ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(6)

Mājsaimniecību parādsaistības turpināja palielināties no jau tā augsta līmeņa. Mājsaimniecību parāds pieauga par 7,0 % 2017. gadā, sasniedzot aptuveni 86 % no IKP un 184 % no izmantojamiem ienākumiem, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem Savienībā. Pēc tam, kad 2016. gadā parāda attiecība pret izmantojamiem ienākumiem attiecībā uz jauniem hipotekāro aizdevumu ņēmējiem nedaudz kritās, 2017. gadā tā atkal palielinājās līdz 411 %, sasniedzot jaunu rekordlīmeni. Mājsaimniecību parāda pieaugumu galvenokārt veicināja lielāki hipotekārie aizņēmumi saistībā ar augstām mājokļu cenām un strukturāliem traucējumiem, kas veicina ar hipotekāriem aizdevumiem finansētas investīcijas nekustamajā īpašumā. Parāda līmeņu sadalījums ir nevienmērīgs, un mājsaimniecības ar zemākiem ienākumiem un jaunāku iedzīvotāju mājsaimniecības saskaras ar īpaši augstu parādu slogu attiecībā pret viņu ienākumiem. Zviedrija pēdējos gados ir īstenojusi vairākus makroprudenciālos pasākumus. Veiktie pasākumi ietver ierobežojumu noteikšanu aizdevuma un ķīlas vērtības attiecībai, riska pakāpju minimālo robežvērtību pielāgošanu un oficiāla hipotekāro aizdevumu amortizācijas noteikuma ieviešanu 2016. gada jūnijā. 2018. gada martā spēkā stājās jauna pastiprināta amortizācijas prasība attiecībā uz hipotekārajiem aizdevumiem, kam ir augsta parāda attiecība pret izmantojamiem ienākumiem. Zviedrija ir arī pieņēmusi tiesību aktus, lai pastiprinātu makroprudenciālās uzraudzības iestādes (Finansinspektionen) juridiskās pilnvaras. Jaunās pilnvaras būs spēkā no 2018. gada februāra, un tās ļaus iestādei savlaicīgāk reaģēt uz riskiem, kas saistīti ar mājsaimniecību parāda palielināšanos, izmantojot plašāku iespējamo pasākumu klāstu. Šķiet, ka līdz šim veiktajiem makroprudenciālās politikas pasākumiem ir bijusi ierobežota ietekme uz hipotekāro kredītu pieaugumu. Pakāpeniski samazinot nodokļu atskaitījumu par hipotekārajiem procentu maksājumiem vai palielinot regulārus īpašuma nodokļus, varētu palīdzēt novērst mājsaimniecību parāda pieaugumu, bet valdība nav panākusi nekādu progresu šajā jautājumā.
(6)

Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras atcelšanas Portugāle pašreiz ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Savā 2017. gada stabilitātes programmā Portugāle plāno 2017. un 2018. gadā sasniegt nominālo deficītu attiecīgi 1,5 % apmērā no IKP un 1,0 % apmērā no IKP un panākt turpmākus uzlabojumus līdz pārpalikumam 0,4 % apmērā no IKP 2020. gadā. Minētajos plānos nav ņemts vērā, ka banku atbalsta pasākumu rezultātā, iespējams, palielināsies deficīts. Tiek plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais pārpalikums 0,25 % apmērā no IKP, tiks sasniegts līdz 2021. gadam. 2017. gada stabilitātes programmā ir prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2017. gadā sasniegs 127,9 % un 2018. gadā – 124,2 %, un tad 2020. gadā tā būtu 117,6 %. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir ticams attiecībā uz 2017. gadu, bet labvēlīgs attiecībā uz turpmākajiem gadiem. Vienlaikus tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai no 2017. gada sekmētu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, nav pietiekami precizēti.
(14)

Prioritāro reģionu izvēles pamatā ir nepieciešamība arī turpmāk īstenot ES un Turcijas 2016. gada 18. marta paziņojumu, tostarp izmantojot gaidāmo brīvprātīgo humanitārās uzņemšanas shēmu (VHAS), turpināt pārmitināšanu no Jordānijas un Libānas un ieviest dzīvē paziņojumu, kas izklāstīts “Rīcības plānā par pasākumiem Itālijas atbalstam, spiediena mazināšanai Vidusjūras centrālās daļas maršrutā un solidaritātes palielināšanai” (6), lai veiktu pārmitināšanu no nozīmīgākajām Āfrikas valstīm, kuras atrodas Vidusjūras reģiona centrālās daļas migrācijas maršrutā un pa ceļam uz to, tostarp no Lībijas, Nigēras, Čadas, Ēģiptes, Etiopijas un Sudānas.
(5)

