Komisijas Regula (EK) Nr. 1091/94 (1994. gada 29. aprīlis), ar ko paredz dažus sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EEK) Nr. 3528/86 par Kopienas mežu aizsardzību no atmosfēras piesārņojuma īstenošanai



Oficiālais Vēstnesis L 125 , 18/05/1994 Lpp. 0001 - 0044

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 13 Lpp. 0141

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 13 Lpp. 0141

CS.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160

ET.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160

HU.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160

LT.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160

LV.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160

MT.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160

PL.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160

SK.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160

SL.ES Nodaļa 03 Sējums 16 Lpp. 117 - 160



Komisijas Regula (EK) Nr. 1091/94 (1994. gada 29. aprīlis), ar ko paredz dažus sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EEK) Nr. 3528/86 par Kopienas mežu aizsardzību no atmosfēras piesārņojuma īstenošanai EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1986. gada 17. novembra Regulu (EEK) Nr. 3528/86 par Kopienas mežu aizsardzību no atmosfēras piesārņojuma [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 2157/92 [2], un īpaši tās 3. pantu, ņemot vērā Rezolūciju Nr. 1, kas pieņemta pirmajā ministru līmeņa konferencē par mežu aizsardzību Eiropā [3], un pasākumus, kas tai sekoja, tā kā, ievērojot Regulas (EEK) Nr. 3528/86 2. panta 1. punkta 3. un 4. ievilkumu, Kopienas programmas mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm: - veikt intensīvu, nepārtrauktu mežsaimniecības ekosistēmu uzraudzību, - koordinēti un saskaņoti izveidot vai paplašināt pastāvīgo novērošanas laukumu tīklu, kas vajadzīgs, lai veiktu šādu intensīvu, nepārtrauktu uzraudzību; tā kā saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3528/86 2. panta 2. punktu dalībvalstis nosūta Komisijai datus, kas iegūti intensīvas un nepārtrauktas novērošanas laukumu tīklā; tā kā šis novērošanas laukumu tīkls ir izveidots, lai iegūtu detalizētus datus par mežu ekosistēmu attīstību Kopienā; tā kā šī pieeja dod iespēju noteikt savstarpēju saistību starp dažādiem vides faktoriem, jo īpaši starp atmosfēras piesārņojumu un mežu ekosistēmu reakciju; tā kā dati, ko sniedz šāda pieeja, ļauj labāk interpretēt no sistemātiskā novērošanas laukumu tīkla atvasinātos secinājumus, kā paredzēts Komisijas Regulā (EEK) Nr. 1696/87 [4], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 836/94 [5]; tā kā atbalsta pieteikumos, kas iesniegti saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 3528/86, lai veiktu tādu intensīvu, nepārtrauktu uzraudzību, kas minēta 2. panta 1. punktā, vajadzētu būt visai informācijai, kas vajadzīga, lai pārbaudītu šos pasākumus saskaņā ar minētās regulas mērķiem un kritērijiem; tā kā lai atvieglotu pārbaudi un pieteikumu salīdzināšanu, šī informācija būtu jāsniedz standartizētā formā; tā kā šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās mežsaimniecības komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants 1. Dalībvalstis izveido pastāvīgu novērošanas laukumu tīklu. Līdz 1994. gada 30. jūnijam atlasa un ierīko vairāk nekā 50 % laukumu saskaņā ar intensīvas, nepārtrauktas uzraudzības pastāvīgo novērošanas laukumu tīkla (skatīt I pielikumu) kopējām izveides metodēm. Pēdējos laukumus ierīko līdz 1995. gada 30. jūnijam. Par visiem laukumiem dalībvalstis līdz 1994. gada 15. decembrim nosūta Komisijai pārskatu par atlases kritērijiem, kā arī atlasīto laukumu pilnīgu sarakstu, iekļaujot pamatinformāciju, piemēram, par atrašanās vietu (garumu, platumu, augstumu) un sugām, kā arī vispārīgo informāciju standartizētā formā par katru ierīkoto novērošanas laukumu, kā noteikts VII a pielikumā. 