ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(17)

Kipra 2021. gada stabilitātes programmā plāno, ka tās vispārējās valdības budžeta deficīts 2022. gadā samazināsies līdz 0,9 % no IKP, galvenokārt tāpēc, ka tiks izbeigti 2020. un 2021. gadā veiktie pagaidu atbalsta pasākumi. Plānots, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2022. gadā samazināsies līdz 103,9 % no IKP. Šie prognozētie rādītāji ir zemāki par Komisijas 2021. gada pavasara prognozi. Komisija prognozē, ka 2022. gadā deficīts būs 2 % no IKP – galvenokārt saistībā ar augstākiem nekā gaidīts izdevumiem un zemākiem ieņēmumiem – un ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP būs 106,6 %. Balstoties uz Komisijas 2021. gada pavasara prognozi un pamatojoties uz konkrētu metodiku, kas atspoguļo iepriekš minētos izaicinājumus, tiek lēsts, ka vispārējā fiskālā nostāja, ietverot no valsts un Savienības budžeta, jo īpaši Atveseļošanas un noturības mehānisma, finansēto investīciju ietekmi uz kopējo pieprasījumu 2022. gadā, būs -0,3 % no IKP (6). Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem Savienības fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme palielināsies par 0,4 procentpunktu no IKP. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,1 procentpunktam no IKP (7). Plānots, ka valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,1 procentpunktam no IKP.
(19)

Saskaņā ar 2021. gada stabilitātes programmas vidēja termiņa budžeta plāniem tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts no 3,2 % no IKP 2023. gadā samazināsies līdz 2,2 % no IKP 2024. gadā. Tādējādi tiek plānots, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2024. gadā vairs nepārsniegs Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 3 % no IKP. Balstoties uz 2021. gada stabilitātes programmu, tiek lēsts, ka vispārējā fiskālā nostāja – ietverot no valsts un Savienības budžeta, jo īpaši Atveseļošanas un noturības mehānisma, finansēto investīciju ietekmi uz kopējo pieprasījumu – 2023. un 2024. gadā būs vidēji 1,1 % no IKP. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem Savienības fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme samazināsies par 0,1 procentpunktiem no IKP. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,4 procentpunktiem no IKP (9). Plānots, ka valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,5 procentpunktiem no IKP. Pašreizējā 10 gadu vidējās nominālās potenciālās izaugsmes aplēse ir 5,75 % (10). Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un tādējādi varētu paātrināt Igaunijas potenciālo izaugsmi.
(23)

Daudzas dalībvalstis jau ir atbrīvojušas vai plāno atbrīvot vakcinētās personas no brīvas pārvietošanās ierobežojumiem Savienībā, un sadarbspējīgā ES digitālā Covid sertifikāta gaidāmā ieviešana ceļotājiem atvieglos iespēju pierādīt, ka viņi ir vakcinēti. Saskaņā ar Eiropas Slimību profilakses un kontroles centra 2021. gada 21. aprīlī publicētajiem pagaidu norādījumiem par ieguvumiem no pilnīgas vakcinācijas pret Covid-19 attiecībā uz pārnesi un ietekmi uz ierobežošanas pasākumiem (16) pilnībā vakcinētām personām var atcelt vai grozīt prasības attiecībā uz ceļotāju testēšanu un karantīnu, ja vien izcelsmes valsts sabiedrībā nepastāv bažas raisošu vai uzmanību prasošu variantu aprite vai to aprites līmenis ir ļoti zems. Tas ir tāpēc, ka iespējamība, ka pilnībā vakcinēts ceļotājs radīs Covid-19 tālākas pārneses risku, ir novērtēta kā ļoti zema, izņemot, ja to palielina tādi faktori kā bažas raisošu vai uzmanību prasošu variantu augsta izplatība. Tādējādi personas, kuras ir pilnībā vakcinētas ar Covid-19 vakcīnu, kam piešķirta tirdzniecības atļauja, ievērojot Regulu (EK) Nr. 726/2004, nebūtu jāpakļauj papildu ar ceļošanu saistītai testēšanai, lai noteiktu SARS-CoV-2 infekciju, vai ar ceļošanu saistītai pašizolācijai vai karantīnai, kad tās pārvietojas Savienībā. Tajā pašā laikā atbilstoši pašreizējai epidemioloģiskajai situācijai ES/EEZ sabiedriskās vietās un lielas pulcēšanās vietās, tostarp ceļošanas laikā, neatkarīgi no personas vakcinācijas statusa būtu jāsaglabā ierobežošanas pasākumi, piemēram, fiziska distancēšanās, sejas masku nēsāšana un roku un elpceļu higiēna.
(12)

