3)

8. nodaļu aizstāj ar šādu tekstu. “8. NODAĻA ATBALSTS PAR KULTŪRAUGIEM AR AUGSTU ENERĢĒTISKO VĒRTĪBU 1. IEDAĻA Definīcijas 23. pants Definīcijas Šajā nodaļā: a) “atbalsta pieprasītājs” ir lauksaimnieks, kurš apstrādā tādas teritorijas, kas norādītas Regulas (EK) Nr. 1782/2003 88. pantā, lai iegūtu atbalstu, kuru piešķir atbilstoši minētā panta nosacījumiem; b) “atbalsts” ir atbalsts par kultūraugiem ar augstu enerģētisko vērtību, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1782/2003 88. pantā; c) “produkti ar augstu enerģētisko vērtību” ir kāds no Regulas (EK) Nr. 1782/2003 88. panta otrajā punktā minētajiem produktiem ar augstu enerģētisko vērtību; d) “pirmapstrādātājs” ir lauksaimniecības izejvielu izmantotājs (bet ne atbalsta pieprasītājs), kurš veic pirmo pārstrādes procesu ar mērķi iegūt vienu vai vairākus produktus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1782/2003 88. panta otrajā daļā; e) “uzpircējs” ir persona, kas noslēgusi līgumu ar atbalsta pieprasītāju atbilstīgi 25. pantam un uz sava rēķina nopērk izejvielas, kas minētas 24. panta 1. punktā un kas ir paredzētas Regulas (EK) Nr. 1782/2003 88. panta otrajā daļā norādītajai izmantošanai. 2. IEDAĻA Izejvielu izmantošana 24. pants Izejvielu izmantošana 1. Jebkuru lauksaimniecības izejvielu var audzēt platībās, uz kurām attiecas atbalsts, ar nosacījumu, ka šīs platības pamatā ir paredzēts izmantot produktu ar augstu enerģētisko vērtību ražošanai saskaņā ar noteikumiem 2. līdz 8. punktā. 2. Cukurbietes var audzēt 1. punktā minētajās platībās, ja vien visi starpprodukti tiek izmantoti produktu ar augstu enerģētisko vērtību ražošanai un visi blakusprodukti vai līdzprodukti, kas satur cukuru, tiek izmantoti atbilstīgi Padomes Regulai (EK) Nr. 318/2006 (4). 3. Attiecībā uz kaņepēm piemēro Komisijas Regulas (EK) Nr. 795/2004 (5) 29. pantu un Regulas (EK) Nr. 796/2004 33. pantu. 4. Dalībvalstis var izslēgt lauksaimniecības izejvielas no atbalsta par kultūrām ar augstu enerģētisko vērtību piešķiršanas, ja šādi produkti rada grūtības tādos darbības aspektos kā materiālu pārbaude, sabiedrības veselība, vide, krimināltiesības vai gala produkta ar augstu enerģētisko samazināta vērtības likme. 5. Dalībvalstis var noteikt minimālās apstrādātās platības attiecībā uz visām izejvielām. 6. Produktu ar augstu enerģētisko vērtību ekonomiskajai vērtībai, kas panākta izejvielu pārstrādes procesā, jābūt augstākai nekā to kultūraugu vērtībai, kuri paredzēti citiem lietojumiem un iegūti tādā pārstrādē, kuru vērtības aprēķināšanas metode minēta šīs regulas 38. panta 6. punktā. 7. Atkāpjoties no 6. punkta prasībām, sojas pupas drīkst audzēt 1. punktā minētajās platībās, ja vien visi starpprodukti, izņemt sojas pupu miltus, tiek izmantoti produktu ar augstu enerģētisko vērtību ražošanai. 8. Produktus ar augstu enerģētisko vērtību iegūst vēlākais trešais pārstrādātājs. 3. IEDAĻA Līgums 25. pants Līgums 1. Lai ražotu 24. pantā minētās izejvielas, nepieciešams līgums atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1782/2003 90. pantam, ievērojot šīs nodaļas nosacījumus. 