada (22) un 2014. gada beigām (23) Ķīnas izcelsmes SŠS importam piemēro antidempinga un kompensācijas maksājumus, un ES ir viens no obligāciju prospektā minētajiem “trijiem reģioniem”.

(68) No ĶV viedokļa, kā paredzēts MOFCOM Ārējās tirdzniecības attīstības 13. piecgades plānā, viens no galvenajiem šajā plānā paredzētajiem uzdevumiem ir paplašināt tirdzniecības sadarbību iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” ietvaros, lai veicinātu un paplašinātu cita starpā augsto tehnoloģiju ražojumu, piemēram, SŠS, eksportu. Plānā ir ietverts šāds paziņojums: “Stabilizēt izdevīgāko ražojumu, piemēram, darbietilpīgu ražojumu, eksportu uz minētajām valstīm, izmantot iespējas būvēt infrastruktūru šajās valstīs un rosināt liela izmēra pilnīgu iekārtu, tehnoloģiju, standartu un pakalpojumu kopumu eksportu. Pielāgoties šo valstu rūpniecības transformācijas un uzlabošanas tendencēm, intensificēt elektromehānisko un augsto tehnoloģiju ražojumu eksportu. (..) Intensificēt jaunietekmes tirgu paplašināšanos, izvēlēties vairākus jaunietekmes tirgus primārai paplašināšanai pēc visaptverošas ekonomikas mēroga, izaugsmes tempa, resursu krājumu, riska pakāpes un citu faktoru izvērtēšanas. Paplašināt augsta līmeņa tehnisko iekārtu eksportu, stimulēt augstas kvalitātes, augstvērtīgu un ar salīdzinošām priekšrocībām apveltītu nozaru un ražojumu eksportu.” Šo uzdevumu izpildei paredzēto pasākumu vidū ir “valsts līmeņa ekonomisko un tehnoloģisko attīstības zonu un dažādu parku attīstīšana”.

(69) Kādā rakstā tas ir ticis formulēts šādi: “Ārvalstu sadarbības zonas atbilstīgi valsts departamentu norādījumiem iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” ietvaros un saistībā ar augstākā līmeņa uzņēmējas valsts stratēģiju ir kļuvušas par iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” un sadarbības starptautiskās ražošanas jaudas jautājumos īstenotājām.” (24)

(70) Tādēļ aizjūras zonas kalpo vairākiem Ķīnas stratēģiskajiem mērķiem. Pirmkārt, tās var palīdzēt palielināt pieprasījumu pēc Ķīnā ražotām iekārtām un aprīkojuma. Otrkārt, veicot ražošanu ārvalstīs un eksportējot uz Eiropu un Ziemeļameriku, Ķīnas uzņēmumi varētu izvairīties no tirdzniecības spriedzes un šķēršļiem, kas noteikti eksportam no Ķīnas. Treškārt, tās var palīdzēt Ķīnas centienos stimulēt pārstrukturēšanu iekšzemē un nokļūt augstāk pievienotās vērtības veidošanas ķēdē (25).

(71) No minētā izriet, ka Ēģiptes valdība sagaidīja un atzinīgi novērtēja, ka Ķīna finansē ciešo sadarbību SETS zonā, lai stiprinātu attīstību vienā no tās nabadzīgākajiem reģioniem. Ķīnas valdība cerēja, ka Ķīnas uzņēmumi varētu darboties ārpus Ķīnas teritorijām un paplašināt eksportu iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” ietvaros (iespējams, lai tos neskartu tirdzniecības aizsardzības pasākumi).

(72) Šādos apstākļos Komisija uzskatīja, ka ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā lietoto terminu “valdība veic” ir jāaptver ne vien pasākumi, ko tieši veikusi ĒV, bet arī ĶV pasākumi, kurus, balstoties uz pieejamajiem pierādījumiem, var attiecināt uz ĒV.

(73) Apelācijas institūcija (“AI”) US-Gasoline lietā (26) ir lēmusi, ka PTO tiesības nevar aplūkot “klīniski izolēti” no vispārējām starptautiskajām tiesībām. Jo īpaši vispārējie starptautisko tiesību principi tādējādi ir daļa no PTO tiesiskā regulējuma, kas neveido noslēgtu režīmu (27). Atbilstīgi Vienošanās par strīdu izšķiršanu (VSI) 3.2. pantam un Vīnes Konvencijas par starptautisko līgumu tiesībām (VCLT) 31. panta 3. punkta c) apakšpunktam, vērtējot līguma noteikumu kontekstu, ir jāņem vērā “jebkuras starptautisko tiesību normas, kas piemērojamas attiecībās starp dalībniekiem”.

(74) Šie “noteikumi” ietver starptautiskās paražu tiesības (28), kas pēc definīcijas ir saistošas visiem PTO dalībniekiem, tostarp Ēģiptei, Ķīnai un Eiropas Savienībai. Svarīgs starptautisko paražu tiesību avots ir noteikumi par valsts atbildību, kurus atbilstīgi pilnvarojumam uz ANO statūtu 13. panta 1. punkta a) apakšpunkta pamata ir kodificējusi Starptautisko tiesību komisija (STK panti par valstu atbildību par starptautiski prettiesisku rīcību) (29).

(75) STK pantos ietvertie noteikumi ir arī “piemērojami”VCLT 31. panta 3. punkta c) apakšpunkta nozīmē, jo sniedz norādījumus, kā interpretēt attiecināmības jēdzienu, proti, kad konkrēta darbība vai bezdarbība var tikt attiecināta uz valsti arī tad, ja minēto darbību vai bezdarbību nav tieši veikusi šī valsts. Šajā sakarā attiecināmības jēdziens iegūst nozīmi, lai SKP nolīguma 1.1. panta a) punkta 1. apakšpunkta robežās interpretētu jēdzienu “valdība”, konkrētāk, lai noteiktu, kā pareizi attiecināma rīcība situācijā, kad divas valstis sadarbojas attiecībā uz subsīdijām, kā tas noticis šajā lietā (30).

(76) Tādēļ STK pantus var izmantot, lai SKP nolīguma 1.1. panta a) punkta 1. apakšpunkta robežās interpretētu jēdzienu “valdība”, lai attiecinātu rīcību (subsīdijas piešķiršanu) uz ĒV arī gadījumos, kad ĒV nav tieši veikusi finansiālo ieguldījumu.

(77) Šajā sakarā Komisija norādīja, ka STK pantu 11. pantā jo īpaši ir paredzēts, ka “rīcību, kas nav attiecināma uz valsti saskaņā ar iepriekšējiem pantiem, tomēr uzskata par šīs valsts rīcību starptautisko tiesību izpratnē, ja un ciktāl valsts atzīst un pieņem attiecīgo rīcību par savu”. STK pantu 11. panta komentārā ir skaidrots, ka “[attiecināmības uz valsti rīcības atzīšanas un pieņemšanas dēļ] principa piemērošanas gadījumi ir atrodami tiesu nolēmumus un valstu praksē” (31). Minēto komentāru 6. apsvērumā tiek atgādināts par prasību, lai valsts “identificētu attiecīgo rīcību un atzītu to par savu”.

(78) Ēģiptes valdība no projekta radīšanas 1997. gadā ir iekļāvusi Ķīnas veikto Jushi Egypt finansēšanu savā politikā attiecībā uz zonu. Prezidents M. Morsī 2012. gada augustā, atrodoties vizītē Ķīnā, publiski pauda atzinību Ķīnas ieguldījumiem un kapitālam, savukārt Ēģiptes Plānošanas departaments 2013. gada novembrī atzina, ka Ķīnas finansētajai SETS zonai būs nozīmīga loma Ēģiptes ražošanas nozares uzlabošanā. Citā vizītē Ķīnā 2014. gada decembrī prezidents A. Sisi “izteicās, ka prezidenta Sji Dzjiņpina priekšlikums kopīgi izveidot “Viena josla, viens ceļš” radīja Ēģiptei būtisku iespēju atgūties, un Ēģiptes partija bija gatava aktīvi iesaistīties un sniegt atbalstu. Ēģiptes partija vēlējās sadarboties ar Ķīnu Suecas kanāla koridora, Suecas Ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonu u. c. projektu attīstīšanā, kā arī piesaistīt Ķīnas uzņēmumu ieguldījumus Ēģiptē” (32).

(79) Ķīnas iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” izpausmes ir vispārzināmas. Valsts padomes 2015. gada 13. maija vadlīniju par sadarbību starptautiskās ražošanas jaudas un iekārtu ražošanas jautājumos 30.–36. pantā ir norādīti visi politikas atbalsta veidi, ko var saņemt uzņēmumi, kuri “dodas uz āru”. To vidū ir fiskālā un nodokļu atbalsta politika, koncesijas aizdevumi, finansiāls atbalsts sindicēto aizdevumu veidā, eksporta kredīts, projektu finansēšana, kapitālieguldījumi un, visbeidzot, eksporta kredīta apdrošināšana. Vadlīniju 31. pantā ir minēti “koncesijas aizdevumi”, ar kuriem “atbalsta uzņēmumu dalību liela izmēra pilnīgu iekārtu eksportā, projektu līgumu slēgšanā un liela apjoma ieguldījumu projektos”. Komisija citā lietā (33) nesen ir konstatējusi, ka praksē šī politika ir radījusi vairāku veidu banku preferenciālo finansējumu vai saskaņā ar vadlīniju 35. pantu īpaši izveidoto “Zīda ceļa fondu”.

(80) Tā kā Ēģiptes prezidenti neapšaubāmi apzinājās, ka Ķīnas iniciatīva “Viena josla, viens ceļš” ir saistīta ar būtisku valsts finansējumu preferenciālas finansēšanas un citu finanšu instrumentu veidā, kopīgi ar Ķīnu izveidojot SETS zonu, šāds ĶV finansēšanas atbalsts nepārprotami tika atzīts un pieņemts augstākajā politiskajā līmenī.

(81) To, ka Ēģipte atzina un pieņēma Ķīnas preferenciālo finansējumu, apliecina arī 2016. gada sadarbības nolīguma teksts. Atbilstīgi sadarbības nolīguma 1. pantā paredzētajam Ēģipte skaidri piekrita, ka Ķīna var piemērot savus tiesību aktus SETS zonā esošajiem uzņēmējiem vai saistībā ar darbību SETS zonā. Šim nolūkam Ēģiptes valdība arī piekrita, ka Ķīna savos tiesību aktos nosaka SETS zonu par “ārvalstu ieguldījumu teritoriju”. Tā kā atbilstīgi 66. apsvērumā minētajam “ārvalstu ieguldījumu teritorijas” ir iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” mehānisms un minētās iniciatīvas instruments ir preferenciāls finansējums, šāda apzīmējuma lietošanai sadarbības nolīguma 4. pantā, kurā Ķīna arī apstiprinājusi, ka minētajai zonai “ir tiesības uz attiecīgu politikas atbalstu un atvieglojumiem, ko Ķīnas valdība sniedz aizjūras ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonām”, bija tādas sekas, ka Jushi Egypt ieguva tiesības lūgt Ķīnas politikas bankām preferenciālus aizdevumus un preferenciālus eksporta apdrošināšanas noteikumus. Ēģipte arī parakstīja 5. pantu, kurā paredzēts, ka Ķīnas valdība atbalsta arī sadarbības zonu, “mudinot attiecīgas finanšu iestādes nodrošināt finansēšanas mehānismu .. ieguldījumu projektiem sadarbības zonā, ja tiek izpildīti aizdevuma izsniegšanas nosacījumi un aizdevuma izlietošanas prasības”. Kā jau tika konstatēts iepriekšējā izmeklēšanā, Ķīnas preferenciālais finansējums netiek īstenots ar skaidri noteiktām finansējuma programmām ar stingriem atbilstības kritērijiem – tā vietā augstākais politiskais līmenis identificē virkni veicinātu nozaru (34). Ēģiptes SETS zonas noteikšana par Ķīnas uzņēmumu ārvalstu ieguldījumu zonu pēc abu prezidentu kopīgas vienošanās un 5. panta “pamudinājuma” precīzi atbilst parastajai sistēmai, kā Ķīna aktivizē tās politikas banku preferenciālo finansējumu.

