PIELIKUMS

APSTIPRINĀŠANAS PIETEIKUMS ATTIECĪBĀ UZ PRODUKTA SPECIFIKĀCIJAS GROZĪJUMU, KAS NAV MAZNOZĪMĪGS, AIZSARGĀTA CILMES VIETAS NOSAUKUMA / AIZSARGĀTAS ĢEOGRĀFISKĀS IZCELSMES NORĀDES GADĪJUMĀ

Grozījuma apstiprināšanas pieteikums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta pirmo daļu

“OLIVES CASSÉES DE LA VALLÉE DES BAUX-DE-PROVENCE”

ES Nr.: PDO-FR-0051-AM01 – 16.8.2017.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Pieteikuma iesniedzēja grupa un tās likumīgās intereses

Syndicat AOP Huile d’olive et Olives de la Vallée des Baux-de-Provence (SIOVB) Vallon de la Fontaine 13520 Les Baux-de-Provence FRANCE Tālr.: +33 490543842 Fakss: +33 484253288 E-pasts: contact@siovb.com

Arodbiedrību Syndicat AOP Huile d’olive et Olives de la Vallée des Baux-de-Provence (SIOVB), kas ir arodapvienība, uz kuru attiecas Darba kodekss, veido olīvu ražotāji, olīvu sālītāji un dzirnavnieki (aptuveni 1 100 operatoru). Tai ir likumīgas intereses iesniegt pieteikumu.

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Produkta specifikācijas punkts, uz kuru attiecas grozījums vai grozījumi

— ☐ Produkta nosaukums — ☒ Produkta apraksts — ☒ Ģeogrāfiskais apgabals — ☒ Izcelsmes apliecinājums — ☒ Ražošanas metode — ☒ Saikne — ☒ Marķēšana — ☒ Citi: kontroles, valsts prasības

4. Grozījuma vai grozījumu veids

— ☒ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu. — ☐ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu, ja vienots dokuments (vai tā ekvivalents) attiecībā uz produktu nav publicēts.

5. Grozījums vai grozījumi

Produkta apraksts

Specifikācijā un vienotajā dokumentā (kas aizstāj agrāko kopsavilkumu) ir grozīts un papildināts “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apraksts.

Tādējādi specifikācijas un kopsavilkuma sākotnējā redakcija:

“Produktu “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” iegūst tikai no ‘Salonenque’ vai ‘Béruguette’ šķirnes olīvu augļiem. “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” ir svaigs pavasara produkts ar neilgu uzglabāšanas laiku. Tās ir zaļās olīvas, kas aromatizētas ar fenheli.”

aizstāta ar šādu:

“Ar nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmē saspiestas galda olīvas. Tās iegūst tikai no olīvu augļiem, kas pieder pie ‘Salonenque’ vai ‘Aglandau’ (pazīstama arī nosaukumu ‘Béruguette’) šķirnes. Produktu piedāvājot tirgū, dažādu šķirņu maisījums nav atļauts. Olīvu lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta nav vairāk par 35 augļiem. Produkta partijas ir viendabīgas, un tajās ir ne vairāk kā 5 % augļu, kuru lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta ir vairāk par 42 augļiem, un ne vairāk kā 5 % augļu, kuru lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta ir mazāk par 20 augļiem. Olīvas tiek tikai saspiestas, taču paliek veselas un negraizītas. Tomēr ir pieļaujams ne vairāk kā 5 % nesaspiestu olīvu un ne vairāk kā 5 % sadragātu olīvu. Tās ir zaļās olīvas, kas aromatizētas ar fenheli (Foeniculum vulgare var.). Ēdot olīvas ir stingras, un tām ir izteikta fenheļa garša, kuru nedrīkst nomākt sāļa garša. Var būt arī nedaudz rūgtena piegarša. Produktam nepiemīt nekāda rūguma garša, tas pēc garšas neatgādina arī sodu (garša nav ziepjaina), un tam nepiemīt arī koksnes garša. Pārdošanai šīs olīvas tiek piedāvātas dzidrā vai viegli duļķainā (taču ne sarkanīgā) sālījumā, kas satur fenheļa zarainā stublāja gabaliņus.”

Šie aprakstošie elementi tika pievienoti šādu iemeslu dēļ:

— lai labāk raksturotu produktu, teksts papildināts, norādot, ka attiecīgais produkts ir “galda” olīvas,

— teksts papildināts ar šķirnes oficiālo nosaukumu ‘Aglandau’ (ko vietējie iedzīvotāji sauc par ‘Béruguette’), bet reģistrētajā specifikācijā bija tikai ‘Bérugette’. Šo papildinājumu veic, lai nodrošinātu atbilstību šķirnes oficiālajam nosaukumam, kāds tas norādīts Eiropas šķirņu reģistrā,

— “Produktu piedāvājot tirgū, dažādu šķirņu maisījums nav atļauts”: šāds norādījums jau iepriekš bija minēts produkta specifikācijas nodaļā “Ražošanas metode” un kopsavilkumā, bet ne nodaļā “Produkta apraksts”, lai gan tas ir svarīgs apraksta elements,

— olīvu lielums, ko nosaka kalibrējot un izsaka augļu skaitā 100 gramos produkta (šajā gadījumā tas nedrīkst pārsniegt 35), bija minēts tikai specifikācijas un kopsavilkuma nodaļā “Ražošanas metode”, lai gan tas ir svarīgs apraksta elements. Turklāt teksts papildināts ar pieļaujamajām pielaidēm. Šie parametri ļauj nodrošināt viendabīgas partijas, kuras tradicionāli veido vidēji lieli vai lieli augļi,

— lai šīs olīvas labāk raksturotu, ievērojot Pārtikas kodeksa standartu attiecībā uz galda olīvām, pievienota norāde par to, ka olīvām pirms saspiešanas jābūt veselām un negraizītām. Pievienotas arī pieļaujamās pielaides, jo, neraugoties uz rūpīgumu, ko, produktu gatavojot, stingri ievēro visu laiku, vienmēr saglabājas iespēja, ka olīvas (kas nav saspiestas vai ir sadragātas) neatbilst gatavajam produktam, kādam tam jābūt saskaņā ar prasībām,

— lielākas informētības labad teksts ir papildināts ar olīvu aromatizēšanai lietotā fenheļa latīnisko nosaukumu (“Foeniculum vulgare var.”),

— pievienots olīvu organoleptisko īpašību apraksts. Pamatojoties uz pārbaudēm, kas veiktas kopš šā nosaukuma atzīšanas, organoleptiskais apraksts papildināts ar raksturlielumiem, kas produktu ļauj labāk identificēt,

— pievienoti pārdošanas noformējuma nosacījumi, kas ļauj papildināt specifikācijas un kopsavilkuma sākotnējo noteikumu, ar kuru bija norādīts tikai tas, ka olīvas tiek “uzglabātas sālījumā” (nodaļā “Ražošanas metode”), kā arī ļauj precizēt, ka olīvu aromatizēšanai noteikti jāizmanto fenhelis.

Turklāt svītrots sākotnējais formulējums: ““Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” ir svaigs pavasara produkts ar neilgu uzglabāšanas laiku”, jo tas nav precīzs.

Ģeogrāfiskais apgabals

Specifikācijā un vienotajā dokumentā (kas agrāk bija kopsavilkums) ir grozīts “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” ģeogrāfiskā apgabala apraksts.

Tādējādi specifikācijas un kopsavilkuma sākotnējā redakcija:

“Ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux de Provence” apzīmēto olīvu ražošanas apgabals atrodas šādu Bouches-du-Rhône departamenta pašvaldību teritorijā: Arles, Aureille, les Baux de Provence, Eygalières, Eyguières, Fontvieille, Lamanon, Maussane-les-Alpilles, Mouries, Le Paradou, Saint-Martin de Crau, Orgon, Saint-Etienne du Grès, Saint-Rémy de Provence, Senas, Tarascon.”

aizstāta ar šādu:

— vienotajā dokumentā (4. punkts):

“Ģeogrāfiskais apgabals atrodas šādu Bouches-du-Rhône departamenta pašvaldību teritorijā: apgabalā ietilpst šādu pašvaldību teritorija pilnībā – Les Baux-de-Provence, Maussane-les-Alpilles, Paradou; šādu pašvaldību teritorija daļēji – Arles, Aureille, Eygalières, Eyguières, Fontvieille, Lamanon, Mas-Blanc-des-Alpilles, Mouriès, Orgon, Saint-Etienne-du-Grès, Saint-Martin-de-Crau, Saint-Rémy-de-Provence, Sénas, Tarascon.”,

— specifikācijā:

“Visas darbības, sākot ar olīvu ražas iegūšanu un beidzot ar to gatavošanu par saspiestām galda olīvām un to pasterizāciju, veic ģeogrāfiskajā apgabalā, kas atrodas šādu Bouches-du-Rhône departamenta pašvaldību teritorijā: apgabalā ietilpst šādu pašvaldību teritorija pilnībā – Les Baux-de-Provence, Maussane-les-Alpilles, Le Paradou; šādu pašvaldību teritorija daļēji – Arles, Aureille, Eygalières, Eyguières, Fontvieille, Lamanon, Mas-Blanc-des-Alpilles, Mouriès, Orgon, Saint-Etienne-du-Grès, Saint-Martin-de-Crau, Saint-Rémy-de-Provence, Sénas, Tarascon. Katras attiecīgās pašvaldības pārvaldē [mērijā] tika iesniegta karte, kurā norādītas ģeogrāfiskā apgabala robežas, ko Valsts izcelsmes un kvalitātes institūta (Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)) valsts lauksaimniecības pārtikas produktu komiteja savā 2013. gada 20. jūnija sanāksmē apstiprinājusi, pamatojoties uz šim nolūkam iecelto ekspertu komitejas priekšlikumu.”

