ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Oficiālais Vēstnesis L 207 , 09/08/1980 Lpp. 0037 - 0037

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 12 Lpp. 0085

Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 03 Sējums 30 Lpp. 0071

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 12 Lpp. 0085

Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 18 Lpp. 0287

Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 18 Lpp. 0287



Komisijas Lēmums (1980. gada 17. jūlijs) par atļaujām attiecībā uz paredzētās informācijas neizdzēšamu drukājumu uz graudaugu sēklu iepakojumiem (80/755/EEK) EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1966. gada 14. jūnija Direktīvu 66/402/EEK par graudaugu sēklu tirdzniecību [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 79/692/EEK [2], un jo īpaši tās 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta pēdējo teikumu, tā kā graudaugu sēklas parasti laiž tirgū, ja uz to iepakojumiem ir oficiāla etiķete saskaņā ar Direktīvas 66/402/EEK noteikumiem; tā kā saskaņā ar minētajiem noteikumiem atļauj paredzētās informācijas neizdzēšamo drukājumu uz iepakojuma, ievērojot etiķetes noteikto paraugu; tā kā atļauju piešķir ar zināmiem nosacījumiem, kuri nodrošina sertificēšanas institūcijas atbildību; tā kā šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un reproduktīvā materiāla komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants 1. Ar šo saskaņā ar 2. panta nosacījumiem dalībvalstis piešķir atļaujas par oficiālā pārraudzībā veikto paredzētās informācijas drukājumu uz graudaugu sēklu visu veidu "bāzes sēklu" un "sertificētu sēklu" kategoriju iepakojumiem. 2. Uz 1. punktā piešķirto atļauju attiecina šādus nosacījumus: a) paredzēto informāciju uz iepakojuma neizdzēšami uzdrukā vai uzspiež; b) uzdrukas vai spiedoga izvietojums un krāsa atbilst etiķetes paraugam, ko izmanto attiecīgajā dalībvalstī; c) paredzēto informāciju, vismaz attiecībā uz Direktīvas 66/402/EEK IV pielikuma A daļas (a) apakšpunkta 3., 3.a un 6. punktā noteikto, uzdrukā vai uzspiež, ņemot paraugus saskaņā ar iepriekšminētās direktīvas 7. panta 2. punktu, drukājumu vai uzspiešanu veic oficiāli vai oficiālā pārraudzībā; d) papildus paredzētajai informācijai uz katra iepakojuma ir oficiāli noteikts individuāls sērijas numurs, ko uz iepakojuma ir neizdzēšami uzdrukājis vai uzspiedis, vai perforējis iepakojumu poligrāfijas uzņēmums; šis uzņēmums informē sertificēšanas institūciju par izsniegto iepakojumu daudzumu, kā arī par to sērijas numuriem; e) sertificēšanas institūcija reģistrē šādi marķētu sēklu daudzumu, iekļaujot katras partijas iepakojumu skaitu un saturu, kā arī d) apakšpunktā minētos sērijas numurus; f) ražotāju uzskaites datus pārrauga sertificēšanas institūcija. 2. pants Dalībvalstis paziņo Komisijai nosacījumus, saskaņā ar kuriem tās izmanto 1. pantā piešķirto atļauju. Savukārt Komisija informē citas dalībvalstis. 3. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, 1980. gada 17. jūlijā Komisijas vārdā — priekšsēdētāja vietnieks Finn Gundelach [1] OV 125, 11.7.1966., 2309./66. lpp. [2] OV L 205, 13.8.1979., 1. lpp. --------------------------------------------------
(17)

Piecpadsmit dalībvalstis piemēro kontroles pasākumus 3-MMC saskaņā ar valsts tiesību aktiem narkotiku kontroles jomā, sešas dalībvalstis piemēro kontroles pasākumus saskaņā ar tiesību aktiem par jaunām psihoaktīvām vielām un viena dalībvalsts piemēro kontroles pasākumus saskaņā ar citiem tiesību aktiem. Trīspadsmit dalībvalstis piemēro kontroles pasākumus 3-CMC saskaņā ar valsts tiesību aktiem narkotiku kontroles jomā, septiņas dalībvalstis piemēro kontroles pasākumus saskaņā ar tiesību aktiem par jaunām psihoaktīvām vielām un viena dalībvalsts piemēro kontroles pasākumus saskaņā ar citiem tiesību aktiem. Ņemot vērā to, ka minētie valsts kontroles pasākumi jau ir ieviesti, 3-MMC un 3-CMC iekļaušana “narkotiskās vielas” definīcijā un tādējādi Pamatlēmuma 2004/757/TI noteikumu par likumpārkāpumiem un sankcijām attiecināšana uz tiem palīdzētu izvairīties no šķēršļu rašanās pārrobežu tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu sadarbībā un palīdzētu aizsargāt pret riskiem, ko var radīt to pieejamība un lietošana.
(4)

