ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(5)

Vidēja termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis papildinājumā ir pakāpeniska atgriešanās pie bezdeficīta budžeta līdz 2015. gadam. Papildinājumā nav skaidri norādīts vidēja termiņa mērķis, kā arī nav paredzēts Beļģijas sākotnējais vidēja termiņa mērķis (pārpalikums 0,5 % apmērā no IKP cikliski koriģētā izteiksmē bez vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem), kas jāsasniedz papildinājumā aplūkotajā laikposmā. Prognozēta kopbudžeta deficīta stabilizēšanās 6 % apmērā no IKP 2010. gadā, ņemot vērā korektīvos pasākumus 0,5 % apmērā no IKP, pēc tam līdz 2012. gadam deficītam pakāpeniski uzlabojoties līdz 4,4 % (konsolidācijas pasākumu kontekstā 1 % apmērā 2011. gadā un 1,25 % apmērā 2012. gadā). Papildinājumā norādīts, ka 2013. gada mērķis ir deficīta samazināšana zem atsauces vērtības – 3 % no IKP, bet tajā nav norādīts pilnīgi izstrādāts scenārijs šim gadam (5). Papildinājumā prognozēts, ka strukturālais deficīts, kas pārrēķināts, izmantojot kopīgi saskaņoto metodoloģiju, uzlabosies par aptuveni 0,25 procentpunkta gan 2010., gan 2011. gadā un par 0,5 procentpunkta 2012. gadā. Tā kā papildinājumā nav ņemta vērā ietekme 0,5 % apmērā no IKP, ko 2009. gadā vienreizēju pasākumu veidā rada tiesas lēmumi, 2010. gadā strukturālā bilance faktiski pasliktināsies par 0,25 % no IKP (no – 4,2 % no IKP 2009. gadā līdz – 4,4 % no IKP 2010. gadā). Papildinājumā paredzētās strukturālās korekcijas ir ievērojami mazākas par iepriekš minēto plānoto pasākumu apjomu. No tā izriet, ka, nemainot politiku, strukturālā bilance automātiski pasliktinātos par aptuveni 0,5 % no IKP gadā, ko izraisītu nelabvēlīga ekonomiskās izaugsmes struktūra 2010. gadā, augstākas procentu izmaksas un lielāki ar iedzīvotāju novecošanos saistīti izdevumi (atspoguļojot arī iepriekšējos gados veiktos pasākumus, lai palielinātu sociālos pabalstus, tostarp pensijas). Saskaņā ar papildinājumu konsolidācija ir plānota, vienlīdz pamatojoties uz nodokļu ieņēmumu pieaugumu (īpaši no ienākuma un kapitāla nodokļiem) un izdevumu (īpaši starppatēriņa, nodarbināto kompensāciju un sociālo pabalstu natūrā) samazinājumu. Papildinājumā aprēķinātais valsts parāds ir 89,6 % no IKP 2008. gadā salīdzinājumā ar 84 % 2007. gadā; parāda līmeņa palielināšanos galvenokārt veicina ievērojama parāda-deficīta korekcija, kas saistīta ar banku glābšanas operācijām (6 % no IKP). Papildinājumā lēsts, ka parāda attiecība pret IKP turpinās augt, sasniedzot 104 % 2011. gadā, kad tā stabilizēsies; tas ir ievērojami lielāks rādītājs nekā prognozēts aprīļa atjauninājumā (galvenokārt lielāka budžeta deficīta dēļ). Saskaņā ar Komisijas dienestu 2009. gada rudens prognozi ir gaidāms salīdzināms parāda līmeņa pieaugums.
(7)