2. Pastāvīgajos novērošanas laukumos veic intensīvu un nepārtrauktu meža ekosistēmu uzraudzību. Tā ietver nepārtrauktu vainaga stāvokļa uzskaiti, augsnes un lapotnes stāvokļa inventarizāciju, kā arī pieauguma izmaiņu mērījumus, izkritumu koeficienta (meža nobiru) un meteoroloģiskos mērījumus saskaņā ar objektīvām paraugu ņemšanas metodēm un apstiprinātām analīzes metodēm. 3. Līdz 1996. gada 31. decembrim dalībvalstis standartizētā formā nosūta Komisijai datus, kas iegūti, veicot uzraudzību no 1991. līdz 1996. gadam katrā pastāvīgajā novērošanas laukumā, kopā ar rezultātu skaidrojumu, kā noteikts VII pielikumā. 4. Tehniskie dati, kas attiecas uz šā panta noteikumiem, ir izklāstīti III līdz VI pielikumā. 2. pants 1. Pieteikumos par Kopienas atbalsta piešķiršanu, lai: - izveidotu vai paplašinātu intensīvas un nepārtrauktas uzraudzības pastāvīgo novērošanas laukumu tīklu, - veiktu vainagu stāvokļa uzskaiti, - veiktu augsnes stāvokļa inventarizāciju, - veiktu lapotnes uzskaiti, - veiktu pieauguma mērījumus, - veiktu izkritumu mērījumus, - veiktu meteoroloģiskos mērījumus, Regulas (EEK) Nr. 3528/86 2. panta 1. punkta nozīmē iekļauj šīs regulas II pielikumā paredzēto informāciju un dokumentus. Pieteikumus iesniedz trijos eksemplāros un saskaņā ar II pielikumu. Dalībvalstis līdz attiecīgā gada 1. novembrim Komisijai iesniedz pieteikumus attiecībā uz nākošo gadu. 2. Pieteikumus, kas neatbilst šā panta 1. punktā noteiktajām prasībām, neizskata. 3. pants Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 1994. gada 29. aprīlī Komisijas vārdā — Komisijas loceklis René Steichen [1] OV L 326, 21.11.1986., 2. lpp. [2] OV L 217, 31.7.1992., 1. lpp. [3] 1990. gada decembrī Strasbūrā. [4] OV L 161, 10.6.1987., 1. lpp. [5] OV L 97, 15.4.1994., 4. lpp. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS KOPĪGAS METODES TĀDU PASTĀVĪGO NOVĒROŠANAS LAUKUMU TĪKLA IZVEIDEI, KAS PAREDZĒTI INTENSĪVAI, NEPĀRTRAUKTAI UZRAUDZĪBAI (Regulas (EEK) Nr. 3528/86 2. panta 1. punkts un tā grozījumi) I. Vispārīgas piezīmes Regulas Nr. 3528/86 2. panta 1. punktā un tās grozījumos minētās programmas mērķis ir izveidot Kopienas dalībvalstīs pastāvīgu novērošanas laukumu tīklu un vākt datus, veicot intensīvu un nepārtrauktu uzraudzību. Minētās programmas mērķi ir šādi: - veikt intensīvu un nepārtrauktu meža ekosistēmu uzraudzību attiecībā uz kaitējumu, ko izraisījis atmosfēras piesārņojums un citi faktori, kas ietekmē mežu stāvokli, - uzlabot izpratni par cēloņsakarību starp izmaiņām mežu ekosistēmā un faktoriem, kas to ietekmē, jo īpaši atmosfēras piesārņojums, koncentrējot vienā vietā dažādus mērījumus, kā arī mežu ekosistēmu un to sastāvdaļu uzraudzību, - iegūt būtisku informāciju par vairāku meža ekosistēmu attīstību Kopienā. II. Pastāvīgu novērošanas laukumu tīkla izveide II 1. Laukumu atlase Dalībvalstis līdz 1994. gada 30. jūnijam savā teritorijā izvēlas pietiekami lielu skaitu pastāvīgo novērošanas laukumu. Šo laukumu maksimālajam skaitam principā nevajadzētu pārsniegt 20 % no to attiecīgās valsts laukumu skaita, kas ietilpst Kopienas 16 x 16 km koordinātu tīklā (Regula (EEK) Nr. 1696/87). Dalībvalstīm, kuru Kopienas koordinātu tīkla laukumu skaits ir ierobežots, ir atļauts atlasīt lielāku skaitu pastāvīgo laukumu ar nosacījumu, ka šis skaits nepārsniedz 15 laukumus. Par minēto laukumu atlasi atbild dalībvalstis, tomēr būtu jāpiemēro šādi atlases kritēriji: - laukumi būtu jāizvieto tā, lai tajos ir pārstāvētas nozīmīgākās meža sugas un izplatītākie augšanas apstākļi attiecīgajā valstī, - laukuma minimālā platība ir 0,25 hektāri, mērot horizontālā plaknē, - lai samazinātu apkārtējās platībās veikto darbību ietekmi, ap laukumu izveido buferzonu. Šīs zonas faktiskais platums ir atkarīgs no attiecīgā meža veida un vecuma. Ja laukuma un tā apkārtnes platība mežaudzes augstuma un vecuma struktūras ziņā ir vienveidīga, tad buferzonas platumu var ierobežot līdz 5 vai 10 m. Ja meža platībā, kurā atrodas laukums, ir jauktas mežaudzes, atšķirīgas sugas vai vecuma struktūra, tad buferzonu palielina līdz tādam platumam, kas ir vienāds ar laukuma mežaudzes iespējamo maksimālo augstumu, kurš reizināts ar pieci, - tā kā laukumam ir jābūt pieejamam ilgtermiņa uzraudzībai, tā