ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Svarīgākie aspekti par kontroles atcelšanas piezīmi programmatūrai vai tehnoloģijai attiecībā uz “atklātībā pieejamu informāciju”

ES divējāda lietojuma preču regulā jēdziens “atklātībā pieejama informācija” ir definēts šādi: “tehnoloģija” vai “programmatūra” ir darīta pieejama bez ierobežojumiem tās turpmākai izplatīšanai (autortiesību ierobežojumi “tehnoloģiju” un “programmatūru” nepadara par tādu, kas nav “atklātībā pieejama informācija”).

Būtībā tas atceļ kontroli sarakstā uzskaitītai divējāda lietojuma programmatūrai un tehnoloģijai, kuru var iegādāties ikviens.

ES norādījumos ir uzsvērts, ka kontrolēta divējāda lietojuma programmatūra vai tehnoloģija, kas vēl nav atklātībā pieejama, nevar tikt atbrīvota no kontroles, pamatojot to ar kontroles atcelšanas piezīmi “atklātībā pieejama informācija”. Definīcija skaidri norāda uz programmatūru vai tehnoloģiju, kas ir darīta pieejama bez ierobežojumiem tās turpmākai izplatīšanai. Paredzētais programmatūras vai tehnoloģijas izlaides (objekta kods) akts, kas to dara atklātībā pieejamu, nav pietiekams apstāklis atbrīvošanai no kontroles. Tas nozīmē, ka sagaidāmais pētījuma iznākums (atvērtā koda programmatūra, publikācija, konferences materiāls u. c.) no šādas atbrīvošanas no kontroles labumu var gūt tikai tad, ja sarakstā uzskaitītā divējāda lietojuma programmatūra vai tehnoloģija, kuru tas satur, jau ir atklātībā pieejama informācija. Tādējādi izlaides akts bez atļaujas varētu būt eksporta kontroles noteikumu pārkāpums.

Norāde “bez ierobežojumiem” ir jāsaprot kā kaut kas tāds, kas neierobežo piekļuvi tā, ka tā ir pieejama tikai ierobežotai personu grupai. Ja informācija ir darīta pieejama tikai pēc tam, kad individuālu lēmumu ir pieņēmis informācijas nesējs vai īpašnieks, ne visiem ir iespēja piekļūt informācijai un tādējādi to nevar uzskatīt par tādu, kas ir atklātībā pieejama.

Juridiski ierobežojumi, piemēram, autortiesību ierobežojumi bez atbilstības eksporta kontroles likumam, neietekmē atbilstību atbrīvošanai no kontroles. Līdzīgā veidā pasākumi, piemēram, piekļuves maksas pieprasīšana vai iepriekšēja reģistrēšanās piekļuvei netiek uzskatīti par ierobežojumu, kamēr vien visiem ir tiesības veikt maksājumu vai reģistrēties.

Atvērtā koda izstrāde bieži vien notiek visaptveroši, kopienām sadarbojoties. Atvērtā koda tehnoloģijas vai programmatūra, kas ir publicēta vai darīta publiski pieejama bez ierobežojumiem, var iegūt no atklātībā pieejamas informācijas atbrīvošanas no kontroles. “Ielaušanās programmatūras” izstrādei paredzētu tehnoloģiju var atbrīvot no kontroles, ja šī tehnoloģija pastāv “ievainojamības atklāšanas” vai “reaģēšanas uz kiberincidentiem” kontekstā. Piemērojamās definīcijas skatīt jaunākajā I pielikuma versijā.

Ja pētnieks sniedz atsauci vai integrē ar izplatīšanu saistītu sensitīvu informāciju no dažādiem avotiem, kas jau ir atklātībā pieejami, tas pētījuma iznākumu automātiski nepadara par kontrolētu divējāda lietojuma programmatūru vai tehnoloģiju. Fakts, ka šāda sarakstā uzskaitīta divējāda lietojuma programmatūra vai tehnoloģija kļūst atklātībā pieejama, ir eksporta kontroles noteikumu pārkāpums, taču tas nav sasaistāms ar attiecīgo pētnieku.
b)

