1.

Izkrāvumi a) Dalībvalsts, kuras teritorijā notiek pirmā pārdošana, ir atbildīga par to, lai bioloģisko paraugdatu vākšana noritētu atbilstoši šajā Kopienas programmā paredzētajiem standartiem. Vajadzības gadījumā dalībvalstis sadarbojas ar trešo valstu (ārpuskopienas) iestādēm, lai izstrādātu bioloģisko paraugdatu vākšanas programmas, kuras piemēro izkrāvumiem no kuģiem, kas peld ar šo trešo valstu karogu. b) Paraugdatu vākšanā jāņem vērā tikai nozīmīgākie zvejas veidi. Lai noteiktu, kuros zvejas veidos jāveic paraugdatu vākšana, dalībvalstīs izmanto turpmāk minēto klasifikācijas sistēmu, kuru piemēro zvejas veidiem, kas IV papildinājuma (1.–5. punkts) tabulā minēti slejā “6. pakāpe”, par atsauces vērtībām izmantojot iepriekšējo divu gadu vidējās vērtības, un: — zvejas veidus vispirms sarindo atkarībā no tā, cik liels ir to ieguldījums kopējā komerciālo nozveju apjomā. Iegūtajā rindā iekļautās vērtības tad summē, sākot ar lielāko vērtību, līdz ir sasniegts 90 % slieksnis. Paraugdatu vākšanai izraugās visus zvejas veidus, kas ietilpst minētajos 90 %, — pēc tam šo pašu procedūru atkārto attiecībā uz komerciālo izkrāvumu kopējo vērtību un vēlreiz – attiecībā uz kopējo zvejas piepūli, kas izteikta ar jūrā pavadīto dienu skaitu. Izraudzītajiem 90 % zvejas veidu pievieno visus tos zvejas veidus, kuri nav tikuši izraudzīti iepriekšējos 90 %, — ZZTEK var pievienot vēl citus zvejas veidus, kuri nav tikuši izraudzīti ar šīs klasifikācijas sistēmas palīdzību, bet ir īpaši nozīmīgi no pārvaldības viedokļa. c) Paraugdatu vākšanā izmantojamā vienība ir zvejas reiss, un to zvejas reisu skaits, par kuriem vāc paraugdatus, ir tāds, kas nodrošina pietiekami pilnīgu zvejas veida raksturojumu. d) Precizējuma vērtību un klasifikācijas sistēmas piesaiste ir tāda pati kā paraugdatu vākšanas programmām, proti, nacionāla līmeņa zvejas veidi, ja datus vāc, īstenojot nacionālās programmas, un reģionāla līmeņa zvejas veidi, ja datus vāc, īstenojot reģionālā līmenī koordinētas paraugdatu vākšanas programmas. e) Paraugdatu vākšanas intensitāte ir proporcionāla relatīvajai zvejas piepūlei un attiecīgā zvejas veida nozveju mainīgajiem lielumiem. Minimālais zvejas reisu skaits, par kuriem vāc paraugdatus, nekad nav mazāks par vienu zvejas reisu mēnesī zvejas sezonas laikā, ja zvejas reisa ilgums ir mazāks par divām nedēļām, un par vienu zvejas reisu ceturksnī pārējos gadījumos. f) Zvejas reisa laikā paraugdatus par sugām vāc vienlaicīgi, un to dara šādi: — katru sugu, kas sastopama II papildinājumā noteiktā reģionā, klasificē kādā no grupām saskaņā ar šādiem noteikumiem: — 1. grupa: sugas, kuras ir starptautisko pārvaldības procesu priekšmets, tostarp sugas, uz kurām attiecas pārvaldības plāni vai atjaunošanas plāni, vai ilgtermiņa daudzgadu plāni, vai rīcības plāni, kurus, lai saglabātu un pārvaldītu resursus, ES izstrādājusi, pamatojoties uz Padomes 2002. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (3), — 2. grupa: citas starptautiski regulētas sugas un svarīgākās piezvejas sugas, kuras nav starptautiski regulētas, — 3. grupa: visas pārējās piezvejas sugas (zivis un gliemenes). Sugu sarakstu 3. grupai izstrādā reģionālā līmenī attiecīgajā reģionālajā koordinācijas sanāksmē un saskaņo ar ZZTEK. g) Sugu iedalījums 1. un 2. grupas sugās ir norādīts VII papildinājumā. Paraugdatu vākšanas shēmu izvēlas atkarībā no tā, cik daudz ir sugu, par kurām jāvāc dati, un no apstākļiem, kādos norisinās paraugdatu vākšana. Paraugdatu vākšanas modelī attiecībā uz katru zvejas veidu ņem vērā gan paraugdatu vākšanas pasākumu periodiskumu, gan izmantojamo shēmu. Izvēlei pieejamās paraugdatu vākšanas shēmas, kas atainotas tabulā, ir šādas: — 1. shēma: visaptveroša paraugdatu vākšana par visām sugām, — 2. shēma: katrā laika intervālā paraugdatu vākšanas pasākumus sadala divās daļās. Vienā no tām (x %) veic visaptverošu paraugdatu vākšanu par visām sugām krastā, bet otrā (100-x %) paraugdatus vāc tikai par 1. grupas sugām, — 3. shēma: katrā laika intervālā paraugdatu vākšanas pasākumus sadala 1. un 2. grupas sugām krastā, bet otrā (100-x %) paraugdatus vāc tikai par 1. grupas sugām. Šajā shēmā paraugdati par 3. grupas sugām jāievāc jūrā. 1. tabula Kopsavilkums par vienlaicīgā paraugdatu vākšanā izmantojamajām shēmām Paraugdatu vākšanas shēma Biežums 1. grupa 2. grupa 3. grupa 1. shēma Katra paraugdatu vākšanas reize 2. shēma x % no paraugdatu vākšanas reizēm (100-x) % no paraugdatu vākšanas reizēm 3. shēma x % no paraugdatu vākšanas reizēm Paraugdatu vākšana jūrā (100-x) % no paraugdatu vākšanas reizēm h) Katram paraugdatu vākumam norāda izmantoto paraugdatu vākšanas shēmu (1. tabula) un sniedz ziņas par to, cik šis vākums ir pilnīgs. — Vācot paraugdatus par sugu, jānodrošina, ka izmērīto īpatņu daudzums ir tāds, lai iegūtie garuma dati būtu kvalitatīvi un precīzi. Garuma klašu skaitu ievāktajos paraugdatos var novērtēt, pamatojoties uz tiem atbilstošo aptuveno garuma diapazonu, un pirmajā tuvinājumā, ja nav veikta paraugdatu vākšanas modeļa statistiskā optimizācija, var secināt, ka izmērīto zivju skaits atrodas intervālā no trīskāršota līdz pieckāršotam garuma klašu skaitam. i) Citas paraugdatu vākšanas procedūras var izmantot tad, ja ir zinātniski pierādījumi, ka ar šīm procedūrām tiks sasniegti tie paši mērķi, kas aprakstīti 3. punkta 1. apakšpunkta g) punktā. j) Dalībvalstu veiktās paraugdatu vākšanas protokolu kopsavilkumu par katru zvejas veidu, attiecībā uz kuru notikusi paraugdatu vākšana, ar nacionālo programmu starpniecību dara pieejamu ZZTEK.