Ģeogrāfiskā apgabala teritorija [ar tās perimetru] ir paplašināta, iekļaujot tajā to pašvaldību teritorijas daļas, kuras ģeogrāfiskajā apgabalā jau ietilpst, kā arī jaunu blakus esošo pašvaldību – Mas-Blanc-des-Alpilles (daļu tās teritorijas). Šie papildinājumi attiecas uz visām ģeogrāfiskā apgabala pašvaldībām, izņemot Les Baux-de-Provence pašvaldību, kuras teritorija ģeogrāfiskajā apgabalā jau ir iekļauta pilnībā. Šajās pašvaldību teritorijas daļās, kas turpmāk tiek iekļautas ģeogrāfiskajā apgabalā, ir tādi paši apgabala delimitācijai atbilstošie ģeoloģiskie, augsnes, klimatiskie un floristiskie apstākļi, kādi valda visā pārējā ar šo cilmes vietas nosaukumu apzīmētā produkta ražošanas apgabalā. Šāda delimitācija ļauj turklāt šajā apgabalā, kas attiecas uz minēto cilmes vietas nosaukumu, iekļaut jaunu olīvu sālītāju. Pievienots datums (2013. gada 20. jūnijs), kad šī delimitācija apstiprināta, pamatojoties uz lēmumu, ko pieņēmusi INAO valsts lauksaimniecības pārtikas produktu komiteja, kura ir kompetenta valsts līmenī validēt ģeogrāfiskā apgabala pārskatīšanu.

Turklāt pievienota informācija par to, ka olīvas ņemtas no tajās platībās novāktajām olīvām, kuras identificētas saskaņā ar sīki aprakstīto kārtību. Tādējādi specifikācija ir papildināta, un tās attiecīgais teksts ir šādā redakcijā:

“Saspiestās olīvas ņemtas no olīvām, kas novāktas identificētos zemesgabalos, kuri atrodas še iepriekš aprakstītajā ražošanas apgabalā. Zemesgabalus identificē, pamatojoties uz kritērijiem, kas saistīti ar attiecīgajām zemesgabalu atrašanās vietām, kuras INAO valsts lauksaimniecības pārtikas produktu komiteja savā 2013. gada 21. februāra sanāksmē noteikusi pēc tam, kad bija saņemts atzinums no ekspertu komitejas, kuru šajā nolūkā iecēlusi minētā valsts komiteja. Jebkurš ražotājs, kas vēlas, lai tā zemesgabals tiktu identificēts, iesniedz par to INAO dienestiem pieteikumu drukāta dokumenta veidā atbilstīgi paraugam, kuru INAO direktors apstiprinājis līdz 31. maijam priekš pirmās tādu olīvu ražas novākšanas, kuras apzīmē ar cilmes vietas nosaukumu, un apņemas ievērot kritērijus attiecībā uz stādījumu atrašanās vietu. Jauno identificēto zemesgabalu sarakstu katru gadu apstiprina INAO kompetentā valsts komiteja, pirms tam saņemot atzinumu no iepriekšminētās ekspertu komitejas. Ar identificēto zemesgabalu sarakstu, kā arī ar identifikācijas kritērijiem var iepazīties, vēršoties INAO dienestos un pie ieinteresētās ražotājgrupas.”

Šī procedūra ļauj kontroles struktūrām uzskaitīt visus zemesgabalus, kas ir piemēroti attiecīgajā gadā dot ražu ar šo cilmes vietas nosaukumu apzīmētā produkta iegūšanai.

— Turklāt vienotā dokumenta 3.4. punktu un specifikāciju papildina ar šādu tekstu:

“Visas darbības, sākot no olīvu ražošanas un beidzot ar melno olīvu pagatavošanu, veicamas noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.”

Nav ieviests neviens jauns ģeogrāfiskajā apgabalā obligāti veicams posms, bet informācija par posmiem, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā, agrākajā kopsavilkumā un specifikācijā nebija skaidri norādīta.

— Turklāt kartogrāfiskās atsauces, ko izmanto, lai aprakstītu ģeogrāfisko apgabalu, iekļautas vienīgi specifikācijā:

“Katras attiecīgās pašvaldības pārvaldē [mērijā] tika iesniegta karte, kurā norādītas ģeogrāfiskā apgabala robežas, ko Valsts izcelsmes un kvalitātes institūta (Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)) valsts lauksaimniecības pārtikas produktu komiteja savā 2013. gada 20. jūnija sanāksmē apstiprinājusi, pamatojoties uz šim nolūkam iecelto ekspertu komitejas priekšlikumu.”

Tas attiecas uz IGN (Valsts ģeogrāfijas un mežsaimniecības informācijas institūts (Institut national de l’information géographique et forestière)) kartogrāfijas datiem, kas ir transponējami uz citu datorizētu informācijas nesēju, un to nevarēja izdarīt ar sākotnēji izmantotajām kadastrālajām kartēm.

Saskaņā ar spēkā esošajām valsts procedūrām, ja tiek iesniegts pieteikums grozīt specifikāciju, Valsts izcelsmes un kvalitātes institūta (Institut national de l’origine et de la qualité (INAO)) valsts piena, lauksaimniecības pārtikas un mežsaimniecības produktu cilmes vietas nosaukumu komitejas kompetencē ir lēmuma pieņemšana attiecībā uz pieteikumu, pirms to nosūta Eiropas Komisijai. Tomēr šāds grozījums tiek piemērots tikai tad, kad tas ir reģistrēts Eiropas līmenī.

Izcelsmes apliecinājums

No šīs specifikācijas nodaļas un vienotā dokumenta (agrāk – kopsavilkuma) svītro visu sākotnējo tekstu:

“Līdztekus labības kultūrām un vīnogulājiem olīvkoks vienmēr ir bijis Provansas galveno kultūraugu trijotnē. Les Baux-de-Provence ielejā olīvkopības nozare vienmēr ir ieņēmusi dominējošu stāvokli, neraugoties uz konkurenci, ko rada imports un atteikšanās no olīvkoku audzēšanas par labu dārzkopības kultūrām – iespējai, ko sniedz apūdeņošanas kanālu izbūve. 1786. gadā abats Couture savā traktātā pierādīja, ka viena no Les Baux-de-Provence ielejas īpatnībām ir lielā olīvu šķirņu bagātība. Viņa sniegtajā sarakstā bija vismaz sešas galvenās šķirnes, ieskaitot ‘Salonenque’, ko agrāk sauca par ‘Plant de Salon’, un ‘La Béruguette’, ko senāk sauca par ‘Aglandau’ jeb ‘Blanquette’. Runa ir par divām senām un tradicionālām šķirnēm, kas ir vienīgās, kuras ir atļauts reģistrēt par tādām, no kurām drīkst iegūt ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux de Provence” apzīmētās saspiestās olīvas. Šī bagātība ir darījusi Les Baux-de-Provence ieleju par vienu no apvidiem, kas ir visbagātākie olīvu produkcijas gatavošanas ziņā. Veselas zaļās un melnās olīvas saspiestā veidā vienmēr patērētas gadsimtiem ilgi, pateicoties senām ieražām. Saspiestu zaļo olīvu ražošana sastopama gandrīz vienīgi Les Baux-de-Provence ielejā. Ar 250 tonnu lielo daudzumu, ko saražo vidēji gadā, saspiestās olīvas saražotā apjoma ziņā ieņem pirmo vietu galda olīvu produkcijas klāstā, ko sniedz Les Baux-de-Provence ieleja. Olīvas, kas paredzētas šādā veidā sagatavotai produkcijai, katru gadu sāk novākt septembrī, proti, kad Les Baux-de-Provence ielejā sākas olīvu ražas gads. Šīs produkcijas oriģinalitāte meklējama galvenokārt olīvu “saspiešanā”, kas tagad noris mehanizēti, bet ilgu laiku to veica ar rokām, un šajā reģionā tā bija tradicionāla nodarbe. Tā kā produkts “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” ir pirmās jaunas sezonas galda olīvas, kas nonāk tirgū (oktobrī–novembrī), patērētāji tās gaida ar nepacietību, kas saistīta ar to, ka šo produkciju iegūst no pirmās jaunās ražas.”

Ņemot vērā izmaiņas valsts normatīvajos aktos, specifikācijas nodaļa “Pierādījumi par produkta izcelsmi ģeogrāfiskajā apgabalā” (un kopsavilkuma 4.4. punkts “Izcelsmes apliecinājums”), kur bija ietverti tikai “saiknes ar izcelsmi” elementi, attiecīgi grozīta, un tagad tajā ir iekļauti vienīgi paziņošanas pienākumi un reģistru kārtošana saistībā ar produkta izsekojamību un produkta specifikācijā norādīto ražošanas apstākļu uzraudzību.

Tāpēc ir pievienotas jaunas teksta daļas un aizstātas iepriekšējās daļas, kas attiecas uz produkta vēsturi un reputāciju. Ierosinātajā jaunajā redakcijā ir aprakstīti dokumenti, kas ieviesti, lai uzraudzītu un kontrolētu ar cilmes vietas nosaukumu apzīmēto produktu: uzņēmējiem pildāmie paziņošanas noteikumi, deklarācija par nodomu atteikties attiecīgajā gadā pilnībā vai daļēji ražot olīvas ar cilmes vietas nosaukumu, agrotehnisko pasākumu žurnāls, reģistri par darbībām, kas veiktas ar olīvām (kā izejvielu) un saspiestajām olīvām (kā gatavo produktu), ikgadējā olīvu ražas novākšanas deklarācija, saspiesto olīvu veidošanas deklarācija (pazīstama arī kā “pagatavošanas deklarācija”), saspiesto olīvu ikgadējā veidošanas deklarācija (pazīstama arī kā “ikgadējā pagatavošanas deklarācija”), ar cilmes vietas nosaukumu apzīmēto saspiesto olīvu tirgū laišanas (sauktu arī “realizācijas”) deklarācija, ar cilmes vietas nosaukumu apzīmēto saspiesto olīvu krājumu ikgadējā deklarācija.