(82) Tādējādi Ēģipte “identificēja” un “atzina par saviem” Ķīnas preferenciālos pasākumus par labu Ēģiptē nodibinātiem Ķīnas subjektiem.

(83) Ēģiptes amatpersonas arī pastāvīgi piedalījās 45. apsvērumā minētajā triju līmeņu īstenošanas mehānismā. Atbilstīgi īstenošanas nolīguma 2. panta V punktam īstenošanas mehānisms ir paredzēts, lai “koordinētu un sekmētu attiecīgas finanšu iestādes, ieskaitot, bet ne tikai, bankas, apdrošināšanas iestādes un dažādus fondus, kas sniedz kredīta atbalstu sadarbības zonai un tajā esošajiem uzņēmumiem, kā arī palīdzētu sadarbības zonai un tajā esošajiem uzņēmumiem pētīt iespējas izmantot citus finansējuma kanālus”. Šā dokumenta 2. panta 4. punktā amatpersonām ir noteikts pienākums “pielikt vislielākās pūles, vienmērīgi ieviešot ikvienu Ķīnas un Ēģiptes normatīvajos aktos paredzēto stimulēšanas politiku”. Ar minēto ir fiksēta Ēģiptes un Ķīnas vienprātība, ka Ķīnas puse neizsniedz līdzekļus par tirgus likmēm, ko Jushi Egypt varētu iegūt no starptautisko tirgu investoriem, bet gan proaktīvi sniedz valsts stimulus, kas ir vēl viens ieguvumu vai priekšrocību apzīmējums.

(84) Īstenojot šo noteikumu, Ēģipte ir arī paudusi pilnīgu piekrišanu Ķīnas preferenciālajam finansējumam par labu zonā esošajam SŠS ražotājam. Ņemot vērā ĒV daļējo nesadarbošanos šajā būtiskajā izmeklēšanas aspektā, Komisija šajā ziņā nevarēja izdarīt sīkākus konstatējumus, tomēr pieejamie pierādījumi liecina par faktu, ka abas valdības sadarbojās par labu zonā esošajam SŠS ražotājam eksportētājam, kā aprakstīts iepriekš.

(85) No pierādījumiem izriet, ka finansiālo ieguldījumu, kas izpaužas kā Ķīnas valsts iestāžu preferenciāls finansējums par labu Jushi Egypt, saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu var attiecināt uz ĒV kā izcelsmes vai eksporta valsts valdību. Pierādījumi liecināja, ka ĒV atbilstīgi saskaņotajām saistībām attīstīt un atbalstīt ekonomisko darbību zonā apstiprināja preferenciālo finansiālo atbalstu, ko ĶV bija sniegusi zonā esošajam SŠS ražotājam.

(86) Šajā sakarā Komisija arī norādīja, ka iespēja, ka valdība sniedz finansiālu ieguldījumu netieši ar privātu subjektu starpniecību, nav sveša ne pamatregulai, ne SKP nolīgumam (35). Gadījumos, kad valdības uztic vai norīko privātus subjektus veikt konkrētu rīcību, svarīgi ir, vai pastāv “pierādāma saikne” starp valdības aktu un privātā subjekta rīcību (36). Līdzīgi šajā gadījumā pastāv skaidra un tieša saikne starp Ķīnas pozitīvo rīcību, lai sniegtu noteikto atbalstu SŠS ražotājam eksportētājam, un ĒV.

(87) Tādēļ Komisija uzskatīja, ka preferenciālais finansējums, ko ĶV ir piešķīrusi zonā esošajam SŠS ražotājam eksportētājam, ir ĒV finansiāls ieguldījums pamatregulas 3. panta 1. punkta i) apakšpunkta nozīmē (37).

3.2.4. Ieguvumi

(88) Komisija pēc tam vērtēja, vai minētie uz ĒV attiecināmie finansiālie ieguldījumi būtu radījuši Jushi Egypt ieguvumu pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē. Komisija atgādināja, ka minētais uzņēmums darbojas Ēģiptē un ir dibināts saskaņā ar Ēģiptes tiesībām. Tādēļ būtībā bija lietderīgi jautāt, vai finansējuma saņēmējam tika piešķirti labāki nosacījumi, nekā tas būtu saņēmis Ēģiptes finanšu tirgū? Komisija šo aspektu pārbaudīja un pārliecinājās, ka tas pārliecinoši atbilst patiesībai.

(89) Tomēr Komisija arī ņēma vērā lietas sevišķos apstākļus. Kā norādīts 44. apsvērumā, ražotājs eksportētājs pilnībā pieder SASAC. Ķīnas valsts iestādes piešķīra preferenciālo finansējumu pēc sarunām un attiecīgo dokumentu parakstīšanas Ķīnā, savukārt saņēmēji to saņēma tieši vai netieši ar Ķīnas mātesuzņēmuma starpniecību (starpuzņēmumu aizdevumi). Turklāt, kā paredzēts sadarbības nolīguma 1. pantā, Ēģiptes valdība piekrita tam, ka minētās struktūras saņem preferenciālu atbalstu, tostarp lētus aizdevumus atbilstīgi Ķīnas tiesībām, proti, saskaņā ar Ķīnas nosacījumiem. Ķīnas valsts iestādes piešķīra šādu finansējumu saskaņā ar sadarbības nolīguma 5. pantu atbilstīgi Ķīnā īstenotajai preferenciālās finansēšanas politikai. Kā paskaidrots 42. apsvērumā, ar minētajiem sadarbības nolīguma noteikumiem tika kodificēta agrāk iedibināta prakse.

(90) Tādēļ Komisija secināja, ka tas, ka Ēģiptes valdība ir pieņēmusi un atzinusi Ķīnas valsts iestāžu finansiālos ieguldījumus Jushi Egypt, ietvēra arī to ieguvuma elementu. Tādējādi Komisija noteica preferenciālā finansējuma tirgus likmes un attiecīgi aprēķināja ieguvumu. Tā norādīja, ka šādas saprātīgas pieejas rezultātā tika iegūts zemāks subsīdijas apjoms nekā tas, ko iegūtu, piemērojot hipotētisku Ēģiptes etalonu.

3.2.5. Specifiskums

(91) Attiecībā uz trešo aspektu, kas skar īpašas iezīmes, Komisija izvērtēja, vai subsīdijas bija īpašas, kā paredzēts pamatregulas 4. panta 2., 3. un 4. punktā.

(92) Atzīstot un pieņemot preferenciālo finansējumu, ĒV bija tā piešķīrējiestāde. Jo īpaši ĒV ir atzinusi un pieņēmusi, ka ĶV nosaka SETS zonu par ārvalstu ieguldījumu teritoriju saskaņā ar sadarbības nolīguma 4. pantu, un apstiprinājusi tā pilnīgu īstenošanu, tostarp ĶV piešķirot preferenciālu finansējumu.

(93) Šīs subsīdijas Jushi Egypt ir pieejamas tikai tādēļ, ka šis uzņēmums darbojas SK zonā (kurā ietilpst SETS zona). Tādēļ Komisija secināja, ka tās bija reģionālas subsīdijas pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē un ietilpa piešķīrējiestādes jurisdikcijā atbilstīgi pamatregulas 4. panta 2., 3. un 4. punktam.

3.2.6. Secinājums

(94) Visbeidzot Komisija secināja, ka gan subsīdijas, ko uzņēmumiem, kuri darbojas SETS zonā, tieši piešķīrusi Ēģipte (zemes piešķiršana, nodokļu atvieglojumi), gan subsīdijas, kas piešķirtas netieši ar ĶV preferenciālā finansējuma starpniecību, ir kompensējamas saskaņā ar pamatregulas 2., 3. un 4. pantu. Pēdējās no minētajām ir attiecināmas uz Ēģipti tādēļ, ka Ēģipte ir atzinusi un pieņēmusi ĶV pasākumus kā savējos, piemēram, ar sadarbības nolīguma, ciešās sadarbības un dažādu līmeņu sadarbības mehānismu starpniecību. Ar finansiālo ieguldījumu arī tika piešķirti ieguvumi, un tas bija īpašs. Komisija tālāk ir sīkāk izvērtējusi visas attiecīgās subsīdijas.

(95) Pēc galīgās informācijas izpaušanas (38) ĒV un ražotājs eksportētājs apstrīdēja šos konstatējumus, izvirzot piecus argumentus. Pirmkārt, saskaņā ar starptautiskajām tiesībām Ķīnas valdības kā suverēna rīcību nebija iespējams attiecināt uz Ēģipti. Otrkārt, Komisija nebija ņēmusi vērā pati savu pamatregulu, saskaņā ar kuru piešķīrējiestādei jābūt struktūrai izcelsmes vai eksportētājas valsts teritorijā, nevis ārpus tās. Treškārt, Ķīnas rīcības attiecināšana uz Ēģipti arī pārkāpa PTO tiesību normas, ko nevarēja interpretēt saskaņā ar STK pantu par valstu atbildību 11. pantu. Ceturtkārt, STK pantu 11. pants vispār nebija piemērojams lietas faktiem. Piektkārt, finansiālais ieguldījums Jushi neatbilda pamatregulas 3. pantā paredzētajām prasībām attiecībā uz specifiskumu.

(96) ĒV un ražotājs eksportētājs savā pirmajā argumentā uzsvēra starptautiskajās tiesībās pastāvošo valstu suverenitātes principu. Viņu ieskatā rīcību var attiecināt uz valsti tikai tad, ja rīcība tiek veikta ar šīs valsts pilnvarām. Tādēļ ar Ķīnas pilnvarām veikta subjektu rīcība ir attiecināma vienīgi uz Ķīnas valsti.

(97) Komisija noraidīja šo apgalvojumu. ANO Statūtu 2. panta 1. punktā nostiprinātais princips par valstu suverēno vienlīdzību starptautiskajās tiesībās aizliedz vienai valstij īstenot savu varu citas valsts teritorijā pret tās valsts gribu, kuras teritorija tā ir. Tomēr valstis var atļaut citas valsts rīcību savā teritorijā. Šādā gadījumā uzaicinātās valsts rīcību uzņemošās valsts teritorijā var attiecināt uz uzņemošo valsti. Piemēram, šis noteikums tieši izriet no ANO Ģenerālās asamblejas 1974. gada Rezolūcijas 3314 (XXIX) par agresijas definīciju, kas tiek plaši atzīta par starptautisko paražu tiesību kodifikāciju. Saskaņā ar šīs rezolūcijas 3.lit panta f) punktu vienas valsts agresija pret otru valsti netiek definēta tikai kā tieši uzbrukumi, izmantojot savus valsts orgānus, bet arī kā “valsts rīcība, atļaujot, ka tās teritoriju, ko tā ir atvēlējusi citai valstij, šī valsts izmanto, lai veiktu agresijas aktu pret trešo valsti”. Ja Kuba 1962. gadā būtu ļāvusi Padomju Savienībai uzbrukt Amerikas Savienotajām Valstīm no Kubas teritorijas ar krievu raķetēm, ir skaidrs, ka Kubai būtu iestājusies starptautiski tiesiskā atbildība par agresijas aktu pret Amerikas Savienotajām Valstīm. Attiecīgi starptautiskajās tiesībās tiek atzīta iespēja attiecināt uzaicinātas valsts rīcību uz uzņemošo valsti un pat uzņemošajai valstij par to piemērot sankcijas, ja uzaicinātās valsts rīcība nodara kaitējumu trešai valstij.