Apvienotā Karaliste šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvajā daļā. Ja 2016.–2017. gadā tiks panākta savlaicīga un noturīga korekcija, 2017.–2018. gadā Apvienotajai Karalistei tiks piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un pārejas noteikums par parādu. Kā teikts tās 2017. gada konverģences programmā, valdība paredz, ka atbilstoši Padomes 2015. gada 19. jūnija ieteikumam līdz 2016.–2017. fiskālajam gadam būs novērsts pārmērīgais nominālais deficīts 2,7 % no IKP. Sagaidāms, ka nominālais deficīts 2017.–2018. gadā nedaudz palielināsies līdz 2,8 % no IKP, pirms tas samazināsies līdz 1,9 % no IKP 2018.–2019. gadā. Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa budžeta mērķis. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP no 2016.–2017. gada līdz 2018.–2019. gadam kopumā stabilizēsies ap 87,5 %, pirms tā 2020.–2021. gadā samazināsies līdz 84,8 % no IKP. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir labvēlīgs. Lai gan pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos budžeta deficīta mērķus, kopumā ir sīki precizēti, makroekonomiskās perspektīvas lejupvērstie riski apdraud plānotā budžeta deficīta samazinājuma sasniegšanu.
(19)

Ne visi sabiedrības locekļi ir guvuši vienādu labumu no dažu pēdējo gadu vispārējām pozitīvajām ekonomikas un darba tirgus norisēm. Ienākumu nevienlīdzība, kas zināmu periodu pieauga, tikai nesen kļuva mērenāka, savukārt bagātību sadales nevienlīdzība joprojām ir viena no augstākajām eurozonā. Turklāt labi darba tirgus rādītāji nav samazinājuši nabadzības risku. Gados vecāku personu nabadzības riska rādītājs pārsniedz Savienības vidējo līmeni, un, visticamāk, turpmākajos gados palielināsies to cilvēku skaits, kam draud nabadzības risks vecumā. Tiek prognozēts, ka valsts pensiju shēmas aizvietojuma rādītājs turpinās samazināties. Tajā pašā laikā iesaistīšanās otrajā vai trešajā pensiju shēmas līmenī nav pietiekami aktīva, lai visiem kompensētu to, ka samazinās pirmā līmeņa aizvietojuma rādītājs. Ja tas netiks kompensēts, sagaidāms, ka līdz ar to pasliktināsies pensiju adekvātums. Laiks rādīs, cik iedarbīgi ar nesenajām reformām, kuru mērķis bija uzlabot vēlākas pensionēšanās stimulus (Flexi-Rente), var kompensēt stimulu izmantot 2014. gadā ieviesto priekšlaicīgo pensionēšanos.
17.

Taču Īstenošanas likuma 19. pantā ir noteikts, ka “tiesas spriedumus un tiesas lēmumus, kas ir pieņemti, pārkāpjot Konstitucionālās tiesas 2015. gada 25. jūnija aktu (…) vai Konstitucionālās tiesas 2016. gada 22. jūlija aktu, un izdoti pirms 1. pantā minētā akta stāšanās spēkā, attiecīgajos oficiālajos laikrakstos publicē pēc tam, kad tiesas priekšsēdētāja vietas izpildītājs ir izdevis rīkojumu par to publicēšanu, izņemot gadījumus, kad tie attiecas uz reglamentējošiem instrumentiem, kurus vairs nepiemēro”. Līdzīgu noteikumu tiesa savā 2016. gada 11. augusta spriedumā jau ir atzinusi par nekonstitucionālu. Komisijas ieteikumā uzsvērts, ka norāde uz to, ka spriedumi ir pieņemti nelikumīgi, ir pretrunā varas dalīšanas principam, jo Sejms nenosaka spriedumu likumību (20). Arī Venēcijas komisija abos atzinumos apstiprināja šo nostāju (21). Turklāt izņēmums attiecībā uz to spriedumu publicēšanu, kas pieņemti par normatīvajiem aktiem, kurus vairs nepiemēro, kā noteikts Īstenošanas likuma 19. pantā, paredz to, ka netiek publicēti konkrēti 2016. gada 9. marta, 11. augusta un 7. novembra spriedumi. Kamēr nav iecelts Konstitucionālās tiesas priekšsēdētājs, šis noteikums nepieļauj visu spriedumu pilnīgu publicēšanu. Vēl jo vairāk – nav nekādu garantiju, ka Likuma par organizāciju un procedūru 114. panta 2. punkts nodrošinās to, ka nākamais tiesas priekšsēdētājs publicēs visus spriedumus, kuri pieņemti pirms viņa pilnvaru termiņa.
(4)

