ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(9)

Riski, kas saistīti ar budžeta stratēģijas īstenošanu, šķiet visai līdzsvaroti, un budžeta izpildes rezultāts pēc 2006. gada varētu pat būt mazliet labāks nekā paredzēts. No vienas puses, rādītāji pašreiz liecina par saimniecisku darbību iespējamu strauju izvēršanos, 2005. gada budžeta deficīts būs būtiski mazāks, nekā paredzēts, un pēc 2006. gada pastāv pozitīvs risks attiecībā uz budžeta prognozēm, ja izrādīsies, ka naftas cenas būs augstākas nekā paredzēts programmā, jo lielākiem ieņēmumiem no gāzes būtu labvēlīga ietekme uz budžetu un izaugsmes prognozes jau saskan ar šādām augstākām naftas cenām. No otras puses, dažiem negaidīti labiem 2005. gada rezultātiem var būt arī negatīvas pārnesuma sekas. Turklāt pagaidām vēl nav skaidrs, vai paredzētos budžeta ietaupījumus no veselības aizsardzības, kā arī sociālās nodrošināšanas sistēmas reformām, kuras stājās spēkā 2006. gada sākumā, varēs panākt pilnībā, jo reformu reālās sekas pagaidām nevar precīzi novērtēt.
(5)

Programmā paredzēts samazināt deficītu zem 3 % no IKP atsauces vērtības 2007. gadā atbilstoši 2004. gada 5. jūlija Padomes ieteikumam saskaņā ar 104. panta 7. punktu. Paredzēts, ka vispārējā valsts budžeta deficīts samazināsies (neietverot pensiju reformas izmaksas) no 4.1 % IKP (tostarp 0.8 % IKP parādu dzēšanu) 2005. gadā līdz 2.9 % 2006. gadā, tad strauji krītot līdz 1.6 % IKP 2007. gadā un 2008. gadā sasniedzot 1.3 % no IKP. Primārā bilance ir līdzīga, uzlabojumus sagaidot no -2.3 % no IKP (-1.5 % no IKP neieskaitot parādu dzēšanu 0.8 % apmērā no IKP) 2005. gadā līdz 0.7 % 2008. gadā. Budžeta korekcijas galvenokārt attiecas uz izdevumiem. Tiek prognozēts izdevumu un IKP attiecības samazinājums par 3.4 procentu punktiem laikā no 2005. līdz 2008. gadam (par 2.6 procentu punktiem, neieskaitot 0.8 % no IKP parādu samazināšanas 2005. gadā.) Tiek paredzēts, ka vispārējo valsts ienākumu līmenis saglabāsies visumā stabils līdz 2007. gadam un tad samazināsies par 0.7 % no IKP 2008. gadā. Otrā pīlāra pensiju fonda shēmas klasifikācijas ietekme uz budžetu ārpus vispārējā valsts sektora (kas jāīsteno līdz paziņojumam 2007. gada pavasarī) tiek aplēsta 0.8 %, 1.3 %, 1.4 % un 1.4 % apmērā no IKP attiecīgi 2005., 2006., 2007. un 2008. gadā. Plānotā fiskālā konsolidācija ir orientēta uz beigu pasākumiem, galvenokārt koncentrējot to 2007. gadā.
(3)