Valdība 2021. gada stabilitātes programmā plāno, ka vispārējās valdības budžeta deficīts palielināsies no 6,2 % no IKP 2020. gadā līdz 9,9 % no IKP 2021. gadā un parāda attiecība, paredzams, palielināsies līdz 64,1 % no IKP 2021. gadā. Saskaņā ar 2021. gada stabilitātes programmu izmaiņas budžeta primārajā bilancē, salīdzinot ar pirmskrīzes līmeni (2019. gadu), 2021. gadā tiek paredzētas -4,0 % apmērā no IKP, kas atspoguļo ekonomikas atbalstam paredzētos diskrecionāros budžeta pasākumus 2,3 % apmērā no IKP un automātisko stabilizatoru iedarbību. Plānotais deficīts un parāda attiecība pret IKP ir lielāki, nekā paredzēts Komisijas 2021. gada pavasara prognozē. Komisija prognozē, ka 2021. gadā vispārējās valdības budžeta deficīts būs 6,5 % apmērā un parāda attiecība pret IKP 59,5 % apmērā. Tā kā Komisijas 2021. gada pavasara prognozes termiņā attiecīgā informācija nebija pieejama, minētajā prognozē nav iekļauts uzkrājums ar pandēmiju saistītiem izdevumiem, kas atbilst 2,4 procentpunktiem no IKP, un lielāki valsts uzņēmumu un Sociālās aģentūras sabiedrības izdevumi, kuri abi ir iekļauti vispārējās valdības izdevumos. Komisijas prognozē salīdzinājumā ar 2021. gada stabilitātes programmu plānoti par 0,2 procentpunktiem no IKP lielāki ieņēmumi un par 3,4 procentpunktiem mazāki izdevumi. Izdevumu jomā galvenās atšķirības ir izskaidrojamas ar to, ka Komisijas 2021. gada pavasara prognozē ir pieņemts zemāks starppatēriņš, mazāki sociālie maksājumi un zemākas subsīdijas. Tas, ka Komisijas prognozē parāda līmenis ir zemāks, galvenokārt ir izskaidrojams ar zemāku (par 3,6 procentpunktiem) primāro bilanci.
1.

Konkrētais produkta vai pakalpojuma tirgus (11), it sevišķi to produktu un pakalpojumu apraksts, kuri iekļaujami konkrētajā tirgū vai izslēdzami no tā uz pieprasījuma puses un piedāvājuma puses aizvietojamības pamata. Ja tirgus analīzes vajadzībām pasākuma projektā ir definēts konkrēts tirgus, kas atšķiras no Komisijas Ieteikumā (ES) 2020/2245 (12) minētajiem, VRI būtu jāpierāda, ka ir izpildīti Kodeksa 67. panta 1. punktā noteiktie kritēriji.
(28)

Cits kopienu sponsorēšanas veids, kas nesaistās tikai ar pārmitināšanu un var kalpot par paraugu, ietver to, ko dažas dalībvalstis un privātas organizācijas dēvē par “humanitārajiem koridoriem”, proti, tas ir kopienu sponsorēšanas modelis, ko pašlaik īsteno reliģiskās organizācijas Itālijā, Francijā un Beļģijā sadarbībā ar attiecīgo valstu valdībām. Saskaņā ar šo modeli privātie sponsori ir iesaistīti visos uzņemšanas procesa posmos – no to personu identificēšanas, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība, līdz to pārsūtīšanai uz attiecīgo dalībvalsti. Tie arī vada uzņemšanas un integrācijas centienus un sedz ar tiem saistītās izmaksas. Kopš 2016. gada Eiropā, galvenokārt Itālijā un Francijā, šādā veidā ieradās vairāk nekā 2 700 cilvēku, kuriem nepieciešama starptautiskā aizsardzība. Valsts un privāto sponsoru sadarbības noteikumi bieži ir izklāstīti saprašanās memorandos.
(12)

Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no deficīta 1,6 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā uz deficītu 10,4 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka 2021. gadā deficīts samazināsies līdz 5,7 % no IKP. Pēc nostabilizēšanās 2019. gadā 134,8 % apmērā ir paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. gadā saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu palielināsies līdz 155,7 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība. Budžeta prognožu pamatā ir riski, proti, ievērojams publisko garantiju apjoms un valsts obligāciju ienesīguma svārstīgums.
(12)

Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies, proti, deficīts palielināsies no 0,3 % IKP 2019. gadā līdz 10,1 % no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 3,8 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 8,4 % no IKP, bet saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu 2020. gadā tā palielināsies līdz 21,9 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.
(13)

Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Portugāle ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. 2020. gada stabilitātes programmā ir sniegtas aplēses par minēto pasākumu ietekmi uz budžetu vai nu reizi mēnesī, vai reizi gadā, nesniedzot prognozēto kopējo gada rādītāju par 2020. gadu. Šie pasākumi cita starpā ietver vienreizēju īpašu atbalstu uzņēmumiem uzņēmējdarbības atsākšanai (508,0 miljoni EUR jeb 0,3 % no IKP), vienkāršotu shēmu pagaidu darba pārtraukšanai vai parastā darba laika samazināšanai (“atlaišanu”, 373,3 miljoni EUR jeb 0,2 % no IKP mēnesī, kad tie tika piemēroti) un individuālo aizsardzības līdzekļu iegādi veselības aprūpes sistēmā (0,1 % no IKP mēnesī, kad tie tika piemēroti) (8). Komisija lēš, ka šie pasākumi 2020. gadā varētu radīt kopējās tiešās budžeta izmaksas aptuveni 2,5 % apmērā no IKP. Turklāt Portugāle ir paziņojusi par pasākumiem, kas palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem un mājsaimniecībām, principā neradot tiešu ietekmi uz budžetu, un saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmas aplēsi tie sasniegs gandrīz 25,1 miljardu EUR jeb 12,5 % no IKP. Šie pasākumi ietver maksājumu atlikšanu pievienotās vērtības nodoklim, iedzīvotāju ienākuma nodoklim un uzņēmumu ienākuma nodoklim, kā arī sociālajām iemaksām (7,9 miljardi EUR jeb 3,9 % no IKP), valsts garantētām kredītlīnijām un citām līdzīgām iniciatīvām (4,0 miljardi EUR jeb 2,0 % no IKP). Kopumā Portugāles veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.
(6)

Itālija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2018. gada stabilitātes programmā prognozē, ka nominālais budžeta deficīts palielināsies no 2,1 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2018. gadā līdz 2,4 % 2019. gadā, un pēc tam pakāpeniski samazināsies līdz 2,1 % 2020. gadā un 1,5 % līdz 2022. gadam. Šo prognožu pamatā ir pieņēmums par PVN pieaugumu (1,3 % no IKP 2020. gadā un 1,5 % no IKP no 2021. gada), kas tiesību aktos paredzēts kā “drošības klauzula”, lai no 2020. gada sasniegtu budžeta mērķus. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), programmas periodā netiek plānots sasniegt vidējā termiņa budžeta mērķi, kas no līdzsvarota budžeta stāvokļa strukturālā izteiksmē 2019. gadā ir mainīts uz pārpalikumu 0,5 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē no 2020. gada. Pēc tam, kad vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2018. gadā palielinājās (līdz 132,2 % no IKP salīdzinājumā ar 131,4 % 2017. gadā), 2019. gada stabilitātes programmā tiek prognozēts, ka 2019. gadā tā palielināsies par 0,4 procentpunktiem no IKP, sasniedzot 132,6 %, un līdz 2022. gadam samazināsies līdz 128,9 %. Šo prognožu pamatā ir pieņēmums par privatizācijas ieņēmumiem 1 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,3 % apmērā 2020. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr pēdējos gados PVN pieaugumi, kas tiesību aktos paredzēti kā “drošības klauzulas”, tikuši sistemātiski atcelti bez piemērotiem alternatīviem finansēšanas pasākumiem, un privatizācijas mērķi nav sasniegti pietiekamā mērā. Pamatojoties uz nemainīgas politikas pieņēmumu, Komisijas 2019. gada pavasara prognozē paredzēts, ka 2020. gadā nominālā IKP pieaugums būs zemāks un valsts budžeta deficīts būs lielāks nekā prognozēts 2019. gada stabilitātes programmā. Komisijas prognozē nav ietverts PVN pieaugums, kas tiesību aktos paredzēts kā “drošības klauzula” 2020. gadam.
(6)