Tajā pašā laikā pašreizējā bēgļu un migrācijas krīze joprojām rada spiedienu uz Grieķijas patvēruma un migrācijas sistēmu, jo Grieķija ir galvenā pirmās ieceļošanas valsts Vidusjūras austrumu maršrutā. Laikposmā no 2016. gada janvāra līdz 4. decembrim Grieķijā neatbilstīgi ieceļoja 171 909 migranti (4). Kaut gan ES un Turcijas paziņojuma (5) rezultātā ievērojami samazinājās katru dienu Grieķijā no Turcijas (6) ieceļojošo personu skaits, tas ir arī uzlicis Grieķijas iestādēm jaunus pienākumus. Salīdzinājumā ar laikposmu no 2016. gada 1. maija līdz 31. jūlijam, vidējais Grieķijā ieceļojošo personu skaits dienā kopš 2016. gada augusta sākuma ir palielinājies (7). Turklāt situācija Grieķijā ievērojami mainījās arī pēc Rietumbalkānu maršruta de facto slēgšanas, kas novērsa trešo valstu valstspiederīgo tālāku ceļošanu. Tā rezultātā Grieķijā patlaban atrodas vairāk nekā 62 000 neatbilstīgi ieceļojušo trešo valstu valstspiederīgo (8). Tajā pašā laikā ārkārtas pārcelšanas shēma, kas pamatojas uz diviem Padomes lēmumiem (9) (“pārcelšanas lēmumi”), liecina par pozitīvu tendenci it īpaši Grieķijā, kur pārcelšanas process ir paātrinājies, un pašlaik mēnesī pārceļ apmēram 1 000 personu. Tomēr visām dalībvalstīm ir jāpieliek lielākas pūles, lai samazinātu spiedienu uz Grieķiju. Šajā nolūkā Komisija aicina visas dalībvalstis uzņemties saistības un pārcelšanu veikt katru mēnesi, lai, sākot no 2016. gada decembra, sasniegtu vismaz 2 000 pārcelšanu mēnesī, kā arī pakāpeniski palielināt ikmēneša pārcelšanu skaitu (10).
(5)

Uz Zviedriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2016. gada konverģences programmā plāno panākt, lai nominālā bilance būtu -0,4 % no IKP, un arī turpmāk visā programmas periodā izpildīt vidējā termiņa budžeta mērķi, proti, panākt strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2016. gadā noslīdēs līdz 42,5 % un turpinās samazināties līdz 39,1 % 2019. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs līdz 2016. gadam ir ticams un vēlākajam laikam – piesardzīgs. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālā bilance 2016. gadā būs -0,5 % no IKP un 2017. gadā -0,9 % no IKP, tātad virs vidējā termiņa budžeta mērķa. Iespējamās novirzes nākotnē tiktu izvērtētas, ņemot vērā prasību, lai strukturālā bilance joprojām atbilstu vidējā termiņa budžeta mērķim. Pamatojoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Zviedrija kopumā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
(5)