budžeta sistēma vidējā termiņā ietver vispārēju valdības budžeta pārpalikuma mērķa intervālu vidēji 1 –2 % apmērā no IKP līdz pat 2010. gadam un katra gada reālo valsts patēriņa pieauguma limitu 0,5 % apmērā, sākot ar 2005. gadu; izdevumu kontrole tiek pastiprināta, izmantojot t.s. nodokļu “iesaldēšanu”. Domājams, ka gan centrālās valdības apakšnozare, gan arī pensiju fondi programmas periodā uzrādīs stabilus pārpalikumus. Pašvaldības prognozē līdzsvarot savus budžetus, kā to paredz tiesību akti. Atjauninātā programma 2004. gadā paredz 1,2 %, 2005. gadā — 2,0 %, bet 2006. gadā — 1,6 % IKP pārpalikuma. Pārpalikums 2010. gadā sasniegs 2,0 % no IKP. Prognozes periodā gan ienākumu, gan arī izdevumu līmenim ir tendence pakāpeniski samazināties. Veicot noteiktā cikla ietekmes korekcijas, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju, cikliski koriģētā budžeta bilancē vērojams pārpalikums visā prognozētajā periodā. Prognozētie vispārējā valdības budžeta pārpalikuma mērķi ir gandrīz līdzvērtīgi atjauninātajai 2003. gada programmai. Tuvējā termiņa atšķirības skaidrojamas ar pārskatītajiem pieņēmumiem par IKP pieaugumu, kā arī par pēdējo politikas pasākumu ietekmi, iekļaujot 2004. gada marta fiskālo paketi, kas koncentrēja 2003. gadā pieņemto nodokļu reformu. Saistībā ar pārskatītajiem pieņēmumiem par demogrāfiju, kas pazeminājuši ilgtermiņa fiskālās prasības, sākot ar 2007. gadu, prognozētie pārpalikumi ir nedaudz zemāki nekā iepriekšējā atjauninātajā programmā. Principā tādējādi pašreizējā atjauninātā programma kopumā apstiprina iepriekšējās atjauninātās programmas stratēģiju virzībā uz līdzīgu makroekonomisko scenāriju;
(3)

Padome 2004. gada 5. jūlijā pieņēma lēmumu, ka Kiprā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un ieteica to koriģēt līdz 2005. gadam. Atjauninātajā programmā paredzēts samazināt budžeta deficītu, zem 3 % no IKP atsauces vērtības 2005. gadā atbilstoši Padomes ieteikumam saskaņā ar 104. panta 7. punktu. Salīdzinājumā ar 2004. gada maija konverģences programmu atjauninātajā programmā saglabāts budžeta deficīta mērķis 2005. gadam, bet šis mērķis tiek sašaurināts pēc 2005. gada. Paredzēts vispārējās valdības deficītu strauji samazināt no 4,8 % no IKP 2004. gadā līdz 2,9 % 2005. gadā un pēc tam to samazināt pakāpeniski līdz 0,9 % 2008. gadā. Tā kā procentu izdevumi plānoti nemainīgi 3,5 % apmērā no IKP, primārās budžeta bilances virzība ir līdzīga vispārējās budžeta bilances virzībai — uzlabojoties no -1,3 % 2004. gadā līdz 2,5 % programmas perioda beigās. Tādējādi atjauninātajā programmā paredzēta virkne galvenokārt strukturālu pasākumu izdevumu ierobežošanai un ieņēmumu palielināšanai. Izdevumu ierobežošanas rezultātā par 2,3 procenta punktiem samazināsies vispārējais deficīts, kas paredzēts sasniegt gandrīz 4 procenta punktus no IKP laikposmā no 2004. līdz 2008. gadam. Korekcijas programma atspoguļo valdības apņemšanos uzlabot valsts finanšu stāvokli, lai drīz ieviestu euro. Šis ir galvenais iemesls fiskālās korekcijas sākumpasākumiem, kas samazinātu vispārējās valdības deficītu par 1,9 procenta punktiem no IKP 2005. gadā.
(5)

Grieķijas valdības budžeta stratēģijas mērķis ir saskaņā ar 104. panta 9. punkta pieņemto Padomes lēmumu līdz 2006. gadam samazināt budžeta deficītu zem 3 % no IKP atsauces vērtības, samazinot izdevumus un arī palielinot ienākumus, kam vajadzētu nodrošināt pieaugušus primāros pārpalikumus. Šajā sakarā Grieķijas valdība ir pieņēmusi to pasākumu kompleksu 2005. gadam, kas ir papildus tiem, kuri ietverti 2005. gada budžetā, un kas ir pastāvīgi. Atsauces modelī paredzēts ievērojams nominālā vispārējā valdības budžeta deficīta samazinājums par 3,6 procenta punktiem programmas darbības laikā, no rezultāta — 6,1 % no IKP 2004. gadā līdz 2,4 % 2007. gadā. Ir paredzēts, ka primārā bilance ievērojami uzlabosies no deficīta 0,4 % apjomā 2004. gadā līdz pārpalikumam 1,8 % no IKP apjomā 2005. gadā, un palielināsies līdz 3,3 % no IKP laikposma beigās.
(13)