Turklāt analītiskā un organoleptiskā pārbaude, kas jau paredzēta ar spēkā esošajiem noteikumiem, ir iekļauta iepriekšminētajā kontroles procedūrā.

Attiecīgā teksta daļa ir šādā redakcijā:

“Visa šī procedūra papildināta ar analītiskajām un organoleptiskajām pārbaudēm, ko veic, ņemot iepakošanai gatavā vai iepakotā galaprodukta paraugus, un kas ļauj pārliecināties par kvalitāti un atbilstību iepriekš 2. punktā izklāstītajam produkta aprakstam.”

Tas darīts, lai sniegtu īsu aprakstu par produkta veidu un ieviesto kontroles sistēmu.

Ražošanas metode

— Ievadfrāze “olīvas ir jānovāc identificētos olīvdārzos noteiktajā ražošanas apgabalā” no šīs nodaļas specifikācijā un vienotajā dokumentā (agrākajā kopsavilkumā) ir svītrota, jo zemesgabalu identificēšanas procedūra ir izklāstīta specifikācijas nodaļā “Ģeogrāfiskais apgabals”.

Šķirnes

Specifikācijā un vienotajā dokumentā šāda sākotnējā redakcija:

“Olīvas iegūst tikai no ‘Salonenque’ vai ‘Béruguette’ šķirnes. Produktu piedāvājot tirgū, dažādu šķirņu maisījums nav atļauts.”

aizstāta ar šādu redakciju:

“Izmantotās olīvas iegūtas tikai no ‘Salonenque’ un ‘Aglandau’ šķirnes (pazīstama arī ar nosaukumu ‘Béruguette’).”

Pievienota atsauce uz šķirnes ‘Aglandau’ oficiālo nosaukumu. Atļauto šķirņu (‘Salonenque’ un ‘Béruguette’) saraksts nav mainīts – šķirnes ir tās pašas kas iepriekš – taču turpmāk sarakstā minēta ‘Aglandau’ šķirne, jo šis vārds ir oficiālais nosaukums šķirnei, ko vietējā mērogā dēvē par ‘Béruguette’.

Stādījumu biezība

Pievienoti noteikumi par stādījumu biezību.

Specifikācija papildināta ar tekstu šādā redakcijā:

“Visos stādījumos, kas ierīkoti pēc 1997. gada 27. augusta, katra koka rīcībā ir vismaz 24 kvadrātmetru liela platība, kas noteikta saskaņā ar rezultātu, ko iegūst, sareizinot divus atstatumus – “rindstarpu” platumu un “attālumu” starp kokiem. No otras puses, minimālais attālums starp kokiem ir vismaz 4 metri.”

Šie noteikumi atbilst ierastajai vietējai praksei, kas nodrošina augļkokiem optimālu attīstību. Šādu praksi piemēro attiecībā uz visiem kokiem, kas valsts teritorijā iestādīti pēc kontrolētā cilmes vietas nosaukuma atzīšanas dienas. Tā nodrošina, ka tiek ievēroti stādīšanas biezības noteikumi, kas ieteikti attiecībā uz turpmākajiem stādījumiem.

Apgriešana

Specifikācija papildināta ar tekstu šādā redakcijā: “Olīvkokus apgriež vismaz reizi divos gados.”

Šāda periodiska apgriešana ļauj regulēt olīvkoka dotās ražas apjomu. Secīgi veiktā periodiskā apgriešana uzlabo ražu. Šo apgriešanu parasti izdara reizi gadā, bet, tā kā olīvkoku veģetatīvais cikls ilgst divus gadus, specifikācijā ieteikts apgriešanu veikt vismaz reizi divos gados.

Apūdeņošana

Specifikācija papildināta ar šādu noteikumu:

“Apūdeņošana olīvkoku veģetācijas perioda laikā ir atļauta līdz ražas dienai, kuru attiecībā uz olīvām, kas apzīmētas ar šo cilmes vietas nosaukumu, nosaka katru gadu.”

Nolemts ierobežot apūdeņošanu, atļaujot to veikt tikai līdz ražas novākšanas sākuma dienai, kuru ar šo cilmes vietas nosaukumu apzīmētajām olīvām nosaka katru gadu atsevišķi. Šis datums atbilst ierastajai praksei. Tas paver iespēju atļaut koku apūdeņošanu, kad tas ir vajadzīgs ilgstoša sausuma gadījumā, lai nepieļautu pārāk lielu ūdenstrūkuma radītu stresu, kas nelabvēlīgi ietekmē kokus veģetācijas periodā un kaitē augļu kvalitātei. Turpretim, lai saglabātu ienākušos augļu kvalitāti, neļaujot tiem uzkrāt pārāk daudz ūdens, ir ieteicams pārtraukt apūdeņošanu, tiklīdz sākusies ražas novākšana.

Laiks, kad olīvkoki sāk dot pirmo ražu

Specifikācijas sākotnējais teksts:

“Tiesības izmantot kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux de Provence” drīkst piešķirt tikai attiecībā uz tādām olīvām, kas iegūtas no kokiem, kuri ir vismaz piecus gadus veci.”

aizstāts ar šādu tekstu:

“Tiesības izmantot kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux de Provence” tiek piešķirtas tikai attiecībā uz tādām olīvām, kas iegūtas no kokiem, kuri pēc iestādīšanas attiecīgā zemesgabala platībā auguši tajā vismaz piecus gadus.””

Teksta skaidrākas redakcijas labad sniegta piebilde, ka noteiktais vecums, kādā ražu sāk dot koki, kurus izmanto ar cilmes vietas nosaukumu apzīmētā produkta iegūšanai, ir pieci gadi, un tas atbilst piecu gadu ilgam laikam, kad koki “pēc to iestādīšanas auguši attiecīgā zemesgabala platībā” (identificēts zemesgabals, kurā ir tiesības audzēt kokus ar cilmes vietas nosaukumu apzīmēta produkta iegūšanai).

Ražas apjoms

Maksimālā raža, kādu atļauts iegūt, ir palielināta līdz 10 tonnām no hektāra, tādējādi aizstājot agrāko ierobežojumu – ne vairāk par 6 tonnām no hektāra.

Specifikācijas sākotnējā redakcija:

“Ražas apjoms no hektāra platības: nedrīkst iegūt vairāk par sešām tonnām olīvu no hektāra.”

aizstāta ar šādu redakciju:

“Ražas apjoms nedrīkst pārsniegt 10 tonnas novāktu olīvu no hektāra olīvkopības platības neatkarīgi no olīvu galamērķa. Ražas apjomu aprēķina attiecībā uz visiem tādas saimniecības identificētajiem zemesgabaliem, kura audzē olīvas, kas paredzētas ar cilmes vietas nosaukumiem “Huile d’olive de la Vallée des Baux-de-Provence”, “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” un “Olives noires de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmētās produkcijas iegūšanai. Tas ir pamatoti, jo augļkoki jaunajos stādījumos šodien sāk dot ražu, un tās apjoms šajās olīvbirzīs sasniedz 8–10 t/ha. Turklāt vairākus gadsimtus veci olīvdārzi nav retums, un koki tajos ir kupli sazarojuši un saaudzējuši šādās zarotnēs attiecīgi daudz olīvu. Ražotāju profesionalizācija un zemesgabalu renovācija veicina arī ražas optimizāciju. Turklāt ir pievienots ražas apjoma aprēķināšanas metodes apraksts, lai nepieļautu nekādu interpretāciju un atvieglotu kontroli. Tāpēc arī, tekstu papildinot, norādīts, ka šo ražu aprēķina attiecībā pret novākto produkciju (nevis augļkoka doto kopējo produkciju, kurā ietilpst arī uz zemes nokritušās olīvas, kas nav savāktas un tāpēc ar attiecīgo nosaukumu apzīmēt nedrīkst) neatkarīgi no olīvu galamērķa un attiecībā uz visiem tādas saimniecības identificētajiem zemesgabaliem, kura audzē olīvas, kas paredzētas ar cilmes vietas nosaukumiem “Huile d’olive de la Vallée des Baux-de-Provence”, “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” un “Olives noires de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmētās produkcijas iegūšanai.”

Olīvu novākšana

Lai labāk reglamentētu praksi un garantētu novākto olīvu kvalitāti, ieviesti dažādi noteikumi attiecībā uz ražas novākšanu:

— specifikācijas noteikuma sākotnējā redakcija:

“Olīvām jābūt tādām, kas novāktas pienācīgā gatavības pakāpē un tieši no koka”, ir svītrota.

Tā aizstāta ar šādiem noteikumiem, kas pievienoti specifikācijas tekstam:

“Ražas novākšanas sezonas atklāšanas datumu nosaka reizi gadā ar INAO direktora lēmumu pēc pamatota ražotājgrupas priekšlikuma. Olīvas savāc vai nu ar rokām, vai mehanizēti un tā, lai šāda mehanizācija nodrošinātu, ka augļi saglabājas veseli (oscilējošās dārza ķemmes [augļu notraukšanai] ir aizliegtas).”