Atbilstoši Padomes decembra ieteikumam vidējā termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir turpināt konsolidāciju pēc 2010. gada un līdz 2013. gadam samazināt valsts budžeta deficītu, lai tas nepārsniegtu 3 % no IKP. Saskaņā ar programmu deficīts 5,3 % apjomā no IKP 2010. gadā samazināsies līdz 4,8 % no IKP 2011. gadā un līdz 4,2 % no IKP 2012. gadā. Kaut arī tiek prognozēta ekonomikas atgūšanās, strukturālās bilances uzlabošanās salīdzinājumā ar 2010. gadu ievērojami palēninātos un 2011.–2012. gadā nepārsniegtu 0,6 procentpunktus no IKP. Lielākā daļa korekciju tiktu veikta izdevumu jomā. Programmā norādīts, ka puse no izdevumu samazinājumiem attiektos uz darbības izdevumiem un otra puse – uz obligātajiem izdevumiem, tomēr nav sniegta pietiekami detalizēta informācija par to, kā panākt šādus samazinājumus. Pasākumu mērogs ieņēmumu jomā ir neliels, tomēr par tiem sniegta izsmeļošāka informācija, un tie ietver lielākas sociālā nodrošinājuma iemaksas un augstāku iedzīvotāju ienākuma nodokli. Programmā ir noteikts mērķis attiecībā uz valsts budžeta deficītu 2013. gadam (3 % no IKP), bet nav norādīts, kā to īstenot (ietverot pamatā esošās izaugsmes prognozes), tādējādi nav iespējams noteikt vidējo fiskālo pasākumu apjomu gadā laikposmam no 2010. līdz 2013. gadam. Saskaņā ar iestāžu sniegto informāciju Čehijas Republikas vidējā termiņa mērķis (VTM) strukturālajā izteiksmē ir valsts budžeta deficīts – 0,1 % apjomā no IKP. Ņemot vērā jaunākās prognozes un parāda līmeni, VTM atspoguļo pakta mērķus. Tomēr programmas darbības laikposmā nav paredzēts tos sasniegt.
2)

Laikposmā starp 2002. un 2008. gadu IKP pieaugums Rumānijā bija vidēji 6,3 %. Uzplaukums, kuru veicināja ārvalstu tiešie ieguldījumi un cita veida kapitāla ieplūšana, ir novedis pie pārkaršanas un neilgtspējīgas nelīdzsvarotības. Tekošā konta deficīts sasniedza maksimālo vērtību – 13,5 % no IKP – 2007. gadā, tikai nedaudz samazinoties 2008. gadā, kad tas bija 12,3 % no IKP. Lielos ārējos aizņēmumus veicināja arī procikliska fiskālā politika, valsts budžeta deficītam vairāk nekā divkāršojoties no 2,5 % no IKP 2007. gadā līdz 5,4 % no IKP 2008. gadā. 2008. gada pirmajā pusē monetārā politika kļuva daudz restriktīvāka, un pēc pārmērīga iekšējā pieprasījuma pieauguma, valūtas vērtības samazināšanās un negatīviem piegādes satricinājumiem procentu likmes tika vairākkārtīgi palielinātas, jūlijā sasniedzot 10,25 %. Kopš 2009. gada sākuma centrālā banka ir īstenojusi piesardzīgu monetāro politiku un kopš 2009. gada februāra divos posmos ir samazinājusi procentu likmes kopumā par 75 bāzes procentpunktiem pēc tam, kad samazinājās pieprasījuma un inflācijas radītais spiediens. Globālā ekonomikas lejupslīde un pieaugoša ieguldītāju tendence izvairīties no riska saistībā ar iekšzemes problēmām ir izraisījusi ievērojamu kapitāla pieplūduma samazināšanos Rumānijā. Tas izraisīja strauju IKP pieauguma samazināšanos 2008. gada ceturtajā ceturksnī, kam sekoja 6¼ % sarukums 2009. gada pirmajā ceturksnī salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu. Pieauga arī spiediens uz valūtas maiņas kursu. 2008. gadā RON vērtība samazinājās par 10 %, un 2009. gada janvārī – par 7 %. Lai mīkstinātu privātā kapitāla ieplūšanas straujā samazinājuma ietekmi un lai veicinātu ārējā deficīta kontrolētu korekciju, Rumānijai ir piešķirts apjomīga (EUR 20 miljardi) starptautiskā finanšu palīdzība (2) no ES, SVF, Pasaules bankas, EIB un ERAB. Palīdzības pamatnosacījums attiecībā uz ekonomikas politiku ir pakāpeniska valsts deficīta samazināšana no 5,4 % no IKP 2008. gadā līdz 5,1 % 2009. gadā, 4,1 % 2010. gadā un līdz mazāk nekā 3 % 2011. gadā. Turklāt Rumānijas valdība ir apņēmusies veikt konkrētus pasākumus, kas vērsti uz to, lai uzlabotu izdevumu kontroli un fiskālo pārvaldību, tostarp restrukturizējot valsts kompensāciju sistēmu, ieviešot vienotu algu sistēmu valsts sektorā strādājošajiem, reformējot valsts pensiju sistēmu, ieviešot saistošu vidēja termiņa budžeta programmu un izveidojot neatkarīgu fiskālo padomi. Tiks veikti arī pasākumi, lai uzlabotu finanšu sektora pārraudzību un paātrinātu strukturālo reformu.
(6)

