ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Saskaņā ar 2021. gada stabilitātes programmas vidēja termiņa budžeta plāniem tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts no 4,4 % no IKP 2023. gadā samazināsies līdz 3,9 % no IKP 2024. gadā, 3,5 % no IKP 2025. gadā un 3,2 % no IKP 2026. gadā. Plānots, ka vispārējās valdības budžeta deficīts, kad tas būs sasniedzis 2,8 % no IKP, vairs nepārsniegs 3 % no IKP 2027. gadā. Balstoties uz 2021. gada stabilitātes programmu, tiek lēsts, ka vispārējā fiskālā nostāja, ietverot no valsts un Savienības budžeta, jo īpaši Atveseļošanas un noturības mehānisma, finansēto investīciju ietekmi uz kopējo pieprasījumu, 2023. un 2024. gadā būs vidēji 0,4 % no IKP. Programmā nav iekļauta informācija, kas nepieciešama, lai aplēstu Savienības finansēto izdevumu, valsts finansēto investīciju un valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu ietekmi uz vispārējo fiskālo nostāju. Pašreizējā 10 gadu vidējās nominālās potenciālās izaugsmes aplēse ir 2 ¼ % (8). Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un tādējādi varētu paātrināt potenciālo Francijas izaugsmi.
(10)

Jāatgādina, ka SAR konvencijā līgumslēdzējām pusēm ir noteikts pienākums piedalīties meklēšanas un glābšanas dienestu attīstīšanā un veikt steidzamus pasākumus, lai nodrošinātu, ka jebkurai personai, kas jūrā ir vai šķiet esam briesmās, tiek sniegta nepieciešamā palīdzība; attiecīgajām pusēm būtu jākoordinē savas darbības un jāsadarbojas, lai personas, kurām palīdz, varētu izkāpt krastā no kuģa, kas sniedz palīdzību, un tās tiktu nogādātas drošā vietā, tiklīdz tas ir praktiski iespējams. Saskaņā ar SJO Vadlīnijām par izturēšanos pret jūrā izglābtām personām, izvēloties drošu vietu izkāpšanai krastā, būtu jāņem vērā dažādi svarīgi faktori un katra gadījuma īpašie apstākļi. Attiecībā uz patvēruma meklētājiem un bēgļiem, kas izglābti jūrā, citastarp būtu jāņem vērā nepieciešamība izvairīties no izkāpšanas krastā teritorijās, kur tiktu apdraudēta to personu dzīvība un brīvība, kuras apgalvo, ka pamatoti baidās no vajāšanas. Turklāt SJO vadlīnijās ir noteikts, ka atbildīgajām valsts iestādēm ir jādara viss iespējamais, lai paātrinātu izdzīvojušo izkāpšanu krastā, vienlaikus uzsverot, ka dažos gadījumos nepieciešamā koordinācija var izraisīt nenovēršamu kavēšanos.
(9)

No esošajiem modeļiem PVO iesaka izmantot tos ātros antigēna testus, kas atbilst minimālajām veiktspējas prasībām, t. i., jutība ≥ 80 % un specifiskums ≥ 97 %, un uzskata, ka šie testi būtu jāizmanto it sevišķi tad, ja RT-PĶR testu pieejamība ir uz laiku ierobežota vai ja sakarā ar ilgstošu starplaiku no testa pieprasīšanas līdz testa rezultātam zūd klīniskā lietderība. Ar ātrajiem antigēna testiem var ātri identificēt tos cilvēkus, kuriem ir lielāks risks izplatīt infekciju, it sevišķi apstākļos, kad notiek intensīva vīrusa pārnese sabiedrībā.
(13)

Valdība savā 2020. gada konverģences programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies, proti, deficīts palielināsies no 2,0 % no IKP 2019. gadā līdz 3,8 % no IKP 2020. gadā. Deficīts saskaņā ar prognozēm samazināsies līdz 2,7 % no IKP 2021. gadā un pakāpeniski sasniegs 1,0 % no IKP līdz 2024. gadam. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 66,3 % no IKP, taču saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu paredzams, ka 2020. gadā tā palielināsies līdz 72,6 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība. Budžeta prognožu pamatā ir riski, proti, riski, kas saistīti ar izdevumiem, kuri ir lielāki, nekā prognozēts (atbilstoši iepriekšējām tendencēm par lieliem izdevumiem gada beigās), kā arī potenciāli mazākiem ieņēmumiem, nekā prognozēts, jo prognozes, šķiet, ir atkarīgas no zināma ieņēmumu pieauguma.
(12)

Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Dānija ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 4,9 % no IKP. Šie pasākumi ietver veselības aprūpes pakalpojumu stiprināšanu, pagaidu kompensāciju par uzņēmumu fiksētajām izmaksām, pagaidu atalgojuma kompensācijas shēmu un ārkārtas palīdzību grūtībās nonākušām nozarēm. Turklāt Dānija ir paziņojusi par pasākumiem, kuri, lai gan bez tiešas ietekmes uz budžetu, palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem, un saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu prognozi tie sasniegs apmēram 15 % no IKP. Minētie pasākumi ietver iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļa maksājumu atlikšanu un aizdevumu garantijas (3,7 % no IKP). Salīdzinot ar Komisijas 2020. gada pavasara prognozi, galvenā atšķirība ir tā, ka 2020. gada konverģences programmā ir iekļauti paredzamie nākotnes zaudējumi, kas izriet no valsts garantijām saistībā ar Covid-19 (0,5 % no IKP). Kopumā Dānijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.
15.

Dalībvalstis var lemt par to, vai ieviest īpašas shēmas, ar kurām atbalstīt transporta un ceļojumu nozares operatorus, lai nodrošinātu, ka Covid-19 pandēmijas dēļ iesniegtie atlīdzinājumu pieprasījumi tiek apmierināti, un var lemt par to pasākumu laiku un veidu, kurus tās vēlas veikt. Šādu shēmu izveidē dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tās dod labumu visiem pasažieriem vai ceļotājiem neatkarīgi no pakalpojumu sniedzēja.
(14)

Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Slovēnija ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 4,4 % no IKP. Pasākumi ietver saīsināta darbalaika shēmas uz laiku atlaistajiem darbiniekiem un pašnodarbinātām personām (2,3 % no IKP), lielākus izdevumus veselības aprūpes jomā (0,5 % no IKP), kompensācijas darba ņēmējiem, kas paliek darba vietā (0,4 % no IKP), krīzes prēmijas publiskā sektora darbiniekiem (0,4 % no IKP), nodokļu nomaksas atlikšanu (0,4 % no IKP) un finansiālu atbalstu neaizsargātām grupām (0,2 % no IKP). Turklāt Slovēnija ir paziņojusi par pasākumiem, kuri, neradot tiešu ietekmi uz budžetu, palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem, un saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmas aplēsi tie sasniegs apmēram 5,1 % no IKP. Minētie pasākumi ietver aizdevumu garantijas (4,8 % no IKP), nodokļu nomaksas atlikšanu (0,2 % no IKP) un pašnodarbināto personu atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma iemaksām (0,1 % no IKP). Tomēr Komisijas 2020. gada pavasara prognozē visi nodokļu nomaksas atlikšanas gadījumi tiek uzskatīti par likviditātes pasākumiem bez negatīvas ietekmes uz budžetu 2020. gadā. Kopumā Slovēnijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.
(4)

Padome 2019. gada 14. jūnijā konstatēja, ka 2018. gadā Ungārijā atkal bija būtiska novērotā novirze no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Pamatojoties uz to, Padome izdeva ieteikumu (4) Ungārijai veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu (5) nominālais pieaugums 2019. gadā nepārsniedz 3,3 % un 2020. gadā –4,7 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā un 0,75 % apmērā no IKP 2020. gadā. Padome arī ieteica Ungārijai izmantot visus neparedzētos ieņēmumus budžeta deficīta samazināšanai, un to, ka budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina stabili uzlabojumi vispārējās valdības strukturālā budžeta bilancē tādā veidā, kas veicina izaugsmi. Padome noteica, ka Ungārijai līdz 2019. gada 15. oktobrim ir jāziņo par veiktajiem pasākumiem, reaģējot uz 2019. gada 14. jūnija ieteikumu.
(14)