2. Atkāpjoties no 1. punkta prasībām, attiecībā uz tiem gadiem, kas ir pirms pirmā kultūraugu, kas nav viengadīgās kultūras, ražas novākšanas gada, atbalsta pieprasītāji, parakstot atbilstošu deklarāciju, apņemas attiecīgajā gadā sēt un izmantot izejvielas, kas tiks novāktas, lai ražotu produktus ar augstu enerģētisko vērtību. Deklarācijā ir jāiekļauj vismaz šāda informācija: a) attiecīgo izejvielu suga un apsētā platība – pa sugām; b) plānotais pirmais ražas novākšanas gads. 3. Atbalstot vienotu pieprasījumu iesniegšanas sistēmu, līdz Regulas (EK) Nr. 796/2004 11. pantā noteiktajam datumam atbalsta pieprasītāji kompetentajām iestādēm iesniedz tā līguma kopiju, kas noslēgts ar uzpircēju vai pirmapstrādātāju vai – attiecīgā gadījumā – 2. punktā minēto deklarāciju. Dalībvalsts var arī pieņemt lēmumu, ka šādu līgumu drīkst noslēgt vienīgi starp atbalsta pieprasītāju un pirmapstrādātāju. Dalībvalstis atbalsta pieprasītājiem var arī prasīt noslēgt līgumus par katru izejvielu atsevišķi. 4. Atbalsta pieprasītāji gādā, lai līgumā būtu minēti vismaz šādi fakti: a) līgumslēdzēju personu vārds, uzvārds vai nosaukums un adrese; b) līguma termiņš; c) katras attiecīgās izejvielas suga un attiecīgi apsētā platība; d) visi nosacījumi, kuri piemērojami paredzamo izejvielu daudzumu piegādei; e) lauksaimnieka apņemšanās pildīt saistības atbilstīgi 27. panta 1. punktam; f) pirmapstrādātāja vai uzpircēja apņemšanās izmantot izejvielas saskaņā ar šajā nodaļā paredzēto. 4. IEDAĻA Etalonražīguma rādītāji, izejvielu piegāde un piegādājamie daudzumi 26. pants Etalonražīguma rādītāji 1. Dalībvalstis, izmantojot atbilstošu kārtību, katru gadu savlaicīgi nosaka etalonražīguma rādītājus, kas jāpanāk attiecībā uz katru izejvielu veidu, un par to informē attiecīgo atbalsta pieprasītāju. 2. Atkāpjoties no 1. punkta prasībām, dalībvalstis var pieņemt lēmumu nenoteikt etalonražīguma rādītāju kultūrām, kas nav viengadīgās kultūras. Tādā gadījumā, ja 27. panta 1. punkta otrajā daļā paredzētās pārbaudes laikā tiek konstatēts neatbilstības risks attiecībā uz pienākumu nodot visu novākto izejvielu daudzumu, dalībvalsts, izmantojot atbilstošu procedūru, nosaka etalonražīguma rādītāju attiecībā uz kultūrām, kurām ir konstatēta minētā riska iespējamība. 27. pants Izejvielu piegāde un piegādājamie daudzumi 1. Atbalsta pieprasītāji uzpircējam vai pirmapstrādātājam piegādā: a) izejvielu daudzumu, kas ir vismaz vienāds ar etalonražīguma rādītāju, b) visu izejvielas daudzumu, kas iegūts no kultūrām, par kurām dalībvalsts izvēlējusies 26. panta 2. punktā paredzēto iespēju. Dalībvalstis nosaka atbilstošus pārbaudes pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots pienākums nodot visu pirmā punkta b) apakšpunktā noteikto izejvielu. 2. Atbalsta pieprasītāji, uzpircēji vai pirmapstrādātāji informē kompetento iestādi par izejvielu piegādi, nosūtot rakstisku deklarāciju, kuru parakstījis uzpircējs vai pirmapstrādātājs un atbalsta pieprasītājs. Deklarācijā ir jāiekļauj vismaz šāda informācija: a) piegādes datums; b) piegādātais daudzums, sadalot pa kultūraugu sugām. 3. Uzpircēji vai pirmapstrādātāji pieņem piegādātās izejvielas, kā minēts 1. punktā, un nodrošina, ka ekvivalents šādas izejvielas daudzums tiek izmantots Kopienā viena vai vairāku produktu ar augstu enerģētisko vērtību ražošanai. 4. Uzpircēji piegādā pirmapstrādātājam(-iem) ekvivalentu daudzumu visam izejvielu daudzumam, kas pārņemts no atbalsta pieprasītājiem. 