Somija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā, ko, pamatojoties uz nemainīgas politikas scenāriju, neilgi pirms vispārējām vēlēšanām aprīlī iesniedza iepriekšējā valdība, paredz nominālo bilanci –0,3 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā, kas ir augstāks rādītājs salīdzinājumā ar –0,7 % no IKP 2018. gadā. Valdība prognozē, ka 2020. gadā bilance turpinās uzlaboties un sasniegs 0 %, un pēc tam tā atkal pasliktināsies līdz –0,1 % 2021. gadā un līdz –0,3 % 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), vidēja termiņa budžeta mērķi, kas strukturālā izteiksmē noteikts kā deficīts 0,5 % apmērā no IKP, nemainīgas politikas apstākļos plānots Somija turpinās pārsniegt visā programmas periodā, ņemot vērā 2019. gada pielaides, kas saistītas ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP, kas 2015. gadā sasniedza maksimālo apmēru – 63,4 %, 2018. gadā samazinājās līdz 58,9 %. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka parāda attiecība turpinās samazināties un sasniegs 57,4 % no IKP 2021. gadā. Tiek prognozēts, ka 2022. gadā tā atkal palielināsies un sasniegs 57,7 % no IKP. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs kopumā šķiet ticams. Galvenie ar budžeta prognozēm saistītie riski attiecas uz to, ka ar sabiedrības novecošanu saistītās izmaksas, iespējams, būs lielākas, nekā paredzēts, un ka būs lielāka inflācija.
(13)

Austrija galīgajā plāna redakcijā varētu precizēt savstarpējās saiknes starp dekarbonizācijas, iekšējā tirgus un enerģētiskās drošības dimensijām, it sevišķi ņemot vērā notiekošo energosistēmas pārveidošanu ar mērķi panākt, ka energosistēma ir pilnībā balstīta atjaunojamos energoresursos, un aprakstīt to, kā tas varētu ietekmēt, piemēram, elektrotīklu starpsavienojumu mērķrādītāja (15 %) sasniegšanu. Ņemot vērā bioenerģijas nozīmīgumu Austrijas atjaunojamās enerģijas un siltumnīcefekta gāzu emisiju mērķrādītāju sasniegšanā, būtu vajadzīga sīkāka analīze par to, kā tas ietekmēs uzskaitītās emisijas un piesaistījumus, kas rodas zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā, un gaisa piesārņotāju emisijas. Tā kā liela nozīme ir hidroenerģijas izmantošanai, varētu apskatīt arī klimata pārmaiņu ietekmi uz enerģētisko drošību.
(1)

Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2017/2108 (1), kas pieņemta 2017. gada 15. novembrī, pasažieru kuģi, kuru garums ir mazāks nekā 24 metri (“mazie pasažieru kuģi”) un kuri izgatavoti no tērauda vai līdzvērtīgiem materiāliem, tika izslēgti no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/45/EK (2) darbības jomas, ņemot vērā ieteikumus, kas saņemti pēc Normatīvās atbilstības un izpildes programmas (REFIT) veiktās ES pasažieru kuģu drošības jomā pieņemto tiesību aktu atbilstības pārbaudes (3). Šis grozījums tiks piemērots no 2019. gada 21. decembra.
(6)

Padome 2017. gada 16. jūnijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 121. panta 4. punktu atzina, ka 2016. gadā Rumānijā tika novērota ievērojama novirze no vidēja termiņa mērķa. Ņemot vērā konstatēto būtisko novirzi, Padome 2017. gada 16. jūnijā ieteica Rumānijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības primāro neto izdevumu (4) nominālā pieauguma temps 2017. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Padome 2017. gada 5. decembrī konstatēja, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2017. gada 16. jūnija ieteikumu, un sniedza pārskatītu ieteikumu. Jaunajā ieteikumā Padome aicināja Rumāniju veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības primāro neto izdevumu nominālā pieauguma temps 2018. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,8 % apmērā no IKP. Padome 2018. gada 22. jūnijā konstatēja (5), ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2017. gada 5. decembra ieteikumu. Turklāt, pamatojoties uz 2017. gada budžeta izlietojuma datiem, tika konstatēts, ka Rumānija ir ievērojami novirzījusies no ieteiktās korekcijas. Atbilstoši LESD 121. panta 4. punktam un Regulas (EK) Nr. 1466/97 10. panta 2. punktam Komisija 2018. gada 23. maijā izdeva brīdinājumu Rumānijai par to, ka 2017. gadā tika novērota būtiska novirze no korekcijas gaitas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Padome 2018. gada 22. jūnijā pieņēma sekojošu ieteikumu (6), kurā ir apstiprināts, ka Rumānijai ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka valdības primāro neto izdevumu nominālā pieauguma temps 2018. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,8 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2018. gadā būs novirze no minētā ieteikuma.
(7)

