LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 275/3

KOMISIJAS ATZINUMS

(2004. gada 27. oktobris)

saskaņā ar Padomes Direktīvu 73/23/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz elektroiekārtām, kas paredzētas lietošanai noteiktās sprieguma robežās

Kosmētiskās sauļošanās iekārtu drošība

(2004/C 275/03)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

Padomes 1973. gada 19. februāra Direktīvas 73/23/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz elektroiekārtām, kas paredzētas lietošanai noteiktās sprieguma robežās (1), 9. pantā ir noteikta procedūra, kādā dalībvalsts drošības apsvērumu dēļ aizliedz laist tirgū kādu elektroiekārtu vai kavē tās brīvu apriti. Tādā gadījumā dalībvalsts informē pārējās attiecīgās dalībvalstis un Komisiju, pamatojot šādu lēmumu un jo īpaši norādot, vai iekārtas neatbilstība ir attiecināma uz direktīvas 5. pantā norādīto saskaņoto standartu, uz saskaņotā standarta kļūdainu piemērošanu vai uz direktīvas 2. pantā minētās labas inženiertehniskās prakses neievērošanu.

Direktīvas 5. pantā ir noteikta Eiropas Standartu struktūras CENELEC pieņemto saskaņoto standartu atbilstības prezumpcija attiecībā uz Direktīvas 73/23/EEK prasībām. Informācijas nolūkā atsauces uz saskaņotajiem standartiem publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

Spānijas un Somijas drošības klauzulas paziņojuma sakarā, kas pieņemts saskaņā ar Zemsprieguma direktīvas 9. pantu, Eiropas Komisijas uzmanība ir vērsta uz nepilnību saskaņotajā standartā EN 60335-2-27:1997.

Šī nepilnība attiecas uz riskiem, kas saistīti ar ultravioletā (UV) starojuma iedarbību (2). Pārmērīga UV starojuma iedarbība var izraisīt apdegumus, acs radzenes un konjunktīvas bojājumus. Tā arī var paātrināt ādas novecošanos un palielināt melanomas un citu ādas audzēju draudus.

Saskaņā ar Direktīvas 73/23/EEK 5. pantu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tika publicēta atsauce uz saskaņoto standartu EN 60335-2-27:1997 (3).

Šā standarta, kuru pieņēmusi Eiropas Standartu struktūra CENELEC, nosaukums ir šāds:

— EN 60335-2-27:1997 “Elektrisko mājsaimniecības ierīču un līdzīgu elektroierīču drošība – 2-27. daļa: Konkrētas prasības attiecībā uz ierīcēm, kas izraisa ultravioletā un infrasarkanā starojuma iedarbību uz ādu”.

Standartā ir definēti četri dažādi UV starojumu emitējošu sauļošanās iekārtu tipi.

— 1. tipa UV iekārtas ir tās, kuras emitē tādu UV starojumu, kurā bioloģisko ietekmi izraisa starojums ar viļņu garumiem, kuri pārsniedz 320 nm un kurus raksturo relatīvi augsts starojuma līmenis (≥ 0,15 W m-2) no 320 nm līdz 400 nm diapazonā. Starojums ar viļņu garumiem, kas mazāki nekā 320 nm, nepārsniedz 0,5 mW m-2 robežu.

— 2. tipa UV iekārtas ir tās, kuras emitē tādu UV starojumu, kurā bioloģisko ietekmi izraisa starojums ar viļņu garumiem UV-A un UV-B diapazonā un kurus raksturo relatīvi augsts starojuma līmenis (≥ 0,15 W m-2) no 320 nm līdz 400 nm diapazonā. Starojums ar viļņu garumiem, kas mazāki nekā 320 nm, nepārsniedz no 0,5 līdz 150 mW m-2 robežu.

— 3. tipa UV iekārtas ir tās, kuras emitē tādu UV starojumu, kurā bioloģisko ietekmi izraisa starojums ar viļņu garumiem UV-A un UV-B diapazonā un kurus raksturo ierobežots starojuma līmenis (≥ 0,15 W m-2) katrā UV starojuma joslā.