5. Pirmapstrādātājs var izmantot ekvivalentu izejvielas, starpproduktu vai blakusproduktu daudzumu, lai ražotu vienu vai vairākus produktus ar augstu enerģētisko vērtību. Pirmajā punktā minētajā gadījumā vai tad, ja uzpircējs pārdod novāktajam izejvielas daudzumam ekvivalentu daudzumu, pirmapstrādātājs vai uzpircējs sniedz attiecīgu informāciju kompetentajai iestādei, kurai iemaksāta 31. pantā minētā drošības nauda, vai – gadījumā, ja tiek piemērots 37. pants, – kompetentajai iestādei, kura atbild par attiecīgā uzpircēja vai pirmapstrādātāja apstiprināšanu. Ja šādu ekvivalentu daudzumu izlieto citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā izejvielas tika novāktas, tad attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes viena otrai sniedz sīkas ziņas par šādiem darījumiem. 6. Saskaņā ar valstu nosacījumiem attiecībā uz līgumsaistību pārvaldību pirmapstrādātājs var pilnvarot trešās personas veikt izejvielas savākšanu no lauksaimnieka, kas pieprasa atbalstu. Vienīgi pārstrādātājs atbild par šajā nodaļā paredzēto pienākumu izpildi. 28. pants Ārkārtēji apstākļi Sevišķos vai ārkārtas apstākļos saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 40. panta 4. punktā paredzēto atbalsta pieprasītājs var informēt kompetento iestādi, ievērojot Regulas (EK) Nr. 796/2004 72. pantā noteikto kārtību, ka šādu apstākļu rezultātā tas nav varējis piegādāt 25. pantā minētajā līgumā paredzēto izejvielas daudzuma daļu vai visu daudzumu. Kompetentā iestāde pēc pietiekamu pierādījumu saņemšanas par šādiem ārkārtas apstākļiem var atļaut mainīt daudzumu, kas jāpiegādā uzpircējam vai pirmapstrādātājam. 5. IEDAĻA Atbalsta maksājuma noteikumi 29. pants Maksājums 1. Neskarot Regulas (EK) Nr. 796/2004 51. pantā noteiktās sankcijas un šās regulas 30. pantu, atbalstu izmaksā tikai, ja tiek ievēroti šādi nosacījumi: a) kompetentajai iestādei ir iesniegta līguma kopija atbilstīgi 25. pantam; b) ir iemaksāta 31. pantā paredzētā drošības nauda gadījumos, ja piemēro 37. pantu; c) kompetentajai iestādei ir iesniegta deklarācija, kas minēta 27. panta 2. punktā; d) kompetentā iestāde ir pārbaudījusi, ka attiecībā uz katru pieprasījumu ir izpildīti 25. un 27. pantā minētie nosacījumi. 2. Atkāpjoties no 1. punkta prasībām un neskarot Regulas (EK) Nr. 796/2004 51. pantā paredzētos samazinājumus un izņēmumus, nedz arī šīs regulas 30. pantā noteiktās sankcijas, atbalsts par tiem gadiem, kas ir pirms pirmā ražas novākšanas gada par kultūrām, kuras nav viengadīgās kultūras, tiek izmaksāts ar nosacījumu, ka kompetentajai iestādei ir iesniegta 25. panta 2. punktā minētā deklarācija un ka kompetentā iestāde ir pārbaudījusi atbilstību 25. panta 2. punktam. 30. pants Sankcijas, kuras piemēro gadījumā, ja tiek iesniegta viltota piegādes deklarācija Ja pārbaudes laikā konstatē, ka 27. panta 2. punktā prasītā piegādes deklarācija ir viltota, atbalsta pieprasītājam tiek atņemtas tiesības pretendēt uz atbalstu. Ja atbalsts jau ir izmaksāts, to atgūst saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 796/2004 73. panta noteikumiem. Attiecībā uz kultūrām, kuras nav viengadīgās kultūras, uz maksājumiem, kas jau ir veikti, var attiecināt atgūšanas nosacījumus līdz pēdējam attaisnotajam maksājumam. 6. IEDAĻA Uzpircēju un pirmapstrādātāju pienākumi 31. pants Drošības nauda 1. Uzpircēji vai pirmapstrādātāji kompetentajai iestādei iemaksā drošības naudu atbilstoši 2. punkta prasībām līdz termiņa beigām attiecībā uz grozījumiem par maksājumu pieprasījumiem attiecīgajā gadā konkrētajā dalībvalstī atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 796/2004 15. panta 2. punktam. Tomēr dalībvalstis var atteikties izpildīt prasību par drošības naudas iemaksu atbilstīgi nosacījumiem Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2220/85 (6) 5. pantā. 