2017. gada 11. jūlijā Padome ieteica Kiprai 2018. gadā turpināt virzību uz vidēja termiņa budžeta mērķi. Tas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam nominālajam pieauguma tempam (6) 1,9 % apmērā 2018. gadā, kas atbilst strukturālās bilances pieļaujamajam pasliktinājumam 0,4 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,8 % apmērā no IKP 2018. gadā un 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā, kas pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Tiek prognozēts, ka 2018. gadā Kipra izpildīs pārejas noteikumu par parādu un 2019. gadā – noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Kipra 2018. un 2019. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Vienlaikus ir uzmanīgi jāseko līdzi izdevumu attīstībai gan īstermiņā, gan vidējā termiņā, it īpaši ņemot vērā turpmāk iespējamos riskus saistībā ar ieņēmumu stabilitāti.
(6)

Latvija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2018. gada stabilitātes programmā plāno nominālās bilances pasliktināšanos no deficīta 0,5 % apmērā no IKP 2017. gadā līdz deficītam 0,9 % apmērā no IKP 2018. un 2019. gadā, bet pēc tam šis rādītājs uzlabosies un sasniegs 0,4 % no IKP 2020. un 2021. gadā. Paredzams, ka šī virzība saskanēs ar vidēja termiņa budžeta mērķi – strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP – un atļautajām novirzēm, kuru pamatā ir pensiju reforma un strukturālo reformu klauzula veselības aprūpes nozarei. Tiek lēsts, ka pārrēķinātās (6) strukturālās bilances deficīts palielināsies no – 1,2 % no IKP 2017. gadā līdz – 1,7 % no IKP 2018. gadā, bet pēc tam tas samazināsies līdz – 1,5 % no IKP 2019. gadā. Saskaņā ar 2018. gada stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 40,1 % no IKP 2017. gadā līdz 36 % no IKP 2021. gadā. 2018. gada stabilitātes programmas IKP izaugsmes prognozes šķiet izteikti labvēlīgas attiecībā uz 2018. gadu un ticamas attiecībā uz 2019. gadu, salīdzinot ar Komisijas prognozi. Budžeta stāvokļa riski ir lejupvērsti, kas saistīts ar optimistiskām prognozēm par nodokļu saistību izpildes uzlabošanas pasākumu rezultātiem.
(8)

Vairākas dalībvalstis ir paziņojušas par savu gatavību iesaistīties plašās publiskās diskusijās par Eiropas nākotni, un šādi valsts līmeņa dialogi jau notiek vairākās dalībvalstīs. Iesaistot pilsoņus visā Eiropā un rīkojot informatīvus pasākumus, kurus organizē atbilstīgi dalībvalstu attiecīgajām politiskajām struktūrām un praksei, dalībvalstis varētu palīdzēt palielināt pilsoņu izpratni par to, cik viņu balss ir svarīga, lai noteiktu, kurš nākotnes redzējums vislabāk virzītu uz priekšu Eiropas projektu. Šādiem pasākumiem būtu jānotiek laikposmā no līderu sanāksmes 2018. gada 23. februārī līdz samitam Sibiu, kurš notiks 2019. gada 9. maijā – īsi pirms Eiropas Parlamenta vēlēšanām – un kurā paredzams, ka valstu vai to valdību vadītāji izdarīs secinājumus par Savienības nākamajiem speramajiem soļiem.
(6)