(98) Otrkārt, ĒV un ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka saskaņā ar ES pamatregulu Ķīnas valdības rīcību nav iespējams attiecināt uz Ēģipti. “Valdības” definīcija pamatregulas 2. panta b) punktā ir tikusi skaidri sasaistīta ar piešķīrējiestādes teritoriju. Šajā tiesību normā lietotais formulējums “teritorijā” ir bijis paredzēts juridiskās noteiktības nodrošināšanai un nevar tikt interpretēts citādi, ņemot vērā PTO vai starptautiskās tiesības.

(99) Šajā sakarā Komisija norādīja, ka pamatregulas 2. panta b) punktā ir paredzēts, ka: ““Valdība” nozīmē valdību vai jebkuru valsts iestādi izcelsmes vai eksportētājas valsts teritorijā.” Komisija piekrita, ka šis noteikums aptver tādas valdības darbību, no kuras teritorijas subsidētais ražojums tiek eksportēts uz Eiropas Savienību. Tā tas ir arī šajā gadījumā. Attiecīgais ražojums tiek ražots Ēģiptē, un to no Ēģiptes eksportē uz Eiropas Savienību. Ēģiptes valdība kā piešķīrējiestāde atrodas Ēģiptes teritorijā.

(100) Tomēr pamatregulas 2. panta b) punktā nav minēts nekas par atsevišķo jautājumu – kādu rīcību valdība var atļaut veikt savā teritorijā un atzīt par savu. “Valdības” jēdzienu, tāpat kā “valsts iestādes” jēdzienu, var interpretēt dažādi, ņemot vērā tā kontekstu, mērķi un nolūku. Tādēļ uz izcelsmes valsts vai eksportētājvalsts valdību attiecināmās darbības var būt ne tikai darbības, ko tieši veikusi šī valdība, bet arī uz šo valdību attiecināmās darbības. To apliecina arī pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā lietotais formulējums, runājot par finansiālu ieguldījumu, ko “veic” valdība. Šo pašu iemeslu dēļ nepamatoti ir arī ĒV argumenti, kuros tā atsaukusies uz vairākiem SKP nolīguma noteikumiem (piem., 1.1. panta a) punkta 1. apakšpunktu, 13. pantu, 18.1. panta a) punktu un 63. zemsvītras piezīmi). Lai gan pamatregula “ir jāinterpretē, pēc iespējas ņemot vērā attiecīgos SKP nolīguma noteikumus” (39), šie noteikumi nav pretrunā ar ideju, ka finansiālu ieguldījumu var sniegt cita valsts, kuru teritorijas valdība atzīst un pieņem par savu.

(101) Tādēļ otrais apgalvojums, kas izriet no apgalvotā šaurā teritorialitātes jēdziena saskaņā ar pamatregulas 2. panta b) punktu un SKP nolīguma 1.1. panta a) punkta 1. apakšpunktu, tika noraidīts.

(102) Trešais iebildums bija saistīts ar to, kāda šajā sakarā ir STK pantu par valsts atbildību nozīme. ĒV un ražotājs eksportētājs uzskata, ka nav iemesla atsaukties uz 11. pantu STK pantos, jo Apelācijas institūcija lietā US – Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China (40) bija atsaukusies vienīgi uz 4., 5. un 8. pantu STK pantos.

(103) Komisija noraidīja šo apgalvojumu. Nav pamata apgalvojumam, ka PTO noteikumu interpretācijā nozīme ir tikai dažiem starptautisko paražu tiesību principiem, kas nostiprināti STK pantu par valstu atbildību 4., 5. un 8. pantā, bet ne citiem. PTO Apelācijas institūcija vienmēr ir piemērojusi tos vispārējo paražu tiesību jēdzienus, kuriem ir nozīme lietā esošo faktu vērtēšanā. Līdzās noteikumiem par attiecināmību PTO tiesiskajā sistēmā ietilpst arī, piemēram, saskanīgas rīcības un labticības principi. Šajā lietā ĒV nav apstrīdējusi faktiskos apstākļus, ka tā ir uzaicinājusi veikt, atzinusi un veicinājusi Ķīnas preferenciālā finansējuma īstenošanu attiecībā uz Ēģiptē strādājošiem uzņēmumiem. Konkrētajā situācijā skaidrojošus norādījumus var izsecināt no STK pantu 11. panta, kas minēts arī starptautisko ieguldījumu tiesību judikatūrā (41). Tādēļ STK pantu 11. pants ir starptautisko tiesību norma Vīnes Konvencijas par starptautisko līgumu tiesībām 31. panta 3. punkta c) apakšpunkta nozīmē, ar kuru var interpretēt jēdzienu “valdība” SKP nolīgumā.

(104) Ceturtajā iebildumā tika minēts, ka STK pantu 11. pants vispār nav piemērojams lietas faktiem. Saskaņā ar šo pantu valsts var uzņemties atbildību par rīcību kā tiesību un saistību pārņēmēja valsts pēc zemes iegūšanas. Valdība arī tās iedzīvotāju privātu rīcību var atzīt par savu. Tomēr minētajā pantā nav paredzēts, ka valsts pieņemtu ārvalsts suverēna rīcību par savu.

(105) Komisija atspēkoja arī šo iebildumu. STK pantu 11. panta nosaukums ir “rīcība, ko valsts atzinusi un pieņēmusi par savu”, neparedzot nosacījumus attiecībā uz sākotnējās rīcības autoru. Šis noteikums tieši izriet no ANO Ģenerālās asamblejas 1974. gada Rezolūcijas 3314 (XXIX) par agresijas definīciju, kas tiek plaši atzīta par starptautisko paražu tiesību kodifikāciju. Saskaņā ar šīs rezolūcijas 3.lit panta f) punktu vienas valsts agresija pret otru valsti netiek definēta tikai kā tieši uzbrukumi, izmantojot savus valsts orgānus, bet arī kā “valsts rīcība, atļaujot, ka tās teritoriju, ko tā ir atvēlējusi citai valstij, šī valsts izmanto, lai veiktu agresijas aktu pret trešo valsti”.

(106) Bez ANO Ģenerālās asamblejas 1974. gada Rezolūcijas 3314 (XXIX) (sk. 97. apsvērumu) arī Starptautiskā Tiesa ir apstiprinājusi valstu brīvību pieņemt ārvalsts rīcību kā savu (42). Tādēļ starptautiskajā praksē netiek atbalstīta Ēģiptes nostāja, ka attiecināmība atbilstīgi STK pantu 11. pantam ir ierobežota ar gadījumiem, kad notiek teritoriālā pēctecība vai kad valdība atzīst un pieņem privātu prettiesisku rīcību, kas veikta šīs valsts teritorijā.

(107) ĒV un ražotājs eksportētājs piektajā iebildumā apgalvoja, ka ĶV finansiālais ieguldījums Ēģiptes subjektos nav bijis specifisks. Tie citēja pamatregulas 4. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru finansiālā ieguldījuma saņēmējam ir jāatrodas “piešķīrējiestādes jurisdikcijā”. Pēc to domām, formulējums “piešķīrējiestāde” nenozīmē “atzinēja un pieņēmēja iestāde”. Turklāt iepriekšējās izmeklēšanās piešķīrējiestāde attiecībā uz Ķīnas subjektiem vienmēr bija Ķīnas valdība. ĒV secināja, ka ĶV finansiālais ieguldījums nevar būt specifisks, “jo Ēģiptē esoši uzņēmumi neatrodas Ķīnas jurisdikcijā”.

(108) Komisija atkārtoti uzsvēra, ka uzskata ĒV par piešķīrējiestādi, jo tā ir pieņēmusi un atzinusi Ķīnas preferenciālo finansējumu. Tā kā uzņēmums Jushi Egypt veic darbību speciālajā ekonomiskajā zonā, tas atrodas arī ĒV jurisdikcijā. Arī saņemt šādu finansiālo atbalstu bija konkrēti atļauts tikai uzņēmumiem, kas darbojas šajā zonā, tātad tas bija specifisks.

(109) Arī tad, ja bija nepieciešams pierādīt, ka ĶV ir īstenojusi jurisdikciju pār šiem uzņēmumiem, pirms ĒV varēja atzīt Ķīnas rīcību par savu, rezultāts nemainītos. Parakstot sadarbības nolīguma 1. pantu un 4. panta 1. punktu, ĒV bija piekritusi, ka zonā strādājošie uzņēmumi saņems “attiecīgu politikas atbalstu un [atvieglojumus], ko Ķīnas valdība sniedz aizjūras ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonām” un ka zonas attīstīšana notiks saskaņā ar “abu valstu” tiesību aktiem. Papildus savas teritoriālās jurisdikcijas īstenošanai ĒV tādējādi arī ļāva Ķīnai sniegt specifisku atbalstu tikai tiem uzņēmumiem, kuri atrodas “aizjūras ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonās”. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

(110) Visbeidzot, Komisija atkārtoti apstiprināja savu konstatējumu, ka ĒV atzina un pieņēma kā savu atbalstu kapitāla ieguldījumiem, aizdevumus uzņēmumam Jushi Egypt un TEDA Egypt veikto zemes piešķīrumu, tādējādi ir sniegusi specifiskas subsīdijas pamatregulas 2., 3. un 4. panta nozīmē.

3.3. Preferenciāls finansējums

3.3.1. Politikas banku aizdevumi Jushi Egypt

3.3.1.1. Daļēja nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana

Pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumu piemērošana saistībā ar ĒV

(111) Kā minēts 8. apsvērumā, Komisija nosūtīja ĒV informācijas pieprasījumu, lai pilnībā izmeklētu ĒV un ĶV sadarbību par labu ražotājam eksportētājam.

(112) Jo īpaši daļa no informācijas pieprasījuma attiecās uz valstij piederošo Ķīnas finanšu iestāžu rīcību, jo sevišķi to rīcību publisku iestāžu statusā pamatregulas 2. panta b) punkta nozīmē, ko lasa saistībā ar pamatregulas 3. panta 1) punkta a) apakšpunkta i) punktu, un saskaņā ar attiecīgo PTO judikatūru, piešķirot aizdevumus ražotājam eksportētājam ĶV un ĒV sadarbības satvarā.

(113) Šim nolūkam Komisija no ĒV pieprasīja informāciju par Ķīnas finanšu nozares pārskatu un par tādu politikas banku kā CDB un EXIM lomu aizdevumu vai eksporta kredītu izsniegšanā Jushi Group. Komisija lūdza ĒV tieši vai ar ĶV starpniecību pārsūtīt informācijas pieprasījuma A papildinājumu minētajām bankām.

(114) ĒV neiesniedza pieprasīto informāciju un apgalvoja, ka tās rīcībā nav informācijas par Ķīnā esošiem subjektiem un Ķīnā piemērotajiem noteikumiem un ka tai nav jurisdikcijas pieprasīt šādu informāciju. ĒV uzskata, ka, pieprasot no ĒV šādu informāciju, Komisija pārkāpa ĒV tiesības uz aizstāvību un valstu suverenitātes principu.