2. Drošības naudas apmēru, kas jāmaksā par katru izejvielu, aprēķina, reizinot visu to platību summu, uz kurām attiecas attiecīgā uzpircēja vai pirmapstrādātāja parakstīts līgums un ko izmanto minētās izejvielas ražošanai, ar likmi EUR 60 par hektāru. 3. Gadījumā, ja tiek audzētas kultūras, kuras nav viengadīgās kultūras, drošības nauda tomēr ir jāiemaksā par to gadu, kad tiek novākta pirmā raža un uzskata, ka šī prasība ir izpildīta attiecībā uz nākamajiem gadiem līguma termiņa laikā. 4. Ja līgumus groza saskaņā ar 28. pantu, tad iemaksāto drošības naudas apmēru attiecīgi koriģē. 5. Neskarot Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. līdz 24. pantu, ja drošības naudu ir iemaksājis uzpircējs, to atmaksā, tiklīdz attiecīgā izejviela ir piegādāta pirmapstrādātājam, ja uzpircēja kompetentajai iestādei ir pierādījumi, ka pirmapstrādātājs savā kompetentajā iestādē ir iemaksājis ekvivalentu drošības naudu. Attiecībā uz pirmapstrādi dalībvalstī, kurā piemēro 37. panta noteikumus, drošības nauda, kuru iemaksājies uzpircējs, atmaksā, tiklīdz attiecīgā izejviela ir piegādāta pirmapstrādātājam, kurš to attiecīgi apstiprina. 32. pants Primārās, sekundārās un pakārtotās prasības uzpircējiem un pārstrādātājiem 1. Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. panta nozīmē galvenās prasības veido šādi pienākumi: a) uzpircējam ir jāpiegādā viss izejvielas daudzums pirmapstrādātājam atbilstoši 27. panta 4. punktam; b) pirmapstrādātājam ir jāapstrādā vismaz tāds izejvielas daudzums, kas noteikts saskaņā ar 27. panta 1. punktu, iegūstot līgumā paredzēto galaproduktu; c) pirmapstrādātājam ir jāpilda pienākumi attiecībā uz ekonomisko vērtību produktiem ar augstu enerģētisko vērtību, pārstrādājot 24. panta 6. punktā minētās izejvielas. 2. Pirmapstrādātāja pienākums pārstrādāt izejvielas līdz 31. jūlijam otrajā gadā pēc ražas novākšanas uzskatāms par sekundāro prasību Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. panta nozīmē. 3. Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. panta pakārtotās prasības veido šādi pienākumi: a) uzpircējiem un pirmapstrādātājiem: i) ir pienākums pieņemt atbilstoša daudzuma izejvielu piegādi no atbalsta pieprasītāja saskaņā ar 27. panta 3. punktu; ii) ir pienākums parakstīt piegādes deklarāciju, kas minēta 27. panta 2. punktā; b) pirmapstrādātājiem ir pienākums nepieciešamības gadījumā iemaksāt drošības naudu 31. panta 1. punktā noteiktajā termiņā. 4. Atkāpjoties no Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. panta 2. punkta prasībām, pienākums uzpircējam vai pirmastrādātājam pieņemt vai veicināt pārbaudes, ko kompetentās iestādes veic uz vietas, vai nodrošināt šīs regulas 38. pantā minēto informāciju uzskatāms par primāro prasību. 7. IEDAĻA Īpaši noteikumi izejvielu izmantošanai saimniecībā 33. pants Izejvielu izmantošana saimniecībā 1. Neatkarīgi no 25. panta 1. punkta dalībvalstis atbalsta pieprasītājam var atļaut veikt šādas darbības: a) izmantot īsas augsekas meža kokus ar kodu ex 0602 90 41 vai visus labības vai eļļas sēklu veidus, kas atbilst KN kodiem 1201 00 90, 1205 10 90, 1205 90 00, 1206 00 91 un 1206 00 99, kas novākti: i) kā apkures degviela zemnieku saimniecībām; ii) enerģijas vai biodegvielas ražošanai pašu saimniecībā; b) pārstrādāt biogāzē (KN kods 2711 29 00) visas saimniecībā novāktās izejvielas. 