Vidējā termiņa budžeta mērķis (VTM) ir saglabāt valsts budžetu pēc iespējas tuvu līdzsvaram strukturālā izteiksmē (cikliski koriģētu, atskaitot vienreizējos un citus pagaidu pasākumus). Saskaņā ar programmu tas nozīmē strukturālu deficītu, kas vienāds ar 0- % no IKP. Nav sagaidāms, ka VTM tiks sasniegts programmas periodā. Tomēr budžeta konsolidācija atsāksies pēc tam, kad 2010. gadā deficīts sasniegs maksimālo atzīmi 4 % no IKP, kas pārsniedz līgumā minēto atsauces vērtību, 2011. gadā samazinoties līdz 3 % no IKP un 2012. gadā — līdz 2 %. Prognozes janvāra papildinājumā pamatojas uz scenāriju, kas neparedz izmaiņas politikā un kurā pieņemts, ka konsolidācijas process pēc 2010. gada notiks galvenokārt, samazinot izdevumus. Gaidāms, ka ieņēmumu attiecība pret IKP laikā no 2008. līdz 2010. gadam samazināsies par 1 procentu punktu, sasniedzot 42 %, 2011. gadā saglabāsies šajā līmenī un 2012. gadā no jauna palielināsies par procentu punktu. Izdevumu attiecība pret IKP laikā no 2008. līdz 2010. gadam palielināsies par 2 procentu punktiem un pēc tam samazināsies par 1 procentu punktu. Ieņēmumu un izdevumu attīstība 2010. gadā būs galvenokārt atkarīga no fiskālās stimulēšanas pasākumiem, kas tiks veikti, reaģējot uz krīzi. Pasākumi, kas būs konsolidācijas procesa pamatā pēc 2010. gada, nav konkretizēti. Konsolidācijai veltītos pūliņus varētu sekmēt dažu stimulējošo pasākumu piemērošanas termiņa izbeigšanās un parādu atmaksas fonds. Augošais deficīts, mazāks nominālais IKP pieaugums un krājumu plūsmas izmaiņas 2008. gada, kas galvenokārt atspoguļo banku glābšanai veltītos pasākumus, veicina parāda attiecības pret IKP palielināšanos par 7 procentu punktiem programmas periodā, sasniedzot 72 % no IKP.
(5)