(115) Komisija nepiekrita šādam viedoklim. Kā minēts iepriekš, ĒV un ĶV nolēma kopīgi sadarboties un izveidot SETS zonu, lai ĶV subsīdijas varētu tikt attiecinātas uz ĒV. Komisija arī norādīja, ka ĒV un ĶV saskaņā ar ĶTR Tirdzniecības ministrijas un Suecas kanāla ekonomiskās zonas galvenās iestādes noslēgtā 2016. gada līguma par Ēģiptes Suecas Ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonu 8. pantu ir izveidojušas pārvaldības mehānismu ar trijiem pārvaldes līmeņiem. Šajā tiesību normā ir minēts pienākums sadarboties attiecībā uz jautājumiem, kas varētu ietekmēt sadarbības zonas darbību (to vidū var būt situācijas, kad trešās valstis eksportam no šīs zonas piemēro kompensācijas maksājumus). Šajā mehānismā bija paredzēta iespēja, ka ĒV var iegūt pieprasīto informāciju no ĶV. Komisija arī norādīja, ka atbilstīgi starptautiskajām tiesībām (1969. gada Vīnes konvencijas par starptautisko līgumu tiesībām 27. pants) bija uzskatāms, ka ĶV savas saistības pret ĒV pildīs labā ticībā, sniedzot atbildi uz ĒV pārsūtīto informācijas pieprasījumu.

(116) Tādēļ Komisija uzskatīja, ka ĒV varēja saņemt pieprasīto informāciju no ĶV, tomēr nedarīja to. Pat ja daļu pieprasītās informācijas būtu varējusi sniegt vienīgi ĶV, Komisija uzskatīja, ka ĒV un ĶV nesadarbošanās šajā ziņā liecināja, ka Komisija savus secinājumus par šo aspektu var balstīt vienīgi uz pieejamo informāciju. Ne ĒV, ne kāda no ieinteresētajām personām (ieskaitot ĶV) neapstrīdēja faktus, ar kuriem Komisija pamatoja savu novērtējumu (tikai šo faktu juridisko raksturojumu).

(117) Tā kā šādas informācijas nebija, Komisija uzskatīja, ka nav saņēmusi būtisku informāciju, kas attiecas uz šo izmeklēšanas aspektu.

3.3.1.2. EXIM un CDB banka

(118) Ņemot vērā 3.2.1. iedaļā paskaidroto ĒV un ĶV nesadarbošanos, Komisijai nācās izmantot pamatregulas 28. panta noteikumus, lai izvērtētu EXIM un CDB kā valsts iestāžu rīcību.

(119) Šajā ziņā kritērijs, ko piemēro, lai noteiktu, vai valsts īpašumā esošs uzņēmums ir valsts iestāde, ir šāds (43): “Svarīgi ir, vai subjektam ir piešķirtas pilnvaras veikt valdības funkcijas, nevis tas, kā to panāk. Ir daudz veidu, kā valdība šaurā izpratnē var piešķirt subjektiem pilnvaras. Attiecīgi, lai pierādītu, ka konkrētam subjektam ir piešķirtas šādas pilnvaras, nozīme var būt dažādiem pierādījumiem. Pierādījums, ka subjekts faktiski veic valdības funkcijas, var kalpot par pierādījumu, ka tam ir vai ir bijušas piešķirtas valdības pilnvaras, jo īpaši, ja minētie pierādījumi liecina par ilgstošu un sistemātisku praksi. Tādējādi mēs uzskatām, ka pierādījums, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār kādu subjektu un tā darbību, konkrētos apstākļos ir uzskatāms par pierādījumu, ka attiecīgajam subjektam ir valdības pilnvaras un tas izmanto šīs pilnvaras valdības funkciju veikšanai. Tomēr uzsveram, ka, izņemot pilnvaru tiešu deleģēšanu ar tiesību aktu, ar to vien, ka starp subjektu un valdību šaurā izpratnē pastāv formāla saikne, visticamāk, nepietiek, lai konstatētu, ka tam ir valdības pilnvaras. Tādēļ, piemēram, tikai fakts, ka valdība ir kāda subjekta vairākuma kapitāla daļu īpašnieks, neapliecina, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār šo subjektu, nemaz nerunājot par to, ka valdība tai būtu piešķīrusi valdības pilnvaras. Tomēr dažos gadījumos, ja pierādījumi liecina, ka uz valdības kontroli norāda daudzveidīgas formālas norādes, un ir arī pierādījumi, ka šī kontrole tiek izmantota būtiski, tad šie pierādījumi ļauj secināt, ka attiecīgais subjekts īsteno valdības pilnvaras.”

(120) Komisija ievāca informāciju par valsts īpašumtiesībām, kā arī formālas norādes par valdības kontroli pār valstij piederošajām bankām. Komisija analizēja arī, vai tiek īstenota būtiska kontrole. Šim nolūkam Komisijai bija pilnībā jāpaļaujas uz pieejamiem faktiem, jo ĶV un valsts īpašumā esošās bankas atteicās sniegt jebkādus pierādījumus.

Īpašumtiesības un kontroles formālās pazīmes

(121) Attiecībā uz ĶV īpašumtiesībām un kontroles formālajām pazīmēm jānorāda, ka iepriekšējās antisubsidēšanas izmeklēšanās (44) Komisija konstatēja, ka EXIM tika izveidota un darbojas saskaņā ar Valsts padomes pieņemto paziņojumu par Ķīnas Eksporta un importa bankas izveidošanu, kā arī EXIM statūtiem. Saskaņā ar tās statūtiem valsts tieši izvirza EXIM vadību. Uzraudzības padomi ieceļ Valsts padome saskaņā ar “Pagaidu noteikumiem par uzraudzības padomēm galvenajās valsts finanšu institūcijās” (Valsts padomes Dekrēts Nr. 282) un citiem normatīvajiem aktiem, un tā ir atbildīga attiecībā pret Valsts padomi.

(122) Statūtos ir arī minēts, ka EXIM partijas komitejai ir vadoša un politiska pamatvirziena loma, lai nodrošinātu, ka EXIM īsteno liela apmēra politiskus partijas un valsts uzdevumus. Partijas administratīvā funkcija ir integrēta visos korporatīvās pārvaldības aspektos. Statūtos ir norādīts arī, ka EXIM uzdevums ir atbalstīt ārējās tirdzniecības un ekonomiskās sadarbības attīstību, pārrobežu ieguldījumus, iniciatīvu “Viena josla, viens ceļš”, sadarbību starptautiskās jaudas jomā un iekārtu ražošanā. Tās darbības jomā ietilpst īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa aizdevumi, kas apstiprināti un ir saskaņā ar valsts ārējās tirdzniecības un “došanās uz āru” politiku, piemēram, eksporta kredīti, importa kredīti, tehnisko aizdevumu līgumi ārvalstu valūtā, ārvalstu ieguldījumu aizdevumi, Ķīnas valdības aizdevumi ārvalstu atbalstam un eksporta pircēju aizdevumi.

(123) Turklāt saskaņā ar tās tīmekļa vietnē minēto (45) EXIM ir “valsts finansēta un valstij piederoša politikas banka ar neatkarīgas juridiskas personas statusu. Tā ir banka, ko tieši vada Valsts padome un kuras uzdevums ir atbalstīt Ķīnas ārējo tirdzniecību, ieguldījumus un starptautisko ekonomisko sadarbību”.

(124) Attiecībā uz CDB Komisija iepriekšējās antisubsidēšanas izmeklēšanās konstatēja, ka šī banka pilnībā pieder valstij (46). Tā kā nav iesniegta informācija par CDB, kurā būtu norādīts pretējais, Komisija to pašu secinājumu paturēja spēkā šajā izmeklēšanā.

Būtiskas kontroles īstenošana

(125) Komisija arī ievāca informāciju par to, vai ĶV īsteno būtisku kontroli pār valsts īpašumā esošās bankas darbību attiecībā uz tās aizdošanas politiku un riska novērtējumu gadījumos, kad tā sniegusi aizdevumus SŠS ražošanas nozarei. Tā kā ĒV nesadarbojās, Komisijai nācās izmantot labākos pieejamos faktus, jo īpaši publiski pieejamo informāciju un iepriekšējās antisubsidēšanas izmeklēšanās veiktos konstatējumus (47).

(126) Šajā sakarā tika ņemti vērā šādi normatīvie dokumenti: — ĶTR Likuma par komercbankām (“Banku likums”) 34. pants, — Vispārīgo noteikumu par aizdevumiem 15. pants (īsteno Ķīnas Tautas banka (“ĶTB”)), — Pagaidu noteikumi par rūpnieciskās struktūras pielāgošanas veicināšanu (Valsts padomes Lēmums Nr. 40, 2005) (“Lēmums Nr. 40”), — Ķīnas Banku regulēšanas komisijas (“CBIRC”) īstenošanas pasākumi attiecībā uz licencēšanas administratīvajiem jautājumiem Ķīnas finansētajām komercbankām (CBIRC rīkojums (2017) Nr. 1), — CBIRC īstenošanas pasākumi attiecībā uz Ķīnas finansēto komercbanku administratīvās licencēšanas jautājumiem (CBIRC Rīkojums (2015) Nr. 4), — Administratīvie pasākumi direktoru un vecāko darbinieku kvalifikācijai banku sektora finanšu iestādēs (CBRC (2013) Nr. 3).

(127) Iepazīstoties ar minētajiem normatīvajiem dokumentiem, Komisija tālāk izklāstīto iemeslu dēļ konstatēja, ka ĶTR finanšu iestādes darbojas tādā vispārējā tiesiskajā vidē, kas liek tām, pieņemot finanšu lēmumus, tos pielāgot ĶV rūpniecības politikas mērķiem.

(128) Attiecībā uz EXIM – tās sabiedriskās politikas pilnvaras ir noteiktas paziņojumā par Ķīnas Eksporta un importa bankas izveidošanu, kā arī EXIM statūtos.

(129) Vispārīgi 34. pantā Banku likumā, kas attiecas uz visām finanšu iestādēm, kuras darbojas Ķīnā, ir paredzēts, ka “komercbankas aizdošanas darījumus veic atbilstoši valsts ekonomikas attīstības un sociālās attīstības vajadzībām, ievērojot valsts rūpniecības politikas pamatnostādnes”. Lai gan Banku likuma 4. pantā ir noteikts, ka “komercbankas likumā noteiktajā kārtībā veic darījumdarbību, kurā neiejaucas neviena struktūra un privātpersona. Komercbankas neatkarīgi uzņemas civiltiesisko atbildību ar visu savu juridiskās personas mantu”, izmeklēšanā tika konstatēts, ka Banku likuma 4. pants tiek piemērots, ievērojot Banku likuma 34. pantu, t. i., ja valsts ir noteikusi sabiedrisko politiku, tad bankas to īsteno un ievēro valsts norādījumus.

(130) Turklāt Vispārīgo noteikumu par aizdevumiem 15. pantā ir paredzēts šādi: “Saskaņā ar valsts politiku attiecīgie departamenti var subsidēt aizdevumu procentus ar mērķi veicināt konkrētu nozaru izaugsmi un dažu teritoriju ekonomisko attīstību.”

(131) Līdzīgi Lēmumā Nr. 40 visām finanšu iestādēm uzdots sniegt kreditēšanas atbalstu tieši “atbalstāmajiem” projektiem. Lēmuma Nr. 40” III nodaļā ir atsauce uz “Rūpniecības strukturālo pielāgojumu ievirzes katalogu”, kurā ir triju veidu saturs, proti, veicināto projektu saturs, ierobežoto projektu saturs un likvidēto projektu saturs. Saskaņā ar minētā lēmuma XVII pantu, ja “ieguldījumu projekts pieder pie veicināmajiem projektiem, tā saturu pārbauda, apstiprina un reģistrē saskaņā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem par ieguldījumiem; visas finanšu iestādes sniedz kreditēšanas atbalstu saskaņā ar kreditēšanas principiem; automātiskas iekārtas, kas tiek importētas par kopējo ieguldījumu summu, izņemot preces, kuras pieder pie iekšzemes ieguldījumu projektu importēto preču satura un nav atbrīvotas no nodokļiem (grozījumi 2000. gadā), izdevusi Finanšu ministrija, var atbrīvot no ievedmuitas un importam piesaistītā pievienotās vērtības nodokļa, ja vien nav jaunu noteikumu par ieguldījumu projektu saturu, kas nav atbrīvots no nodokļiem. Citi iecienītākie politikas virzieni, kas attiecas uz veicinātajiem rūpnieciskajiem projektiem, tiek īstenoti atbilstošu attiecīgiem valsts tiesību aktiem”.