2. Ja tiek piemērots šā panta 1. punkts, 25. pantu nepiemēro. Atbalsta pieprasītāji kompetentajām iestādēm var iesniegt rakstisku deklarāciju Regulas (EK) Nr. 796/2004 11. pantā noteiktajā termiņā, kā arī atbalstot vienoto pieprasījumu sistēmu, kurā būtu iekļauta vismaz šāda informācija: a) attiecīgās izejvielas suga un apsētā platība – pa sugām; b) attiecīgā gadījumā – norāde, kurš ir plānotais pirmais ražas novākšanas gads; c) atbalsta pieprasītāja apņemšanās izmantot vai tieši pārstrādāt izejvielas, par kurām sniegta deklarācija saskaņā ar šā panta 1. punktu un 24. panta 1. punktu, līdz datumam, kuru nosaka dalībvalstis, bet ne vēlāk kā līdz 31. jūlijam otrajā gadā pēc ražas novākšanas gada; d) paredzētais izejvielas lietojums un paredzētās pārstrādes tehniskais apraksts. 3. Ja vien šajā iedaļā nav paredzēts citādi, šīs nodaļas noteikumus piemēro attiecīgajiem lauksaimniekiem. 34. pants Izejvielu daudzums izmantošanai saimniecībā 1. Atbalsta pieprasītāji saimniecībā var izmantot: a) izejvielas daudzumu, kas ir vismaz ekvivalents etalonražīguma rādītājiem, kas minēti 26. pantā; vai b) visu novākto izejvielu daudzumu, ja nav noteikts etalonražīguma rādītājs. Dalībvalstīm jāparedz piemēroti pārbaudes pasākumi, lai nodrošinātu atbilstību 1. punkta b) apakšpunkta noteikumiem. 2. Atbalsta pieprasītājiem ir pienākums dalībvalstu noteiktajā termiņā iesniegt kompetentajām iestādēm ražas novākšanas deklarāciju, kurā iekļauta vismaz šāda informācija: a) ražas novākšanas diena; b) novāktais izejvielu daudzums. 3. Sevišķos vai ārkārtas apstākļos saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 40. panta 4. punktā paredzēto atbalsta pieprasītājs var informēt kompetento iestādi, ievērojot Regulas (EK) Nr. 796/2004 72. panta noteikumus, ka tas nevarēs veikt ražas novākšanu vai izmantot daļu izejvielas ražas vai to kopumā, kā paredzēts šā panta 1. punktā. Kompetentā iestāde pēc pietiekamu pierādījumu saņemšanas par šādiem ārkārtas apstākļiem var atļaut mainīt daudzumu, kas paredzēts izmantošanai saimniecībā. 35. pants Pārbaudes Neskarot pārbaudes pasākumus, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 796/2004 24. un 26. pantā un šīs regulas 37. panta 4. punktā un 37. panta 6. punktā, dalībvalstis, piemērojot šīs regulas 33. panta 1. punktu, nosaka piemērotus pārbaudes pasākumus, lai nodrošinātu šādu prasību izpildi: a) atbilstošs izejvielas daudzums tiek novākts atbilstoši 34. pantam. Šādos pārbaudes pasākumos ir iekļauta vismaz šāda informācija: i) administratīvas pārbaudes attiecībā uz atbilstību 34. pantam saistībā ar novākto ražas daudzumu; ii) pārbaudes uz vietas vismaz 10 % saimniecību, lai pārbaudītu novāktās ražas daudzumus, kurus atbalsta pieprasītājs paziņojis saskaņā ar 34. panta 2. punktu; b) šā panta a) apakšpunktā minētās izejvielas tiek izmantotas saimniecībā vai pārstrādāta par biogāzi produktā, kas atbilst KN kodam 2711 29 00. 36. pants Maksājumi 1. Neskarot samazinājumus un izņēmumus Regulas (EK) Nr. 796/2004 51. pantā un šā panta 2. punktā, atbalstu pieprasītājiem izmaksā tikai, ja tiek ievēroti šādi nosacījumi: a) ir novākts nepieciešamais ražas daudzums saskaņā ar 34. pantu; b) kompetentajai iestādei ir iesniegta deklarācija, kas paredzēta 33. panta 2. punktā un 34. panta 2. punktā; c) kompetentā iestāde ir veikusi 35. panta a) punktā paredzētās pārbaudes. 