Lai gan nabadzības un sociālās atstumtības apdraudēto iedzīvotāju īpatsvars, kā arī ienākumu nevienlīdzība samazinās, šie rādītāji joprojām pārsniedz Savienības vidējo vērtību. Pagaidu vai mazkvalificētiem darba ņēmējiem vai ārpus ES dzimušām personām ir augsts nodarbinātu personu nabadzības līmenis. Kaut gan bērnu nabadzības līmenis samazinās, tas joprojām ir ļoti augsts. Sociālo pārvedumu, kas nav pensijas, spēja samazināt nabadzību joprojām ir viena no zemākajām Savienībā, īpaši attiecībā uz bērniem. Spānijā mājsaimniecībām ar bērniem paredzētie sociālie izdevumi, izsakot tos kā daļu no IKP, ir vieni no zemākajiem Savienībā, un tie nav pietiekami mērķorientēti, kaut arī nesen tika nedaudz palielināts no ienākumiem atkarīgais bērna pabalsts. Neraugoties uz pozitīvu tendenci, joprojām nav ietverti visi cilvēki, kuri lielā vai vidējā mērā ir atkarīgi no sociālajiem maksājumiem. Valsts palīdzība bezdarbniekiem joprojām ir sadrumstalota, pastāv vairākas shēmas, kas ir vērstas uz dažādām darba meklētāju grupām. Nesen veiktie pasākumi, lai uzlabotu gados vecāku ilgtermiņa bezdarbnieku (vecumā no 52 gadiem) aptvērumu un aizsardzību, šai konkrētajai grupai var arī vājināt stimulus strādāt. Tikmēr reģionālajām minimālo ienākumu shēmām atkarībā no reģiona ir visai atšķirīgi piekļuves nosacījumi, aptvērums un piemērotība, un to ierobežotā pārvedamība starp reģioniem mazina stimulus darbaspēka mobilitātei. Rezultātā daudzi trūcīgie nesaņem atbalstu. Universālās sociālās kartes sistēmas ieviešana padarīs sociālo pabalstu sistēmu pārredzamāku un tādējādi ļaus tos ievirzīt mērķtiecīgāk. Lai gan, ekonomikai atveseļojoties, nabadzība turpina samazināties, situācija prasa ieguldījumus sociālās iekļaušanas politikā un sociālajā infrastruktūrā (piemēram, sociālajos mājokļos), lai izaugsme būtu iekļaujoša. Turklāt Spānija saskaras ar specifiskām teritoriālās kohēzijas problēmām, piemēram, akūtu depopulāciju un sabiedrības novecošanu noteiktos lauku apvidos. Darbības, kas veicina uzņēmējdarbību, digitalizāciju un sociālo ekonomiku, integrētu teritoriālās attīstības stratēģiju ietvaros var palīdzēt risināt minētās problēmas.
(6)

Luksemburga šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno samazināt nominālo pārpalikumu no 2,4 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2018. gadā līdz 1,0 % no IKP 2019. gadā, kam pēc tam sekos visai konstants pieaugums līdz pārpalikumam 2,2 % apmērā no IKP 2023. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), vidēja termiņa budžeta mērķis, kas mainīts no strukturālā deficīta 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā uz strukturālo pārpalikumu 0,5 % apmērā no IKP no 2020. gada, tiek pārsniegts visā programmas periodā. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP joprojām būs krietni mazāka par Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 60 % no IKP. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs visā 2019. gada stabilitātes programmas periodā ir optimistisks, izņemot 2023. gadu, kad tas ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,9 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,5 % apmērā no IKP 2020. gadā; šie skaitļi, īpaši attiecībā uz 2020. gadu, ir zemāki nekā 2019. gada stabilitātes programmā, taču tik un tā pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi vai atbilst tam. Vienlaikus būtu uzmanīgi jāseko līdzi izdevumu attīstībai gan īstermiņā, gan vidējā termiņā, jo īpaši, ņemot vērā turpmāk iespējamos riskus, kas saistīti ar ieņēmumu stabilitāti. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Luksemburga 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.
(5)

Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, savu vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi apsvērt Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās redakcijas pabeigšanas, kā arī vajadzību izvairīties no dalībvalsts nacionālā plāna aizkavēšanas.
(8)

Ungārijas strukturālais deficīts pieauga par 1,6 % no IKP 2017. gadā un par 0,3 % no IKP 2018. gadā – līdz 3,7 % no IKP 2018. gadā. Komisijas 2019. gada pavasara prognozē paredzēts, ka no 2019. gada tas samazināsies. Līdztekus minimālajai korekcijas prasībai 2019. gadā būtu vajadzīgs papildu pasākums, kas labotu kumulatīvo novirzi un nodrošinātu, ka pēc 2017. gadā sākušās novirzes Ungārija atkal uzņem pienācīgu konsolidācijas gaitu. Salīdzinot ar papildu pasākumu, kas izriet no kopīgi pieņemtas korekcijas matricas saskaņā ar SIP preventīvo daļu, piemērots šķiet papildu pasākums 0,25 % apmērā no IKP, ņemot vērā, cik liela ir novērotā būtiskā novirze no ieteiktajām korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai, un tas paātrinās korekcijas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. 2019. gadam pieprasītie pasākumi ir saskaņā ar Padomes 2018. gada 4. decembrī ieteikto korekciju. 2020. gadam piemērota šķiet minimālā korekcija 0,75 % no IKP, kas ir atkarīga no 2019. gadam pieprasītās korekcijas izpildes.
(6)

Beļģija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2018. gada stabilitātes programmā plāno pakāpenisku nominālās bilances uzlabojumu no deficīta 1,0 % apmērā no IKP 2017. gadā uz pārpalikumu 0,1 % apmērā no IKP 2021. gadā. Plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis, kas noteikts kā līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, tiks sasniegts līdz 2020. gadam. Tomēr pārrēķinātā strukturālā bilance (6) joprojām norāda uz 0,2 % lielu deficītu 2020. gadā. Pēc tam, kad vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP sasniedza maksimumu, proti, gandrīz 107 % no IKP 2014. gadā, un samazinājās līdz aptuveni 103 % no IKP 2017. gadā, saskaņā ar 2018. gada Stabilitātes programmu sagaidāms, ka līdz 2021. gadam tā samazināsies līdz 94,6 %. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos deficīta mērķus, sākot no 2019. gada, nav konkretizēti, un saskaņā ar Komisijas 2018. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos tas veicinās prognozēto strukturālās bilances pasliktinājumu 2019. gadā.
(18)

Kaut arī Īrijas finanšu sektors virzās uz ilgtspējīgu atveseļošanos, iepriekšējās problēmas joprojām rada ierobežojumus. Lai gan Īrija turpināja sekmīgi samazināt ieņēmumus nenesošus aizdevumus, to attiecība pret kopējiem bruto aizdevumiem (11,2 % 2017. gada septembrī) joprojām ir viena no augstākajām Savienībā. Pārmērīgi liels parāds, tirgus koncentrācija un paaugstinātā nenoteiktība dažās eksporta nozarēs negatīvi ietekmē mazo un vidējo uzņēmumu joprojām vājo pieprasījumu pēc kredītiem. Ir būtiski samazināt ilgtermiņa maksājumu kavējumus, no kuriem tādi maksājumu kavējumi, kas pārsniedz vairāk nekā divus gadus, veido apmēram 60 % no kopējiem hipotēku parādiem 2017. gadā. Ilgtermiņa maksājumu kavējumu samazināšana arī varētu palīdzēt risināt pārmērīgi liela parāda problēmu, kas mazina stimulus uzņēmumiem, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem, produktīvāk izmantot kredītus. Lai gan Īrijas Centrālā banka savā 2017. gada ceturtā ceturkšņa ziņojumā par kavētiem maksājumiem saistībā ar mājokļu hipotēkām un atsavināšanu (Report on Residential Mortgage Arrears and Repossessions) ir norādījusi, ka attiecībā uz aptuveni 87 % no pārstrukturētajiem hipotekārajiem aizdevumiem tiek ievērota nosacījumu izpilde, tā ir uzsvērusi, ka tādai pārstrukturēšanai, kas ietver pagaidu maksājuma samazinājumu, ir īpaši raksturīga atkārtota saistību neizpilde. Atsavināšanas un norakstīšanas – kā galēju līdzekļu – dzīvotspēju varētu uzlabot un papildināt ar spēcīgu patērētāju tiesību aizsardzības regulējumu, saglabājot pozitīvās norises attiecībā uz sekundārā tirgus aizdevumu pārdošanu un aizdevumu pārstrukturēšanas risinājumu ilgtspēju.
(5)