Uz Igauniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2016. gada stabilitātes programmā plāno, ka laikposmā no 2016. līdz 2018. gadam nominālais deficīts būs aptuveni 0,5 % apmērā no IKP un pēc tam tas līdzsvarosies. Strukturālā izteiksmē Igaunija joprojām nodrošina atbilstību vidēja termiņa budžeta mērķim – saglabāt strukturālo bilanci visā programmas periodā. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2017. gadā saglabāsies aptuveni 10 % apmērā no IKP un 2020. gadā samazināsies līdz aptuveni 9 % no IKP. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs attiecībā uz 2016. gadu ir ticams, taču attiecībā uz 2017. gadu – optimistisks. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance no pārpalikuma 0,6 % apmērā no IKP 2015. gadā mainīsies uz budžeta bilanci 2016. gadā un nelielu deficītu 0,2 % apmērā no IKP 2017. gadā, ko var uzskatīt par pietuvinātu vērtību vidēja termiņa budžeta mērķim. Turpmākas novirzes tiktu izvērtētas, ņemot vērā prasību saglabāt strukturālo bilanci atbilstoši vidēja termiņa budžeta mērķim. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Igaunija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
4.

Vides uzlabošanas materiāli ļautu cūkām apmierināt to būtiskās vajadzības, neapdraudot veselību. Šim nolūkam vides uzlabošanas materiāliem jābūt nekaitīgiem un ar šādām īpašībām: a) ēdamiem, lai cūkas varētu tos ēst vai pasmaržot, un vēlams ar kādiem uzturvērtības ieguvumiem; b) košļājamiem, lai cūkas varētu tos kost; c) piemērotiem tam, lai cūkas tajos varētu rakņāties; d) manipulējamiem, lai cūkas varētu mainīt to atrašanās vietu, izskatu vai struktūru.
30.

Komisija uzskatīja, ka klātbūtnes kvorums 13 no 15 tiesnešu apmērā pilnam sastāvam (kas veic nesen pieņemtu tiesību aktu “abstrakto” konstitucionālo pārskatīšanu) ir Konstitucionālās tiesas lēmumu pieņemšanas procesa nopietns ierobežojums, riskējot to bloķēt. Komisija atzīmēja, kā to apstiprinājusi arī Venēcijas komisija, ka klātbūtnes kvorums 13 no 15 tiesnešu apmērā ir neparasti augsts salīdzinājumā ar prasībām citās dalībvalstīs. Ir pilnīgi iespējams, ka dažādu iemeslu dēļ šādu klātbūtnes kvorumu atsevišķos gadījumos varētu arī nesasniegt, kas tādā gadījumā vismaz uz laiku padarītu Konstitucionālo tiesu par nespējīgu lemt. Faktiski, šāda situācija ir radusies pašreizējos apstākļos, jo Konstitucionālajā tiesā šajā posmā ir tikai 12 tiesneši.
(8)

Lietuvai pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Lietuva savā 2015. gada stabilitātes programmā ir pieprasījusi pensiju reformas klauzulas piemērošanu. Lietuva lēš, ka pensiju reformas budžeta izmaksas 2016. gadā būs 0,1 % no IKP. Pieņemot, ka Eurostat apliecinās, ka pensiju reforma atbilst nepieciešamajiem nosacījumiem, un ka tiek saglabāta pienācīga drošības rezerve attiecībā pret deficīta atsauces vērtību, Padome uzskata, ka Lietuva varētu izmantot tās pieprasīto pagaidu novirzi no nepieciešamās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi 2016. gadā. Lietuvas valdība savā stabilitātes programmā norāda, ka tā plāno 2015. gadā sasniegt nominālo deficītu 1,2 % apmērā no IKP un līdz 2018. gadam to pārvērst par budžeta pārpalikumu 0,7 % apmērā no IKP. Valdība plāno uzturēt spēkā vidēja termiņa budžeta mērķi – strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP – visā programmas laikā. Kā teikts stabilitātes programmā, ir sagaidāms, ka 2015. gadā valsts parādsaistību attiecība pret IKP sasniegs maksimumu – 42,2 % no IKP, bet 2018. gadā tā samazināsies līdz 32,9 %. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru balstās šīs budžeta prognozes, ir ticams. Tomēr nav pietiekami konkretizēti pasākumi, ar kuriem paredzēts atbalstīt plānotos budžeta deficīta mērķus 2016. gadam un nākamajiem gadiem. Balstoties uz Komisijas sagatavoto 2015. gada pavasara prognozi, var konstatēt, ka pastāv risks, ka 2015. gadā notiks neliela novirzīšanās no nepieciešamās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi, jo neto izdevumu pieaugums pārsniedz etalonvērtību par 0,3 % (no IKP). Attiecībā uz 2015. un 2016. gadu gan strukturālā bilance, gan izdevumu pieaugums ievērojami novirzās no nepieciešamās korekcijas līknes, kas liecina par ievērojamu novirzi 2016. gadā. Tādēļ abos gados būs nepieciešami papildu pasākumi. Balstoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas sagatavoto 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Lietuva neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Turklāt, neatkarīgi no nesenajiem panākumiem pašreizējais fiskālais regulējums būtu vēl vairāk jāuzlabo, stiprinot tā saistošo statusu un nodrošinot pilnīgu atbilstību ES fiskālajiem noteikumiem. Lietuvas nodokļu ieņēmumi lielā mērā ir atkarīgi no netiešajiem nodokļiem un darbaspēkam uzliktajiem nodokļiem, savukārt ieņēmumi no dabas resursu nodokļiem un īpašuma nodokļiem joprojām ir ļoti nelieli. Lietuva joprojām saskaras ar problēmām nodokļu tiesību ievērošanas jomā, it īpaši attiecībā uz PVN.
(8)