Banku pakalpojumu jomā Direktīvā 2013/36/ES pašlaik ir paredzēti vienīgi vispārēji iekšējās pārvaldības noteikumi un noteikumi par operacionālo risku, kas ietver prasības attiecībā uz ārkārtas situāciju un darbības nepārtrauktības plāniem, kuri netieši ir pamats tam, lai pievērstos IKT riskam. Tomēr, lai IKT riskam pievērstos nepārprotami un skaidri, prasības attiecībā uz ārkārtas situāciju un darbības nepārtrauktības plāniem būtu jāgroza, lai iekļautu darbības nepārtrauktības plānus un reaģēšanas un seku novēršanas plānus arī attiecībā uz IKT risku saskaņā ar prasībām, kas noteiktas Regulā (ES) 2022/2554. Turklāt IKT risks kā daļa no operacionālā riska ir tikai netieši iekļauts uzraudzības pārbaudes un novērtēšanas procesā (SREP), ko veic kompetentās iestādes, un tā novērtēšanas kritēriji pašlaik ir noteikti Eiropas Uzraudzības iestādes (Eiropas Banku iestādes) (EBI), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (13), izdotajās Pamatnostādnēs par IKT riska novērtēšanu saskaņā ar Uzraudzības pārskata un novērtēšanas procesu (SREP). Lai nodrošinātu juridisko skaidrību un to, ka banku uzraudzītāji efektīvi identificē IKT risku un pārrauga, kā finanšu vienības to pārvalda, saskaņā ar jauno digitālās darbības noturības regulējumu, būtu jāgroza arī SREP darbības joma, lai skaidri atsauktos uz Regulā (ES) 2022/2554 noteiktajām prasībām un jo īpaši aptvertu riskus, kas atklāti ziņojumos par būtiskiem incidentiem, kuri saistīti ar IKT, un to digitālās darbības noturības testēšanas rezultātos, kurus finanšu vienības veikušas saskaņā ar minēto regulu.
1)

I pielikumu groza šādi: a) 5. punkta pirmo teikumu aizstāj ar šādu: “Kultūraugi Avena nuda, Avena sativa, Avena strigosa, Oryza sativa un pašapputes xTriticosecale sertificētu hibrīdu sēklu ražošanai un kultūraugi Hordeum vulgare, Triticum aestivum subsp. aestivum, Triticum aestivum subsp. spelta, Triticum turgidum subsp. durum sertificētu hibrīdu sēklu ražošanai, kurā izmanto metodi, kas nav citoplazmatiskā vīrišķā sterilitāte (CVS)”; b) starp 5.a un 6. punktu iekļauj šādu punktu: “5.b Kultūraugi Triticum aestivum subsp. aestivum, Triticum aestivum subsp. spelta, Triticum turgidum subsp. durum bāzes un sertificētu hibrīdu sēklu ražošanai ar CVS metodi: a) attiecībā uz attālumiem no tuvumā esošiem putekšņu avotiem, kuru dēļ var notikt nevēlama svešappute, kultūraugs atbilst šādiem standartiem: Kultūraugs Minimālais attālums CVS sievišķajam komponentam bāzes sēklu ražošanai 300 m sertificētu sēklu ražošanai 25 m b) attiecībā uz komponentu īpašībām kultūraugam piemīt pietiekama šķirnes identitāte un tīrība. Konkrētāk, kultūraugs atbilst šādiem standartiem: i) to augu skaita procentuālais daudzums, kas acīmredzami nepieder pie tipa, nepārsniedz: — attiecībā uz kultūraugiem, ko izmanto bāzes sēklu ražošanai: uzturētāja līnijai un atjaunojošajai līnijai – 0,1 %, CVS sievišķajam komponentam – 0,3 %, — attiecībā uz kultūraugiem, ko izmanto sertificētu sēklu ražošanai: atjaunojošajai līnijai – 0,3 %, CVS sievišķajam komponentam – 0,6 %, gadījumos, kad CVS sievišķais komponents ir vienkāršs hibrīds, – 1 %; ii) sievišķā komponenta vīrišķās sterilitātes līmenis ir: — kultūraugiem, ko izmanto bāzes sēklu ražošanai, – vismaz 99,7 %, — kultūraugiem, ko izmanto sertificētu sēklu ražošanai, – vismaz 99 %; iii) atbilstību i) un ii) apakšpunkta prasībām pārbauda oficiālā pēckontroles testā; c) sertificētas sēklas var ražot jauktās kultūrās, kurās ir sievišķais/vīrišķais sterilais komponents un vīrišķais komponents, kas atjauno reproduktīvās spējas. Atbildīgā sertifikācijas iestāde katru gadu līdz 28. februārim Komisijai un pārējām dalībvalstīm paziņo iepriekšējā gada rezultātus attiecībā uz saražoto hibrīdu sēklu daudzumu, lauku apskašu atbilstību attiecīgajām prasībām, to sēklu partiju īpatsvaru, kuras noraidītas kvalitātes parametru neizpildes dēļ, un papildu informāciju, kas pamato minēto noraidījumu. Šis ziņošanas pienākums ir piemērojams līdz 2030. gada 28. februārim.”;
(6)