Izvēle ir notikusi par labu ražas novākšanas uzsākšanas sistēmas ieviešanai, lai nodrošinātu, ka olīvu audzētāji ievēro noteikumu par to, ka olīvām jābūt pietiekamā gatavības pakāpē. Datumu, kad jāsāk ražas novākšana, ierosina ražotājgrupa, kas savu priekšlikumu pamato ar rezultātiem, kuri iegūti, sensoriski analizējot olīvu paraugus, kas reprezentatīvi ņemti no visa ģeogrāfiskā apgabala.

Neprecīzais teiciens “olīvas, kas piemērotā gatavības pakāpē novāktas tieši pie koka” aizstāts ar prasību savākt olīvas ar rokām, izmantojot mehanizētu paņēmienu, kas garantē, ka augļi saglabājas veseli. Oscilējošās dārza ķemmes ir aizliegtas, jo tās var olīvas iebojāt.

— Specifikācijas sākotnējā redakcija:

“Olīvas pēcāk uzglabā redeļu kastēs un tad piegādā olīvu sagatavotājiem [sālītājiem] ne vēlāk kā 48 stundas pēc attiecīgās ražas novākšanas.”

aizstāta ar šādu redakciju:

“Olīvas uzglabā redeļu kastēs vai palešu kastēs. Tad saskaņā ar vietējo praksi tās piegādā olīvu sagatavotājiem [sālītājiem] ne vēlāk kā 48 stundas pēc attiecīgās ražas novākšanas un sanitārajā ziņā pilnīgi labā stāvoklī.”

Šādai redakcijai ir savs pamats: olīvas var novākt arī palešu kastēs, nevis tikai (redeļu) kastēs, jo šāda tipa tvertne nekaitē produkta kvalitātei. Turklāt ir nepieciešams, lai olīvu sālītājiem tās tiktu piegādātas sanitārajā ziņā pilnīgi labā stāvoklī.

Saspiesto olīvu pagatavošana

Specifikācijas teksts papildināts ar šādu noteikumu: “Olīvas, kas izskatās pēc tādām, kuras uzlasītas no zemes, pārstrādei nepieņem”, lai nodrošinātu, ka produkti ir optimālā kvalitātē un ka to gatavošanā ir ievērota tradicionālā prakse.

Tādējādi specifikācijas un kopsavilkuma sākotnējā redakcija, kas bija šāda:

“Olīvu lielumam pēc kalibrēšanas jābūt tādam, ka 100 gramos produkta nav vairāk par 35 augļiem.”

un kas vienīgi specifikācijā papildināta ar šādu tekstu:

“Olīvas, pirms tās apstrādā konservēšanas ražotnēs, iepriekš kalibrē un šķiro. Tām jāatrodas ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux de Provence” apzīmētā produkta ražošanas ģeogrāfiskajā apgabalā.”,

vienotajā dokumentā ir svītrota, bet specifikācijā ir aizstāta ar šādu tekstu:

“Olīvas pirms to apstrādes tiek kalibrētas un šķirotas. Olīvu lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta nav vairāk par 35 augļiem. Produkta partijas ir viendabīgas, un tajās ir ne vairāk kā 5 % augļu, kuru lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta ir vairāk par 42 augļiem, un ne vairāk kā 5 % augļu, kuru lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta ir mazāk par 20 augļiem.”

Ražošanas posmi, kas noris ģeogrāfiskajā apgabalā, ir uzskaitīti specifikācijas nodaļā “Ģeogrāfiskais apgabals” un vienotā dokumenta 3.4. punktā.

Specifikācijā attiecībā uz olīvu šķirošanu pirms to apstrādes pievienots šāds noteikums:

“Svaigās olīvas, kurās ir šādi defekti, nedrīkst pārsniegt 5 % no izmantotajām olīvām:

— pleķainas olīvas – ar saspiedumiem vai sasitumiem savākšanas, vēja vai krusas dēļ,

— sačokurojušies vai samīkstinājušies augļi,

— ar kukaiņu dzēlumiem.

Kraupjainu olīvu proporcija ir mazāka par 3 % izmantoto olīvu.”

Mērķis ir noteikt olīvu šķirošanas kritērijus, nosakot defektus un šo defektu maksimālās pieļaujamās vērtības.

“Veselās olīvas tiek mehāniski saspiestas, tad tiek ievietotas sārmainā šķīdumā izmērcēšanai, līdz tās ir daļēji zaudējušas rūgto garšu. Sārma šķīdumu pēc tam aizstāj ar tīru ūdeni, kurā olīvas glabā vismaz 36 stundas, mainot ūdeni ik pēc 12 stundām.”

Vienotajā dokumentā šis noteikums ir aizstāts ar šādu:

“Olīvu saspiešanu veic, mehāniski iedarbojoties uz veseliem augļiem. Pēc saspiešanas no olīvu mīkstuma atdalījušos gabaliņu īpatsvars nedrīkst pārsniegt 5 % no izmantotajām olīvām. Olīvas ievieto mērcēšanai sārmainā šķīdumā, kura blīvums nav lielāks par 1 025. Pēc tam kad olīvas ir izmērcētas līdz daļējam rūgtās garšas zudumam, sārmaino šķīdumu aizstāj ar tīru ūdeni. Olīvas tur ūdenī vismaz 36 stundas, mainot ūdeni ar secīgiem skalojumiem, līdz ūdens vairs nezaudē dzidrumu. Pēc osmozes un stabilizācijas blīvums ir jābūt no 1 036 līdz 1 050. Lai samazinātu sāls šķīduma pH, atļauts izmantot tikai citronskābi un pienskābi.”

Tātad pievienoti ir šādi elementi: no olīvu mīkstuma atdalījušos gabaliņu maksimālais īpatsvars, kāds pieļaujams produkta partijās, sālījuma blīvums, kā arī piedevas, kas atļautas, lai samazinātu sāls šķīduma pH.

Prasība nomainīt skalojamo ūdeni “ik pēc 12 stundām” aizstāta ar prasību mainīt ūdeni “ar secīgiem skalojumiem, līdz ūdens vairs nezaudē dzidrumu”, lai izmantotais ūdens procesa beigās saglabātos tīrs, kas norāda uz to, ka olīvas ir pietiekami labi noskalotas.

Visi šie papildinājumi un grozījumi ļauj nodrošināt, ka tiek iegūts kvalitatīvs produkts, kurš satur maksimāli daudz veselu saspiestu augļu, kas ir pietiekami labi noskaloti un stabilizēti saskaņā ar tradicionālajām ražošanas metodēm.

Saspiesto olīvu uzglabāšana pirms iepakošanas

Specifikācijas sākotnējais teksts:

“Olīvas uzglabā sālījumā. Pēc iesālīšanas olīvas jāuzglabā +4 °C līdz +8 °C temperatūrā.”

un kopsavilkuma sākotnējais teksts (4.5. punktā): “olīvas uzglabā sālījumā.”

no vienotā dokumenta ir svītrots, bet specifikācijā aizstāts ar šādu tekstu:

“Olīvas ievieto uzglabāšanai sālījumā ne vēlāk kā astoņas dienas pēc to atrūgtināšanas un uzglabā ne ilgāk kā 12 mēnešus 2–4 °C temperatūrā.”

Tam ir savs pamats: lai pirms laišanas tirgū garantētu optimālus uzglabāšanas apstākļus, teksts papildināts ar norādi par maksimālo glabāšanas laiku sālījumā un noteikts, ka tā ilgums ir 12 mēneši. Šādā nolūkā glabāšanas temperatūra ir samazināta – tai jābūt “2–4 °C”, nevis kā iepriekš – “4–8 °C”.

Turklāt specifikācija ir papildināta ar šādu tekstu par pasterizāciju:

“Ja vajadzīga pasterizācija, to veic ar šo cilmes vietas nosaukumu apzīmētā produkta ģeogrāfiskajā apgabalā, lai nodrošinātu, ka produkts atbilst 2. punktā sniegtajam aprakstam pirms olīvas ar cilmes vietas nosaukumu sāk laist tirgū. Lai to izdarītu, operatori piemēro maksimālo pasterizēšanas vērtību – 2 000 sekundes (teorētiskā 70 °C augstā temperatūrā). Mērķis ir nepieļaut olīvu pārmērīgu novārīšanos, kas var tās samīkstināt un mazliet par daudz mainīt to krāsu, kura tad no izteikti zaļas kļūst brūna. Kontroles procedūra attiecīgi paredz pastiprinātu pasterizācijas kontroli, regulāri pārbaudot pasterizācijas aparātu reģistrētos rādījumus, kā arī pēc pasterizācijas pārbaudot produkta īpašību atbilstību prasībām.”

Šī daļa ir iekļauta arī vienotā dokumenta 3.5. punktā gandrīz ar tādiem pašiem vārdiem (nelielas atšķirības ir tikai formas ziņā), bet pamats ir pilnīgi identisks specifikācijā lietotajam formulējumam.

Pasterizāciju veic pēc izvēles, taču, ja tā tiek veikta, tad saskaņā ar šiem jaunajiem noteikumiem tai jānoris ģeogrāfiskajā apgabalā, ievērojot noteiktu pasterizēšanas vērtību. Pienākums nodrošināt pasterizāciju ģeogrāfiskajā apgabalā ļauj paredzēt pasterizēto produktu pārbaudi, pirms tos pirmoreiz laiž tirgū ar cilmes vietas nosaukumu, lai nodrošinātu, ka tie saglabā īpašības, kādas tās noteiktas specifikācijas 2. punktā (“apraksts”).

Aromatizēšana

Specifikācijas un kopsavilkuma sākotnējais noteikums:

“Šīs olīvas tiek aromatizētas vienīgi ar fenheli.”

specifikācijā un vienotā dokumenta 3.3. punktā ir aizstāts ar šādu noteikumu:

“Saspiestās olīvas tiek aromatizētas vienīgi ar fenheli (Foeniculum vulgare var.), izmantojot auga veģetatīvās daļas un sēklas. Var pievienot tirdzniecībā pieejamu fenheļa ekstraktu, kā arī uzņēmēja pagatavotu fenheļa novārījumu vai uzlējumu.”