2020. gada 20. jūlija ieteikumā (10) Padome ieteica Horvātijai, ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, 2020. un 2021. gadā veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Tā arī ieteica Horvātijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda atmaksājamību, vienlaikus veicinot investīcijas. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem Horvātijas vispārējās valdības budžeta deficīts samazinājās no 7,3 % no IKP 2020. gadā līdz 2,9 % no IKP 2021. gadā. Horvātijas fiskālās politikas reakcija atbalstīja ekonomikas atveseļošanu 2021. gadā, savukārt pagaidu ārkārtas pasākumu apmērs samazinājās no 3,3 % no IKP 2020. gadā līdz 2,1 % 2021. gadā. Horvātijas 2021. gadā veiktie pasākumi atbilda Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikumam. Valdības 2020. un 2021. gadā noteiktie diskrecionārie budžeta pasākumi lielākoties bija pagaidu pasākumi vai bija atsvērti ar kompensējošiem pasākumiem. Tajā pašā laikā daži no valdības 2021. gadā pieņemtajiem diskrecionārajiem pasākumiem nebija ne pagaidu, ne arī saskaņoti ar kompensējošiem pasākumiem; šie pasākumi galvenokārt ietvēra iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļa samazinājumu kopumā 0,5 % apmērā no IKP. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem Horvātijas vispārējās valdības parāds samazinājās no 87,3 % no IKP 2020. gadā līdz 79,8 % no IKP 2021. gadā.
(15)

Valdība 2022. gadā pakāpeniski atcēla lielāko daļu pasākumu, kas veikti, reaģējot uz Covid-19 krīzi, – tiek prognozēts, ka pagaidu ārkārtas pasākumu apmērs samazināsies no 1,1 % no IKP 2021. gadā līdz 0,2 % no IKP 2022. gadā. Valdības budžeta deficītu ietekmē pasākumi, kuri pieņemti, lai novērstu enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi, un kuru apjoms Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek lēsts 0,7 % apmērā no IKP 2022. gadā un 0,1 % apmērā no IKP 2023. gadā (10). Minētie pasākumi galvenokārt paredz mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības cenu griestus izdevumu daļā un enerģijas ražotāju papildu peļņas aplikšanu ar nodokļiem ieņēmumu daļā. Citu pasākumu vidū ir kompensācijas shēmas mājsaimniecībām un MVU par enerģijas un gāzes rēķiniem un enerģijas pabalsti neaizsargātiem patērētājiem. Par minētajiem pasākumiem tika paziņots, ka tiem ir pagaidu raksturs. Tomēr, ja enerģijas cenas saglabāsies augstas 2023. gadā, dažus no minētajiem pasākumiem varētu turpināt. Daži no minētajiem pasākumiem nav mērķorientēti, jo īpaši vispārējie enerģijas cenu griesti mājsaimniecībām. Valdības budžeta deficītu ietekmē arī izmaksas, kuras saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu pārvietotajām personām no Ukrainas un kuras Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek prognozētas 0,1 % apmērā no IKP gan 2022. gadā, gan 2023. gadā (11), kā arī lielākas izmaksas aizsardzības izdevumiem, kuru pieaugums paredzēts 0,5 procentpunktu apmērā no IKP 2023. gadā.
Izšķiroša nozīme ir centienu pastiprināšanai, lai sasniegtu nacionālajā enerģētikas un klimata plānā noteiktos atjaunīgās enerģijas mērķrādītājus. Lai gan Zviedrijā ir Savienībā vislielākais no atjaunīgiem resursiem iegūtas enerģijas īpatsvars bruto iekšzemes enerģijas patēriņā (51,1 % 2020. gadā), tā ir viena no dalībvalstīm ar augstāko enerģijas patēriņu uz vienu iedzīvotāju. Turklāt lielu daļu Zviedrijas siltumnīcefekta gāzu emisiju rada transporta nozare, jo īpaši autotransports. Šis sektors joprojām ir ļoti atkarīgs no naftas, kas veido 17,7 % no kopējās energoresursu struktūras. Turklāt 2021. gadā jo īpaši Zviedrijas dienvidos turpināja saasināties problēma, kas apgrūtina elektroenerģijas un energosistēmas jaudas pieejamību un tur ierobežo komerciālo darbību paplašināšanu un izvietošanu. Šīs problēmas vēl vairāk saasina pārvades jaudas trūkums starp ziemeļiem un dienvidiem. Ir vajadzīgas papildu investīcijas atjaunīgā enerģijā, energosistēmas un tīkla jaudā un starpsavienojumos starp valsts reģioniem, lai līdz 2040. gadam sasniegtu valsts mērķi – 100 % atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas – un, vēlākais, līdz 2045. gadam panāktu oglekļneitralitāti. Atļauju piešķiršanas procedūru turpmāka vienkāršošana atvieglotu atjaunīgās enerģijas, jo īpaši vēja enerģijas, ieguves izvēršanu. Turklāt, lai samazinātu oglekļa emisijas un enerģijas izmaksas patērētājiem un uzņēmumiem, būtiska ir enerģijas patēriņa samazināšana, palielinot energoefektivitāti. Investīciju palielināšana atjaunīgajos energoresursos un elektrifikācijā, infrastruktūras trūkumu novēršana, energoefektivitātes paaugstināšana un fosilo degvielu patēriņa samazināšana transporta nozarē palīdzēs samazināt vispārējo atkarību no fosilajām degvielām, tostarp no Krievijas. Fosilo degvielu īpatsvars Zviedrijas energoresursu struktūrā (2,6 % gāzes, 3,2 % ogļu un 17,7 % naftas 2020. gadā) ir ievērojami zemāks nekā vidēji Savienībā (2020. gadā – 24,4 % gāzes, 10,8 % ogļu un 32,7 % naftas). Tomēr ir iespējams vēl vairāk samazināt Zviedrijas atkarību no Krievijas fosilajām degvielām. Tas jo īpaši attiecas uz naftu (2020. gadā 20 % pārstrādātas naftas importa un 8 % kopējā jēlnaftas importa bija no Krievijas) un gāzi (13 % kopējā gāzes importa 2020. gadā bija no Krievijas).