Pētniecības infrastruktūras: turpināt attīstīt brīvu piekļuvi esošām un jaunām Eiropas un valstu pētniecības infrastruktūrām, tostarp e-infrastruktūrām, un labāku to izmantošanu un savienojumus visās zinātnes jomās; labāk izmantot to integrējošo funkciju zināšanu un inovācijas ekosistēmā un to potenciālu rast risinājumus globālām problēmām, veidot partnerības un apvienot resursus un saikni ar Eiropas atvērtās zinātnes mākoni; uzlabot to saikni un mijiedarbību ar tehnoloģiju infrastruktūrām un rūpniecību, lai palielinātu to ietekmi; veicināt jaunu infrastruktūras jaudu izveidi Eiropas mērogā. Tas nodrošinās pamatu zinātniskajai izcilībai un palīdzēs Eiropas zinātnei sadarboties un konkurēt pasaules mērogā, palīdzēs pārvarēt atšķirības pētniecības un inovācijas jomā un veicinās iekļautību EPT; šajā nolūkā cita starpā būs jāizmanto plašāki finansējuma avoti pasaules vadošajām pētniecības infrastruktūrām un jāizpēta jauni veidi, kā finansēt transnacionālu un virtuālu piekļuvi.
(17)

Saskaņā ar 2021. gada konverģences programmas vidēja termiņa budžeta plāniem tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts no 0,7 % no IKP 2023. gadā samazināsies līdz 0,6 % no IKP 2024. gadā un sasniegs līdzsvaru 2025. gadā. Balstoties uz 2021. gada konverģences programmu, tiek lēsts, ka vispārējā fiskālā nostāja – ietverot no valsts un Savienības budžeta, jo īpaši Atveseļošanas un noturības mehānisma, finansēto investīciju ietekmi uz kopējo pieprasījumu – 2023. un 2024. gadā būs vidēji 0,2 % no IKP. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem Savienības fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme samazināsies par 0,1 procentpunktiem no IKP. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,1 procentpunktam no IKP (8). Plānots, ka valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) būs neitrāla ietekme. Pašreizējā 10 gadu vidējās nominālās potenciālās izaugsmes aplēse ir 3,5 % (9). Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un tādējādi varētu paātrināt Dānijas potenciālo izaugsmi.
(17)

Slovēnija 2021. gada stabilitātes programmā plāno, ka tās vispārējās valdības budžeta deficīts 2022. gadā samazināsies līdz 5,7 % no IKP, galvenokārt tāpēc, ka ekonomika atveseļosies un tiks izbeigti 2020. un 2021. gadā veiktie pagaidu atbalsta pasākumi. Plānots, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2022. gadā samazināsies līdz 79,6 % no IKP. Komisijas 2021. gada pavasara prognozē paredzēts zemāks budžeta deficīts (4,7 % no IKP) un zemāka parāda attiecība pret IKP (76,7 % no IKP). Abās prognozēs primāro izdevumu pieaugums (izņemot ar krīzi saistītus pagaidu ārkārtas pasākumus) joprojām ir augsts. Atšķirības deficīta prognozēs lielā mērā ir izskaidrojamas ar labvēlīgāku makroekonomisko scenāriju Komisijas 2021. gada pavasara prognozē un līdz ar to mazāku kopējo izdevumu daļu IKP. Nevienā no abām prognozēm nav iekļauta ietekme, ko radīs vairāki pasākumi, tostarp valdības nesen pieņemtā apjomīgā nodokļu reformu pakete. Ja parlaments pieņems šos pasākumus, tie saskaņā ar 2021. gada stabilitātes programmā sniegto informāciju varētu palielināt deficītu vismaz par 0,7 % no IKP 2022. gadā. Balstoties uz Komisijas 2021. gada pavasara prognozi un pamatojoties uz konkrētu metodiku, kas atspoguļo iepriekš minētos izaicinājumus, tiek lēsts, ka vispārējā fiskālā nostāja, – ietverot no valsts un Savienības budžeta, jo īpaši Atveseļošanas un noturības mehānisma, finansēto investīciju ietekmi uz kopējo pieprasījumu 2022. gadā –, būs -0,1 % no IKP (6). Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem Savienības fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme palielināsies par 0,3 procentpunktiem no IKP. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām būs neitrāla ietekme (7). Plānots, ka valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,2 procentpunktiem no IKP.
Saskaņā ar 2021. gada stabilitātes programmas vidēja termiņa budžeta plāniem tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts no 2,2 % no IKP 2023. gadā samazināsies līdz 1,6 % no IKP 2024. gadā. Tādējādi tiek plānots, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2023. gadā vairs nepārsniegs Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 3 % no IKP. Balstoties uz 2021. gada stabilitātes programmu, tiek lēsts, ka vispārējā fiskālā nostāja – ietverot no valsts un Savienības budžeta, jo īpaši Atveseļošanas un noturības mehānisma, finansēto investīciju ietekmi uz kopējo pieprasījumu – 2023. un 2024. gadā būs vidēji 0,3 % no IKP. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem Savienības fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme saglabāsies nemainīga. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām būs ekspansīva ietekme, kas atbilst 0,1 procentpunktam no IKP (8). Tiek prognozēts, ka valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,3 procentpunktiem no IKP. Pašreizējā 10 gadu vidējās nominālās potenciālās izaugsmes aplēse ir 3 % (9). Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un tādējādi varētu paātrināt Portugāles potenciālo izaugsmi.
(16)