Nosacījumi aromatizēšanai ar fenheli ir definēti labāk. Tādējādi teksts ir papildināts ar piebildi, ka šo aromatizēšanu veic, izmantojot auga veģetatīvo daļu un sēklas, un ka var pievienot arī tirdzniecībā pieejamu fenheļa ekstraktu, kā arī uzņēmēja paša pagatavotu fenheļa novārījumu vai uzlējumu. Turklāt lielākas skaidrības labad pievienots fenheļa latīniskais nosaukums: Foeniculum vulgare var.

Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Gan specifikācijā, gan vienotajā dokumentā (vai agrākajā kopsavilkumā) viss teksts par saikni ir pārrakstīts jaunā redakcijā.

Tie galvenokārt ir papildinājumi, kas negroza pamatus cēloniskajai saiknei starp ģeogrāfiskā apgabala īpatnībām un sākotnēji aprakstītajām produkta specifiskajām īpašībām.

— Kopsavilkuma sākotnējais teksts:

“Bodeprovansas (Baux de Provence) ielejā esošo ražošanas ģeogrāfisko apgabalu ziemeļpusē norobežo Alpilles kanāls, bet dienvidpusē – Craponne kanāls”

un specifikācijas sākotnējais teksts:

“Bodeprovansas (Baux de Provence) ielejā esošais ražošanas ģeogrāfiskais apgabals ir krasi norobežots – ziemeļpusē ar Alpilles kanālu, bet dienvidpusē ar Craponne kanālu”

ir nedaudz grozīts un aizstāts – gan vienotajā dokumentā, gan specifikācijā – ar šādu tekstu:

“Ģeogrāfiskais apgabals pieder pie Alpilles masīva, ko norobežo koluviālie nogulumi un Crau līdzenuma ziemeļmala.”

Šis atjauninājums veikts pēc ģeogrāfiskā apgabala robežu neliela grozījuma, jo Alpilles kanāls un Craponne kanāls ģeogrāfiskā apgabala robežas vairs neveido.

Turklāt apraksts papildināts ar šādiem elementiem:

“Alpilles kalnu grēda (augstums virs jūras līmeņa nepārsniedz 400 m) stiepjas no rietumiem uz austrumiem aptuveni 30 kilometru garumā un savieno vistipiskākos Provansas kaļķakmens pakalnus starp Ronu (Rhône), Diransu (Durance) un Kro (Crau). Šis masīvs veido vistālāk rietumos esošo Provansas antiklinālo kroku posmu. Tas ir erodēts kalnu masīvs ar gleznaina ķīļveida reljefa pacēlumiem, kas dienviddaļā veidots galvenokārt no krīta un juras perioda kaļķakmens.”

— Specifikācijas teksts sākotnējā redakcijā (kas kopsavilkumā nebija iekļauts):

“Olīvbiržu atrašanos šajā ielejā vēstures gaitā pavadīja šo apūdeņošanas kanālu izbūve. Tādējādi olīvkokiem vienmēr ir bijusi ievērojama nozīme tajās tautsaimniecības nozarēs, kurās apūdeņošanu bija grūti īstenot; tos neskāra pat izaršana, turpretim citu nozaru rīcībā esošās platībās tos izcirta par labu dārzkopības kultūrām.”

ir svītrots, jo tie ir vēsturiski elementi, kas nesniedz patiesu priekšstatu par saikni ar ģeogrāfisko izcelsmi.

— Teksts sākotnējā redakcijā specifikācijā:

“Les Baux de Provence ielejas apvidus, šādi norobežots, izceļas ar savām ģeoloģiskajām un klimatiskajām īpatnībām.”

un kopsavilkumā:

“Tas izceļas ar savām ģeoloģiskajām un klimatiskajām īpatnībām”,

kā arī šāds specifikācijas teksts sākotnējā redakcijā:

“Paugurainē augsnes ir kaļķainas, ar maz izteiktu krāsainību un oļainas, ar augstu siltumietilpību, ļoti labu aerāciju un caurlaidību. Tur valda Vidusjūras tipa klimats ar karstām un sausām vasarām, pārsvarā lietainiem rudeņiem un pavasariem, un tur samērā bieža parādība ir arī raksturīgais “mistrāls” (ziemeļvējš). Bo ielejā (Vallée des Baux) izmantotais šķirņu sortiments ir īpaši labi piemērots šīm augsnēm un tajās notiekošajām norisēm. Les Baux de Provence ieleja, pateicoties Alpilles kalnu grēdai, ir daudz mazāk pakļauta vēja un pavasara salnu, bet it sevišķi miglu, ietekmei, kas kaitē olīvkoku ziediem un slikti iespaido to aizmešanos, kā arī veicina dažu kriptogāmisko slimību izplatīšanos.”

ir grozīts un papildināts, lai sīkāk izskaidrotu ģeogrāfiskā apgabala specifiku. Daļa teksta šādā redakcijā ir iekļauta “cēloniskās saiknes” aprakstā, bet tā daļa, kas attiecas uz klimata, augsnes un šķirņu sortimenta aprakstu, ir svītrota un aizstāta ar šādiem elementiem (papildinājumiem vienotajā dokumentā un specifikācijā):

“Ģeogrāfiskajam apgabalam ir šādas klimatiskās īpatnības:

— Vidusjūras tipa klimats,

— sezonāls siltumīpašību un nokrišņu daudzuma krass mainīgums,

— nokrišņus bieži vien pavada īslaicīgs, bet stiprs negaiss, galvenokārt rudenī un pavasarī. Nokrišņi, kuru daudzums gadā ir aptuveni 700 mm, izkrīt parasti 50 dienās,

— sausajam gadalaikam raksturīgas sausas un karstas, pat ļoti karstas, vasaras, bieži trūkst ūdens, it īpaši jūlijā,

— ziemas ir mērenas; gada visaukstākais mēnesis ir janvāris,

— vidējā temperatūra ir 13,6 °C, bet Alpilles ziemeļu nogāzē tā var būt par 1 °C līdz 2 °C zemāka, un pastāv iespēja, ka iestājas pavasara salnas,

— vairāk nekā 100 dienu gadā pūš nikni vēji, galvenokārt ziemelis (mistral) vai rietenis (tramontane),

— liels, gandrīz ārkārtēji liels, saules spīdēšanas ilgums, kas gadā var pārsniegt 2 800 stundas.

Ģeogrāfiskā apgabala augsnes ir raksturīgi oļainas (40–80 % oļainums), kaļķainas ar mālsmilts vai mālsmilts un māla cilmiezi Alpilles masīvā un tā norobežojuma joslās, ko veido koluviālie nogulumi. Crau senlejas apvidus ziemeļmalā, ko vēl joprojām sauc par Crau d’Eyguières, pārsvarā sastopamas ar dzelzs oksīdiem bagātas mālainas sarkanzemju augsnes, kas ir ļoti oļainas (30–60 cm lieli silicītu oļi augsnes virskārtā) un bagātinājušās ar kaļķakmens kolūvijiem, kuri veidojušies, erodējoties reljefa pacēlumiem Alpilles dienviddaļā.

Alpilles masīva olīvbirzis ir sastādītas galvenokārt akmeņainās kaļķakmens augsnēs, kas veidojušās kalnu pakājēs, kur reiz pletušies ledāji, uz nogāžu periglaciālas izcelsmes stūrainajām nobirām, kas sagūlušās slīpās slāņkārtās, un uz samērā biezajiem koluviālajiem nogulumiem, kas sakrājušies gravās. Augsnes sīkgraudainās frakcijas granulometrisko sastāvu parasti veido mālsmilts, retāk – mālsmilts un māls. Kopējā kaļķakmens īpatsvars (vidēji 20–30 %) var sasniegt 40 %, bet aktīvā kaļķakmens īpatsvars reti kad pārsniedz 8 %. Augsnes pH ir no 8 līdz 8,5.”

Turklāt – vienīgi specifikācijā – attiecībā uz ģeogrāfiskajam apgabalam raksturīgo klimatu, ģeoloģiskajiem faktoriem un veģetāciju iekļauti šādi aprakstoši papildelementi:

“Kalnu masīva rietumdaļa ir pakļauta Ronas ielejas ietekmei, nokrišņi tur ir lielāki un ziemā un pavasarī temperatūras maigākas un ar mazāku iespēju izraisīt salnas. Dienvidpuses kalnu pakājē, kas pasargāta no aukstā vēja mistrāla, var iegūt agrīnākas ražas, turklāt tajā piekļūst arī vairāk tiešo saules staru. Ziemeļu nogāze saņem vairāk nokrišņu. Ieplakās un ieleju lejasdaļās mikroklimatiskie apstākļi (mazāk saules un pasargātība no vēja) nodrošina, ka vasarā tur ir salīdzinoši vēsāk. Šādas raksturīgās īpašības nosaka floras un faunas savdabību Vidusjūras bioklimata ietvaros, jo īpaši tāpēc, ka šī flora un fauna ir pielāgojusies ilgajam ūdens nepietiekamības periodam. Ģeogrāfiskais apgabals atrodas erodētā kalnu masīvā ar gleznaina reljefa pacēlumiem, kur cilmieži veidoti galvenokārt no apakšējā krīta perioda kaļķakmens un merģeļa formācijām, bet apgabala dienviddaļā – arī no juras perioda kaļķainajiem dolomītiem. Terciāra perioda upju un ezeru ļoti neviendabīgie un kaļķainie nogulumi, konglomerāti, smilšakmens, merģeļi un smilts ir plaši sastopami veidojumi sinklinālēs, kuru asis vērstas rietumu–austrumu virzienā. Alpilles kalnos kvartāra periodā kaļkakmens klinšu sadēdēšanai, ko izraisīja to plaisās esošā ūdens sasalšana ledū un ledus izplešanās, bija svarīga nozīme, un tā ir par iemeslu oļainajiem nogulumiem vai stūrainajām nobirām, kas stiepjas zem koluviālajiem vai aluviālajiem sablīvējumiem, kuri pēc izcelsmes ir nesenāki. Alpilles kalnu masīva dienvidu nogāzes norobežo Crau senlejas mala, kam raksturīgi aluviālie nogulumi, kurus veido Villafranchien stratigrāfiskā stāva kaļķakmens un kvarcīta oļu klājumi, ko sanesusi Diransa (Durance), šķērsodama Saint Pierre de Vence šauraizu. Ar klimatu apvienojumā ar šīs teritorijas ģeomorfoloģiskajiem faktoriem lielā mērā var izskaidrot dažādu Vidusjūras piekrastes augu klātieni, kuru raksturīgi pārstāvji ir Alepas priede (Pinus halepensis) un akmeņozols (Quercus ilex). Apgabalā, kas ir īsts bioģeogrāfisks rajons – teritorija, kurā valda galvenokārt Vidusjūras tipa mezoklimats, sastopami aptuveni 960 sugu augi, no kuriem 50 sugu augi, pielāgojušies sausumam un kaļķainajām augsnēm, atrodas savu sugu izplatības areāla galējā robežā.”

— Teksts sākotnējā redakcijā specifikācijā:

“Ģeogrāfiskā vide, ko pārstāv Alpilles kalnu grēda, kurā ir īpaša augsne un savdabīgs klimats, ar senām šķirnēm, kas reģionā labi iedzīvojušās, un agrotehniskās prakses paņēmieni, kas izveidojušies lauksaimnieku pieredzes un darba rezultātā, dara Les Baux de Provence ieleju par izcili piemērotu zemi olīvu ražošanai.””

un kopsavilkumā:

“Šī ģeogrāfiskā vide, kurā ir īpaša augsne un kurā valda Vidusjūras klimats, ar senām šķirnēm, kas reģionā labi iedzīvojušās, un agrotehniskās prakses paņēmieni, kas izveidojušies lauksaimnieku pieredzes un darba rezultātā, dara Les Baux de Provence ieleju par izcili piemērotu zemi olīvu ražošanai.”

ir svītrots, jo tajā iekļautā informācija sīkāk izklāstītā veidā ietilpst citos šīs nodaļas punktos.

Teksts papildināts ar šādiem elementiem, kas saistīti ar cilvēkfaktoriem:

specifikācijā un vienotajā dokumentā – “Līdztekus labības kultūrām un vīnogulājiem olīvkoks vienmēr ir bijis Provansas galveno kultūraugu trijotnē”,

vienīgi specifikācijā – “Les Baux-de-Provence ielejā olīvkopības nozare vienmēr ir ieņēmusi dominējošu stāvokli, neraugoties uz konkurenci, ko rada imports un atteikšanās no olīvkoku audzēšanas par labu dārzkopības kultūrām – iespējai, ko sniedz apūdeņošanas kanālu izbūve.”

Specifikācijā un vienotajā dokumentā:

“1786. gadā abats Couture savā traktātā pierādīja, ka viena no Les Baux-de-Provence ielejas īpatnībām ir lielā olīvu šķirņu bagātība. Viņa sniegtajā sarakstā bija vismaz sešas galvenās šķirnes, ieskaitot ‘Salonenque’, ko agrāk sauca par ‘Plant de Salon’, un ‘La Béruguette’, ko senāk sauca par ‘Aglandau’ jeb ‘Blanquette’. Runa ir par divām senām un tradicionālām šķirnēm, kas ir vienīgās, kuras ir atļauts reģistrēt par tādām, no kurām drīkst iegūt ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux de Provence” apzīmēto produktu. Šī bagātība ir darījusi Les Baux-de-Provence ieleju par vienu no apvidiem, kas ir visraženākie olīvu produkcijas gatavošanas ziņā. Veselas zaļās un melnās olīvas saspiestā veidā vienmēr patērētas gadsimtiem ilgi, pateicoties senām ieražām. Saspiestu zaļo olīvu ražošana sastopama gandrīz vienīgi Les Baux-de-Provence ielejā. Olīvas, kas paredzētas šādā veidā sagatavotai produkcijai, katru gadu sāk novākt augusta beigās, proti, kad Les Baux-de-Provence ielejā sākas olīvu ražas gads. Šīs produkcijas oriģinalitāte meklējama galvenokārt olīvu “saspiešanā”, kas tagad noris mehanizēti, bet ilgu laiku to veica ar rokām, un šajā reģionā tā bija tradicionāla nodarbe. Produkta gatavošanas metode ir vienkārša un tradicionāla: pēc saspiešanas olīvas ievieto mērcēšanai sārmainā šķīdumā un mērcē tajā, kamēr tās ir daļēji atrūgtinātas. Sārma šķīdumu pēcāk aizstāj ar tīru ūdeni, kurā olīvas glabā vismaz 36 stundas, ūdeni regulāri mainot. Olīvas uzglabā sālījumā, kura blīvums ir no 1 036 līdz 1 050, un tās var pasterizēt. Lai samazinātu sālsšķīduma pH, atļauts izmantot tikai citronskābi un pienskābi.”

Tātad cilvēkfaktori ir papildināti ar saspiesto olīvu tradicionālo gatavošanas metodi.

Specifikācija un vienotais dokuments papildināts ar šādiem produkta specifiskuma elementiem:

““Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” ir galda olīvas, kuru specifiskums ir saistīts ar to, ka:

— šīs zaļās olīvas ir “saspiestas”. Olīvu saspiešanu veic, mehāniski iedarbojoties uz veseliem un svaigiem augļiem,

— tās iegūst tikai no olīvu augļiem, kas pieder pie ‘Salonenque’ vai ‘Aglandau’ (pazīstama arī ar nosaukumu ‘Béruguette’ jeb ‘Blanquette’) šķirnes,

— tām ir izteikta fenheļa garša, kas izskaidrojama ar to, ka šo olīvu aromatizēšanai lieto vienīgi fenheli,

— sālījumā tās ir kopā ar fenheļa zarainā stublāja gabaliņiem,

— ēdot jūtams, ka pēc konsistences tās ir stingras,

— to minimālais lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta nav vairāk par 35 augļiem.”

Specifikācija un vienotais dokuments ir papildināts ar aprakstu par “cēlonisko saikni”, kas pastāv starp ģeogrāfiskā apgabala īpatnībām un produkta specifiskajām īpašībām; apraksts sniegts šādā redakcijā: “Šajā paugurainē augsnes ir kaļķainas, ar maz izteiktu krāsainību un oļainas, ar augstu siltumietilpību, ar labu aerāciju un ļoti labu caurlaidību, kas ir olīvkopības produkcijas ieguves veicinošs faktors. Les Baux de Provence ieleja, kuru aizsargā Alpilles kalnu grēda, ir maz pakļauta miglu ietekmei, kas kaitē olīvkoku ziediem un slikti iespaido to aizmešanos, kā arī veicina kriptogāmisko slimību izplatīšanos. Tātad Les Baux-de-Provence ieleja ir izcili piemērota zeme olīvu ražošanai. Ģeogrāfiskā apgabala klimatiskie un augsnes apstākļi būtiski ietekmējuši arī to šķirņu atlasi, kuras izmanto “Olives cassées de la Vallée des Baux de Provence” iegūšanai. ‘Salonenque’ ir šķirne, kas lieliski piemērota kaļķainām, oļainām un seklām augsnēm, kā arī vasaras sausumam un vējainiem laikapstākļiem. Augļi ienākas ļoti agri; tos izmanto arī ar cilmes vietas nosaukumu “Huile d’olive de la Vallée des Baux de Provence” apzīmētā produkta iegūšanai. ‘Aglandau’ jeb ‘Berruguette’, kas pret sausumu ir jutīgāka nekā ‘Salonenque’, ir izrādījusies noderīga ar to, ka tā ir izturīga pret aukstumu un vēju; no šīs šķirnes iegūtās olīvas ienākas vēlīnāk – piemēroti vietējam klimatam. Provansā tā ir plaši izplatīta šķirne.

Les Baux de Provence ielejā plaši izplatījies augs ir savvaļas fenhelis. Tas zied vasarā, un tā sēklas ienākas laikā, kad novāc ‘Salonenque’ šķirnes olīvu ražu; tāpēc šo fenheli tradicionāli lieto, lai gatavotu saspiestās olīvas, jo to aromāts lieliski sader ar fenheļa aromāta niansēm. Šo olīvu ražošanas vienkāršā un tradicionālā metode nodrošina raksturīgo aromāta nianšu saglabāšanos un šiem augļiem piemītošo stingrumu.”

Marķēšana

Specifikācijas un kopsavilkuma sākotnējie noteikumi:

“Ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmēto olīvu marķējumā jābūt:

— norādei “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence”,

— norādei “Appellation d’Origine Contrôlée” (kontrolēts cilmes vietas nosaukums) vai “AOC” (KCVN).

— Ja marķējumā neatkarīgi no tā, vai ir minēta adrese, norāda lauku saimniecības vai prečzīmes nosaukumu, cilmes vietas nosaukumu atkārto starp vārdiem “appellation” un “contrôlée”.