Jaunā valdība, kas darbu sāka 2008. gada 9. decembrī, pieņēma programmu ievērojamai fiskālo izdevumu samazināšanai. Atbilstīgi šai programmai Parlamenta 2008. gada 22. decembrī pieņemtajā 2009. gada budžetā iekļauta fiskālās konsolidācijas pakete ar mērķi atjaunot tirgus uzticību un ierobežot valsts finansēšanas vajadzības. Fiskālā konsolidācijas pamatā ir visaptverošu nodokļu reforma un ievērojams budžeta izdevumu samazinājums, jo tiek lēsts, ka abi šie faktori vienlīdz veicinās fiskālo konsolidāciju. Budžeta mērķis ir panākt vispārējo valsts budžeta deficītu 2,1 % apmērā no IKP; šis rādītājs būtu bijis ievērojami augstāks, ja šādu konsolidācijas pasākumu nebūtu. Nodokļu izmaiņu mērķis ir novirzīt nodokļu slodzi no tiešajiem nodokļiem uz netiešajiem nodokļiem un no darba tirgus uz kapitāla tirgu, kā arī paplašināt nodokļu bāzi, likvidējot nodokļu atvieglojumus. Galvenie pasākumi attiecībā uz ieņēmumiem ietver PVN un akcīzes nodokļu palielināšanu par 1 procentu punktu, iedzīvotāju ienākuma nodokļa likmes samazinājumu par 3 procentu punktiem ar ierobežotām tiesībām uz sākotnējo beznodokļa robežvērtību un uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes palielināšanu par 5 procentu punktiem, kā arī galveno PVN un iedzīvotāju ienākuma nodokļu atvieglojumu likvidēšanu un nodokļu bāzes paplašināšanu, konkrēti sociālajā nodrošinājuma sistēmā iekļaujot vairāk cilvēku. Plānotā šādu nodokļu izmaiņu neto ietekme saskaņā ar programmu ir apmēram 1,8 % no IKP. Arī budžetā ir plānoti ievērojami izdevumu samazinājumi par apmēram 2 % no IKP, kas cita starpā attieksies uz valsts sektora darba algām, citiem kārtējiem izdevumiem un plānotajiem ieguldījumiem. Tomēr dažus no budžeta pamatā esošajiem pasākumiem Parlaments ir pilnībā vai daļēji noraidījis, tādēļ tie jāaizstāj ar jauniem pasākumiem. Paredzams, ka vispārējā fiskālās politikas nostādne 2009. gadā, kas novērtēta kā IKP samazinājums par 3 % strukturālajā bilancē (cikliski koriģēta, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), būs ļoti ierobežojoša (3).
(5)

Galvenais budžeta stratēģijas uzdevums ir noturīgs strukturālā vispārējās valdības budžeta deficīta samazinājums (cikliski koriģēts deficīts, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi (VTM) attiecībā uz budžetu, proti, strukturālo deficītu 1 % no IKP 2011. gadā, t. i., vienu gadu pēc programmas perioda beigām. Tas ir saskaņā ar iepriekšējo konverģences programmu, kurā VTM bija paredzēts izpildīt “pēc 2010. gada”. Plānots, ka kopējais deficīts 2008. gadā pieaugs par 0,5 procentu punktiem un būs 2,5 % no IKP, bet pēc tam samazināsies, 2010. gadā nonākot pie 1,5 % atzīmes. Primārās bilances izmaiņas būs līdzīgas, un prognozes liecina par pieaugumu no -0,2 % no IKP 2008. gadā līdz 0,8 % 2010. gadā. Ņemot vērā ražošanas apjoma pieauguma palēnināšanos, uzskata, ka strukturālās bilances pārmaiņas, kas aprēķinātas saskaņā ar kopīgi pieņemto metodiku, būs lielākas; strukturālais deficīts samazināsies no aptuveni 2,75 % no IKP 2008. gadā līdz nedaudz vairāk kā 1 % 2010. gadā. Budžeta korekciju pamatā ir izdevumu korekcija, un tās bija plānotas 2009. un 2010. gadā. 2008. gadā deficīta pieauguma galvenie iemesli ir straujš investīciju apjoma kāpums, kā arī sociālo iemaksu būtiska samazināšanās (ko daļēji kompensēs citu ieņēmumu palielināšanās). 2009.–2010. gadā konsolidāciju panāks, galvenokārt ierobežojot strādājošo atalgojumu, sociālos pabalstus un starppatēriņu. No 2007. līdz 2009. gadam plānotais deficīta samazināšanas temps ir lēnāks, nekā programmas iepriekšējā atjauninājumā paredzētais, tomēr atskaites punkts (2007. g.) un visi jaunie deficīta mērķi konverģences programmas 2008. gada marta atjauninātajā redakcijā ir labāki, nekā 2006. gada novembra redakcijā izvirzītie mērķi.
(4)