Austrija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā paredz, ka nominālais deficīts 2017. gadā uzlabosies līdz 1,0 % no IKP un pēc tam 2021. gadā sasniegs 0,3 % no IKP. Paredzēts, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 0,45 % apmērā no IKP līdz 2016. gadam un 0,5 % apmērā no IKP turpmāk – tiks sasniegts 2019. gadā. Saskaņā ar stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP no 84,6 % 2016. gadā pakāpeniski samazināsies līdz 71,0 % 2021. gadā. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir labvēlīgs, un tajā paredzēts, ka 2017. un 2018. gadā strauji pieaugs investīcijas un eksports.
(7)

Rumānijas strukturālais deficīts 2017. gadā saskaņā ar Komisijas prognozi pieaugs līdz 1,1 % no IKP, kaut arī Padomes 2017. gada 16. jūnija ieteikumā tika pieprasīts strukturāls samazinājums vismaz 0,5 % apmērā no IKP. Turklāt tiek prognozēts, ka, pamatojoties uz Komisijas 2017. gada rudens prognozi, 2017. gadā Rumānija joprojām saglabās budžeta deficītu 3 % apmērā no IKP (Līgumā noteiktā atsauces vērtība), savukārt 2018. gadā tā to pārkāps ar ievērojamu starpību.
(6)

Slovākija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Savā 2017. gada stabilitātes programmā valdība plāno samazināt nominālo deficītu – 2017. gadā līdz 1,3 % no IKP un 2019. un 2020. gadā pakāpeniski turpināt samazinājumu līdz 0 % no IKP. Ir paredzēts, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – tiks sasniegts 2018. gadā. Saskaņā ar 2017. gada stabilitātes programmu ir gaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 46 % 2020. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams.
(6)

Latvija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā plāno nominālās bilances pasliktināšanos no līdzsvarotas pozīcijas 2016. gadā līdz deficītam 0,8 % apmērā no IKP un 1,6 % no IKP attiecīgi 2017. gadā un 2018. gadā būtiskas nodokļu reformas rezultātā, kam sekos uzlabojums līdz deficītam 0,5 % apmērā no IKP 2020. gadā. 2017. gada Stabilitātes programmā lēsts, ka strukturālā bilance pasliktināsies no 0,2 % no IKP 2016. gadā līdz -1,7 % no IKP 2018. gadā un sasniegs -0,8 % no IKP 2020. gadā. Šī virzība saskan ar vidējā termiņa budžeta mērķi – strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP – un atļautajām novirzēm, kuru pamatā ir pensiju reforma un strukturālo reformu klauzula veselības aprūpes nozarei. Tiek lēsts, ka pārrēķinātā (5) strukturālā bilance palielināsies no -1,9 % no IKP 2017. gadā līdz -2,3 % no IKP 2018. gadā, pirms tā samazināsies līdz -0,2 % no IKP 2020. gadā. Saskaņā ar 2017. gada stabilitātes programmu, ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2017. gadā saglabāsies aptuveni 40 % apmērā no IKP. Programmas IKP izaugsmes prognozes visumā saskan ar Komisijas prognozi 2017. gadam, bet šķiet ievērojami labvēlīgākas attiecībā uz 2018. gadu.
a)

jānodrošina, ka ieceļošanas aizliegumi stājas spēkā tajā dienā, kurā trešo valstu valstspiederīgie izceļo no ES, lai to faktiskais ilgums netiktu nepamatoti saīsināts; tas būtu jānodrošina gadījumos, kad izbraukšanas datums ir zināms valsts iestādēm, it īpaši izraidīšanas un izbraukšanas gadījumos saistībā ar atbalstītas brīvprātīgas atgriešanas programmu;
20.

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir jādatē un jāparaksta, pēc tam ierakstītā sūtījumā jānosūta Tiesas kancelejai uz šādu adresi: Rue du Fort Niedergrünewald, 2925 Luxembourg, LUXEMBOURG. Šis lūgums ir jāpapildina ar visiem atbilstošajiem dokumentiem, tostarp ar pamatlietas pušu un to iespējamo pārstāvju precīziem datiem, kā arī pamatlietas materiāliem vai to kopijām. Šie lietas materiāli (vai to kopijas) visu tiesvedības laiku tiks glabāti kancelejā, kur, ja vien iesniedzējtiesa nebūs norādījusi pretējo, ar tiem varēs iepazīties Statūtu 23. pantā norādītās ieinteresētās personas.