stūri un/vai robežas ir skaidri jāapzīmē un visiem paraugkokiem laukumā ir jāpiešķir pastāvīgi numuri, - laukumiem vajadzētu būt viegli pieejamiem jebkurā laikā, kā arī nevajadzētu ierobežot pieeju tiem un paraugu ņemšanu, - nevajadzētu atšķirties laukuma, tā buferzonas un apkārtējā meža apsaimniekošanai (piemēram, apsaimniekošanas darbībām vajadzētu būt salīdzināmām un uzraudzības radītie traucējumi būtu jāierobežo līdz minimumam), - būtu jāizvairās no tieša piesārņojuma, ko rada zināmi vietējie avoti. Laukumiem nebūtu jāatrodas lauku saimniecību tiešā tuvumā, ļoti tuvu pie automaģistrālēm vai piesārņojošu rūpniecības objektu tiešā tuvumā, - laukumā vai tā tuvumā paraugu ņemšanas vajadzībām vajadzētu būt pieejamam pietiekamam skaitam koku, - laukumiem un to buferzonai vajadzētu būt pēc iespējas viendabīgiem, piemēram, sugu vai sugu maisījuma, vecuma, izmēru, augsnes un slīpuma ziņā, - laukumiem būtu jāatrodas pietiekami tālu no meža malas. Ieteicams izvēlēties laukumus, kur iepriekšējos gados ir veikta uzraudzība saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 3528/86 vai citām programmām. Ja jāizvēlas papildlaukumi, tad ir ieteicams izvēlēties tos, kas sakrīt ar kādu no Kopienas 16 × 16 km koordinātu tīkla esošajiem laukumiem vai atrodas tā tuvumā un kuru izvietojums ir tāds, ka var izmantot informāciju no citiem avotiem (piemēram, meteoroloģiskajām stacijām). II 2. Laukuma ierīkošana un dokumentēšana Līdz 1994. gada 30. jūnijam dalībvalstīs pastāvīgi ierīko, vēlams, visus, bet ne mazāk kā 50 % laukumu. Dažos gadījumos var būt pieņemami, ka pēdējo laukumu faktiskā ierīkošana aizkavējas uz vienu gadu. Katru ierīkoto laukumu sīki apraksta. Vispārīgus datus konstatē un paziņo līdz 1994. gada 15. decembrim. Sīki izstrādātajā laukuma aprakstā iekļauj: precīzu atrašanās vietu, kartes skici, kurā norādīti laukuma stūru un/vai robežu pastāvīgie apzīmējumi, koku skaitu laukumā un visus citus būtiskus pastāvīgos objektus, kas ir laukumā vai tā tuvumā (piemēram, piebraucamais ceļš, upes). Turpmāk šajā kartē atzīmē arī paraugu ņemšanas vietu (piemēram, augsnes atsegumu) precīzu izvietojumu. II 3. Apakšlaukuma noteikšana Principā visi koki, kas ir laukumā, jāiekļauj paraugā, ko ņem koku novērtējumam, piemēram, vainaga uzskaitei, pieauguma vērtējumam). Ja laukumā ir daudz koku (blīvas audzes), tad var noteikt apakšlaukumu, ko izmanto minētajiem apsekojumiem. Apakšlaukumam laikā, kad veido laukumu, vajadzētu būt pietiekami lielam, lai minētajos apsekojumos iegūtu ticamas ziņas vismaz 20 gadus, bet labāk — visu audzes dzīves laiku. Minētajā laikposmā apakšlaukumā vajadzētu būt pieejamiem vismaz 20 kokiem. II 4. Vispārīga informācija par katru laukumu Veidojot laukumu un veicot pirmos apsekojumus, iegūst šādu vispārīgu informāciju par katru pastāvīgo novērošanas laukumu, kas paredzēts intensīvai un nepārtrauktai uzraudzībai | Ierīkošana | Pirmie apsekojumi | Apraksta kods | Valsts Novērošanas laukuma numurs Faktiskais garums un platums | | Ziņas par laukumu | Augstums Orientācija (novietojums) Kopējais laukuma lielums Koku skaits laukumā Apakšlaukumi (ja ir) | Ūdens pieejamība galvenajām sugām Humusa tips Augsnes tips (prognoze) | Dati par audzi | Valdaudzes vidējais vecums Galvenās koku sugas Produktivitāte (prognoze) | | Citi novērojumi | Laukuma vēsture Cita netālu esoša uzraudzības stacija | | Līdz 1994. gada 15. decembrim dalībvalstis nosūta Komisijai datni ar informāciju, kas iegūta, ierīkojot katru laukumu (skatīt 1.a veidlapu VII a pielikumā), un ziņojumus (skatīt 1.b veidlapu VII a pielikumā). Svarīgu informāciju, ko iegūst veicot uzraudzību, iesniedz katru gadu, izmantojot 1.a un 1.b veidlapu (VII pielikums). Pārējo informāciju iesniedz tūlīt pēc pirmā būtiskā apsekojuma un atjaunina pēc vajadzības. II 5. Pastāvīgo novērošanas laukumu maiņa Pastāvīgajiem novērošanas laukumiem jābūt pieejamiem ilgtermiņa uzraudzībai. Neparedzētos gadījumos (piemēram, ja kokus laukumā iznīcina uguns, vētra) varētu rasties vajadzība šo laukumu nomainīt. Dalībvalstis nosūta Komisijai pamatinformāciju par jauno laukumu, kā noteikts šajā pielikumā. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS PIETEIKUMI KOPIENAS ATBALSTA PIEŠĶIRŠANAI PAR PASĀKUMIEM, KAS JĀVEIC SASKAŅĀ AR REGULAS (EEK) Nr. 3528/86 2. PANTU UN TĀS GROZĪJUMIEM Atbalsta pieteikumi jāiesniedz saskaņā ar Komisijas Regulas (EEK) Nr. 526/87 [1] A pielikumu kopā ar tās informācijas apkopojumu, kas paredzēta še turpmāk, un aizpildītu tabulu, kura iekļauta šajā pielikumā kā 2.a veidlapa. Par katru pasākumu, kas jāveic saskaņā ar 2. pantu, sniedzama šāda informācija: 1. Īss pasākumu apraksts 2. Pieteikuma iesniedzējs Saikne starp pieteikuma iesniedzēju un pasākumiem 3. Iestāde, kas atbild par pasākumu veikšanu Minētās iestādes galvenais darbības mērķis un joma 4. Sīki izstrādāts pasākumu apraksts, kur: a) pasākumi attiecas uz tādu pastāvīgo novērošanas laukumu tīkla izveidi vai paplašināšanu, kas paredzēti intensīvai un nepārtrauktai uzraudzībai 1. Pašreizējā stāvokļa apraksts 2. Attiecīgā reģiona(-u) ģeogrāfiskais novietojums un platība (+ kartogrāfisks dokuments) 3. Pastāvīgo novērošanas laukumu skaits b) pasākumi attiecas uz vainaga stāvokļa uzskaites izveidi un veikšanu pastāvīgajos novērošanas laukumos 1. Pašreizējā stāvokļa apraksts 2. To pastāvīgo novērošanas laukumu skaits, kuros veic vainaga stāvokļa uzskaiti (2.a veidlapa) 3. Laukumos izmantotās paraugu ņemšanas procedūras sīks apraksts (koku skaits, apzīmējumi utt.) 4. Grafiks paredzēto pasākumu veikšanai (2.b veidlapa) c) pasākumi attiecas uz augsnes stāvokļa inventarizācijas paredzēšanu un veikšanu pastāvīgajos novērošanas laukumos 1. Pašreizējā stāvokļa apraksts 2. To pastāvīgo novērošanas laukumu skaits, kuros veic augsnes stāvokļa inventarizāciju (2.a veidlapa) 3. Laukumos izmantoto paraugu ņemšanas procedūru sīks apraksts (atsevišķo paraugu skaits, augsnes profila apraksts utt.) 4. Nosakāmo parametru un piemērojamo analīzes metožu sīks apraksts, ieskaitot precīzu aprakstu par ikvienu kalibrēšanu, korekciju un/vai pārrēķinu, kas vajadzīgs, lai rezultāti būtu salīdzināmi ar rezultātiem, kas iegūti, veicot analīzi saskaņā ar apstiprinātajām metodēm 5. Grafiks paredzēto pasākumu veikšanai (2.b veidlapa) d) pasākumi attiecas uz lapotnes stāvokļa uzskaites izveidi un veikšanu pastāvīgajos novērošanas laukumos 1. Pašreizējā stāvokļa apraksts 2. To pastāvīgo novērošanas laukumu skaits, kuros veic lapotnes stāvokļa uzskaiti (2.a veidlapa) 3. Laukumos izmantoto paraugu ņemšanas procedūru sīks apraksts (atsevišķu paraugu skaits, apraksts utt.) 4. Nosakāmo parametru un piemērojamo analīzes metožu sīks apraksts, ieskaitot precīzu aprakstu par ikvienu kalibrēšanu, korekciju un/vai pārrēķinu, kas vajadzīgs, lai panāktu rezultātu salīdzināmību 5. Grafiks paredzēto pasākumu veikšanai (2.b veidlapa) e) pasākumi attiecas uz pieauguma izmaiņu mērījumu ieviešanu un veikšanu pastāvīgajos novērošanas laukumos 1. Pašreizējā stāvokļa apraksts 2. To pastāvīgo novērošanas laukumu skaits, kuros veic pieauguma mērījumus (2.a veidlapa) 3. Laukumos izmantoto mērījumu procedūru sīks apraksts (mērījumu skaits, apraksts utt.) 4. Nosakāmo parametru un piemērojamo analīzes metožu sīks apraksts, ieskaitot precīzu aprakstu par ikvienu kalibrēšanu, korekciju un/vai pārrēķinu, kas vajadzīgs, lai rezultāti būtu salīdzināmi ar tiem rezultātiem, kas iegūti, veicot analīzi saskaņā ar apstiprinātajām metodēm 5. Grafiks paredzēto pasākumu veikšanai (2.b veidlapa) f) pasākumi attiecas uz izkritumu koeficienta mērījumu ieviešanu un veikšanu pastāvīgajos novērošanas laukumos 1. Pašreizējā stāvokļa apraksts 2. To pastāvīgo novērošanas laukumu skaits, kuros veic izkritumu mērījumus (2.a veidlapa) 3. Laukumos izmantoto mērījumu procedūru sīks apraksts (mērījumu skaits, apraksts utt.) 4. Nosakāmo parametru un piemērojamo analīzes metožu sīks apraksts, ieskaitot precīzu aprakstu par ikvienu kalibrēšanu, korekciju un/vai pārrēķinu, kas vajadzīgs, lai rezultāti būtu salīdzināmi ar tiem rezultātiem, kuri iegūti, veicot analīzi saskaņā ar apstiprinātajām metodēm 5. Grafiks paredzēto pasākumu