2. Neskarot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 40. panta prasības, ja tiek konstatēts, ka atbalsta pieprasītājs tīšuprāt ir iesniedzis šīs regulas 34. panta 2. punktā minēto ražas novākšanas deklarāciju, kurā paziņotie dati ir viltoti, pieprasījuma iesniedzējs zaudē tiesības saņemt atbalstu. Ja atbalsts jau ir izmaksāts, to atgūst saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 796/2004 73. panta noteikumiem. Ja izejvielas nepārstrādā produktos ar augstu enerģētisko vērtību 33. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētajā termiņā, par attiecīgo novākto ražu izmaksāto atbalstu atgūst saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 796/2004 73. pantu un lauksaimnieku nākamajā gadā izslēdz no pretendentu loka uz atbalstu par kultūraugiem ar augstu enerģētisko vērtību. 36. a pants Dalībvalstis var pieņemt lēmumu piemērot šīs iedaļas noteikumus pēc 2008. gada 1. janvāra. 8. IEDAĻA Alternatīva apstiprināšanas sistēma 37. pants Alternatīva apstiprināšanas sistēma 1. Atkāpjoties no 31. panta prasībām, dalībvalstis var pieņemt lēmumu izveidot uzpircēju un pirmapstrādātāju “apstiprināšanas” sistēmu (turpmāk tekstā – “apstiprinātie uzņēmēji”). Dalībvalstis šā punkta pirmajā daļā minēto lēmumu publisko līdz 1. novembrim tajā gadā, kas ir pirms tā piemērošanas. Tomēr attiecībā uz 2007. gadu dalībvalstīm šāds lēmums ir jāpublisko līdz 2007. gada 1. martam. Ja vien šajā iedaļā nav paredzēts citādi, šīs nodaļas noteikumus piemēro dalībvalstīs, kuras izlēmušas piemērot pirmā punkta nosacījumus. 2. Ja dalībvalsts ir izlēmusi piemērot 1. punkta nosacījumus, tā pieņem nepieciešamos noteikumus un veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti šīs nodaļas noteikumi. Dalībvalstīm jo īpaši ir jānosaka nosacījumi, pēc kuriem uzņēmēji tiek apstiprināti, nodrošinot, lai būtu ievēroti vismaz šādi kritēriji: a) attiecībā uz uzpircējiem: i) jābūt nepieciešamajai administratīvajai kapacitātei, lai strādātu par uzpircēju un veiktu 38. pantā minēto reģistrāciju; ii) jābūt līgumsaistībām vismaz ar vienu pārstrādātāju par izejvielu piegādi vai jābūt pierādījumiem par tirdzniecības darbību pietiekami ilgu laikposmu; b) attiecībā uz pirmapstrādātājiem: i) jābūt nepieciešamajai administratīvajai kapacitātei, lai strādātu par pirmapstrādātāju un veiktu 38. pantā minēto reģistrāciju; ii) jābūt nepieciešamajai ražošanas kapacitātei, lai ražotu vismaz vienu no 24. panta 1. punktā minētajiem produktiem ar augstu enerģētisko vērtību. 3. Pirms 6. punktā minētā saraksta publicēšanas dalībvalstis nosaka pārbaudes kārtību attiecībā uz apstiprināto uzņēmēju apstiprināšanu. 4. Ja tiek konstatēts, ka apstiprinātais uzņēmējs neatbilst šajā nodaļā minētajiem noteikumiem vai valsts noteikumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz šādiem noteikumiem, vai ja uzpircējs vai pirmapstrādātājs nepieņem vai neveicina pārbaudes uz vietas, ko veic kompetentā iestāde, un/vai nesniedz informāciju, kas minēta 38. pantā, dalībvalsts var piemērot atbilstošu sodu. Soda apmēru aprēķina, ņemot vērā pārkāpuma nopietnību un proporcionāli drošības naudai, kas konfiscēta par neatbilstību prasībām atbilstoši 32. pantam. 5. Ja apstiprinātais uzņēmējs klajas nolaidības dēļ, ko definē dalībvalsts, neievēro šās nodaļas noteikumus vai arī neievēro valsts noteikumus, dalībvalstis var pieņemt lēmumu atcelt piešķirto apstiprinājumu uz dalībvalsts noteiktu laikposmu. 