Galvenie fiskālās politikas mērķi, kā norādīts atjauninātajā konverģences programmā, ir nodrošināt ilgtermiņa ilgtspējību, taisnīgumu paaudžu vidū un starp tām un, pamatojoties uz minēto, sekmēt monetāro politiku, jo īpaši ļaujot automātiskajiem stabilizatoriem nodrošināt ekonomikas attīstības vienmērīgumu. Programmā ir prognozēta deficīta samazināšanās līdz līmenim, kas zemāks par 3 % no IKP līdz 2006./2007. finanšu gadam (2,8 %), un līdz 1,4 % no IKP līdz prognožu laikposma beigām 2011./2012. gadā. Sagaida, ka primārā bilance, kas aplēsta kā deficīts 0,6 % no IKP 2005./2006. gadā, sasniegs līdzsvaru līdz 2008./2009. gadam un pārpalikumu 0,7 % apmērā no IKP — līdz 2011./2012. gadam. Budžeta korekcija prognožu laikposmā ir sadalīta vienmērīgi starp ienākumiem un izdevumiem. Prognozes liecina, ka pieaugs ieņēmumu attiecība pirmajos divos prognožu perioda gados, kas daļēji saistīts ar racionālu pasākumu veikšanu, tomēr būtiskas korekcijas attiecībā uz izdevumiem paredzēts veikt no 2008./2009. gada, nodrošinot mērenāku kārtējo izdevumu pieaugumu. Paredzams, ka valsts ieguldījumi konverģences programmā lietotajā definīcijā (3) no 2006./2007. gada stabilizēsies, sasniedzot 2,25 % no IKP, tādējādi tiek prognozēts, ka no 2007./2008. gada deficīts tiks izmantots vienīgi valsts ieguldījumu finansēšanai. Paredzētās korekcijas kopumā atbilst 2005. gada atjauninājumā prognozētajām labvēlīgāka makroekonomiskā scenārija apstākļos īstermiņā.
(5)

Plānots, ka visā programmas periodā strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, paliks stabila ar pārpalikumu gandrīz 3 % apmērā no IKP. Vidēja termiņa mērķis (VTM) budžeta stāvoklim, kas izklāstīts programmā, ir strukturāls pārpalikums 2 % apmērā no IKP, ko paredzēts saglabāt visā programmas periodā. Iepriekšējā programmas atjauninājumā nebija precīzi noteikts VTM, bet no Padomes atzinuma par strukturālā pārpalikuma prognozēm iepriekšējā programmā izrietēja, ka VTM ir pārpalikums 1,5 % apmērā no IKP. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par obligāto kritēriju (aplēsts deficīts aptuveni 1,25 % no IKP), ar tā sasniegšanu vajadzētu būt nodrošinātai drošības rezervei pret pārmērīga deficīta rašanos. VTM iekļaujas robežās, kas norādītas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir ievērojami augstāks, nekā to izsaka parāda attiecība un vidējais potenciālā produkcijas apjoma pieaugums ilgtermiņā. Programmā kā pamatojums tam, lai panāktu, ka VTM krietni pārsniedz noteikto obligāto līmeni, ir mērķis nodrošināt valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, kā arī fakts, ka sabiedrības novecošanās Somijā ir ātri pamanāma.
7)

Programmā budžeta stratēģija raksturota kā “trīslīmeņu”. Pirmkārt, tā cenšas sasniegt līdzsvarotu budžetu visa ekonomiskā cikla laikā. Otrkārt, līdz 2010. gadam stratēģija paredz nodokļu sloga samazināšanos līdz 40 % no IKP. Treškārt, tā paredz pieauguma palielināšanos, veicinot ieguldījumus pētniecībā, izglītībā un infrastruktūrā. Atjauninātās programmas mērķis ir valsts budžeta deficīta samazinājums no 1,9 % no IKP 2005. gadā līdz 0 % 2008. gadā un primārā pārpalikuma palielinājums no 1,1 % no IKP līdz 2,7 %. Tā kā paredzams, ka laikposmā no 2005. līdz 2008. gadam ieņēmumi samazināsies par 0,9 procentu punktiem no IKP, paredzētā konsolidācija būs atkarīga no izdevumu ierobežošanas, izdevumu un IKP attiecībai samazinoties par 2,8 procentu punktiem. Izdevumu samazinājuma lielākā daļa tiks attiecināta uz kategorijām “citi primārie izdevumi” un “sociālie pabalsti”. Salīdzinot ar iepriekšējo programmu, atjauninātā programma kopumā apstiprina plānotās korekcijas virzībā uz mazāk labvēlīgu makroekonomisko scenāriju.
(2)