Spānijai pašlaik piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu. Savā 2015. gada stabilitātes programmā valdība plāno panākt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras nominālo budžeta deficīta mērķi 4,2 % apmērā no IKP 2015. gadā un 2,8 % apmērā no IKP 2016. gadā. Valdība plāno 2019. gadā sasniegt vidējā termiņa mērķi, proti, panākt līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Saskaņā ar stabilitātes programmu gaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP sasniegs maksimumu 98,9 % apmērā 2015. gadā un pakāpeniski samazināsies līdz 93,2 % 2018. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs 2015. gadam ir ticams un pēc tam labvēlīgs. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, attiecīgi 2015. un 2016. gadā budžeta deficīts ir paredzēts 4,5 % un 3,5 % apmērā no IKP. Tādēļ pastāv risks, ka nominālā budžeta deficīta mērķi 2015. un 2016. gadam netiks sasniegti. Turklāt ir paredzams, ka plānotie Spānijas fiskālie centieni laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam būs zem ieteiktā līmeņa, un 2015. un 2016. gadā būs vajadzīgi turpmāki strukturāli pasākumi. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Spānija neizpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Spānija guva zināmus panākumus publiskā sektora komerciālo parādu novēršanā. 2014. gadā Spānija guva arī zināmus panākumus, lai identificētu priekšlikumus, kā racionalizēt veselības aprūpes, izglītības un sociālos izdevumus reģionālā līmenī, lai gan tie galu galā netika pieņemti. Tomēr 2015. gada 28. maijā tika pieņemts tiesību akts, ar kuru paredzēts ieviest izdevumu noteikumu attiecībā uz farmaceitiskiem un veselības aprūpes reģionālajiem izdevumiem.
(9)

Vispārējās valdības budžeta deficīts ir samazinājies no augstākā rādītāja 10,9 % no IKP 2009./2010. gadā līdz 5,2 % no IKP 2014./2015. gadā. Šajā pašā laikposmā strukturālā bilance samazinājās no 8,0 % no IKP līdz 4,7 % no IKP. Strukturālo pasākumu panāktais vidējais gada uzlabojums laikposmā no 2010./2011. gada līdz 2014./2015. gadam bija 0,7 %. Ja ņem vērā ietekmi, ko rada potenciālā izlaides pieauguma pārskatīšana, salīdzinot pašreizējo prognozi un prognozi, kas ir pamatā Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumam, kā arī ietekmi, ko rada ieņēmumu izmaiņas salīdzinājumā ar standarta elastīgumu attiecība pret IKP pieaugumu, gada vidējais koriģēto strukturālo pasākumu rādītājs šajā laikposmā tiek lēsts 1,1 % apmērā no IKP. Lielākā daļa konsolidācijas plāna pasākumu tika izklāstīta ārkārtas budžeta plānā 2010. gada jūnijā, un to rādītājs laikposmā no 2010./2011. gada līdz 2014./2015. gadam bija 2,5 % no IKP. Nedaudz vairāk kā ceturtdaļa no šiem pasākumiem bija nodokļu pasākumi, un pārējās trīs ceturtdaļas bija izdevumu samazināšanas pasākumi. Atlikušie fiskālās konsolidācijas pasākumi aptuveni 1 % apmērā no IKP tika īstenoti ar divu fiskālu paziņojumu starpniecību, kas tika sniegti pirms 2010. gada jūnija budžeta, turpmākajos budžetos, kā arī rudens pārskatos līdz 2014. gada novembrim. Tika veikti daži pārvietojumi starp kārtējiem izdevumiem un kapitālizdevumiem, un konsolidācijas laikposms tika pagarināts līdz 2018./2019. gadam.
(8)