Visām šīm norādēm jābūt vienkopus un labi redzamām, kā arī uz vienas un tās pašas etiķetes. Tās noformē ar skaidriem, salasāmiem un neizdzēšamiem burtiem, kas ir pietiekami lieli, lai labi izceltos uz fona, uz kura tie uzdrukāti, un tos varētu skaidri atšķirt no pārējā rakstītā vai ilustratīvā materiāla.”

specifikācijā un vienotajā dokumentā aizstāti ar šādiem noteikumiem: “Līdztekus obligātajai informācijai, kas prasīta saskaņā ar pārtikas produktu marķēšanas un noformēšanas noteikumiem, ar cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmēto olīvu marķējumā ietilpst:

— cilmes vietas nosaukuma “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmējums,

— norāde “appellation d’origine protégée” (aizsargāts cilmes vietas nosaukums) vai “AOP” (ACVN).

Visai šai informācijai jābūt labi redzamai vienkopus un uz vienas etiķetes. Lai šī norādītā informācija pietiekami skaidri izceltos starp citām rakstveida norādēm un attēliem, tās veido ar labi saskatāmām, salasāmām, neizdzēšamām un pietiekami lielām rakstzīmēm, kuras ir labi redzamas uz drukāšanai izmantotā fona.”

Ir panākts, lai ar šo nosaukumu apzīmētā produkta marķējuma specifiskās norādes atbilstu Regulas (ES) Nr. 1151/2012 noteikumiem, atceļot tādu valsts noteikto norāžu izmantošanu, kuras bija spēkā – “AOC” vai “appellation d’origine contrôlée” –, un aizstājot tās ar Eiropas Savienības noteiktajām norādēm: “appellation d’origine protégée” (aizsargāts cilmes vietas nosaukums) vai “AOP” (ACVN).

Nodaļa “Valsts prasības”

Ņemot vērā valsts tiesību aktu un noteikumu attīstību, svītrota atsauce uz 1997. gada 27. augusta dekrētu, ar ko Francijas teritorijā atzīst šo kontrolēto cilmes vietas nosaukumu, un pievienota tabula ar galvenajiem parametriem, kas jāpārbauda, izmantojot to atsauces vērtības, un to vērtēšanas metodi.

Citi

Nodaļās “Atbildīgais departaments dalībvalstī”, “Pieteikuma iesniedzēja grupa” un “Atsauces attiecībā uz kontroles struktūrām”: ir atjaunināti attiecīgo oficiālo struktūru un grupas nosaukums un kontaktinformācija. Attiecībā uz grupas sastāvu un juridisko statusu būtisku grozījumu nav. Grupā joprojām ietilpst olīvu ražotāji, olīvu sālītāji un melderi.

Nodaļa Sākotnējā kontaktinformācija un sākotnējie teksti (specifikācija un vienotais dokuments) Atjauninātā kontaktinformācija un atjauninātie teksti (specifikācija) Atbildīgais departaments dalībvalstī Nosaukums: Institut National des Appellations d’Origine 138, Champs Elysées 75008 Paris FRANCE Tālr.: +33 153898000 Fakss: +33 142255797 Institut national de l’origine et de la qualité (INAO) 12 rue Henri Rol-Tanguy – TSA 30003 93555 Montreuil-sous-Bois Cedex FRANCE Tālr.: +33 1173303800 Fakss: +33 1173300804 E-pasts: info@inao.gouv.fr Pieteikuma iesniedzēja grupa Nosaukums: Syndicat Interprofessionnel de l’Olivier de la Vallée des Baux Adrese: Mairie de Maussane les Alpilles 13520 Maussane-Les-Alpilles FRANCE un vienotajā dokumentā: Sastāvs: ražotājs/pārstrādātājs (x) cits ( ) un specifikācijā: Šajā arodapvienībā, kas tika izveidota 1994. gadā, ietilpst visas attiecīgās civilpersonas un juridiskās personas, kas nodarbojas ar olīvkopības produktu ražošanu Les Baux de Provence ielejā. Tā apvieno ražotājus, sālītājus un dzirnavniekus [melderus]. Syndicat AOP Huile d’olive et Olives de la Vallée des Baux-de-Provence (SIOVB) Vallon de la Fontaine 13520 Les Baux-de-Provence FRANCE Tālr.: +33 490543842 Fakss: +33 484253288 E-pasts: contact@siovb.com Sastāvs: ražotāji un pārstrādātāji. Juridiskais statuss: arodapvienība, ko reglamentē Darba kodekss. Kontroles struktūras I.N.A.O 138 Champs Elysées 75008 Paris D.G.C.C.R.F. 59 Bd V. Auriol Teledoc 251 75703 Paris Cedex 13 FRANCE Institut national de l’origine et de la qualité (INAO) Adrese: Arborial – 12 rue Henri Rol-Tanguy TSA 30003 – 93555 Montreuil-sous-Bois Cedex FRANCE Tālr.: +33 173303800 Fakss: +33 173300804 E-pasts: info@inao.gouv.fr Direction générale de la concurrence, de la consommation et de la répression des fraudes (DGCCRF) Adrese: 59 boulevard Vincent Auriol 75703 Paris Cedex 13 FRANCE Tālr.: +33 144871717 Fakss: +33 144973037 DGCCRF ir par ekonomiku atbildīgās ministrijas direkcija. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 37. panta noteikumiem pārbaudi par atbilstību specifikācijai pirms produkta laišanas tirgū nodrošina produktu sertifikācijas struktūra, kuras nosaukums un kontaktinformācija ir pieejami INAO tīmekļa vietnē un Eiropas Komisijas datubāzē.

VIENOTS DOKUMENTS

“Olives cassées de la vallée des Baux-de-Provence”

ES Nr.: PDO-FR-0051-AM01 – 16.8.2017.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Ar nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmē saspiestas zaļās galda olīvas. Tās iegūst tikai no olīvu augļiem, kas pieder pie ‘Salonenque’ vai ‘Aglandau’ (pazīstama arī ar nosaukumu ‘Béruguette’) šķirnes. Produktu piedāvājot tirgū, dažādu šķirņu maisījums nav atļauts. Olīvu lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta nav vairāk par 35 augļiem. Produkta partijas ir viendabīgas, un tajās ir ne vairāk kā 5 % augļu, kuru lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta ir vairāk par 42 augļiem, un ne vairāk kā 5 % augļu, kuru lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta ir mazāk par 20 augļiem. Olīvas tiek tikai saspiestas, taču paliek veselas un negraizītas. Tomēr ir pieļaujams ne vairāk kā 5 % nesaspiestu olīvu un ne vairāk kā 5 % sadragātu olīvu. Tās ir zaļās olīvas, kas aromatizētas ar fenheli (Foeniculum vulgare var.). Ēdot olīvas ir stingras, un tām ir izteikta fenheļa garša, kuru nedrīkst nomākt sāļa garša. Var būt arī nedaudz rūgtena piegarša. Produktam nepiemīt nekāda rūguma garša, tas pēc garšas neatgādina arī sodu (garša nav ziepjaina), un tam nepiemīt arī koksnes garša.

Pārdošanai šīs olīvas tiek piedāvātas dzidrā vai viegli duļķainā (taču ne sarkanīgā) sālījumā, kas satur fenheļa zarainā stublāja gabaliņus.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

“Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” iegūst no olīvām, kas izaudzētas no ‘Salonenque’ vai ‘Aglandau’ šķirnes olīvkokiem. Šīs olīvas ir aromatizētas ar fenheli (Foeniculum vulgare var.), izmantojot auga veģetatīvo daļu un sēklas. Var pievienot tirdzniecībā pieejamu fenheļa ekstraktu, kā arī uzņēmēja pagatavotu fenheļa novārījumu vai uzlējumu.

3.4. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visas darbības, sākot no olīvu ražošanas un beidzot ar to apstrādi par saspiestām galda olīvām un šo olīvu pasterizāciju, tiek veiktas noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Ja produktu pasterizē, tad to izdara ar šo cilmes vietas nosaukumu apzīmētā produkta ražošanas ģeogrāfiskajā apgabalā, lai nodrošinātu, ka produkts atbilst 3.2. punktā sniegtajam aprakstam, pirms olīvas ar šo cilmes vietas nosaukumu sāk laist tirgū. Operatori piemēro maksimālo pasterizēšanas vērtību – 2 000 sekundes (teorētiskā 70 °C augstā temperatūrā). Mērķis ir nepieļaut olīvu pārmērīgu novārīšanos, kas var tās samīkstināt un mainīt to krāsu, kura tad no izteikti zaļas kļūst brūna. Kontroles procedūra attiecīgi paredz pastiprinātu pasterizācijas kontroli, regulāri pārbaudot pasterizācijas aparātu reģistrētos rādījumus, kā arī pēc pasterizācijas pārbaudot produkta īpašību atbilstību prasībām.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Līdztekus obligātajai informācijai, kas prasīta saskaņā ar pārtikas produktu marķēšanas un noformēšanas noteikumiem, ar cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmēto olīvu marķējumā ietilpst:

— cilmes vietas nosaukuma “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmējums,

— norāde “appellation d’origine protégée” (aizsargāts cilmes vietas nosaukums) vai “AOP” (ACVN).

Visai šai informācijai jābūt labi redzamai vienkopus un uz vienas etiķetes.