Atveseļošanas pasākumu pakete Next Generation EU (16) tika iesniegta ar mērķi virzīt un veidot ilgtspējīgāku, noturīgāku un taisnīgāku Eiropu nākamajai paaudzei. Eiropas atveseļošanas plānos jāvadās pēc tādiem principiem kā vides ilgtspēja, solidaritāte, kohēzija un konverģence un ir jāapņemas neatstāt novārtā nevienu dalībvalsti, reģionu vai indivīdu. Atveseļošanas instruments Next Generation EU apstiprina, ka iniciatīva “Renovācijas vilnis” ir viena no galvenajām zaļās atveseļošanas veicinātājām.
(13)

Valdība savā 2020. gada konverģences programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies, proti, deficīts palielināsies no 0,7 % no IKP 2019. gadā līdz 8,4 % no IKP 2020. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 46,0 % no IKP, bet 2020. gadā tā palielināsies līdz 55,2 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.
(12)

Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Luksemburga ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 5,5 % no IKP. Šie pasākumi ietver veselības aprūpes pakalpojumu stiprināšanu, atbalstu grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, atmaksājamu un neatmaksājamu palīdzību, tostarp pašnodarbinātām personām un attiecībā uz saīsināta darbalaika režīmiem, tajā skaitā pārrobežu darba ņēmējiem. Turklāt Luksemburga ir paziņojusi par pasākumiem, kuri palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem, neradot tiešu ietekmi uz budžetu. Minētie pasākumi ietver nodokļu atlikšanu, aizdevumus mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kam ir īslaicīgas finansiālas grūtības, un garantijas. Atšķirībā no 2020. gada stabilitātes programmas Komisija lēš, ka pasākumu kopuma ietekme būs mazāka, proti, tā neuzskata nodokļu atlikšanu un atmaksājamu aizdevumu piešķiršanu par diskrecionāriem pasākumiem ar ietekmi uz budžetu. Tomēr iestādes uzskata, ka daļai no tiešo nodokļu atlikšanas galu galā būtu ietekme uz budžetu, un tā ir iekļauta iepriekš minētajā summā 5,5 % apmērā no IKP. Turklāt daļa no izmaksām, kas saistītas ar saīsināta darbalaika shēmām, tika uzskatīta par daļu no automātisko stabilizatoru darbības. Kopumā Luksemburgas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.
(9)