6. Līdz 15. decembrim gadā, kas ir pirms tā, par kuru tiek piešķirts atbalsts, dalībvalsts publisko visu apstiprināto uzpircēju un apstiprināto pirmapstrādātāju sarakstu. Tomēr par atbalstu, kas tiek piešķirts par 2007. gadu, apstiprināto uzpircēju un pirmapstrādātāju saraksts ir jāpublisko vēlākais līdz 2007. gada 15. aprīlim. 7. Ja dalībvalsts pieņem lēmumu piemērot 1. punktu, atbalstu izmaksā tikai atbalsta pieprasītājiem, kuri ir noslēguši līgumus ar apstiprinātajiem uzpircējiem vai pārstrādātājiem. 9. IEDAĻA Pārbaudes 38. pants Reģistrācija 1. Vismaz reizi mēnesī dalībvalsts kompetentā iestāde precizē, kāda reģistrācija ir jāveic uzpircējiem, pārstrādātājiem vai atbalsta pieprasītājiem, kas minēti 33. panta 1. punktā, un to, cik bieži šādi dati ir jāatjaunina, bet tas nedrīkst būt retāk kā reizi mēnesī. 2. Pārstrādātājiem jāreģistrē vismaz šāda informācija: a) dažādu izejvielu daudzumi, kas nopirkti pārstrādei; b) pārstrādāto izejvielu daudzumi un no tiem iegūto gala produktu, līdzproduktu un blakusproduktu daudzumi un veidi; c) zudumi pārstrādes gaitā; d) iznīcinātie daudzumi un šādas iznīcināšanas iemesli; e) to produktu daudzumi un veidi, ko pārstrādātājs pārdevis vai nodevis tālāk, un cenas; f) attiecīgā gadījumā – nākamo pārstrādātāju vārds, uzvārds vai nosaukums un adrese. 3. Uzpircējiem jāreģistrē vismaz šāda informācija: a) visu izejvielu daudzumi, kas nopirkti un pārdoti pārstrādei saskaņā ar šo shēmu; b) pirmapstrādātāju vārds, uzvārds vai nosaukums un adrese. 4. Attiecībā uz 33. panta 1. punktā minētajiem atbalsta pieprasītājiem, tiem ir jāreģistrē vismaz krājumu apjoms, lai būtu iespējams izsekot darbībai ar novākto ražu un tās pārstrādei saimniecībā. 5. Uzpircēja vai pirmapstrādātāja kompetentā iestāde pārbauda, vai iesniegtais līgums atbilst 24. panta 1. punkta nosacījumiem. Ja līgumi neatbilst minētajiem nosacījumiem, par to informē atbalsta pieprasītāja kompetentās iestādes. 6. Lai aprēķinātu 24. panta 6. punktā minēto produktu ekonomisko vērtību, attiecīgās kompetentās iestādes, pamatojoties uz 2. punktā minēto informāciju, salīdzina visu attiecīgo produktu, kuriem ir augsta enerģētiskā vērtība, vērtību summu ar visu citu produktu vērtību summu, kas paredzēti citādai izmantošanai un iegūti ar tām pašām pārstrādes darbībām. Katru vērtību iegūst, sareizinot attiecīgo daudzumu ar rūpnīcas noteikto vidējo cenu, kuru pārbauda iepriekšējā tirdzniecības gadā. Ja šīs cenas nav pieejamas, kompetentā iestāde nosaka attiecīgās cenas, jo īpaši pamatojoties uz 39. panta 1. punktā minēto informāciju. 39. pants Pārstrādes pārbaudes 1. Pirmapstrādātāji savām kompetentajām iestādēm sniedz prasīto informāciju par attiecīgo pārstrādes ciklu, jo īpaši attiecībā uz cenām un tehniskās pārstrādes koeficientiem, ko izmanto, lai noteiktu gala produktu daudzumus, ko iespējams iegūt. 2. Dalībvalstu, kurās atrodas pieņemšanas punkti, kompetentās iestādes uzsāk pārbaudes vismaz 25 % no to teritorijās iekārtotajiem pieņemšanas punktiem, kurus izvēlas ar riska analīzes metodi. Šīs pārbaudes ietver komercdokumentu fiziskas pārbaudes un kontroli, lai pārbaudītu atbilstību starp izejvielu iepirkumiem un atbilstošajām piegādēm un atbilstību 32. pantā noteiktajām primārajām, sekundārajām un pakārtotajām prasībām. 