Kopš 2015. gada jūnijā tika izbeigta pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra, uz Maltu pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa (6). Valdība savā 2015. gada stabilitātes programmā plāno, ka budžeta nominālais deficīts pakāpeniski samazināsies: 2015. gadā līdz 1,6 % no IKP un 2018. gadā līdz 0,2 % no IKP. Balstoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozēm, var uzskatīt, ka pārmērīgais budžeta deficīts 2014. gada tika novērsts. Saskaņā ar stabilitātes programmu valdība plāno sasniegt vidēja termiņa mērķi – strukturālā izteiksmē līdzsvarotu budžeta stāvokli – līdz 2019. gadam, t. i., vienu gadu pēc programmas perioda beigām. Saskaņā ar stabilitātes programmu ir paredzams, ka valsts sektora parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 61,2 % 2018. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Šķiet, ka 2015. un 2016. gadā pastāv zināms noviržu risks, proti, ka prasītā korekcija, kas vērsta uz vidēja termiņa mērķa sasniegšanu, nesasniegs 0,6 % no IKP. Prognozēts, ka 2015. gadā strukturālās bilances uzlabojums būs par 0,1 % no IKP zemāks par prasīto. Kaut arī 2016. gadā paredzētā korekcija atbilst prasībām, ir risks, ka, 2015. un 2016. gadu vērtējot kopā, varētu būt kādas novirzes. Nav pietiekami konkretizēti pasākumi, kas ļautu sasniegt laikposmā no 2016. gada plānotos deficīta mērķus. Tāpēc 2015. un 2016. gadā būs nepieciešami papildu pasākumi. Balstoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozes, Padome uzskata, ka Malta visumā nodrošinās atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.
(8)

2014. gada konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2015. gadam panākt, ka budžeta deficīts ir zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības, proti, 3 % no IKP, un līdz 2018. gadam sasniegt vidēja termiņa mērķi. Vidēja termiņa mērķis (–1 % no IKP strukturālā izteiksmē) paredz stingrākas saistības, nekā prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā. 2014. gada konverģences programmā izklāstītie mērķi attiecībā uz pamata deficītu atbilst pārmērīgā deficīta savlaicīgai novēršanai. Lai gan (pārrēķinātā) strukturālā korekcija 2014. gadā atbilst Padomes ieteikumam saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, tā nav pietiekama, lai gūtu 2015. gadā nepieciešamos uzlabojumus. Gados, kas seko plānotajai pārmērīga budžeta deficīta novēršanai, plānotā (pārrēķinātā) gada virzība uz vidēja termiņa mērķi ir lēnāka, nekā noteikts Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībās. Tādēļ programmas mērķi daļēji atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Tiek prognozēts, ka programmas laikposmā vispārējās valdības parāds saglabāsies mazāks par 60 % no IKP. Polijas iestādes prognozē, kas tas strauji samazināsies no 57,1 % no IKP 2013. gadā līdz 49,5 % 2014. gadā – galvenokārt apjomīga vienreizēja pensiju fonda aktīvu pārveduma dēļ – un šādā līmenī paliks arī 2015. gadā. Konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams attiecībā uz 2014. gadu un optimistisks attiecībā uz 2015. gadu, jo tajā norādītais reālais IKP pieaugums – 3,8 % – ir lielāks nekā Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozēs norādītais 3,4 % pieaugums. Pamatojoties uz Padomes veikto konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka, lai gan sagaidāms, ka Polijā tiks ievērota pamata deficīta robežvērtība, ko Padome ir ieteikusi 2014. gadam, pastāv riski, ka pārmērīga budžeta deficīta novēršana 2015. gadā nebūs ilgtspējīga un pēc tam korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai nebūs pienācīgas.