Fiskālās strukturālās reformas joprojām ir būtiskas, lai uzlabotu fiskālo stabilitāti, stiprinātu izaugsmes potenciālu un ļautu īstenot efektīvu pretciklisko fiskālo politiku lejupslīdes gadījumā. Labi funkcionējošas valstu fiskālās sistēmas kopā ar regulāru un rūpīgu izdevumu pārskatīšanu un efektīvu un pārredzamu publisko iepirkumu var stiprināt publisko izdevumu lietderību un efektivitāti un uzlabot fiskālās politikas uzticamību un kvalitāti. Valstu budžetu struktūras uzlabošana gan attiecībā uz ieņēmumiem, gan izdevumiem, tai skaitā resursu novirzīšana publiskām investīcijām saistībā ar labi izstrādātām investīciju stratēģijām un zaļās budžeta plānošanas instrumentu pilnveidošanu, palielinātu publisko budžetu ietekmi uz izaugsmi, palielinātu ražīgumu un sāktu risināt steidzamās ilgtermiņa problēmas, kas rodas, īstenojot pārkārtošanos uz zaļo un digitālo ekonomiku. Lai nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, būtiski ir vienkāršot un modernizēt nodokļu sistēmas un novērst krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu, proti, veicot pret agresīvu nodokļu plānošanu vērstus pasākumus un ņemot vērā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) iekļaujošajā satvarā noritošās diskusijas par neatrisinātajiem nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas (BEPS) jautājumiem. Tas, cik viegli mobilie resursi var pārvietoties eurozonā, ir viens no iekšējā tirgus stūrakmeņiem, tomēr palielina arī nodokļu konkurences iespējas. Tādēļ koordinācija starp dalībvalstīm ir būtiska attiecībā uz to jautājumu risināšanu, kas saistīti ar peļņas novirzīšanu un kaitējošu nodokļu praksi, un izvairīšanos no vispārējas sāncensības par iespējami zemākiem uzņēmumu ienākuma nodokļiem. Minētajos centienos varētu būt lietderīgi tiekties panākt vienošanos par kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi un par ESAO iekļaujošo satvaru neatrisinātajiem BEPS jautājumiem, lai pārskatītu peļņas sadali starp valstīm un nodrošinātu minimālu faktisku nodokļu uzlikšanu. Nodokļu slogs eurozonā ir salīdzinoši liels un vērsts uz darbaspēku, un īpašuma vai vides nodokļi veido ļoti nelielu daļu no nodokļu ieņēmumiem. Tomēr īpašuma vai vides nodokļi var būt mazāk kaitējoši izaugsmei un darbaspēka piedāvājumam un pieprasījumam. Pastiprināta vides nodokļu izmantošana var veicināt ilgtspējīgu izaugsmi, stimulējot “zaļāku” rīcību no patērētāju un ražotāju puses. Nodokļu jomā būtu labāk jāņem vērā klimata dimensija un konsekventāk jārisina emisiju un oglekļa emisiju pārvirzes jautājums. Šo pasākumu efektivitāti vēl vairāk palielinātu koordinētas pasaules mēroga rīcības sekmēšana. Tādēļ, lai palīdzētu pārkārtoties uz zaļo ekonomiku, tiks ierosināts sekmēt tādas budžeta politikas izstrādi, kura veicina saistību uzņemšanos vides jomā, un pārskatīt Padomes Direktīvu 2003/96/EK (4); tāpat tiks ierosināts Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) prasībām atbilstošs oglekļa ievedkorekcijas mehānisms, ja tas ir vajadzīgs, lai novērstu oglekļa emisiju pārvirzi.
(6)

Kipra šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. 2019. gada stabilitātes programmā prognozēts, ka vispārējās valdības bilancē, kurā 2018. gadā bija deficīts 4,8 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) un kas tādējādi pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību, proti, 3 % no IKP, parādīsies pārpalikums nominālā izteiksmē 3,0 % apmērā no IKP 2019. gadā, un programmas periodā tas būs lielāks par 2,0 % no IKP. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis, kas noteikts kā līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, tiks sasniegts 2019.–2022. gadā. Pēc tam, kad vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2018. gadā palielinājās līdz aptuveni 102,5 % no IKP, 2019. gada stabilitātes programmā tiek prognozēts, ka 2019. gadā tā samazināsies līdz 95,7 % un pēc tam turpinās pastāvīgi samazināties, 2022. gadā sasniedzot 77,5 %. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Riski, kas saistīti ar stabilitātes programmā iekļautajiem makroekonomikas un budžeta pieņēmumiem, ir lejupvērsti, galvenokārt saistīti ar ārējām norisēm, kā arī ar iespējamo fiskālo ietekmi, ko rada tiesas spriedumi par iepriekšējām fiskālajām reformām un valsts slimnīcu finansēšanas vajadzībām valsts veselības aprūpes sistēmas pirmajos darbības gados. Komisijas 2019. gada pavasara prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 3,0 % apmērā no IKP 2019. gadā un 2,8 % apmērā no IKP 2020. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, paredzams, ka strukturālā bilance būs 1,1 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,7 % apmērā no IKP 2020. gadā, kas pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Tiek prognozēts, ka Kipra 2019. un 2020. gadā izpildīs noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Kipra 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.
(6)