— 4. tipa UV iekārtas ir tās, kuras emitē tādu UV starojumu, kurā bioloģisko ietekmi galvenokārt izraisa starojums ar viļņu garumiem, kuri ir īsāki nekā 320 nm (ar apstarojuma līmeni, kas pārsniedz 0,15 W m-2, un diapazonā no 320 nm līdz 400 nm starojums nepārsniedz 0,15 mW m-2 robežu).

Standartā EN 60335-2-27:1997 ir konstatētas šādas nepilnības.

— 1. un 2. tipa UV iekārtām nav noteikts maksimālā efektīvā UV-A starojuma ierobežojums.

— 4. tipa UV iekārtām nav noteikts maksimālā efektīvā UV-B starojuma ierobežojums.

— 1., 2., 3. un 4. tipa UV iekārtām nav noteikts maksimālā efektīvā UV-C starojuma ierobežojums.

Drošības principi, kas izklāstīti Direktīvas 73/23/EEK I pielikuma 2. punkta b) un c) apakšpunktā, nosaka, ka elektroiekārtai jābūt projektētai un ražotai tā, lai nodrošinātu:

— aizsardzību pret apdraudējumu, ko var izraisīt starojums,

— aizsardzību pret elektroiekārtas radītu neelektriska rakstura apdraudējumu.

Standarta pašreizējā versija pietiekami nerisina draudus saistībā ar UV starojuma iedarbību, jo tajā nav noteiktas visas vajadzīgās efektīvā UV starojuma ierobežojumu vērtības dažādām sauļošanās iekārtām.

Rezultātā netiek uzskatīts, ka EN 60335-2-27:1997, kas iekļauts iepriekš minētajā publikācijā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, nodrošina atbilstības prezumpciju attiecībā uz apdraudējumu saistībā ar UV starojuma iedarbību, jo nav norādītas maksimālā efektīvā UV-A un/vai UV-B un UV-C starojuma vērtības.

Šos secinājumus ir atbalstījuši valstu pārvaldes iestāžu eksperti administratīvās sadarbības darba grupas 2003. gada 1. oktobra sanāksmē un valstu pārvaldes iestāžu eksperti — Zemsprieguma direktīvas darba grupas 2004. gada 24. un 25. februāra sanāksmē.

Eiropas Komisija ir lūgusi Eiropas Standartu struktūru CENELEC pārskatīt šo standartu, lai nodrošinātu atbilstošu risinājumu iepriekš minētajiem apdraudējumiem.

Ja nav pārskatīta saskaņota standarta, ražotājam būs jāveic riska novērtējums kosmētiskās sauļošanās iekārtām, lai nodrošinātu pienācīgu UV starojuma radītā apdraudējuma novēršanu, panākot šo iekārtu atbilstību Zemsprieguma direktīvas prasībām.

Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka

— EN 60335-2-27:1997, kas iekļauts iepriekš minētajā publikācijā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, nenodrošina atbilstības prezumpciju attiecībā uz atbilstību Zemsprieguma direktīvai 73/23/EEK, jo tajā nav norādītas maksimālā efektīvā starojuma vērtības šādām iekārtām un UV starojuma tipiem: — 1. un 2. tipa UV iekārtām — attiecībā uz apdraudējumu saistībā ar UV-A starojuma iedarbību, — 4. tipa UV iekārtām — attiecībā uz apdraudējumu saistībā ar UV-B starojuma iedarbību, — 1., 2., 3. un 4. tipa UV iekārtām — attiecībā uz apdraudējumu saistībā ar UV-C starojuma iedarbību.

— Dalībvalstu iestādes šo atzinumu ņem vērā tirgus uzraudzības sakarā. Dalībvalstu tirgus uzraudzības pasākumu pamatā ir jābūt atsevišķu gadījumu novērtējumam, un tām jāievēro proporcionalitātes princips.

(1) Padomes Direktīva 73/23/EEK (OV L 77, 26.3.1973.). Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/68/EEK (OV L 220, 30.8.1993.).

(2) Starptautiskā apgaismes komisija (ICI) definē ultravioleto (UV) starojumu kā optisko starojumu robežās no 100 līdz 400 nm. Spektra diapazons ir iedalīts trīs fotobioloģiskajos spektra diapazonos: UVC (no 100 līdz 280 nm), UVB (no 280 līdz 315 nm) un UVA (no 315 līdz 400 nm).

(3) OV C 103, 29. 4.2004., 2. lpp.