Horvātija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu. Pēc vispārējās valdības budžeta pārpalikuma 0,8 % apmērā no IKP 2017. gadā, 2018. gada konverģences programmā paredzēts, ka nominālajā bilancē būs deficīts 0,5 % apmērā no IKP un tad tā pakāpeniski uzlabosies, sasniedzot pārpalikumu 0,5 % apmērā no IKP 2021. gadā. Tiek plānots visā programmas periodā joprojām pārsniegt vidēja termiņa budžeta mērķi – strukturālu deficītu 1,75 % apmērā no IKP. Saskaņā ar 2018. gada konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 78,0 % no IKP 2017. gadā līdz 75,1 % 2018. gadā un turpinās samazināties līdz 65,9 % 2021. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr plānotie budžeta mērķi šķiet piesardzīgi. Komisijas 2018. gada pavasara prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības bilance 2018. un 2019. gadā būs attiecīgi 0,7 % un 0,8 % no IKP.
(12)

Ienākumus nenesošo aizdevumu līmenis samazinās, taču joprojām ir ļoti augsts, un tas kavē banku nozares pienācīgu darbību un negatīvi ietekmē reālajai ekonomikai nepieciešamo kredītu piedāvājumu. Bankas nesasniedz aizdevumu pārstrukturēšanas mērķus, par kuriem panākta vienošanās ar Kipras Centrālo banku; tas liecina par nepieciešamību paplašināt mērķu noteikšanas sistēmu un padarīt to efektīvāku un saistošu, konkrēti – nosakot tādus vērienīgus mērķus ienākumus nenesošo aizdevumu samazināšanai, kuri atbilst banku stratēģijām šo aizdevumu samazināšanai. Atkārtotas saistību neizpildes rādītāji joprojām ir augsti, kas norāda uz iespējamiem aizdevumu pārstrukturēšanas risinājumu trūkumiem. Ar risku saistīto uzkrājumu līmenis ir pieaudzis, taču vēl aizvien ir zemāks par vidējo rādītāju eurozonā, kas norāda uz nepieciešamību rūpēties par to, ka nodrošinājuma vērtējumi ir ticami un sekmē pienācīgus riska uzkrājumus. Aizdevumu sekundārā tirgus un aizdevumu vērtspapīrošanas regulējuma trūkums ierobežo iespējas ātrāk samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru un atbrīvot banku bilances no ienākumus nenesošiem aizdevumiem, kas nozīmē to, ka ir vajadzīgi papildu regulatīvi un leģislatīvi pasākumi, lai pabeigtu izstrādāt nepieciešamos instrumentus banku bilanču pārvaldības atvieglošanai. Turklāt apdrošināšanas sabiedrību un pensiju fondu uzraudzības struktūru pārvaldība un administratīvās spējas joprojām ir vājas, kas rada riskus finanšu stabilitātei.
(6)