Francijas IKP pieaugums pēdējo 10 gadu laikā bija tuvs eiro zonas vidējam rādītājam 2,3 % apmērā. Kopš 1998. gada tas bija aptuveni pusi procentu punkta augstāks, ko uzturēja relatīvi liels iekšzemes pieprasījums. Neatkarīgi no šiem relatīvi labajiem rezultātiem nodarbinātības līmenis pieauga tikai nedaudz un bezdarba līmenis saglabājās augsts, lai gan nesen tas kļuva mazāks — no 10,2 % 2005. gada martā līdz 9,5 % 2006. gada janvārī. Pēc rekordaugsta budžeta deficīta līmeņa 6 % apmērā no IKP 1993. gadā budžeta stāvoklis uzlabojās, un no 1997. gada turpmāk ievēroja Līgumā noteiktā atsauces vērtību 3 % apmērā no IKP. Tomēr, pasliktinoties budžeta stāvoklim, kas tikai daļēji bija saistīts ar izaugsmes palēnināšanos, atsauces vērtību no 2002. gada atkal pārsniedza. Kopš 2004. gada budžeta deficīta procentuālā vērtība samazinās.
(3)

Padome 2004. gada 5. jūlijā nolēma, ka Polijā ir pārmērīgs budžeta deficīts un ieteica to novērst līdz 2007. gadam. Programmas pamatā ir budžeta stratēģija, kuras mērķis ir samazināt vispārējo valsts budžeta deficītu zem 3 % no IKP līdz 2007. gadam un saglabāt parāda attiecību zem 60 % no IKP, tostarp iekļaujot otrā līmeņa pensiju shēmas (aplēstā ietekme — 1,5 % no IKP gadā), kas vēlākais līdz 2007. gadam ir jāklasificē ārpus vispārējā valsts budžeta saskaņā ar Eurostat lēmumu. Atjauninātā programma paredz pakāpenisku valsts deficīta samazināšanu līdz 2,2 % no IKP 2007. gadā no 5,4 % no IKP 2004. gadā. Salīdzinot ar 2004. gada maija programmu, vislielākā atšķirība ir pārskatītā un ievērojami samazinātā parāda attiecība pret IKP, kura apmērs ir samazināts vidēji par 4,3 procentu punktiem, kā arī pārskatītais un palielinātais valsts budžeta deficīta mērķis 2007. gadam — 0,7 procentu punkti no IKP, neskatoties uz plānoto ekonomikas izaugsmes atgūšanos.
c)

Cietvielu radioaktīvos atkritumus, kas radušies atkritumu pārstrādē, uzglabās iekārtā ārpus teritorijas. Cietvielu atkritumus, kas nav radioaktīvi, un materiālus, kas atbilst atbrīvošanai no uzraudzības noteiktajiem līmeņiem, atbrīvo no reglamentējošās iznīcināšanas kontroles kā parastus atkritumus un otrreizējai pārstrādei vai atkārtotai lietošanai paredzētus atkritumus. To veic atbilstoši kritērijiem, kas noteikti drošības pamatstandartos (Direktīva 96/29/EURATOM).
f)

mudināt kritiskās infrastruktūras operatorus, kad tie atjauno kritisko infrastruktūru, to būvēt pēc iespējas noturīgāku un ņemt vērā to, cik lielā mērā pasākumi atbilst riska novērtējumiem un izmaksām, aptverot visus būtiskos riskus, kas uz to var attiekties, tostarp nelabvēlīgus klimata scenārijus.
(30)