veikšanai (2.b veidlapa) g) pasākumi attiecas uz meteoroloģisko mērījumu ieviešanu un veikšanu pastāvīgajos novērošanas laukumos 1. Pašreizējā stāvokļa apraksts 2. To pastāvīgo novērošanas laukumu skaits, kuros veic meteoroloģiskos mērījumus (2.a veidlapa) 3. Laukumos izmantoto paraugu ņemšanas procedūru sīks apraksts (mērījumu skaits, apraksts utt.) 4. Nosakāmo parametru un piemērojamo analīzes metožu sīks apraksts, ieskaitot precīzu aprakstu par ikvienu kalibrēšanu, korekciju un/vai pārrēķinu, kas vajadzīgs, lai rezultāti būtu salīdzināmi ar tiem rezultātiem, kuri iegūti, veicot analīzi saskaņā ar apstiprinātajām metodēm 5. Grafiks paredzēto pasākumu veikšanai (2.b veidlapa) 5. To pasākumu izmaksas, kas paredzēti no 4. punkta a) apakšpunkta līdz 4. punkta g) apakšpunktam (2.a veidlapa) 1. Laukumu tīkla izveides vai paplašināšanas izmaksas (4. punkta a) apakšpunkts) 1.1. Viena laukuma izmaksas 1.2. Kopējās izmaksas 1.3. Atbalsts, ko prasa Kopienai 2. Ierīkošanas, novērojumu vai paraugu ņemšanas izmaksas katram apsekojumam (no 4. punkta b) apakšpunkta līdz 4. punkta g) apakšpunktam) 2.1. Viena laukuma izmaksas 2.2. Kopējās izmaksas 2.3. Atbalsts, ko prasa Kopienai 3. Analīzes un novērtēšanas izmaksas katram apsekojumam (no 4. punkta b) apakšpunkta līdz 4. punkta g) apakšpunktam) 3.1. Viena laukuma izmaksas 3.2. Kopējās izmaksas 3.3. Atbalsts, ko prasa Kopienai 4. Projekta kopējās izmaksas (1.2. (izveide), 2.2. (novērojumi un/vai paraugu ņemšana) un 3.2. (analīze un novērtēšana) summa) 5. Kopējā atbalsta summa, ko prasa Kopienai (1.3. (izveide), 2.3. (novērojumi un/vai paraugu ņemšana) un 3.3. (analīze un novērtēšana)) 6. Aizpilda 2. a un 2.b veidlapu … Datums un paraksts +++++ TIFF +++++ [1] OV L 53, 21.2.1987., 14. lpp. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS KOPĪGAS METODES VAINAGA STĀVOKĻA UZSKAITEI PASTĀVĪGAJOS NOVĒROŠANAS LAUKUMOS I. Vispārīgas piezīmes 1994. gadā veic uzskaiti visos pastāvīgajos novērošanas laukumos un turpmāk atkārto katru gadu. II. Uzskaites metodoloģija II 1. Koku izvēle paraugiem Principā visā laukumā jāuzrauga visi virsvaldkoki, valdošie un līdzvaldošie koki (Krafta 1. — 3. klase). Ja laukumā ir daudz koku (piemēram, blīvās audzēs), tad vainaga novērtējumam izvēlēto paraugkoku skaitu varētu samazināt, izmantojot apakšlaukumu (skatīt I pielikuma (II.3.)). Apakšlaukumā jāuzrauga visi virsvaldkoki, valdošie un līdzvaldošie koki (Krafta 1. — 3. klase). Dažos gadījumos var pieļaut atšķirīgas, bet objektīvas sistēmas izmantošanu, lai samazinātu vai izvēlētos koku skaitu paraugam. Katru gadu izmanto tās pašas metodes un katrā apsekojumā novērtē vismaz 20 kokus. II 2. Novērtēšanas diena Uzskaiti veic pēc jaunu skuju un lapu veidošanās beigām un pirms rudens lapu krāsas izmaiņām. II 3. Vispārīga informācija Vāc šādu vispārīgu informāciju: - laukuma numurs, - koka numurs, - koku sugas, - vērtēšanas diena. II 4. Paraugkoku novērtējums 1. Defoliācijas vizuāls novērtējums Defoliāciju vērtē ar 5 % soli, salīdzinot ar koku, kuram ir pilnīga lapotne vietējos apstākļos. Kokus klasificē pēc defoliācijas pakāpes novērošanas laikā un reģistrē ar 5 % soli. 2. Krāsas izmaiņu vizuāls novērtējums Kokus klasificē pa krāsas izmaiņu pakāpēm pēc tam, kad ir veikti novērojumi. Krāsas izmaiņu pakāpes nosaka šādi: Klase | Krāsas izmaiņas | Orientējošs krāsu izmainījušo lapu īpatsvars | 0. | Krāsas izmaiņu nav vai tās ir neievērojamas | 0 — 10 | 1. | Neliela krāsas izmaiņa | 11 — 25 | 2. | Vidēja krāsas izmaiņa | 26 — 60 | 3. | Stipra krāsas izmaiņa | > 60 | 4. | Nokaltis | | 3. Papildparametri Še turpmāk ir dots papildparametru saraksts: - bojājumi, kas radušies viegli nosakāmu iemeslu dēļ (kukaiņi, sēnīte, abiotiskie izraisītāji u.c.), - bojājuma veida noteikšana, - novērojumi, kas konstatēti uz koka laukumā. II 5. Datu nosūtīšana Dalībvalstis par katru laukumu katru gadu standartizētā formā šo informāciju nosūta Komisijai (skatīt 3.a un 3.b veidlapu VII pielikumā). -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS KOPĪGAS METODES AUGSNES INVENTARIZĀCIJAI