(132) “Rūpniecības strukturālo pielāgojumu ievirzes katalogā” (2011. gada redakcija) (2013. gada grozījumi) (48) I kategorijā “Veicināšana” minēts: “XII. Celtniecības materiāli: [..] 6. Tehnoloģijas izstrāde un ražošana ar bezsārma stikla šķiedras stieples vilkšanas paņēmienu no vannas krāsns un augstas veiktspējas stikla šķiedras un tās ražojumu ražošana ar gada ražošanas apjomu 50 000 tonnu”.

(133) Līdz ar to ar SŠS ražošanu saistītie projekti ietilpst kategorijā “veicinātie”.

(134) Tādējādi Lēmums Nr. 40 apliecina iepriekš konstatēto par Banku likumu, ka bankas īsteno valdības pilnvaras preferenciālas kreditēšanas veidā. Komisija konstatēja arī, ka Ķīnas Banku un apdrošināšanas regulēšanas komisijai (“CBIRC”) ir plašas apstiprināšanas pilnvaras attiecībā uz visiem ĶTR dibināto finanšu iestāžu (arī privātā un ārvalstu īpašumā esošu finanšu iestāžu) vadības aspektiem, piemēram (49): — visu finanšu iestāžu vadītāju iecelšanas apstiprināšana gan centrālo biroju līmenī, gan vietējo filiāļu līmenī, — CBIRC apstiprinājums ir nepieciešams, lai pieņemtu darbā visus vadības līmeņa darbiniekus no augstākā līmeņa amata vietām līdz filiāļu vadītājiem, tas aptver pat ārvalstu filiālēs ieceltos vadītājus, kā arī vadītājus, kas atbild par atbalsta funkcijām (piem., IT vadītājus); un — ļoti garš administratīvo apstiprinājumu saraksts, kas ietver apstiprinājumus filiāļu izveidei, jaunu darījumdarbības virzienu vai jaunu produktu pārdošanas sākšanai, bankas statūtu maiņai, lai pārdotu vairāk nekā 5 % savu kapitāla daļu, kapitāla palielināšanai, juridiskās adreses maiņai, organizācijas formas maiņai utt.

(135) Pamatojoties uz minēto, Komisija secināja, ka ĶV izveidojusi normatīvu satvaru, kas jāievēro vadītājiem un uzraugiem, kurus iecēlusi ĶV un kuri atskaitās ĶV. Tāpēc ĶV, kad tā piešķīra aizdevumus SŠS ražošanas nozarei, pamatojās uz minēto normatīvo satvaru, lai īstenotu būtisku kontroli pār tās valsts īpašumā esošās bankas darbību, kura sadarbojās.

(136) Papildus vispārējam tiesiskajam regulējumam uz aizdevumiem, ko EXIM un CDB izsniedza Jushi Egypt, attiecās tālāk minētais juridiskais konteksts.

(137) China-Africa TEDA un EXIM2009. gada 6. novembrī parakstīja saprašanās memorandu par stratēģisko sadarbību, ierosinot plāna dokumentu kopumu par kopējo summu līdz 6 miljardiem CNY kopējās stratēģiskās sadarbības īstenošanai ārvalstu tirdzniecības un ekonomiskās sadarbības zonās.

(138) 2009. gada 7. novembrī sešas Āfrikas ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonas, ieskaitot SETS zonu, noslēdza kopīgās sanāksmes paktu starp Ķīnas aizjūras (Āfrikas) ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonām un Ķīnas Āfrikas attīstības fondu (“CADF”), kas ir CDB meitasuzņēmums.

(139) Turklāt 2013. gadā MOFCOM izdeva paziņojumu par Ķīnas Attīstības bankas sniegtā atbalsta aizjūras ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonu izveidei un attīstībai aspektiem. Saskaņā ar šo paziņojumu MOFCOM un CDB“sniegs politisko atbalstu uzņēmumu ieguldījumiem un finansēšanai, kā arī uzņēmumiem, kas ieiet atbilstīgajās sadarbības zonās”. CDB“precizēs pamatnosacījumus prioritāra atbalsta saņemšanai sadarbības zonā saskaņā ar Tirdzniecības ministrijas un Finanšu ministrijas prasībām”, kā arī CDB“selektīvi atbalstīs būvniecības posmā esošos projektus un sadarbības projektus, kuriem MOFCOM ir veltījusi īpašu uzmanību kopā ar sadarbības zonu uzņemošo valstu valdībām”.

(140) Ķīnas un Ēģiptes 2016. gada sadarbības nolīguma 4. pantā ir teikts, ka “Ķīnas valdība uzskata sadarbības zonu par Ķīnas aizjūras ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonu. Sadarbības zonai .. ir tiesības uz attiecīgu politikas atbalstu un atvieglojumiem, ko Ķīnas valdība sniedz aizjūras ekonomikas un tirdzniecības sadarbības zonām”. Turklāt saskaņā ar 5. pantu Ķīnas valdība arī atbalsta sadarbības zonu, “mudinot attiecīgas finanšu iestādes nodrošināt finansēšanas mehānismu .. ieguldījumu projektiem sadarbības zonā, ja tiek izpildīti aizdevuma izsniegšanas nosacījumi un aizdevuma izlietošanas prasības”.

(141) Saskaņā ar sadarbības nolīguma par Ķīnas un Ēģiptes ekonomiskās un tirdzniecības sadarbības zonas vadības komitejas izveidi, ar ko īsteno minēto nolīgumu, 2. panta IV) punktu ir sīkāk noteikts, ka Tiaņdzjiņas pašvaldības un Suecas kanāla ekonomiskās zonas galvenā iestādes attiecīgo funkcionālo nodaļu izveidotā vadības komiteja atbild par to, lai “pieliktu vislielākās pūles, vienmērīgi ieviešot ikvienu Ķīnas un Ēģiptes normatīvajos aktos paredzēto stimulēšanas politiku”, bet saskaņā ar 2. panta V) punktu arī – “koordinētu un sekmētu attiecīgas finanšu iestādes, ieskaitot, bet ne tikai, bankas, apdrošināšanas iestādes un dažādus fondus, kas sniedz kredīta atbalstu sadarbības zonai un tajā esošajiem uzņēmumiem, kā arī palīdzētu sadarbības zonai un tajā esošajiem uzņēmumiem pētīt iespējas izmantot citus finansējuma kanālus”.

(142) Komisija konstatēja, ka visas valsts īpašumā esošās Ķīnas finanšu iestādes, tostarp EXIM un CDB, ir īstenojušas iepriekš izklāstīto tiesisko regulējumu, veicot valdības funkcijas attiecībā uz SŠS ražošanas nozari. Tāpēc tās bija valsts iestādes nozīmē, kas lietota pamatregulas 2. panta b) punkta nozīmē un ko lasa saistībā ar pamatregulas 3. panta 1) punkta a) apakšpunkta i) punktu un saskaņā ar attiecīgo PTO judikatūru.

3.3.1.3. Valsts īpašumā esošas bankas, kas darbojās kā valsts iestādes

(143) Atbilstoši iepriekšējos apsvērumos izdarītajiem secinājumiem Komisija nolēma izmantot pieejamos faktus, lai noteiktu, vai minētās valstij piederošas bankas atzīstamas par valsts iestādēm.

(144) Iepriekšējās antisubsidēšanas izmeklēšanās (50) Komisija konstatēja, ka šādas bankas, kas konkrētajā izmeklēšanā bija piešķīrušas aizdevumus izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām, daļēji vai pilnībā piederēja valstij vai šādām valsts juridiskajām personām: China Development Bank, China Construction Bank, Industrial and Commercial Bank of China, Bank of Communications, China Everbright Bank, Postal Savings Bank, China Merchants Bank, Shanghai Pudong Development Bank, China Industrial Bank, Shenyang Rural Commercial Bank, Bank of Shanghai, Ningbo Bank, China CITIC Bank, China Guangfa Bank, China Bohai Bank, Huaxia Bank, Hankou Bank, Hubei Bank, Huishang Bank, Dongying Bank, Bank of Tianjin, Bank of Kunlun, Shanghai Rural Commercial Bank, China Industrial International Trust Limited, Daye Trust Co., Ltd., Sinotruk Finance Co., Ltd. Tā kā nav iesniegta informācija, kurā būtu norādīts pretējais, Komisija to pašu secinājumu paturēja spēkā šajā izmeklēšanā.

(145) Turklāt apstākļos, kad no attiecīgajām finanšu iestādēm netika saņemta konkrēta informācija, kas liecinātu par pretējo, Komisija to pašu iemeslu dēļ, kas jau izklāstīti 3.3.1.2. iedaļā, konstatēja, ka formālās norādes liecina par atrašanos ĶV īpašumā un tās īstenotu kontroli. Konkrēti, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem, valsts īpašumā esošo banku vadītājus un uzraugus, šķiet, ieceļ ĶV un viņi atskaitās ĶV tādā pašā veidā kā EXIM gadījumā.

(146) Attiecībā uz būtiskas kontroles īstenošanu Komisija uzskatīja, ka 3.3.1.2. iedaļā minētais normatīvais satvars tāpat attiecas arī uz tām. Bez norādēm par pretējo un pamatojoties uz pieejamajiem faktiem, attiecībā uz tām ir tikpat pamatoti atzīt, ka nav konkrētu pierādījumu par kredītspējas izvērtēšanu, tādējādi uz tām tieši tāpat attiecas iepriekš 3.3.1.2. iedaļā minētā normatīvā satvara konkrētās piemērošanas analīze.

(147) Ņemot to vērā, Komisija secināja, ka pārējās valsts īpašumā esošās bankas, kas sniedz aizdevumus izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, ir valsts iestādes tādā nozīmē, kas lietota pamatregulas 2. panta b) punktā, kuru lasa saistībā ar 3. panta 1) punkta a) apakšpunkta i) punktu.

3.3.1.4. Secinājumi par valsts īpašumā esošajām finanšu iestādēm

(148) Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, Komisija konstatēja, ka visas valsts īpašumā esošās Ķīnas finanšu iestādes, kas bija sniegušas aizdevumus vai finanšu līzingu ražotājam eksportētājam vai tā grupai, ir valsts iestādes tādā nozīmē, kas lietota pamatregulas 2. panta b) punktā, kuru lasa saistībā ar 3. panta 1) punkta a) apakšpunkta i) punktu.

(149) Turklāt, pat ja valsts īpašumā esošās finanšu iestādes nebūtu uzskatāmas par valsts iestādēm, Komisija konstatēja, ka tās ir uzskatāmas par tādām, kurām ĶV uzticējusi vai kuras ĶV norīkojusi veikt funkcijas, kas parasti ir valdības kompetencē pamatregulas 3. panta 1) punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti 131., 132. un 133. apsvērumā. Tādējādi katrā ziņā to rīcība ir saistāma ar ĶV.