Būtu jāizveido skaidra un pārredzama Savienības mēroga uzņemšanas sistēma augsti kvalificētu darba ņēmēju no trešām valstīm piesaistīšanai un paturēšanai Savienībā, kā arī minēto darba ņēmēju mobilitātes veicināšanai. Šo direktīvu būtu jāpiemēro neatkarīgi no tā, vai trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās sākotnējais nolūks ir augsti kvalificēta nodarbinātība vai tas ir cits nolūks, kuru vēlāk maina uz augsti kvalificētas nodarbinātības nolūku. Ir jāņem vērā dalībvalstu prioritātes, to darba tirgu vajadzības un to uzņemšanas spējas. Šai direktīvai nebūtu jāskar dalībvalstu kompetence augsti kvalificētas nodarbinātības nolūkā izsniegt valsts uzturēšanās atļaujas, kas nav ES zilās kartes. Turklāt šai direktīvai nebūtu jāietekmē ES zilās kartes turētāju iespēju izmantot papildu tiesības un labumus, kas paredzēti ar šo direktīvu saderīgos valsts tiesību aktos.
1)

direktīvas 2. pantu groza šādi: a) panta 1. punkta j) apakšpunktu aizstāj ar šādu: “j) personām, kuras: i) tirgojas savā vārdā, tostarp tirgus veidotājiem, kas slēdz darījumus ar preču atvasinātajiem instrumentiem vai emisijas kvotām vai to atvasinātajiem instrumentiem, izņemot personas, kas veic darījumus savā vārdā, izpildot klientu rīkojumus; vai ii) savas pamatdarbības klientiem vai piegādātājiem sniedz ieguldījumu pakalpojumus, kas nav darījumi savā vārdā, attiecībā uz preču atvasinātajiem instrumentiem vai emisijas kvotām vai to atvasinātajiem instrumentiem; ar noteikumu, ka: — katrā no šiem gadījumiem atsevišķi un kopumā minētā darbība grupas ietvaros ir palīgdarbība attiecībā pret pamatdarbību, — minētās personas nepieder pie grupas, kuras pamatdarbība ir ieguldījumu pakalpojumu sniegšana šīs direktīvas nozīmē, jebkuras darbības veikšana, kas uzskaitīta Direktīvas 2013/36/ES I pielikumā, vai arī tās darbojas kā tirgus veidotāji preču atvasinātajiem instrumentiem, — minētās personas neizmanto augstas intensitātes algoritmiskās tirdzniecības metodi; un — minētās personas pēc pieprasījuma paziņo kompetentajai iestādei, uz kāda pamata tās ir novērtējušas, ka viņu darbība saskaņā ar i) un ii) apakšpunktu ir palīgdarbība attiecībā pret viņu pamatdarbību.”; b) panta 4. punktu aizstāj ar šādu: “4. Līdz 2021. gada 31. jūlijam Komisija pieņem deleģēto aktu saskaņā ar 89. pantu, lai papildinātu šo direktīvu, šā panta 1. punkta j) apakšpunkta nolūkā precizējot kritērijus, pēc kuriem nosaka, kad grupas līmenī darbība ir uzskatāma par papilddarbību attiecībā pret pamatdarbību. Nosakot minētos kritērijus, ņem vērā šādus elementus: a) to, vai neto nenokārtotais nosacītais riska darījums ar preču atvasinātajiem instrumentiem vai emisijas kvotām, vai to atvasinātajiem instrumentiem skaidras naudas norēķiniem, ko tirgo Savienībā, izņemot preču atvasinātos instrumentus, emisijas kvotas vai to atvasinātos instrumentus, ko tirgo tirdzniecības vietā, ir mazāks par gada robežvērtību – 3 miljardiem EUR; vai b) to, vai grupas, pie kuras pieder attiecīgā persona, izmantotais