Lai gan atkarība no gāzes un naftas ir ievērojama, tā nesasniedz Savienības vidējo rādītāju – 44 % atkarība no gāzes importa, 23 % atkarība no jēlnaftas importa un 35 % atkarība no rafinētas naftas importa no Krievijas (19). Turklāt, ņemot vērā nesenos ģeopolitiskos notikumus, starpsavienojumu projektu veicināšana ar kaimiņvalstīm varētu palielināt Zviedrijas energoapgādes drošību un spēju pielāgoties reģionālajām atšķirībām. Jāatzīmē, ka, lai Zviedrija atbilstu “Gatavi mērķrādītājam 55 %” mērķiem, būs vēl vairāk jāpalielina ieceru vērienīgums attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu un atjaunīgo energoresursu un energoefektivitātes rādītāju paaugstināšanu.
(6)

Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 23. septembri, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu, īpašās pārvaldes apgabalu un citu administratīvi teritoriālo vienību iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas I pielikumā Padomes ieteikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.
(6)

Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 2. decembri, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu, īpašās pārvaldes apgabalu un citu administratīvi teritoriālo vienību iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas I pielikumā Padomes ieteikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.
(14)

2021. gada stabilitātes programmā ir pieņemts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām finansējamās investīcijas un reformas atbilst 0,6 % no IKP 2021. gadā, 0,9 % – 2022. gadā, 1,4 % – 2023. gadā, 0,5 % – 2024. gadā un 0,2 % – 2025. gadā. 2021. gada stabilitātes programmā ir pieņemts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma aizdevumiem finansējamās investīcijas un reformas atbilst 0,3 % no IKP 2020. gadā, 0,8 % – 2021. gadā, 0,9 % – 2022. gadā, 0,7 % – 2023. gadā, 1,3 % – 2024. gadā, 1,2 % – 2025. gadā un 1,0 % – 2026. gadā. Komisijas 2021. gada pavasara prognozē šīs dotācijas nav pilnībā iekļautas budžeta prognozēs saskaņā ar jaunākajām norādēm nacionālajā atveseļošanas un noturības plānā, kurš tika pabeigts pēc 2021. gada stabilitātes programmas. Toties Komisijas 2021. gada pavasara prognozē ir pieņemts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām finansējamās investīcijas un reformas 2021. gadā sasniegs 0,3 % no IKP un 2022. gadā – 0,7 % no IKP.
(6)

Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 30. augustu, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu, īpašās pārvaldes apgabalu un citu administratīvi teritoriālo vienību iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas I pielikumā Padomes ieteikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.
(6)

Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 15. jūliju, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu, īpašās pārvaldes apgabalu un citu administratīvi teritoriālo vienību iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas I pielikumā Padomes ieteikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.
(12)

Valdība 2021. gada stabilitātes programmā plāno, ka vispārējās valdības budžeta deficīts samazināsies no 9,4 % no IKP 2020. gadā līdz 7,7 % no IKP 2021. gadā un parāda attiecība, paredzams, no 114,1 % 2020. gadā palielināsies līdz 116,3 % no IKP 2021. gadā. Saskaņā ar 2021. gada stabilitātes programmu izmaiņas budžeta primārajā bilancē, salīdzinot ar pirmskrīzes līmeni (2019. gadu), 2021. gadā tiek paredzētas -6,1 % apmērā no IKP, kas atspoguļo ekonomikas atbalstam paredzētos diskrecionāros budžeta pasākumus 2,7 % apmērā no IKP un automātisko stabilizatoru iedarbību. Šie prognozētie rādītāji atbilst Komisijas 2021. gada pavasara prognozei.
6)

jauno 7. punktu aizstāj ar šādu: “Dalībvalstīm būtu jāpieprasa, lai personām, kas ceļo jebkāda būtiska vai nebūtiska iemesla, funkcijas vai vajadzības dēļ, izņemot transporta darbiniekus un pārrobežu darba ņēmējus, būtu ar polimerāzes ķēdes reakciju (PĶR) veikta Covid-19 testa negatīvs rezultāts, pamatojoties uz testu, kas veikts ne agrāk kā 72 stundas pirms izbraukšanas, un lai tās iesniegtu atbilstošu šāda testa rezultāta apliecinājumu iestāžu noteiktajā formā. Ja izceļošanas brīdī testus veikt nav iespējams, personām, kas minētas 6. punkta a) un b) apakšpunktā, vajadzētu būt iespējai veikt testu pēc ierašanās saskaņā ar valstī spēkā esošajām procedūrām. Tas neskar pienākumu pēc ierašanās veikt jebkādus turpmākus pasākumus, tostarp ievērot karantīnu. Turklāt dalībvalstis var pieprasīt ievērot pašizolāciju, karantīnu un veikt kontaktu izsekošanu līdz 14 dienām ilgā laikposmā, kā arī vajadzības gadījumā tajā pašā laikposmā veikt turpmāku Covid-19 testēšanu, ar nosacījumu, ka tādas pašas prasības dalībvalstis paredz arī saviem valstspiederīgajiem, kas ieceļo no tās pašas trešās valsts. Attiecībā uz ceļotājiem, kas ierodas no trešās valsts, kurā ir atklāts bažas raisošs vīrusa variants, dalībvalstīm būtu jāpiemēro šādas prasības un jo īpaši jāpieprasa ievērot karantīnu pēc ierašanās un veikt papildu testu ierašanās brīdī vai pēc ierašanās. Attiecībā uz ceļošanu saistībā ar būtisku funkciju vai būtisku vajadzību, kā noteikts II pielikumā: — dalībvalstis var koordinēti nolemt atteikties no dažiem vai visiem iepriekš minētajiem pasākumiem gadījumos, kad šāds pasākums kavētu pašu ceļojuma mērķi, — no transporta personāla, jūrniekiem un pārrobežu darba ņēmējiem dalībvalstīm vajadzētu pieprasīt tikai uzrādīt negatīvu ātrā antigēna testa rezultātu, ierodoties ES+ zonā. Konkrētos gadījumos, kad transporta personāls ierodas no valsts, kurā tiek konstatēta augsta saslimstība ar bažas raisošiem vīrusa variantiem, dalībvalstis var pieprasīt pirms izbraukšanas uzrādīt negatīvu ātrā antigēna testa rezultātu, — gaisa kuģu apkalpes locekļi būtu jāatbrīvo no jebkādas testēšanas, ja viņu uzturēšanās trešā valstī bijusi mazāka par 12 stundām, ja vien viņi neierodas no trešās valsts, kurā ir atklāts bažas raisošs variants, – tādā gadījumā uz viņiem būtu jāattiecina samērīgas testēšanas prasības. Tas neskar vispārējās sabiedrības veselības aizsardzības prasības, ko var noteikt dalībvalstis, piemēram, fizisku distancēšanos un prasību valkāt masku.”;
(13)

Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Čehija ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 4 % no IKP. Pasākumi ietver kompensējošas nodokļu atlaides un sociālās un veselības apdrošināšanas saistību atvieglojumus uz sešiem mēnešiem pašnodarbinātajām personām (1 % no IKP), īstermiņa darba shēmu (1 % no IKP), atbrīvojumus no iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļa avansa maksājumiem, kas jāveic 2020. gada jūnijā (0,8 % no IKP), un ar veselību saistītus pasākumus (0,7 % no IKP). Turklāt Čehija ir paziņojusi par pasākumiem, kuri palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem, neradot tiešu ietekmi uz budžetu. Tie galvenokārt ietver garantiju shēmas, lai sniegtu aizdevumus maziem un vidējiem uzņēmumiem un lieliem uzņēmumiem. Tomēr konverģences programmā nav kvantificētas iespējamās saistības, kas saistītas ar minētajiem izziņotajiem pasākumiem. Lielākā daļa 2020. gada konverģences programmas pamatā esošo pasākumu tika iekļauti arī Komisijas 2020. gada pavasara prognozē. Nevarēja iekļaut dažus pasākumus, kurus nevarēja kvantificēt vai kuri tika pagarināti pēc noteiktā termiņa. Kopumā Čehijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.
18.

Komisija sadarbosies ar dalībvalstīm, lai steidzami izveidotu ātrās noteikšanas testu izvērtēšanas, apstiprināšanas un savstarpējas atzīšanas, kā arī testu rezultātu savstarpējas atzīšanas satvaru. Turklāt Komisija pārraudzīs jaunu ātro antigēna testu tirgu un pieejamību, ņemot vērā to klīnisko veiktspēju un apstiprinātos kritērijus, un, pamatojoties uz Covid-19 in vitro diagnostikas iekārtu un testēšanas metožu datubāzi, izveidos repozitoriju, kurā glabās informāciju par ātrajiem antigēna testiem un validācijas pētījumu rezultātiem, lai tie būtu pieejami visā ES. Komisija sāks testu iepirkuma iniciatīvas, lai nodrošinātu taisnīgu piekļuvi ātrajiem antigēna testiem, kā arī to ātru ieviešanu visā ES.
(12)

Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Beļģijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālais pieaugums (7) nepārsniedz 1,8 % pieaugumu 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP). Tā kā Beļģija kvalificējas pieprasītajai īslaicīgajai novirzei 0,5 % apmērā no IKP saskaņā ar strukturālo reformu klauzulu, vajadzīgo strukturālo korekciju 2019. gadam samazināja līdz 0,1 % no IKP, kura atbilst neto primāro izdevumu nominālajam pieaugumam, kas 2019. gadā nepārsniedz 2,8 %. Komisijas kopējais novērtējums apstiprina būtisku novirzi no ieteiktās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2019. gadā un 2018. un 2019. gadā, aplūkojot abus kopā. Tas ir būtisks faktors Komisijas ziņojumā, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, novērtējot Beļģijas atbilstību parāda kritērijam 2019. gadā.
(12)

Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies, proti, deficīts palielināsies no 1,1 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā līdz 7,2 % no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 4,0 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 59,4 % no IKP, bet saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu 2020. gadā tā palielināsies līdz 69,1 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.
(4)

Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot no 2020. gada 31. jūlija, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas Padomes ieteikuma I pielikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.