Mājsaimniecību parāds turpināja palielināties no jau tā augsta līmeņa. Mājsaimniecību parāds pieauga par 7,1 % 2016. gadā, tuvojoties 86 % no IKP un aptuveni 180 % no izmantojamiem ienākumiem, ko galvenokārt veicināja lielāki hipotekārie aizņēmumi saistībā ar pastāvīgu mājokļu cenu pieaugumu. Parāda līmeņu sadalījums ir kļuvis arvien nevienmērīgāks, un ir palielinājusies nesen hipotekāro aizdevumu saņēmušo mājsaimniecību daļa (16,4 % 2016. gadā); tās aizņēmušās līdz pat 600 % no saviem izmantojamajiem ienākumiem. Valdība ir veikusi dažus būtiskus makroprudenciālās uzraudzības pasākumus, tostarp 2016. gadā ieviešot jaunu hipotekāro aizdevumu amortizācijas prasību, bet vēl nav skaidrs, vai tiem būs pietiekama ietekme vidējā termiņā. Valdība 2017. gada februārī sāka likumdošanas procesu, lai palielinātu makroprudenciālās uzraudzības iestādes juridiskās pilnvaras nolūkā nodrošināt, ka nākotnē iestāde var laikus ieviest potenciālus makroprudenciālos pasākumus un izmantot plašāku instrumentu klāstu. Paredzēts, ka leģislatīvie grozījumi stāsies spēkā līdz 2018. gada februārim. Fiskālo stimulu pielāgošana, piemēram, pakāpeniski ierobežojot nodokļu atskaitījumu no hipotekārajiem procentu maksājumiem vai palielinot regulārus īpašuma nodokļus, palīdzētu novērst mājsaimniecību parāda pieaugumu, bet valdība nav panākusi nekādu progresu šajā jautājumā.
(6)

Luksemburga šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā plāno samazināt nominālo pārpalikumu no 1,6 % no IKP 2016. gadā līdz 0,2 % no IKP 2017. gadā, kam pēc tam sekos pakāpenisks pieaugums, sasniedzot pārpalikumu 1,2 % apmērā no IKP 2021. gadā. Vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – joprojām ar rezervi tiek sasniegts visā programmas periodā. Saskaņā ar 2017. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP saglabāsies ievērojami mazāka par Līgumā noteikto atsauces vērtību– 60 % no IKP. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir ticams, izņemot 2018. gadu, kad tas ir izteikti labvēlīgs, un 2021. gadu, kad tas ir izteikti piesardzīgs. Balstoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka 2017. gadā strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,4 % apmērā no IKP un 2018. gadā -0,1 % apmērā no IKP, kas kopumā atbilst 2017. gada stabilitātes programmai un pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Luksemburga 2017. un 2018. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
(19)

Ņemot vērā ļoti ievērojamo to patvēruma meklētāju skaita pieaugumu, kuri ir novirzīti uz patvēruma procedūru Grieķijā, ir skaidrs, ka pašreizējais un plānotais darbinieku skaits Patvēruma dienestā joprojām ir krietni mazāks nekā vajadzīgs, lai adekvāti apstrādātu pašreizējo un, visticamāk, turpmāk paredzamo lietu skaitu, jo īpaši tāpēc, ka Grieķija jūlijā norādīja, ka iesniegto pieteikumu izskatīšana varētu ilgt līdz pat trim gadiem. Grieķijas iestādes 2016. gada 14. jūlija vēstulē norādīja, ka straujāka darbinieku skaita palielināšana nav iespējama, jo pietrūkst vadošo darbinieku, kuri varētu apmācīt, konsultēt un pārraudzīt no jauna pieņemtos darbiniekus. Tomēr būtu svarīgi nodrošināt, ka Patvēruma dienests nākotnē tiktu pastiprināts, piešķirot ievērojami vairāk darbinieku un materiālo resursu, lai dienests varētu izskatīt arvien pieaugošo patvēruma pieprasījumu skaitu. Šajā nolūkā būtu jāveic vispusīgs un pastāvīgi atjaunināts vajadzību novērtējums, tajā ņemot vērā to patvēruma pieteikumu skaitu, kuri patlaban tiek izskatīti un kurus Grieķijas Patvēruma dienestam, iespējams, būs jāizskata vienlaicīgi, un to pieejamo darbinieku skaitu, kuri būs vai varētu būt vajadzīgi šo pieteikumu izskatīšanai. Tas ļaus ne tikai veikt aplēsi par Patvēruma dienestam nepieciešamajiem cilvēkresursiem, bet arī izvērtēt, kā Komisija, tās aģentūras, kā arī dalībvalstis, varētu labāk palīdzēt Grieķijai izskatīt šos pieteikumus īstākā termiņā.