kapitāls galvenokārt ir piesaistīts grupas pamatdarbībai; vai c) to, vai 1. punkta j) apakšpunktā minēto darbību apmērs pārsniedz vai nepārsniedz pārējo tirdzniecības darbību kopējo apmēru grupas līmenī. Šajā punktā minētās darbības ņem vērā grupas līmenī. Šā punkta otrajā daļā minētajos elementos neietver: a) Regulas (ES) Nr. 648/2012 3. pantā minētos darījumus, ko grupas veic viena ar otru un kas nodrošina likviditāti grupas mērogā, vai tiek veikti riska pārvaldības nolūkā; b) darījumus ar preču atvasinātajiem instrumentiem vai emisijas kvotām vai to atvasinātajiem instrumentiem, kas ir objektīvi izmērāmi kā tādi, kas samazina riskus, kuri ir tieši saistīti ar komercdarbību vai valsts kases finansēšanas darbību; c) darījumus ar preču atvasinātiem instrumentiem vai emisijas kvotām vai to atvasinātajiem instrumentiem, kas veikti, lai izpildītu pienākumu nodrošināt likviditāti tirdzniecības vietā, ja šādas saistības nosaka regulatīvās iestādes saskaņā ar Savienības tiesību aktiem vai valstu tiesību aktiem un normatīvo vai administratīvo aktu noteikumiem, vai tirdzniecības vietas.”;
(2)

Tāpēc, tā kā joprojām steidzami ir jāpieņem pasākumi nolūkā panākt gatavību rīkoties, risinot pašreizējo sanitāro krīzi, ir jānodrošina atbrīvojums no PVN attiecībā uz preču un pakalpojumu iegādi, ko, pildot savus uzdevumus, lai reaģētu uz Covid-19 pandēmiju, veic Komisija vai aģentūra vai struktūra, kas izveidota saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Tas nodrošinātu to, ka saskaņā ar dažādām Savienības iniciatīvām veicamos pasākumus šādā situācijā neapgrūtina PVN summas, kuras Savienības iestādes nevar atgūt, vai regulatīvais slogs, kas izriet no pienākumiem reģistrēties kā PVN maksātājiem.
d)

attiecībā uz kāda konkrēta parametra izņemšanu no monitorējamo parametru saraksta: par to lemj, balstoties uz riska novērtēšanas rezultātu, ņemot vērā dzeramā ūdens ūdensgūtvju monitoringa rezultātus un apstiprinot, ka cilvēku veselība ir aizsargāta no jebkādas nelabvēlīgas ietekmes, ko izraisa dzeramā ūdens piesārņojums, kā noteikts 1. pantā;
(37)

Šai direktīvai nebūtu jāattiecas uz dažiem pārvadājumu pakalpojumu elementiem, ja tos sniedz ārpus dalībvalstu teritorijas, pat ja pakalpojums ir bijis vērsts uz Savienības tirgu. Attiecībā uz minētajiem elementiem pasažieru pārvadājumu pakalpojumu operatoram vajadzētu būt pienākumam nodrošināt tikai to, ka šīs direktīvas prasības ir izpildītas attiecībā uz to pakalpojuma daļu, ko piedāvā Savienības teritorijā. Tomēr gaisa transporta gadījumā Savienības gaisa pārvadātājiem būtu jānodrošina, ka šīs direktīvas piemērojamās prasības ir izpildītas arī lidojumos no trešās valstīs esošām lidostām uz lidostām, kas atrodas dalībvalsts teritorijā. Turklāt visiem gaisa pārvadātājiem, tostarp tiem, kas nav licencēti Savienībā, būtu jānodrošina, ka šīs direktīvas piemērojamās prasības ir izpildītas gadījumos, kad lidojumi ir no Savienības teritorijas uz kādas trešās valsts teritoriju.
(20)