PASTĀVĪGAJOS NOVĒROŠANAS LAUKUMOS I. Vispārīgas piezīmes Inventarizāciju visos pastāvīgajos novērošanas laukumos veic laikposmā no 1994. gada līdz 1996. gadam un turpmāk atkārto katru gadu. Var izmantot arī datus par augsnes stāvokli, kas iegūti un analizēti līdz 1994. gadam, bet pēc 1991. gada 1. janvāra, ja ir izmantotas še turpmāk aprakstītās metodes. Inventarizāciju katrā atsevišķā parauglaukumā atkārto ik pēc desmit gadiem. Šā pielikuma pamatā ir ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Starptautiskās sadarbības programmas gaisa piesārņojuma, kas ietekmē mežus, ekspertu grupas veiktās uzraudzības un novērtēšanas rezultātiem. Atsaucas uz minētās ekspertu grupas (1992. gadā) sagatavoto rokasgrāmatu. Pēc diviem paraugu ņemšanas laikposmiem pārskata parametrus, kas augsnes paraugos jāanalizē turpmāk. II. Inventarizācijas metodoloģija II 1. Paraugu ņemšanas vietas izvēle Augsnes paraugi ir statistiski reprezentatīvi attiecībā uz stāvokli konkrētajā laukumā. Augsnes paraugus vāc no augsnes profila atseguma un/vai ņem no urbumiem. Jāuzmanās, lai nenodarītu kaitējumu paraugkoku saknēm. II 2. Vispārīga informācija Vāc šādu vispārīgu informāciju: - laukuma numurs, - paraugu ņemšanas un analīzes diena. II 3. Parauglaukumu raksturojums no augsnes zinātnes un fizikālā viedokļa Raksturojumu no augsnes zinātnes viedokļa sniedz par katru parauglaukumu. Ir ieteicams profila aprakstu sagatavot saskaņā ar ANO pārtikas un lauksamniecības organizācijas nostādnēm (FAO nostādnes attiecībā uz augsnes aprakstu, trešais (pārstrādāts) izdevums, Roma, 1990. gads) buferzonā. Augsnes profila apraksts (apraksti) būtu jāveic vietā, kas ir reprezentatīva attiecībā uz faktisko paraugu ņemšanas vietu. Augsnes daļu blīvumu ieteicams noteikt nesajauktai augsnei, lai varētu aprēķināt kopējo barības vielu saturu. Ja augsnes daļu blīvumu nenosaka, tad jāizdara šī parametra saprātīgas prognozes. Augsnes granulometrija jānosaka obligāti. Daļiņu izmēru frakcijas ir: < 2 μm, 2-63 μm, 63-2000 μm (FAO). Ja izmanto 50 μm, lai atdalītu dubļu un smilšu frakciju, tad jāpārveido atbilstīgi 63 μm robežai. II 4. Paraugu ņemšanas metode Augsnes paraugus vāc pēc dziļuma vai pēc horizonta. No katra slāņa vai horizonta, no kura ņem paraugus, veido vismaz vienu vai vairākus reprezentatīvus apvienotos paraugus; ziņojumā norāda apakšparaugu skaitu apvienotajā paraugā un paraugu ņemšanas dienu. No organiskajiem slāņiem (O- un H-) [1] paraugus ņem atsevišķi. Ja paraugus ņem noteiktā dziļumā, izmanto šādus slāņus: - 0-10 cm (ieteicams ņemt paraugus atsevišķi no 0-5 cm slāņa un no 5-10 cm slāņa), - 10-20 cm, - 20-40 cm, - 40-80 cm. II 5. Transportēšana, glabāšana un sagatavošana Paraugus transportē un glabā tā, lai pēc iespējas samazinātu ķīmiskas izmaiņas tajos. Par šīm transportēšanas un glabāšanas darbībām (ieskaitot gaidīšanas periodus) informē ziņojumā. Vajadzības gadījumā sīki apraksta problēmas, kas radušās saistībā ar šīm darbībām, un atkāpes no tām. Ieteicams daļu paraugu glabāt augsnes bankā, lai, turpmāk ņemot paraugus, varētu salīdzināt (piemēram, pēc 10 gadiem). Pirms savāktos paraugus analizē, tie jāsagatavo. Jāizņem lieli gabali (> 2 mm), paraugi jāizžāvē (nepārsniedzot 40 °C) un jāsamaļ vai jāizsijā. II 6. Analīzes metodes "Rokasgrāmatā par augsnes paraugu ņemšanu un analīzes metodoloģiju", ko sagatavojusi Starptautiskās Sadarbības programmas mežu jautājumos Augsnes ekspertu grupa, ir aprakstītas apstiprinātās metodes dažādu augsnes parametru analīzei. Ieteicams izmantot apstiprinātās metodes. Ja izmanto citas (attiecīgās valsts) metodes, tad, iesniedzot analīžu rezultātus, sniedz arī analīžu rezultātu sīku salīdzinošo aprakstu. Mežu augsnes stāvokļa inventarizācijā izšķir obligātos un izvēles parametrus (skatīt sarakstu). Obligātie un izvēles parametri un attiecīgās metodes to analīzei: Parametrs | Vienības | H/O | Min. | Apstiprinātās metodes | Piezīmes | pH (CaCl2) | | Obligāts | Obligāts | Labex 8703–01–1–1 un ISO/TC190/SC3/GT8 | | Organiskais ogleklis (C-org.) | (g/kg) | Obligāts | Obligāts | Sausā