Īpaša uzmanība būtu jāpievērš teritorijām, kurās vīrusa cirkulācijas līmenis ir ļoti augsts, ņemot vērā pieaugošo slimības gadījumu ievešanas iespējamību no šiem apgabaliem, kā arī to, ka ilgstoši liela saslimšanas gadījumu skaita periodi var pārslogot šo apgabalu valsts veselības aprūpes sistēmas. Lai mazinātu šos sabiedrības veselības apdraudējumus, dalībvalstīm būtu jāiesaka atturēties no jebkādu nebūtisku ceļojumu veikšanas uz šādiem apgabaliem un no tiem. Turklāt personām, kurām nav vakcinācijas vai pārslimošanas sertifikāta un kuras ierodas no šādiem apgabaliem, būtu jāpieprasa pirms izbraukšanas veikt SARS-CoV-2 infekcijas testu, kā arī pēc ierašanās ievērot karantīnu/pašizolāciju. Attiecībā uz personām ar būtisku ceļošanas iemeslu, jo īpaši transporta nozarē strādājošajiem un transporta pakalpojumu sniedzējiem, būtu jāpiemēro izņēmumi, lai ierobežotu traucējumus iekšējā tirgū un saglabātu “zaļo joslu” darbību.
(13)

2020. gada 20. jūlija ieteikumā (8) Padome ieteica Ungārijai, ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, 2020. un 2021. gadā veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Tā arī ieteica Ungārijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda atmaksājamību, vienlaikus veicinot investīcijas. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem Ungārijas vispārējās valdības budžeta deficīts samazinājās no 7,8 % no IKP 2020. gadā līdz 6,8 % no IKP 2021. gadā. Ungārijas fiskālās politikas reakcija atbalstīja ekonomikas atveseļošanu 2021. gadā, savukārt pagaidu ārkārtas pasākumu apmērs samazinājās no 4,0 % no IKP 2020. gadā līdz 0,8 % 2021. gadā. Ungārijas 2021. gadā veiktie pasākumi atbilda Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikumam. Valdības 2020. un 2021. gadā noteiktie diskrecionārie budžeta pasākumi galvenokārt ir pagaidu pasākumi vai atsvērti ar kompensējošiem pasākumiem. Tajā pašā laikā daži no diskrecionārajiem pasākumiem, ko valdība pieņēma laikposmā no 2020. līdz 2021. gadam, nebija ne pagaidu, ne arī saskaņoti ar kompensējošiem pasākumiem, kas galvenokārt ietvēra darba devēju sociālā nodrošinājuma iemaksu samazināšanu, mācību nodevas atcelšanu, darbinieku, kas jaunāki par 25 gadiem, atbrīvojumu no iedzīvotāju ienākuma nodokļa, 13. mēneša pensijas atkārtotu ieviešanu un ārstu algu palielināšanu. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem Luksemburgas vispārējās valdības parāds samazinājās no 79,6 % no IKP 2020. gadā līdz 76,8 % no IKP 2021. gadā.
(15)

2020. gada 20. jūlija ieteikumā (12) Padome ieteica Vācijai, ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, 2020. un 2021. gadā veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Tā arī ieteica Vācijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda atmaksājamību, vienlaikus veicinot investīcijas. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem Vācijas vispārējās valdības budžeta deficīts samazinājās no 4,3 % no IKP 2020. gadā līdz 3,7 % no IKP 2021. gadā. Vācijas fiskālās politikas reakcija atbalstīja ekonomikas atveseļošanu 2021. gadā, savukārt pagaidu ārkārtas pasākumu apmērs palielinājās no 2,7 % no IKP 2020. gadā līdz 4,2 % 2021. gadā. Vācijas 2021. gadā veiktie pasākumi atbilda Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikumam. Valdības 2020. un 2021. gadā noteiktie diskrecionārie budžeta pasākumi galvenokārt ir pagaidu pasākumi vai atsvērti ar kompensējošiem pasākumiem. Tajā pašā laikā daži no diskrecionārajiem pasākumiem, ko valdība pieņēma 2020.–2021. gadā, nebija ne pagaidu, ne arī saskaņoti ar kompensējošiem pasākumiem, kurus galvenokārt veidoja ģimenes pabalstu, piemēram, bērnu pabalsta un beznodokļu atvieglojuma par bērniem, palielinājums, kā arī lielākas amortizācijas iespējas. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem Vācijas vispārējās valdības parāds pieauga no 68,7 % no IKP 2020. gadā līdz 69,3 % no IKP 2021. gadā.
(6)

Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 9. novembri, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu, īpašās pārvaldes apgabalu un citu administratīvi teritoriālo vienību iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas I pielikumā Padomes ieteikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.