3. To dalībvalstu kompetentās iestādes, kurās notiek pārstrāde, pārbauda atbilstību 24. panta 1. punkta noteikumiem un 32. panta 2. punktā minētajām primārajām, sekundārajām un pakārtotajām prasībām vismaz 25 % to pārstrādātāju telpās, kas atrodas tās teritorijā, atlasē pamatojoties uz riska analīzi. Šīs pārbaudes attiecas vismaz uz šādiem elementiem: a) vērtību summas produktiem ar augstu enerģētisko vērtību salīdzinājumā ar visu citu to produktu vērtību summu, kas paredzēti citādai izmantošanai un iegūti ar tām pašām pārstrādes darbībām; b) pārstrādātāja ražošanas sistēmas analīze, kas ietver fiziskas pārbaudes un tirdzniecības dokumentu pārbaudes, lai pārliecinātos, vai saskan izejvielu piegādes, galaprodukti, līdzprodukti un blakusprodukti. Pirmās daļas b) punktā minēto pārbaužu mērķiem kompetentā iestāde jo īpaši balstās uz attiecīgo izejvielu pārstrādes tehniskajiem koeficientiem. Šādus koeficientus pielieto, ja tie pastāv Kopienas likumdošanā attiecībā uz eksportēšanu. Ja tādu nav, bet Kopienas tiesību aktos ir paredzēti citi koeficienti, piemēro tos. Visos pārējos gadījumos pārbaude tieši balstās uz koeficientiem, kurus vispārēji atzinusi attiecīgā pārstrādes rūpniecības nozare. 4. Šīs regulas 33. panta 1. punktā minētajām pārstrādes darbībām pārbaudes veic 10 % atbalsta pieprasītājiem, kurus izvēlas ar riska analīzes metodi, ņemot vērā: a) atbalsta apjomus; b) produkcijas veidu, kas atbilstoši deklarācijai nodots pārstrādei, jo īpaši kultūru veidus, kas nav viengadīgās kultūras; c) lauksaimniecības zemes gabalu skaitu; d) attīstību salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu; e) iepriekšējo gadu pārbaužu rezultātus; f) citus parametrus, ko nosaka dalībvalstis, pamatojoties uz iesniegto deklarāciju reprezentativitāti. 5. Šā panta 4. punktā minētajās pārbaudēs jābūt vismaz šādiem faktiem: a) vērtības summas produktiem ar augstu enerģētisko vērtību salīdzinājums ar visu citu to produktu vērtību summu, kas paredzēti citādai izmantošanai un iegūti ar tām pašām pārstrādes darbībām; b) informācija par to, vai ir nepieciešamais, lai izejvielas lietotu vai pārstrādātu saimniecībā. 6. Ja 4. punktā minētās pārbaudes gaitā konstatē pārkāpumus, kompetentā iestāde veic papildu pārbaudes gada gaitā un attiecīgi paaugstina to atbalsta pieprasītāju skaitu procentuāli, kuru saimniecībās veic pārbaudes uz vietas nākamajā gadā, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 796/2004 26. panta 3. punktu. 7. Ja tiek nodrošināts, ka noteikti pārbaužu elementi pēc 2., 3. un 4. punkta tiek veikti, pamatojoties uz paraugiem, tad līdz ar šādiem paraugiem ir jāgarantē, ka pārbaudes līmenis ir ticams un reprezentatīvs. 8. Pēc katras pārbaudes uz vietas nepieciešams pārbaudes ziņojums, kuru paraksta attiecīgās pārbaudes veicējs, sniedzot precīzas ziņas par veikto pārbaudi. Atskaitē ir jānorāda: a) pārbaudes datums; b) klātesošās personas; c) pārbaudes periods; d) izmantotās pārbaudes metodes, tostarp, atsauce uz paraugu ņemšanas metodēm, ja tas ir atbilstīgi; e) pārbaudes rezultāti. 40. pants Papildu pasākumi un savstarpējais atbalsts 1. Dalībvalstis veic nepieciešamos papildu pasākumus šīs nodaļas noteikumu sekmīgai pielietošanai un sniedz savstarpēju atbalstu, lai veiktu šajā nodaļā paredzētās pārbaudes. Ja šajā nodaļā nav paredzēts piemērots samazinājums vai izslēgšana, dalībvalstis var noteikt piemērotas sankcijas valsts mērogā, kas vērstas pret tirgus dalībniekiem, kuri piedalās atbalsta piešķiršanas procedūrā. 2. Ciktāl vajadzīgs vai noteikts šajā nodaļā, dalībvalstis savstarpēji palīdz cita citai nodrošināt efektīvu kontroli un atļauj pārbaudīt iesniegto dokumentu autentiskumu un/vai apmainīto datu precizitāti.