sadedzināšana | | Slāpeklis (N) | (g/kg) | Obligāts | Obligāts | Sausā sadedzināšana | | Fosfors (P) | (mg/kg) | Obligāts | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Kālijs (K) | (mg/kg) | Obligāts | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Kalcijs (Ca) | (mg/kg) | Obligāts | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Magnijs (Mg) | (mg/kg) | Obligāts | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Organiskais slānis (OrgLay) | (kg/m2) | Obligāts | | Saussvara cilindriskais tilpums | | Kalcija karbonāts (CaCO3) | (g/kg) | Izvēles | Obligāts | AFNOR X 31-105 | Ja pH (CaCl2) >6 | Maināms skābums (Ac-Exc) | (cmol+/kg) | Izvēles | Obligāts | Titrēšana | | Maināmie bāziskie katjoni (BCE) | (cmol+/kg) | Izvēles | Obligāts | Ekstrahents: BaCl2 | | Maināmie skābju katjoni (ACE) | (cmol+/kg) | Izvēles | Obligāts | Ekstrahents: BaCl2 | | Katjonu maiņas spēja (CEC) | (cmol+/kg) | Izvēles | Obligāts | Bascomb | | Bāzes piesātinājums (BaseSat) | (%) | Izvēles | Obligāts | Labex L8703–26–1–1 | | Nātrijs (Na) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Alumīnijs (Al) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Dzelzs (Fe) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Hroms (Cr) | (mg/kg) | Izvēles | | Ekstrahents: karaļūdens | | Niķelis (Ni) | (mg/kg) | Izvēles | | Ekstrahents: karaļūdens | | Mangāns (Mn) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Cinks (Zn) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Varš (Cu) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Svins (Pb) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Kadmijs (Cd) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | Dzīvsudrabs (Hg) | (mg/kg) | Izvēles | | Ekstrahents: karaļūdens | | Sērs (S) | (mg/kg) | Izvēles | Izvēles | Ekstrahents: karaļūdens | | pH (H2O) | | Izvēles | Izvēles | pH-elektrods | | Elektrovadītspēja (EC) | (mS/m) | Izvēles | Izvēles | Konduktometrs | | Dalībvalstis var analizēt vairāk, visus, vai daļu no izvēles parametriem. II 7. Datu nosūtīšana Dalībvalstis par katru laukumu Komisijai standartizētā formā nosūta šo informāciju (skatīt 4.a, 4.b un 4.c veidlapu VII pielikumā). [1] Apvienoto Nāciju organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Augsnes ekspertu grupa ir vienojusies izmantot definīcijas, kas minētas FAO nostādnēs attiecībā uz augsnes aprakstu (1990. gads), un organisko slāņu (O- un H-) definīcijas ir šādas: - H-horizonti jeb slāņi: slāņi, kuros pārsvarā ir organiskas vielas un kuri veidojušies no nesadalījušos vai daļēji sadalījušos organisku vielu uzkrājumiem augsnes virskārtā, kas var būt zem ūdens. Visi H-horizonti ir piesātināti ar ūdeni ilgu laikposmu vai kādreiz ir bijuši piesātināti ar ūdeni, bet tagad ir mākslīgi nosusināti. H-horizonts var būt minerālu slāņa virspusē vai jebkurā dziļumā zem virskārtas, ja tas atrodas zemes iekšienē. - O-horizonti vai slāni: slāni, kuros pārsvarā ir organiskas vielas, ko veido nesadalījusies vai daĻēji sadalĪjusies augsnes virskārtas zemsega, piemēram, lapas, skujas, zari, sūna un kērpji, kas ir uzkrājuŠies virspusē; tie var būt minerālas vai organiskas augsnes virspusē. O-horizonti nav ilgstoŠI piesātināti ar ūdeni. šādu vielu minerālās frakcijas īpatsvars vielas tilpumā parasti ir mazs, daudz mazāks nekā puse no svara. O-horizonts var būt augsnes virspusē vai jebkurā dzilumā zem virskārtas, ja tas nav atsegts. Horizonts, kas veidojies, organisko vielu iluviācijas procesā rodoties minerālu aramkārtai, nav o-horizonts, lai gan dažos horizontos, kas šādi veidojušies, ir daudz organisko vielu. -------------------------------------------------- V PIELIKUMS KOPĪGAS METODES LAPOTNES UZSKAITEI PASTĀVĪGAJOS NOVĒROŠANAS LAUKUMOS I. Vispārīgas piezīmes Uzraudzību veic pastāvīgajos novērošanas laukumos. Pirmo kopējo novērtējumu pabeidz līdz 1996. gada vasarai. Lai gan ir ieteicams lapotnes uzskaiti veikt norādītajos periodos 1995. gada vasarā un 1995./96. gada ziemā, varētu pieļaut uzskaites sadalīšanu divos gados. Uzskaiti katrā atsevišķā laukumā atkārti veic ik pēc diviem