Mājsaimniecību parāds turpināja palielināties no jau tā augsta līmeņa. Mājsaimniecību parāds pieauga par 5,5 % 2018. gadā, sasniedzot aptuveni 88 % no IKP un 186 % no izmantojamiem ienākumiem, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem Savienībā. To galvenokārt veicināja lielāki hipotekārie aizņēmumi saistībā ar augstām mājokļu cenām apvienojumā ar strukturāliem traucējumiem, kas veicina ar hipotekāriem aizdevumiem finansētu īpašumu iegādi. Zviedrija pēdējos gados ir īstenojusi vairākus makroprudenciālus pasākumus, tostarp ieviesusi stingrākus atmaksas noteikumus attiecībā uz hipotēkām ar augstu parāda attiecību pret ienākumiem, kas ir spēkā kopš 2018. gada marta, un pieņēmusi lēmumu no 2019. gada septembra paaugstināt pretciklisko kapitāla rezervi bankām. Tomēr līdz šim veiktajiem politikas pasākumiem, šķiet, kopumā ir bijusi ierobežota ietekme uz hipotekāro kredītu pieaugumu, un nav veikti nekādi politikas pasākumi, lai reformētu nodokļu stimulus mājokļu iegādei un hipotekārajiem parādiem.
(6)

Vācija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno budžeta pārpalikumu no ½ līdz ¾% no IKP laikposmā no 2019. līdz 2023. gadam. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – visā programmas periodā būs pārsniegts. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā nokritīsies zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības 60 % apmērā no IKP un pakāpeniski samazināsies līdz 51¼ % 2023. gadā. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir labvēlīgs. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 1,1 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,8 % apmērā no IKP 2020. gadā – tādējādi tiktu pārsniegts vidēja termiņa budžeta mērķis. Prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpināsies stabili samazināties. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Vācija 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Tomēr vienlaikus būtu svarīgi, nepārkāpjot vidēja termiņa budžeta mērķi, izmantot fiskālo un strukturālo politiku, lai panāktu noturīgu augšupejošu tendenci privātajos un publiskajos ieguldījumos, jo īpaši reģionālajā un pašvaldību līmenī.
(13)

Galīgajā plānā būtu jāapzina savstarpējās saiknes starp dažādajām dimensijām un jānodrošina to saskaņotība. Holistiskā pieeja, kas jau ir izmantota valstu daudzpusējās apspriedēs par to, kā apkarot enerģētisko nabadzību, vienlaikus ņemot vērā iekšējā tirgus un energoefektivitātes dimensijas, būtu jāattiecina uz visām dimensijām. Varētu apskatīt arī klimata pārmaiņu ietekmi kā enerģētiskās drošības apdraudējumu. Darbam pie to mērķu sasniegšanas, kas izvirzīti pētniecības, inovācijas un konkurētspējas dimensijas aspektā, ir jāsekmē enerģētikas savienības pārējo dimensiju ietvaros plānoto centienu īstenošana.
Pārsūtīšana.

Dalībvalstis izvēlas vienu no šiem variantiem ar aizsardzību saistīta ražojuma pārsūtīšanai pēc demonstrējumiem un novērtēšanas: a) atbrīvojumu no iepriekšējās atļaujas prasības var īstenot saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 4. panta 2. punkta e) apakšpunktu; b) publicē tādu īpašu vispārīgo sūtījumu licenci ar aizsardzību saistītu ražojumu atpakaļsūtīšanai pēc demonstrējumiem vai novērtēšanas, kurā ietverti vismaz tie paši atļautie ar aizsardzību saistītie ražojumi; c) pārsūtīšanu iekļauj vispārīgajā sūtījumu licencē sūtījumiem demonstrējumu un/vai novērtēšanas nolūkā.
(7)