Lai šīs norādes pietiekami skaidri izceltos starp citām rakstveida norādēm un attēliem, tās veido ar labi saskatāmām, salasāmām, neizdzēšamām un pietiekami lielām rakstzīmēm, kuras ir labi redzamas uz drukāšanai izmantotā fona.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Ģeogrāfiskais apgabals atrodas šādu Bouches-du-Rhône departamenta pašvaldību teritorijā:

apgabalā ietilpst šādu pašvaldību teritorija pilnībā – Les Baux-de-Provence, Maussane-les-Alpilles, Paradou;

šādu pašvaldību teritorija daļēji – Arles, Aureille, Eygalières, Eyguières, Fontvieille, Lamanon, Mas-Blanc-des-Alpilles, Mouriès, Orgon, Saint-Etienne-du-Grès, Saint-Martin-de-Crau, Saint-Rémy-de-Provence, Sénas, Tarascon.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Ģeogrāfiskais apgabals pieder pie Alpilles kalnu masīva, ko norobežo koluviālie nogulumi un Crau līdzenuma ziemeļmala. Alpilles kalnu grēda (augstums virs jūras līmeņa nepārsniedz 400 m) stiepjas no rietumiem uz austrumiem aptuveni 30 kilometru garumā un savieno vistipiskākos Provansas kaļķakmens pakalnus, kas atrodas starp Ronu (Rhône), Diransu (Durance) un Kro (Crau). Šis masīvs veido vistālāk rietumos esošo Provansas antiklinālo kroku posmu. Tas ir erodēts kalnu masīvs ar gleznaina ķīļveida reljefa pacēlumiem, kas dienviddaļā veidots galvenokārt no krīta un juras perioda kaļķakmens.

Ģeogrāfiskajam apgabalam ir šādas klimatiskās īpatnības:

— Vidusjūras tipa klimats,

— sezonāls siltumīpašību un nokrišņu daudzuma krass mainīgums,

— nokrišņus bieži vien pavada īslaicīgs, bet stiprs negaiss, galvenokārt rudenī un pavasarī. Nokrišņi, kuru daudzums gadā ir aptuveni 700 mm, izkrīt parasti 50 dienās,

— sausajam gadalaikam raksturīgas sausas un karstas, pat ļoti karstas, vasaras, bieži trūkst ūdens, it īpaši jūlijā,

— ziemas ir mērenas; gada visaukstākais mēnesis ir janvāris,

— vidējā temperatūra ir 13,6 °C, bet Alpilles ziemeļu nogāzē tā var būt par 1 °C līdz 2 °C zemāka, un pastāv iespēja, ka iestājas pavasara salnas,

— vairāk nekā 100 dienu gadā pūš nikni vēji, galvenokārt ziemelis (mistral) vai rietenis (tramontane),

— liels, gandrīz ārkārtēji liels, saules spīdēšanas ilgums, kas gadā var pārsniegt 2 800 stundas.

Ģeogrāfiskais apgabals atrodas erodētā kalnu masīvā ar gleznaina reljefa pacēlumiem, kur cilmieži veidoti galvenokārt no apakšējā krīta perioda kaļķakmens un merģeļa formācijām, bet apgabala dienviddaļā – arī no juras perioda kaļķainajiem dolomītiem.

Ģeogrāfiskā apgabala augsnes ir raksturīgi oļainas (40–80 % oļainums), kaļķainas ar mālsmilts vai mālsmilts un māla cilmiezi Alpilles masīvā un tā norobežojuma joslās, ko veido koluviālie nogulumi. Senā Crau apvidus ziemeļmalā, ko vēl joprojām sauc par “Crau d’Eyguières”, pārsvarā sastopamas ar dzelzs oksīdiem bagātas mālainas sarkanzemju augsnes, kas ir ļoti oļainas (30–60 cm lieli silicītu oļi augsnes virskārtā) un bagātinājušās ar kaļķakmens kolūvijiem, kuri veidojušies, erodējoties reljefa pacēlumiem Alpilles dienvidos.

Alpilles masīva olīvbirzis ir sastādītas galvenokārt akmeņainās kaļķakmens augsnēs, kas veidojušās kalnu pakājēs, kur reiz pletušies ledāji, uz nogāžu periglaciālas izcelsmes stūrainajām nobirām, kas sagūlušās slīpās slāņkārtās, uz samērā biezajiem koluviālajiem nogulumiem, kas sakrājušies gravās. Augsnes sīkgraudainās frakcijas granulometrisko sastāvu parasti veido mālsmilts, retāk – mālsmilts un māls. Kopējā kaļķakmens īpatsvars (vidēji 20–30 %) var sasniegt 40 %, bet aktīvā kaļķakmens īpatsvars reti kad pārsniedz 8 %. Augsnes pH ir no 8 līdz 8,5.

Līdztekus labības kultūrām un vīnogulājiem olīvkoks vienmēr ir bijis Provansas galveno kultūraugu trijotnē. 1786. gadā abats Couture savā traktātā atzīmēja, ka viena no Les Baux-de-Provence ielejas īpatnībām ir lielā olīvu šķirņu bagātība, un savā sniegtajā sarakstā norādīja vismaz sešas galvenās šķirnes, ieskaitot ‘Salonenque’, ko agrāk sauca par ‘Plant de Salon’, un ‘La Béruguette’, ko senāk sauca par ‘Aglandau’ jeb ‘Blanquette’. Runa ir par divām senām un tradicionālām šķirnēm, kuras ir vienīgās, ko ir atļauts reģistrēt par tādām, no kurām drīkst iegūt ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu “Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmēto produktu.

Šī bagātība ir darījusi Les Baux-de-Provence ieleju par vienu no apvidiem, kas ir visraženākie olīvu produkcijas gatavošanas ziņā. Saspiestas zaļās olīvas un veselas melnās olīvas saspiestā veidā vienmēr patērētas gadsimtiem ilgi, pateicoties senām ieražām. Saspiestu zaļo olīvu ražošana sastopama gandrīz vienīgi Les Baux-de-Provence ielejā. Olīvas, kas paredzētas šādā veidā sagatavotai produkcijai, katru gadu sāk novākt augusta beigās, proti, kad Les Baux-de-Provence ielejā sākas olīvu ražas gads. Šīs produkcijas oriģinalitāte meklējama galvenokārt olīvu “saspiešanā”, kas tagad noris mehanizēti, bet ilgu laiku to veica ar rokām, un šajā reģionā tā bija tradicionāla nodarbe. Produkta gatavošanas metode ir vienkārša un tradicionāla: pēc saspiešanas olīvas ievieto mērcēšanai sārmainā šķīdumā un mērcē tajā, kamēr tās ir daļēji atrūgtinātas. Sārma šķīdumu pēcāk aizstāj ar tīru ūdeni, kurā olīvas glabā vismaz 36 stundas, ūdeni regulāri mainot. Olīvas uzglabā sālījumā, kura blīvums ir no 1 036 līdz 1 050. Lai samazinātu sālsšķīduma pH, atļauts izmantot tikai citronskābi un pienskābi.

“Olives cassées de la Vallée des Baux-de-Provence” ir galda olīvas, kuru specifiskums ir saistīts ar to, ka:

— šīs zaļās olīvas ir “saspiestas”. Olīvu saspiešanu veic, mehāniski iedarbojoties uz veseliem un svaigiem augļiem,

— tās iegūst tikai no olīvu augļiem, kas pieder pie ‘Salonenque’ vai ‘Aglandau’ šķirnes,

— tām ir izteikta fenheļa garša, kas izskaidrojams ar to, ka šo olīvu aromatizēšanai lieto vienīgi fenheli,

— sālījumā tās ir kopā ar fenheļa zarainā stublāja gabaliņiem,

— ēdot jūtams, ka pēc konsistences tās ir stingras,

— to minimālais lielums pēc kalibrēšanas ir tāds, ka 100 gramos produkta nav vairāk par 35 augļiem.

Šajā paugurainē augsnes ir kaļķainas, ar maz izteiktu krāsainību un oļainas, ar augstu siltumietilpību, ar labu aerāciju un ļoti labu caurlaidību, kas ir olīvkopības produkcijas ieguves veicinošs faktors. Les Baux de Provence ieleja, kuru aizsargā Alpilles kalnu grēda, ir maz pakļauta miglu ietekmei, kas kaitē olīvkoku ziediem un slikti iespaido to aizmešanos, kā arī veicina kriptogāmisko slimību izplatīšanos. Tātad Les Baux-de-Provence ieleja ir izcili piemērota zeme olīvu ražošanai. Ģeogrāfiskā apgabala klimatiskie un augsnes apstākļi būtiski ietekmējuši arī to šķirņu atlasi, kuras izmanto “Olives cassées de la Vallée des Baux de Provence” iegūšanai. ‘Salonenque’ ir šķirne, kas lieliski piemērota kaļķainām, oļainām un seklām augsnēm, kā arī vasaras sausumam un vējainiem laikapstākļiem. Augļi ienākas ļoti agri; tos izmanto arī, lai iegūtu ar cilmes vietas nosaukumu “Huile d’olive de la Vallée des Baux-de-Provence” apzīmēto produktu. Šķirne ‘Aglandau’, kas ir jutīgāka pret sausumu nekā ‘Salonenque’, ir izrādījusies noderīga ar to, ka tā ir izturīga pret aukstumu un vēju; no šīs šķirnes iegūtās olīvas ienākas vēlīnāk – piemēroti vietējam klimatam. Provansā tā ir plaši izplatīta. Les Baux de Provence ielejā plaši izplatījies augs ir savvaļas fenhelis. Tas zied vasarā, un tā sēklas ienākas laikā, kad novāc ‘Salonenque’ šķirnes olīvu ražu; tāpēc šo fenheli tradicionāli lieto, lai gatavotu saspiestās olīvas, jo to aromāts lieliski sader ar fenheļa aromāta niansēm. Šo olīvu ražošanas vienkāršā un tradicionālā metode nodrošina raksturīgo aromāta nianšu saglabāšanos un šiem augļiem piemītošo stingrumu.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-e30d06c0-b702-446d-b66d-b3408eea5852