Regulas (ES) Nr. 575/2013 129. pantā noteikti vairāki nosacījumi, kuriem jāatbilst segtajām obligācijām, ko nodrošinājušas vērtspapīrošanas sabiedrības. Viens no minētajiem nosacījumiem attiecas uz to, kādā mērā šāda veida seguma aktīvu var izmantot, un ierobežo šādu struktūru izmantojumu 10 % apmērā no neatmaksāto segto obligāciju summas. Kompetentās iestādes var noteikt atbrīvojumu no minētā nosacījuma saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013. Komisija pārskatā par šāda atbrīvojuma atbilstību secināja, ka iespēja vērtspapīrošanas instrumentus vai segtās obligācijas izmantot kā seguma aktīvus, lai emitētu segtās obligācijas, būtu jāatļauj tikai attiecībā uz citām segtajām obligācijām (“grupas iekšējā portfeļa segto obligāciju struktūras”) un tās būtu jāatļauj neierobežotā apmērā, atsaucoties uz neatmaksāto segto obligāciju summu. Lai garantētu optimālu pārredzamības līmeni, ārējo emitēto segto obligāciju seguma portfeļos nebūtu jāiekļauj iekšēji emitētas segtās obligācijas no citām tajā pašā grupā ietilpstošajām kredītiestādēm. Turklāt, tā kā grupas iekšējo apvienoto segto obligāciju struktūru izmantošana paredz atbrīvojumu no ierobežojumiem attiecībā uz kredītiestādes riska darījumiem, kas noteikti Regulas (ES) Nr. 575/2013 129. pantā, būtu jānosaka, ka iekšēji un ārēji emitētām segtajām obligācijām emitēšanas brīdī jāatbilst kredītkvalitātes 1. pakāpei vai, ja rodas turpmākas izmaiņas kredīta kvalitātes pakāpē un ja to apstiprina kompetentās iestādes, kredītkvalitātes 2. pakāpei. Ja iekšēji vai ārēji emitētas segtās obligācijas vairs neatbilst minētajai prasībai, iekšēji emitētās nodrošinātās obligācijas vairs nav uzskatāmas par atbilstīgiem aktīviem saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 129. pantu un līdz ar to ārēji emitētās segtās obligācijas no attiecīgā seguma portfeļa negūst labumu no minētās regulas 129. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā atbrīvojuma. Ja minētās iekšēji emitētas segtās obligācijas vairs neatbilst attiecīgās kredītkvalitātes pakāpes prasībām, tām tomēr vajadzētu būt atbilstīgiem seguma aktīviem saskaņā ar šo direktīvu, ar noteikumu, ka tās atbilst visām šīs direktīvas prasībām, un ārēji emitētām segtajām obligācijām2, kuras ir nodrošinātas ar minētajām iekšēji emitētajām segtajām obligācijām vai citiem aktīviem, kas atbilst šai direktīvai, arī būtu jāvar izmantot marķējumu “Eiropas segtās obligācijas”. Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai atļaut izmantot šādas struktūras. No tā izriet, ka, lai minētā iespēja būtu efektīvi pieejama kredītiestādēm, kas ir piederīgas vienai grupai, bet atrodas dažādās dalībvalstīs, visām attiecīgajām dalībvalstīm vajadzētu būt izmantojušām minēto iespēju un transponējušām attiecīgo noteikumu savos tiesību aktos.
3)