Reālās publiskās investīcijas 2015.–2017. gadā stabili pieauga. Šī tendence liecina par valdības centieniem stiprināt investīcijas. Publiskās investīcijas pieņemas spēkā, bet kā IKP īpatsvars šis pieaugums joprojām ir neliels, un pašvaldību līmenī joprojām pastāv būtiska neveikto investīciju problēma, kas tiek lēstas 4 % apmērā no IKP. Valsts pamatkapitāla apjoms turpina samazināties kā IKP īpatsvars, galvenokārt sakarā ar negatīvo neto investīciju līmeni pašvaldību līmenī (aptuveni 6 miljardi EUR gadā laikposmā no 2010. līdz 2016. gadam). Lai pašvaldību līmenī atbrīvotos no neveikto investīciju problēmas, nākamo desmit gadu laikā būtu nepieciešamas papildu ikgadējās publiskās investīcijas 0,3 % apmērā no IKP. Investīcijas, kas izteiktas procentos no pamatkapitāla, valdības sektorā, un publiskās investīcijas, kas izteiktas procentos no publiskajiem izdevumiem, ir mazākas par eurozonas vidējo rādītāju. Pakalpojumu aģentūra, kas tika izveidota, lai atbalstītu publiskās investīcijas pašvaldību līmenī, sāka darboties 2017. gadā, bet ir vajadzīgi papildu centieni, lai risinātu neveikto investīciju problēmu. Kopā ar labvēlīgo budžeta nostāju tas liecina, ka ir iespējams palielināt investīcijas visos valdības līmeņos, jo īpaši reģionālajā un pašvaldību līmenī.
(6)

Uz Igauniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība plāno, ka notiks pāreja no vispārējās valdības budžeta deficīta, kas 2017. gadā bija 0,3 % apmērā no IKP, uz pārpalikumu 0,2 % apmērā no IKP 2018. gadā, 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā, virzībā uz līdzsvarotāku budžetu pēc tam. Igaunijas vidējā termiņa budžeta mērķis ir panākt strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Saskaņā ar 2018. gada stabilitātes programmu, tiek prognozēts, ka pārrēķinātais (6) strukturālais deficīts sasniegs 0,8 % no IKP 2018. gadā, 0,4 % no IKP 2019. gadā un arī pēc tam nedaudz saglabāsies. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP saglabāsies mazāka par 9 % no IKP 2018. un 2019. gadā, samazinoties līdz 5,3 % no IKP 2022. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir minētās budžeta prognozes pamatā, ir labvēlīgs. Ar pieņēmumiem galvenokārt par to, kādus ieņēmumus radīs dažādie jaunie nodokļu pasākumi, kas vēl nav skaidri precizēti un kas skar visus programmas laikposma gadus, ir saistīti negatīvi riski.
2.

jāatbalsta pamatkompetenču attīstība, pievēršot īpašu uzmanību šādiem aspektiem: 2.1. uzlabot pamatprasmju (rakstpratības, rēķinpratības un digitālo pamatprasmju) apguves līmeni un atbalstīt mācīšanās mācīties kompetences attīstību kā pastāvīgi uzlabotu mācīšanās pamatu un pamatu līdzdalībai sabiedrības dzīvē; 2.2. uzlabot personīgās, sociālās un mācīšanās mācīties kompetences līmeni, lai panāktu labāku, uz nākotni vērstu dzīves pārvaldību, kurā īpaša uzmanība veltīta rūpēm par veselību; 2.3. veicināt kompetenču ieguvi zinātnēs, tehnoloģijās, inženierzinātnēs un matemātikā (STEM), ņemot vērā to saikni ar humanitārajām zinātnēm, radošumu un inovācijām un motivējot jauniešus, jo īpaši meitenes un jaunas sievietes, biežāk izvēlēties ar STEM saistītu karjeru; 2.4. paaugstināt un uzlabot digitālo kompetenču līmeni visos izglītības un apmācības posmos un visās iedzīvotāju grupās; 2.5. īpaši jauniešu vidū izkopt uzņēmējdarbības kompetenci, radošumu un pašiniciatīvu, piemēram, veicinot iespējas jauniešiem, kas mācās, vismaz vienu reizi savas skolas izglītības laikā iegūt praktisku uzņēmējdarbības pieredzi; 2.6. paaugstināt valodu kompetenču līmeni gan oficiālajās, gan citās valodās un atbalstīt izglītojamos, lai viņi varētu apgūt dažādas valodas, kas ir svarīgas viņu darba un dzīves situācijai un kas var sekmēt pārrobežu saziņu un mobilitāti; 2.7. veicināt pilsoniskuma kompetenču attīstību ar mērķi uzlabot izpratni par kopējām vērtībām, kas minētas Līguma par Eiropas Savienību 2. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā; 2.8. vairot visu izglītojamo un izglītības darbinieku izpratni par to, cik svarīga ir pamatkompetenču ieguve un to saikne ar sabiedrību;