3.3.1.5. Funkciju uzticēšana vai norīkošana tās veikt privātām finanšu iestādēm

(150) Pēc tam Komisija pievērsās pārējām finanšu iestādēm. Pamatojoties uz konstatējumiem, kas tika izdarīti iepriekšējās antisubsidēšanas izmeklēšanās (51) un ko papildināja arī publiski pieejama informācija, tika uzskatīts, ka privātā īpašumā ir šādas finanšu iestādes: China Minsheng Bank, Sumitomo Mitsui Banking (China) Co., Ltd, Standard Chartered Bank, Ping An Bank. Komisija analizēja, vai šīm finanšu iestādēm Ķīnas valdība bija uzticējusi vai tās norīkojusi pamatregulas 3. panta 1) punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē SŠA ražošanas nozarē piešķirt subsīdijas.

(151) PTO Apelācijas institūcija atzinusi, ka situācijas, kad valdība nodod atbildību privātai organizācijai, ir uzskatāmas par “uzticēšanu”, savukārt uz situācijām, kad valdība īsteno savu varu pār privātu organizāciju, attiecināms apzīmējums “norīkošana” (52). Abos gadījumos valdība izmanto privātu organizāciju par pilnvaroto finansiāla ieguldījuma veikšanai, un “lielākoties ir paredzams, ka uzticēšana privātai organizācijai vai privātas organizācijas norīkošana būs saistīta ar zināmiem draudiem vai pamudinājumiem” (53). Tajā pašā laikā iv) punkts neļauj dalībniekiem noteikt kompensācijas pasākumus produktiem “kad vien valdība īsteno savas vispārējās regulatīvās pilnvaras” (54) vai kad valdības iejaukšanās “var vai nevar izraisīt noteiktu rezultātu, vienkārši balstoties uz konkrētajiem faktiskajiem apstākļiem un tirgus dalībnieku brīvas izvēles īstenošanu” (55). Uzticēšana un norīkošana drīzāk nozīmē “aktīvāku valdības rīcību, nevis tikai veicināšanas pasākumus” (56).

(152) Komisija ņēma vērā, ka SŠA ražošanas nozares normatīvais satvars, kas minēts 3.3.1.2. iedaļā, attiecas uz visām finanšu iestādēm ĶTR, ieskaitot privātā īpašumā esošās finanšu iestādes. To ilustrē tas, ka Banku likums un dažādi CBIRC rīkojumi attiecas uz visām Ķīnas finansētajām un ārvalstu ieguldījumu bankām, ko pārvalda CBIRC.

(153) No privātajām finanšu iestādēm netika saņemta citāda informācija, tāpēc Komisija secināja, ka attiecībā uz SŠS ražošanas nozari visām finanšu iestādēm (ieskaitot privātās finanšu iestādes), kuras darbojās Ķīnā CBIRC uzraudzībā, valsts bija uzticējusi vai tās norīkojusi 3. panta 1) punkta a) apakšpunkta iv) punkta pirmā ievilkuma nozīmē SŠS ražošanas nozarē īstenot valdības politiku un sniegt aizdevumus ar preferenciālām likmēm.

(154) Turklāt normatīvais satvars, ko piemēro visām bankām Ķīnā, ir daudz plašāks par tikai diviem noteikumiem, kas regulē CBIRC darbību, kā norādīts 106. apsvērumā.

(155) Attiecībā uz būtiskas kontroles īstenošanu Komisija uzskatīja, ka 3.3.1.2. iedaļā minētais normatīvais satvars tāpat attiecas arī uz tām. Bez norādēm par pretējo un pamatojoties uz pieejamajiem faktiem, attiecībā uz tām ir tikpat pamatoti atzīt, ka nav konkrētu pierādījumu par kredītspējas izvērtēšanu, kā attiecībā uz valsts īpašumā esošo banku, kas sadarbojās, tādējādi uz tām tieši tāpat attiecas iepriekš 3.3.1.2. iedaļā minētā normatīvā satvara konkrētās piemērošanas analīze.

(156) Ņemot to vērā, Komisija secināja, ka pārējās valsts īpašumā esošās bankas, kas sniedz aizdevumus Jushi Egypt. ir valsts iestādes tādā nozīmē, kas lietota pamatregulas 2. panta b) punktā, kuru lasa saistībā ar un 3. panta 1) punkta a) apakšpunkta i) punktu.

3.3.1.6. Kredītreitingi

(157) Iepriekšējās antisubsidēšanas izmeklēšanās (57), pamatojoties uz Starptautiskā Valūtas fonda publicēto pētījumu (58), kurā parādīta neatbilstība starp starptautiskajiem un Ķīnas kredītreitingiem kopā ar izmeklēšanas konstatējumiem attiecībā uz izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, Komisija jau ir konstatējusi, ka iekšzemes kredītreitingi, kas piešķirti Ķīnas uzņēmumiem, nav ticami. SVF informācija patiešām liecina, ka vietējās kredītreitinga aģentūras vairāk nekā 90 % no Ķīnas obligācijām piešķir reitingu no AA līdz AAA. Tas nav salīdzināms ar citiem tirgiem, piemēram, ES vai ASV. Piemēram, ASV tirgū mazāk nekā 2 % no uzņēmumiem saņem šādus augstākā līmeņa reitingus. Tādējādi Ķīnas kredītreitinga aģentūras ir lielā mērā novirzītas uz reitingu skalas augstāko līmeni. Tām ir ļoti plaša vērtējuma skala, un tās parasti vienā plašā reitinga kategorijā apvieno obligācijas, kuru saistību neizpildes riski lielā mērā atšķiras (59).

(158) Turklāt ārvalstu reitinga aģentūras, piemēram, Standard and Poor’s un Moody’s, novērtējot Ķīnas obligācijas, kas emitētas ārzemēs, parasti piemēro pieaugumu virs emitenta sākotnējā kredītreitinga, pamatojoties uz novērtējumu par uzņēmuma stratēģisko nozīmīgumu Ķīnas valdībai un ikvienas netiešās garantijas spēku (60). Piemēram, aģentūra Fitch attiecīgā gadījumā skaidri norāda, ka šādas garantijas ir galvenais virzītājspēks, kas pamato kredītreitingu, kuru tā piešķir Ķīnas uzņēmumiem (61).

(159) Balstoties uz publiski pieejamo informāciju, Komisija vispirms konstatēja, ka valsts var īstenot zināmu ietekmi kredītreitingu tirgū. Divi 2016. gadā publicēti pētījumi liecina, ka Ķīnas tirgū darbojas aptuveni 12 kredītreitinga aģentūras, no kurām lielākā daļa ir valsts īpašumā. Kopumā 60 % visu to uzņēmumu obligāciju, kuriem piešķirts kredītreitings Ķīnā, bija novērtējusi valstij piederoša kredītreitinga aģentūra (62).

(160) Iepriekšējās izmeklēšanās (63) ĶV apstiprināja, ka izmeklēšanas laikposmā Ķīnas obligāciju tirgū darbojušās 12 kredītreitingu aģentūras, no kurām 10 bijušas vietējās kredītreitingu aģentūras, t. sk. Global Credit Rating Co. Ltd, Shanghai Brilliance Credit Rating & Investors Service Co. Ltd, Golden Credit Rating International Co. Ltd, China Chengxin Securities Rating Co. Ltd, Pengyuan Credit Rating Co. Ltd, Shanghai Fareast Credit Rating Co., Ltd, China Bond Rating Co. Ltd, China Securities Index Co. Ltd, Shanghai Credit Information Services Co. Ltd. Darbojušās arī 2 Ķīnas un ārvalstu kopuzņēmumu kredītreitinga aģentūras, proti, China Lianhe Credit Rating Co. Ltd, un China Chengxin International Credit Rating Co., Ltd. Tā kā nav informācijas par pretējo, Komisija uzskatīja, ka situācija nav mainījusies.

(161) Otrkārt, Ķīnas kredītreitinga tirgū nav iespējams brīvi iekļūt. Tas būtībā ir slēgts tirgus, jo kredītreitinga aģentūrām ir jābūt apstiprinātām Ķīnas Vērtspapīru regulējuma komisijā (“CSRC”) vai PBOC, pirms tās var sākt darbību (64). PBOC 2017. gada vidū paziņoja, ka ārvalstu kredītreitinga aģentūrām noteiktos apstākļos tiks atļauts veikt kredītreitingus daļā iekšzemes obligāciju tirgus. Tomēr izmeklēšanas laikposmā neviena ārvalstu kredītreitingu aģentūra vēl nebija atzīta (65). Neraugoties uz to, šajā laikposmā ārvalstu aģentūras izveidoja kopuzņēmumus ar dažām vietējām kredītreitinga aģentūrām, kas sniedz iekšzemes obligāciju emisiju kredītreitingus. Tomēr, kā jau ir skaidrots iepriekš, šie reitingi atbilst Ķīnas reitingu skalai un tāpēc nav tieši salīdzināmi ar starptautiskajiem reitingiem.

(162) Visbeidzot, nesenā pašas PBOC veiktā pētījumā ir apstiprināti Komisijas konstatējumi, secinājumos norādot, ka “ja ir noteikts, ka ārvalstu obligāciju ieguldījumu līmenis atbilst BBB- un augstākam starptautiskajam reitingam, tad iekšzemes obligāciju ieguldījumu kategorijai var piešķirt AA- un augstāku līmeni, ņemot vērā atšķirību starp vidējo iekšzemes reitingu un starptautisko reitingu par 6 vai vairāk pakāpēm” (66).

(163) Ņemot vērā situāciju, kas aprakstīta iepriekš 137.–142. apsvērumā, Komisija secināja, ka Ķīnas kredītreitingi nenodrošina ticamu bāzes aktīvu kredītriska novērtējumu. Pamatojoties uz minēto, kaut arī Ķīnas kredītreitinga aģentūra ražotāja eksportētāja uzņēmumam vai to grupai piešķīrusi labu kredītreitingu, Komisija secināja, ka šāds reitings nav uzticams. Šos reitingus ir izkropļojuši arī politikas mērķi veicināt galvenās stratēģiskās nozares, piemēram, SŠA ražošanas nozari.

3.3.1.7. Ieguvums un subsīdijas apjoma aprēķināšana

(164) Kā norādīts 85. apsvērumā, Komisija uzskatīja, ka attiecībā uz saņēmēju, kas atrodas Ēģiptē, būtībā būtu lietderīgi jautāt, vai minētajiem aizdevumu saņēmējiem tika piešķirti labāki noteikumi, nekā tie būtu saņēmuši Ēģiptes finanšu tirgū. Komisija pārbaudīja šo jautājumu un apstiprināja, ka subsidēšanas apjoms būtu augstāks, ja tiktu izmantotas salīdzināmas aizņēmuma likmes Ēģiptē (17,8 %) (67). Tomēr, ņemot vērā 86. apsvērumā minētos izņēmuma apstākļus, Komisija aprēķināja kompensējamās subsīdijas summu, ievērojot faktu, ka saņēmēji preferenciālo finansējumu saņēma Ķīnā. Lai veiktu šo aprēķinu, Komisija novērtēja ieguvumu, kas izmeklēšanas laikposmā piešķirts saņēmējiem. Saskaņā ar pamatregulas 6. panta b) punktu saņēmējam piešķirtais ieguvums ir starpība starp procentu summu, ko uzņēmums maksā par preferenciālu aizdevumu, un summu, ko uzņēmums maksātu par līdzīgu komerciālu aizdevumu, kuru tas faktiski varēja saņemt tirgū.

(165) Komisija saskaņā ar pamatregulas 6. panta b) punktu nolēma noteikt EXIM un CBD preferenciālo aizdevumu tirgus likmes, ņemot vērā Ķīnas tirgus investoru hipotētiskus etalonus. Tā kā šīs bankas nesadarbojās, tās nesniedza sīkāku informāciju. Līdz ar to Komisija nolēma izmantot tādu pašu aprēķina metodiku kā attiecībā uz citiem ārvalstu valūtā izteiktiem aizdevumiem, ko ĶTR izsniegušas Ķīnas finanšu iestādes, un pieskaitīja ar ieguldījumiem Ēģiptē saistīto riska prēmiju tālāk izklāstītajā veidā.