direktīvas I sadaļas VIII nodaļā iekļauj šādu iedaļu: “2.A iedaļa Paziņošanas un sadarbības platformas 152.a pants Paziņošana 1. Ja piederības dalībvalsts uzraudzības iestāde plāno izsniegt licenci apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrībai, kuras darbības plāns liecina, ka daļa no tās darbībām balstīsies uz brīvību sniegt pakalpojumus vai brīvību veikt uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, un minētais darbības plāns arī liecina, ka minētās darbības, ļoti iespējams, būs nozīmīgas attiecībā uz uzņēmējas dalībvalsts tirgu, piederības dalībvalsts uzraudzības iestāde par to paziņo EAAPI un attiecīgās uzņēmējas dalībvalsts uzraudzības iestādei. 2. Piederības dalībvalsts uzraudzības iestāde papildus 1. punktā paredzētajam paziņojumam EAAPI un attiecīgās uzņēmējas dalībvalsts uzraudzības iestādei paziņo arī gadījumā, ja tā konstatē finanšu stāvokļa pasliktināšanos vai citus jaunus riskus, ko rada apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība, kura veic darbības, kuru pamatā ir brīvība sniegt pakalpojumus vai brīvība veikt uzņēmējdarbību, un kurām var būt pārrobežu ietekme. Uzņēmējas dalībvalsts uzraudzības iestāde var arī paziņot attiecīgās piederības dalībvalsts uzraudzības iestādei gadījumā, ja tai ir nopietnas un pamatotas bažas par patērētāju aizsardzību. Uzraudzības iestādes var vērsties ar lietu EAAPI un lūgt tās palīdzību gadījumā, ja nav izdevies rast divpusēju risinājumu. 3. Šā panta 1. un 2. punktā minētie paziņojumi ir pietiekami detalizēti, lai varētu veikt pienācīgu novērtējumu. 4. Šā panta 1. un 2. punktā minētie paziņojumi neskar piederības dalībvalsts un uzņēmējas dalībvalsts uzraudzības iestāžu uzraudzības pilnvaras, kuras paredzētas šajā direktīvā. 152.b pants Sadarbības platformas 1. Gadījumos, kad pastāv pamatotas bažas par negatīvu ietekmi uz apdrošinājuma ņēmējiem, EAAPI var pēc savas iniciatīvas vai pēc vienas vai vairāku attiecīgo uzraudzības iestāžu lūguma izveidot un koordinēt sadarbības platformu nolūkā stiprināt informācijas apmaiņu un plašāku sadarbību starp attiecīgajām uzraudzības iestādēm, ja apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrība veic vai plāno veikt darbības, kuru pamatā ir brīvība sniegt pakalpojumus vai brīvība veikt uzņēmējdarbību un ja: a) šādas darbības ir nozīmīgas attiecībā uz uzņēmējas dalībvalsts tirgu; b) piederības dalībvalsts uzraudzības iestāde saskaņā ar 152.a panta 2. punktu ir sniegusi paziņojumu par finanšu stāvokļa pasliktināšanos vai citiem jauniem riskiem; vai c) lieta ir nodota EAAPI saskaņā ar 152.a pantu 2. punktu. 2. Šā panta 1. punkts neskar attiecīgo uzraudzības iestāžu tiesības izveidot sadarbības platformu, ja tās visas piekrīt to darīt. 3. Sadarbības platformas izveide atbilstīgi 1. un 2. punktam neskar uzraudzības pilnvaras, kuras piederības dalībvalsts un uzņēmējas dalībvalsts uzraudzības iestāžu uzraudzības pilnvaras, kuras paredzētas šajā direktīvā. 4. Neskarot Regulas (ES) Nr. 1094/2010 35. pantu, attiecīgās kompetentās iestādes pēc EAAPI pieprasījuma laikus sniedz visu nepieciešamo informāciju, lai sadarbības platforma varētu pienācīgi darboties.”;
(18)

Ja tiks noteikti minimālie tīro transportlīdzekļu iepirkuma mērķrādītāji, kas jāsasniedz dalībvalstu līmenī divos pārskata laikposmos – līdz 2025. gadam un līdz 2030. gadam –, tam būtu jāveicina politikas noteiktība tirgos, kur ir vajadzīgas investīcijas mazemisiju un bezemisiju mobilitātē. Minimālie mērķrādītāji atbalsta tīro transportlīdzekļu tirgus veidošanos visā Savienībā. Tie nodrošina laiku publiskā iepirkuma procesu pielāgošanai un tirgum dod skaidru signālu. Turklāt, nosakot, ka minētajos pārskata laikposmos iepirkto pilsētas autobusu attiecīgā minimālā mērķrādītāja daļa ir jāsasniedz ar bezemisiju pilsētas autobusu iepirkumiem, tiek stiprināta apņemšanās panākt transporta nozares dekarbonizāciju. Būtu jāatzīmē, ka trolejbusi ir uzskatāmi par bezemisiju transportlīdzekļiem, ja vien tie darbojas vienīgi ar elektrību vai arī tad, kad nav pieslēgti tīklam, izmanto tikai bezemisiju piedziņu; pretējā gadījumā tie ir uzskatāmi par tīrajiem transportlīdzekļiem. Ietekmes novērtējumā minēts, ka dalībvalstis aizvien biežāk nosaka mērķrādītājus atkarībā no savām ekonomiskajām iespējām un no problēmas nopietnības. Mērķrādītāji dažādām dalībvalstīm būtu jānosaka atkarībā no to ekonomiskajām iespējām (iekšzemes kopprodukts uz vienu iedzīvotāju) un eksponētības piesārņojumam (pilsētu iedzīvotāju blīvums). Šīs direktīvas nolūkā veiktais teritoriālās ietekmes novērtējums rāda, ka ietekme visos Savienības reģionos būs vienmērīga.
No visa kvotu daudzuma 2 % būtu jāatvēl jaunizveidojamam modernizācijas fondam, un šīs kvotas būtu jāizsola saskaņā ar Komisijas Regulā (ES) Nr. 1031/2010 (8) paredzētajiem noteikumiem un kārtību, kā jārīko izsoles kopējā izsoļu platformā. Atkarībā no īpatsvara, līdz kādam tiek samazināts izsolāmo kvotu apjoms, lai izvairītos no nepieciešamības piemērot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu, kvotu apjoms, kas pieejams saskaņā ar modernizācijas fondu, būtu jāpalielina par līdz pat 0,5 % no kopējā kvotu daudzuma. Dalībvalstīm, kuru IKP uz vienu iedzīvotāju (pēc tirgus cenām) 2013. gadā bija mazāks nekā 60 % no Savienības vidējā rādītāja, vajadzētu būt tiesīgām saņemt finansējumu no modernizācijas fonda, un tām vajadzētu būt iespējamam līdz 2030. gadam atkāpties no principa, ka visas kvotas par elektroenerģijas ražošanu ir izsolāmas, proti, izmantojot iespēju sadalīt bezmaksas kvotas, lai pārredzami veicinātu reālas investīcijas enerģētikas sektora modernizācijā, tajā pašā laikā nepieļaujot iekšējā enerģijas tirgus izkropļošanu. Investīcijas no modernizācijas fonda, kuru mērķis ir energoefektivitātes uzlabošana, varētu ietvert investīcijas transporta elektrifikācijā, jo īpaši autotransporta elektrifikācijā. Noteikumiem par modernizācijas fondu būtu jāveido saskanīga, visaptveroša un pārredzama sistēma, lai nodrošinātu pēc iespējas efektīvāku īstenošanu, ņemot vērā, ka ir jāgādā, lai visi dalībnieki varētu bez grūtībām piekļūt fondam, un iespējas piemērot finanšu sviras efektu investīcijām dalībvalstīs. Pārvaldības struktūras funkcijai vajadzētu būt samērīgai ar mērķi – nodrošināt līdzekļu pienācīgu izmantošanu.

Minētajā pārvaldības struktūrā būtu jāietver investīciju komiteja, un lēmumu pieņemšanas procesā būtu pienācīgi jāņem vērā Eiropas Investīciju bankas (EIB) pieredze, izņemot gadījumus, kad atbalstu piešķir neliela mēroga projektiem, izmantojot aizdevumus no valsts attīstību veicinošas bankas vai piešķīrumus no kādas valsts programmas, kam ir tādi paši mērķi kā modernizācijas fondam. Lai identificētu un atklātu jebkādu potenciālu interešu konfliktu, būtu jāpublicē un regulāri jāatjaunina investīciju komitejas sastāvs, tās locekļu curricula vitae, kā arī viņu interešu deklarācijas. Lai nodrošinātu, ka pienācīgi tiek apmierinātas investīciju vajadzības dalībvalstīs ar zemiem ienākumiem, līdzekļi modernizācijas fondam starp dalībvalstīm būtu jāsadala, balstoties uz verificēto emisiju (50 %) un IKP kritēriju (50 %) kombināciju. Finansiālo atbalstu no modernizācijas fonda varētu sniegt dažādos veidos. Lai līdzekļiem piemērotu finanšu sviras efektu un lai nodrošinātu, ka attiecīgajām investīcijām ir pastiprināta ietekme, bezmaksas kvotas elektroenerģijas ražošanas modernizācijai dažās dalībvalstīs un līdzekļus, kas pieejami no modernizācijas fonda investīcijām ārpus prioritāro jomu saraksta, būtu jāpapildina ar līdzekļiem no privātām juridiskām personām, kas varētu ietvert atsevišķus līdzekļus no tādām privātām juridiskām personām, kuras vai nu pilnībā, vai daļēji atrodas publisku iestāžu īpašumā.