(166) Tādēļ Komisija vispirms noteica Jushi Egypt kredītreitingu, kas atspoguļo uzņēmuma finansiālo stāvokli. Komisija konstatēja, ka Ķīnas kredītreitinga aģentūra dažādiem CNBM grupas uzņēmumiem ir piešķīrusi reitingus no AA- līdz AA+. Ņemot vērā 137.–143. apsvērumā minētos vispārējos kropļojumus Ķīnas kredītreitingos, Komisija secināja, ka šis reitings nav uzticams.

(167) Tādēļ Komisija uzskatīja, ka Jushi Group vispārējais finansiālais stāvoklis atbilst BB kredītreitingam, kas ir augstākais reitings, kurš vairs neatbilst “investīciju kategorijai”. Ņemot vērā atjaunojamo aizdevumu pastāvēšanu, Komisija secināja, ka uz tirgu balstīta etalona noteikšanai būtu piemērotāk izmantot ASV B (nevis BB) kredītreitinga uzņēmumu obligācijas.

(168) Tādēļ piemērota etalona noteikšanai tika izmantotas ASV dolāros emitētas uzņēmumu obligācijas ar B kredītreitingu, līdzīgi citiem ārvalstu valūtā izteiktiem aizdevumiem, ko ĶTR ir izsniegušas Ķīnas finanšu iestādes. Jushi Egypt atrodas valstī, kurā aizdevuma izsniegšanas laikā bija notikuši civilie un politiskie nemieri, kā arī dažādi teroristu uzbrukumi, tādēļ ar valstī valdošajiem ārējiem apstākļiem saistītu iemeslu dēļ tā kredītrisks atšķiras no Ķīnas uzņēmumiem noteiktā kredītriska. Tādēļ Komisija standarta likmei pieskaitīja uzcenojumu, lai integrētu tirgus likmē valsts risku.

(169) Ar valsts risku saistītā prēmija tika noteikta, balstoties uz ESAO eksporta kredītu valstu riskiem, kā arī atbilstīgo ESAO noteikto minimālo prēmijas likmi (68). Valsts risks EXIM bankas aizdevumiem tika noteikts 2,37 % apmērām un CDB aizdevumiem –2,44 %.

(170) Pēc galīgās informācijas izpaušanas Jushi Egypt apgalvoja, ka Komisijai, aprēķinot ieguvumu no aizdevumiem, kā etalons būtu bijis jāizmanto divi piedāvājumi, ko uzņēmumam 2013. un 2016. gadā bija izteikusi kāda Ēģiptes banka. Komisija izskatīja šos piedāvājumus, taču nolēma, ka tie nereprezentē līdzīgu komerciālu aizdevumu, ko uzņēmums faktiski varēja saņemt tirgū.

(171) Komisija konstatēja, ka minētajos piedāvājumos nav sniegts uzņēmumam faktiski piedāvātā finanšu produkta apraksts, bet gan minēta procentu likme par vispārīgu “kredītiespēju” sniegšanu. Tādēļ Komisijai nav iespējams noteikt, vai piedāvājums faktiski ir par aizdevumu kā tādu, vai par citiem finanšu produktiem, tādiem kā, piemēram, kredītlimita atvēršana, tirdzniecības finansēšana (kredītvēstules, pārvedu vekseļi, faktorings utt.). Arī tad, ja tiktu uzskatīts, ka piedāvājums ir saistīts ar aizdevumu, trūkst citas būtiskas informācijas, piemēram, par bankas šķietami piedāvātā aizdevuma ilgumu un piedāvāto kredītiespēju apjomu (proti, maksimālo summu, ko banka būtu gatava piešķirt uzņēmumam). Šajā sakarā Komisija norādīja, ka CDB un EXIM izsniegtie aizdevumi bija ilgtermiņa aizdevumi svarīgiem ar pamatlīdzekļiem saistītiem projektiem par vairākiem simtiem miljonu ASV dolāru. Tādēļ Komisija uzskatīja, ka tā nevar izmantot Jushi Egypt piedāvāto aizstājēju.

(172) Visbeidzot, Komisija norādīja, ka, pat ja Komisija ņemtu vērā uzņēmuma sniegto etalonu, ieguvuma aprēķins no tā būtiski nemainītos, jo Ēģiptes bankas piedāvātā likme atbilda pamatlikmei, kuru etalonam bija noteikusi Komisija un kas atbilda Ķīnas bankas izsniegtam aizdevumam ASV dolāros vietējam (Ķīnas) uzņēmumam ar BB kredītreitingu. Tādēļ šie aizdevumi pat, iespējams, apstiprināja, ka Jushi Egypt patiešām gūst labumu no procentu likmēm, kas ir zemākas par tirgus etaloniem. Tāpēc uzņēmuma apgalvojums tika noraidīts.

3.3.2. Politikas banku aizdevumi Jushi Egypt ar Ķīnas mātesuzņēmuma Jushi starpniecību

(173) Laikposmā no 2014. gadam līdz izmeklēšanas laikposma beigām Jushi (Ķīna) izsniedza Jushi Egypt secīgus starpuzņēmumu aizdevumus par aptuvenu kopējo summu 281,5 miljoni USD.

(174) Tomēr Komisija konstatēja, ka Jushi (Ķīna) bija finansējis šos starpuzņēmumu aizdevumus, izmantojot Ķīnas finanšu iestāžu ārējo finansējumu. Citiem vārdiem sakot, nevis Jushi Egypt saņēma aizdevumus tieši no Ķīnas bankām, bet Jushi (Ķīna) saņēma no šīm iestādēm preferenciālu finansējumu un pēc tam ieguvumu no šiem aizdevumiem novirzīja savām ražošanas darbībām Ēģiptē (Jushi Egypt). EXIM un CDB tieši izsniegtie aizdevumi paši par sevi ir nepietiekami, lai nodrošinātu kopējo ārējā finansējuma apjomu, kas nepieciešams ražošanas attīstīšanai SETS zonā. Tādēļ bija nepieciešams papildu netiešais finansējums, izmantojot starpuzņēmumu aizdevumus. Komisija nevarēja atrast konkrētu bankas aizdevumu, kas būtu tieši saistīts ar projektu Ēģiptē. Tomēr Jushi (Ķīna) 2014. gadā emitēja obligāciju dažādu bankas aizdevumu aizstāšanai, lai uzlabotu tā parāda struktūru. Obligācija, kurā ir iekļautas dažādas atsauces uz Ēģiptes projekta kapitāla vajadzībām, apstiprina, ka Jushi (Ķīna) bija nepieciešams ārējais finansiālais atbalsts, lai palīdzētu veikt ražošanu Ēģiptē. Tādēļ Komisija uzskatīja, ka arī ar Jushi (Ķīna) starpniecību nodotie pamatā esošie preferenciālie aizdevumi ir attiecināmi uz ĒV, tāpat kā Ķīnas finanšu iestāžu izsniegtie tiešie aizdevumi Jushi Egypt.

(175) Tā kā visi minētie aizdevumi būtībā var tikt pielīdzināti aizdevumiem, ko ĶV izsniedz Ķīnas uzņēmumam, kurš tālāk novirza ieguvumus citur veiktām ražošanas darbībām, Komisija nolēma pret šiem aizdevumiem attiekties tāpat kā pret jebkuru citu Ķīnas iekšzemes aizdevumu Ķīnas SŠS ražotājam. Šajā sakarā, kā minēts 128. apsvērumā, Komisija konstatēja, ka visas valstij piederošās Ķīnas finanšu iestādes, kas izsniedza aizdevumus Jushi (Ķīna) un Jushi Egypt, bija valsts iestādes pamatregulas 2. panta b) punkta nozīmē, to lasot saistībā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu un saskaņā ar PTO judikatūru.

(176) Pēc tam Komisija aprēķināja kompensējamās subsīdijas apjomu. Šajā ziņā Komisija norādīja, ka nominālā procentu likme, ko Jushi (Ķīna) noteica Jushi Egypt, bija 7,5 %. Tomēr nekam no Jushi (Ķīna) piešķirtā finansējuma nebija tik augstas procentu likmes. Faktiski vidējā Jushi (Ķīna) noteiktā procentu likme izmeklēšanas laikposmā bija aptuveni 4 %. Tādēļ Komisija salīdzināja vidējo procentu likmi, ko Jushi (Ķīna) maksā par neatmaksāto starpuzņēmumu aizdevuma summu izmeklēšanas laikposmā, un summu, kas uzņēmumam būtu jāmaksā par līdzīgu tirgū saņemamu komerciālu aizdevumu.

(177) Lai ņemtu vērā banku augstāka riska darījumus, ko ilustrē atjaunojamu kredītu pastāvēšana, Komisija tirgus etalona noteikšanai nolēma izmantot par vienu pakāpi zemāku riska reitinga skalas līmeni un izmantot ASV B (nevis BB) kredītreitinga uzņēmumu obligācijas.

(178) Visi iepriekš aprakstītie šā finansējuma elementi nepārprotami liecina, ka Jushi (Ķīna) novirzīja Jushi Egypt visus no Ķīnas finanšu iestādēm saņemtā preferenciālā finansējuma ieguvumus. Līdz ar to visu minēto iemeslu dēļ ieguvums tika attiecināts uz Jushi Egypt.

(179) Pēc galīgās informācijas izpaušanas Jushi Egypt apgalvoja, ka Komisija nedrīkstēja pazemināt Jushi Egypt kredītreitingu no AA uz B tādēļ, ka Jushi Egypt nepildīja atmaksas grafiku attiecībā pret mātesuzņēmumu vai ka dažos gadījumos Jushi Egypt mātesuzņēmums atmaksāja aizdevumus tā vietā. Tas, ka Jushi Egypt uzņēmumu grupa nolēma, ka izmaksas labāk ir segt vienam grupas uzņēmumam, lai saglabātu cita uzņēmuma naudas plūsmu, neliecina, ka otrais uzņēmums nebūtu pildījis savas saistības, ja tādas pastāvētu pret banku.

(180) Pirmkārt, Komisija norādīja, ka tā nav atradusi kredītreitingu, ko uzņēmumam Jushi Egypt būtu piešķīrusi neatkarīga persona, un ka arī Jushi Egypt šajā sakarā nav iesniedzis pierādījumus. Tādēļ Jushi Egypt sākotnējais kredītreitings nebija “AA”. Līdz ar to Komisijai uzņēmuma Jushi Egypt kredītreitings bija jānosaka, izmantojot lietā pieejamos faktus. Ņemot vērā mātesuzņēmuma izsniegto starpuzņēmumu aizdevumu būtisko summu un faktu, ka Jushi Group bija rīkojies kā galvotājs par CDB un EXIM aizdevumiem, Komisija konstatēja, ka Jushi Egypt kredītreitings bija cieši saistīts ar mātesuzņēmuma kredītreitingu, kas, kā minēts 168. apsvērumā, bija noteikts BB līmenī. Tādēļ Komisija sākotnēji izmantoja minēto “BB” kredītreitingu.

(181) Otrkārt, kā paskaidrots 178. apsvērumā, Komisija nolēma izmantot par vienu pakāpi zemāku riska reitinga skalas līmeni, proti, no BB uz B, ņemot vērā saistību neatmaksāšanu gadu gaitā. Komisija norāda, ka, lai gan aizdevumi CDB un EXIM tika atmaksāti saskaņā ar grafiku, uzņēmuma kopējās saistības visus šos gadus faktiski pieauga. Būtībā uzņēmums Jushi Egypt aizvietoja ārējo parādu ar parādu grupas iekšienē, taču pats faktiski nepildīja savas saistības pret bankām. Pretēji Jushi Egypt apgalvotajam, ir pamats arī atzīt, ka uzņēmums nebūtu spējis pildīt savas saistības, ja visi tā parādnieki būtu bijušas ārējas bankas. Piemēram, lai gan uzņēmums 2015. un 2016. gadā strādāja ar zaudējumiem un tā pašu kapitāls 2016. gadā bija negatīvs, tas šajos gados tik un tā veica liela apmēra kapitāla atmaksu CDB, kuras kopsumma bija 54 miljoni USD (aptuveni 546 miljoni EGP). Tādēļ uzņēmums bez mātesuzņēmuma finansiāla atbalsta nebūtu varējis pildīt savas ārējās saistības.

(182) Ņemot vērā minētos apsvērumus, Komisija noraidīja šos apgalvojumus.

(183) Visas konstatētās subsīdijas tika noteiktas attiecībā uz uzņēmuma kopējo apgrozījumu. Subsīdijas summa pēc tam tika attiecināta uz attiecīgā ražojuma pārdošanas apgrozījumu Savienībā.

(184) Attiecībā uz Jushi Egypt preferenciālo finansējumu, kas saņemts ar Ķīnas politikas banku starpniecību tieši vai izmantojot mātesuzņēmumu Jushi (Ķīna), konstatētā subsīdijas summa bija 6,46 %.

3.3.3. Atbalsts kapitāla ieguldījumiem

(185) Papildus tiešajiem aizdevumiem un starpuzņēmumu aizdevumiem Jushi Egypt finanšu vajadzību segšanai bija arī jāpalielina kapitāls.

(186) Iepriekšējās izmeklēšanās tika konstatēts, ka būtiskas subsīdijas tika saņemtas Ķīnas grupu mātesuzņēmumu līmenī, lai atbalstītu ārvalstu ieguldījumus iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” ietvaros, kā dotācijas, preferenciāls finansējums un kapitāla iepludināšana. Tas tā jo īpaši bija nesen pabeigtajā antisubsidēšanas izmeklēšanā attiecībā uz riepām (“Riepu lieta”) (69).

3.3.3.1. Juridiskais pamats

— Ārējās tirdzniecības attīstības 13. piecgades plāns, ko izdevusi MOFCOM, 2016. gada 26. decembris,

— Valsts padomes vadlīnijas “Promotion of International Production Capacity and Equipment Manufacturing Cooperation”, izdotas 2015. gadā (“vadlīnijas”),

— Būvmateriālu nozares attīstības plāns 2016.–2020. gadam, Rūpniecības un informācijas tehnoloģiju ministrija, GXBG [2016], Nr. 315,

— Šķiedras un kompozītmateriālu nozares 13. piecgades plāns,

— “Ražots Ķīnā 2025”, Valsts padome, 2015. gada 7. jūlijs.

3.3.3.2. Pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumu piemērošana saistībā ar Jushi Group

(187) Ar 8. apsvērumā minēto informācijas pieprasījumu Komisija pieprasīja no Jushi Group informāciju inter alia par jebkurām izmaiņām kapitāla struktūrām, ieskaitot kapitāla palielinājumus un kapitāla daļas īpašnieku tiesību izmaiņas, uzņēmumā Jushi Egypt un vairākos tiešos un netiešos mātesuzņēmumos, kuri pieder Jushi Group, kas savukārt ietilpst Ķīnas Valsts būvmateriālu grupā (“CNBM grupa”).

(188) Izmeklēšanā atklājās, ka China National Building Material Co. Ltd. (“CNBM”) ir uzņēmums, kas ir Ķīnas valsts īpašumā, un 41,27 % no tā tieši un netieši pieder mātesuzņēmumam China National Building Material Group Co., Ltd, kas savukārt pilnībā pieder SASAC. CNBM pieder vislielākā kapitāla daļa –26,97 % – uzņēmumā China Jushi Co., Ltd. (“China Jushi”), kas ir vienīgais Jushi Egypt kapitāla daļu īpašnieks (70).

(189) Sākotnēji Jushi Egypt sniedza ļoti ierobežotu informāciju par tiešajiem un netiešajiem mātesuzņēmumiem.

(190) Tādēļ 2020. gada 18. martā Komisija nosūtīja Jushi Egypt vēstuli, norādot uz trūkumiem, un informēja Jushi Egypt, ka var tikt piemēroti pamatregulas 28. panta noteikumi. Jushi Group cita starpā nesniedza pieprasīto informāciju par kapitāla struktūras izmaiņu pamatojumu un informāciju par to, kā tika finansēta Jushi Egypt, Jushi Group, China Jushi Co. Ltd. un CNBM kapitāla palielināšana.

(191) Atbildot uz šo vēstuli, Jushi Egypt iesniedza iesniegumu, ar kuru tika novērsti atsevišķi trūkumi, jo īpaši attiecībā uz kapitāla struktūras izmaksu atspoguļošanu dažādu grupas uzņēmumu finanšu pārskatos. Tomēr attiecībā uz valdības un ārpus valsts sektora esošu struktūru (piem., valstij piederošu komercbanku) iesaisti sniegtā informācija bija vienkārši apgalvojumi bez pamatojošiem pierādījumiem, un informācija par izmaiņu pamatā esošajiem iemesliem un finansiālo informāciju bija ļoti ierobežota.

(192) Tomēr, kā minēts iepriekš, būtiskās valsts īpašumtiesības CNBM ir nozīmīgas. Turklāt saskaņā ar CNBM tīmekļa vietnē publiski pieejamo informāciju (71) visa CNBM vadība ieņem amatus partijā, piemēram, partijas komitejas sekretāra, partijas komitejas sekretāra vietnieka vai partijas komitejas pastāvīgā locekļa amatu. CNBM izpilddirektors un partijas komitejas pastāvīgais loceklis Cao Jianglin kopš 2002. gada ir arī China Jushi priekšsēdētājs (72). Ņemot vērā valsts īpašumtiesības un partijas iesaisti vadībā, apgalvojums, ka visus lēmumus par attiecīgo uzņēmumu kapitāla palielināšanu pieņēma attiecīgā direktoru padome patstāvīgi, šajā procesā neiesaistoties valdībai vai citām ārpus valsts sektora esošām struktūrām, līdz ar to nav ticams.

(193) Tā kā šādas informācijas nebija, Komisija uzskatīja, ka nav saņēmusi būtisku informāciju, kas attiecas uz šo izmeklēšanas aspektu.

(194) Tādējādi Komisija secināja, ka tai, lai izdarītu konstatējumus par Jushi Group, China Jushi Co. Ltd. un CNBM, daļēji bija jāpaļaujas uz pieejamajiem faktiem.

3.3.3.3. Izmeklēšanas konstatējumi

(195) Izmeklēšanas laikposmā Jushi Egypt guva labumu no dotācijām, ko izmaksāja valsts kontrolēta struktūra – CNBM, izmantojot kapitāla iepludināšanu, konkrētāk, iemaksāto kapitālu.

(196) 2012. gadā, dibinot Jushi Egypt, kapitāla daļu īpašnieki veica būtisku iemaksu 42,6 miljonu USD apmērā. Kopš tā laika līdz izmeklēšanas laikposmam Jushi Egypt kapitāls ir būtiski pieaudzis līdz 162 miljoniem USD. Izmeklēšanas laikposma beigās Jushi Egypt kapitāls bija aptuveni četras reizes lielāks nekā 2012. gadā.

(197) Jushi Egypt pilnībā pieder Jushi Group, kas savukārt pilnībā pieder China Jushi. Galvenais China Jushi kapitāla daļu īpašnieks ir CNBM pārvaldītājsabiedrība, kuras turējumā kopš 2010. gada pastāvīgi ir atradušies vairāk nekā 25 % tā kapitāla daļu.

(198) Paralēli Jushi Egypt kapitāla palielināšanai līdzvērtīgā apmērā ir pieaugusi CNBM dalība China Jushi kapitāla struktūrā. Konkrētāk, CNBM laikā no 2011. gada līdz 2018. gada beigām seškārt palielināja samaksātā pamatkapitāla ieguldījumu China Jushi – no 190 miljoniem CNY (30,2 miljoni USD) 2011. gadā līdz 944 miljoniem CNY (140,9 miljoni USD) 2018. gadā.

(199) Šīs līdzīgās Jushi Egypt un China Jushi kapitāla palielināšanas tendences un apjoms strikti norāda, ka CNBM līdz izmeklēšanas laikposmam piesaistīja līdzekļus, lai palielinātu Jushi Egypt kapitālu ar China Jushi starpniecību.

(200) Papildus samaksātā pamatkapitāla palielināšanai CNBM ir nodevusi China Jushi un Jushi Group ievērojamus līdzekļus ar citu veidu kapitāla kontu starpniecību.

(201) Lai noteiktu pārskaitījumu būtību un apstākļus, kādos attīstījies attiecīgo uzņēmumu kapitāls, Komisija lūdza piešķirt piekļuvi attiecīgajai CNBM izcelsmes informācijai. Tomēr, kā paskaidrots 3.3.3.2. iedaļā, Jushi Egypt pilnībā nesadarbojās izmeklēšanā un nesniedza vajadzīgo informāciju. Tā kā šīs informācijas nebija, piemērojot pamatregulas 28. panta noteikumus, Komisijai savos konstatējumos daļēji bija jāpaļaujas uz pieejamajiem faktiem. Jo īpaši Komisijai bija jāizmanto pieejamie fakti, lai identificētu kapitāla, ko CNBM bija piešķīrusi Jushi Egypt, tostarp ar China Jushi starpniecību, finansējuma avotu.

(202) Lai izdarītu šādu secinājumu, Komisija konstatēja, ka CNBM ir skaidri apņēmies veicinātajās nozarēs veikt ieguldījumus ārvalstīs. Šajā ziņā CNBM savā gada pārskatā, tīmekļa vietnē un uz vietas ražotnēs sevi reklamē kā “aktīvu iniciatīvas “Viena josla, viens ceļš” īstenotāju”. Piemēram, tā “īstenoja 312 ar cementu saistītus projektus 75 pasaules valstīs un reģionos, vairāk nekā 60 ar stiklšķiedru saistītus projektus, īstenoja 33 ieguldījumu projektus, būvēja 5 noliktavas ārvalstīs, vadīja 14 ārvalstu būvmateriālu lielveikalu ķēdes un vadīja vairāk nekā 30 rūpnīcas visā pasaulē” (73).

(203) Konkrētāk, SŠS kontekstā, CNBM 2012. gadā nodibināja Jushi Egypt – SŠS ražotāju Ēģiptē un Ķīnas ražotāja eksportētāja Jushi meitasuzņēmumu. Turpmākajos gados tika īstenoti vairāki svarīgi ieguldījumu projekti, lai paplašinātu Jushi Egypt ražošanas jaudu.

(204) Jushi Group ir arī izveidojis vairākus ārvalstu ražošanas un tirdzniecības apakšuzņēmumus Dienvidāfrikā, Dienvidkorejā, Itālijā, Spānijā, Francijā, Kanādā, Indijā, Singapūrā, Japānā, ASV un Honkongā. 2016. gadā CNBM grupa piesaistīja vairāk nekā 5 miljardus CNY (747,38 miljonus USD) savai 13. piecgades plānā (2016–2020) plānotajai globalizācijas stratēģijai, tostarp minētajiem projektiem Ēģiptē, kā arī 300 miljonu USD ieguldījumu rūpnīcā ASV, lai sāktu ražošanu 2018. gadā (74). Indijā tiek