gadiem. Starptautiskās Sadarbības programmas mežu jautājumos Lapotnes ekspertu grupas darba rezultāti ir pamatā še turpmāk minētajiem tehniskajiem datiem. Atsaucas uz minētās ekspertu grupas sagatavoto rokasgrāmatu (1993. gads). II. Uzskaites metodoloģija II 1. Paraugu ņemšanas diena Lapu koku sugām (ieskaitot lapegli) paraugi jāņem tad, kad jaunās lapas ir pilnībā izveidojušās, bet pirms rudens dzeltēšanas un novecošanas paša sākuma. Mūžzaļajām sugām paraugi jāņem hipobiozes periodā. Dalībvalstīm vajadzētu attiecībā uz katru reģionu un katrā reģionā attiecībā uz līdzenumiem un kalniem noteikt vislabāko laiku dažādu sugu paraugu ņemšanai un analīzei un ievērot to. II 2. Paraugkoku izvēle Katru otro gadu paraugam izvēlas vismaz piecus kokus, kas pieder pie galvenajām sugām, kuras pārstāvētas laukumā. Paraugu ņemšanai vajadzīgos kokus izvēlas šādi: - šie koki nav tie paši, ko izmantoja vainagu novērtējumam, lai izvairītos no tā, ka secīga paraugu ņemšana rada lapotnes zudumus, - ja vitalitāti vērtē tikai kokiem, kas ir apakšlaukumā, tad kokus lapotnes paraugu ņemšanai izvēlas kopējā laukuma pārējā daļā. Ja neizmanto apakšlaukumu, tad kokus paraugu ņemšanai izvēlas buferzonā. Šajā gadījumā kokiem, ko buferzonā izvēlas paraugu ņemšanai, piešķir īpašu numuru (skatīt VII pielikumu), - šie koki pieder pie virsvaldošām vai valdošām klasēm (mežs ar savstarpēji saslēgtiem vainagiem) vai pie kokiem ar vidējo augstumu ± 20 % (mežā ar savstarpēji nesaslēgtiem vainagiem), - koki atrodas to vietu tuvumā, kur analīzei ņemti augsnes paraugi; tomēr jāuzmanās, lai ņemot augsnes paraugus, nenodarītu kaitējumu to koku galvenajām saknēm, no kuriem ņem paraugus, - šie koki raksturo laukuma vidējo lapotnes defoliāciju (± 5 % no vidējā lapu zuduma), - šie koki raksturo laukuma sanitāro stāvokli. Visus gadus paraugus ņem no tiem pašiem kokiem; kokiem jāpiešķir numuri. Sugām, kam ir mazi vainagi vai pārāk maz skuju (vai lapu), gadā paraugus var (bet nav ieteicams) ņemt pārmaiņus no diviem piecu koku komplektiem, ja jāizvairās nodarīt kaitējumu paraugkokiem. Katram komplektam jāatbilst iepriekšminētajiem nosacījumiem. Paraugus ņem tikai no Kopienas galveno sugu kokiem (skatīt VII pielikuma 15. punktu). Kokiem, ko izmanto lapotnes paraugu ņemšanai, novērtē vainaga stāvokli (skatīt III pielikumu), izmantojot esošos vai īpaši piešķirtus numurus. II 3. Vispārīga informācija Vāc šādu informāciju: - laukuma numurs, - paraugu ņemšanas un analīzes diena, - koku sugas. II 4. Lapu un skuju atlase un daudzums Attiecīgajos laukumos nedrīkst cirst kokus, jo tas var ietekmēt lapu un skuju paraugu ņemšanas metodi. Ir svarīgi, lai paraugiem ņemtās lapas vai skujas būtu attīstījušās pilnīgā apgaismojumā. Mūžzaļo sugu kārtējā gada skujas vai lapas ir vislabākās barības vielu līmeņa novērtēšanai, bet attiecībā uz vairākiem elementiem var būt interesanti salīdzināt elementu koncentrāciju vecākās skujās ar koncentrāciju kārtējā gada skujās. Lapu vai skuju paraugi jāņem no vainaga augšējās trešdaļas, bet skuju kokiem, ne no pašiem pirmajiem mieturiem; audzēs, kur skaidri var atšķirt mieturus citu no cita, ieteicams paraugus ņemt no vietas starp septīto un piecpadsmito mieturi. Tādu sugu kokiem, kas nomet lapotni, paraugus ņem no kārtējā gada lapām vai skujām. Mūžzaļo sugu kokiem ieteicams ņemt gan kārtējā gada skuju vai lapu paraugus, gan otrā gada skuju vai lapu paraugus (kārtējais gads + 1). Attiecībā uz visām sugām ir jāpievērš uzmanība, lai par paraugiem ņemtās lapas vai skujas būtu nobriedušas, īpaši attiecībā uz sugām, kas plaukst vairākas reizes gadā (piemēram, Pinus halepensis, Pseudotsuga menziesii, Eucalyptus sp., Quercus sp.), Larix sp. un Cedrus sp. paraugus ņem no īsajiem iepriekšējā gada zariņiem. Vispār paraugi jāņem tā, lai to koku komplektā, no kuriem ņem paraugus, ir pārstāvētas visas orientācijas (novietojumi). Vajadzības gadījumā var ņemt paraugus no dažādām vietām attiecībā pret debess pusēm katram izlases koku komplektā ietilpstošajam kokam. Īpašās vietās, kur ir acīmredzama viena valdošā vēja ietekme (piemēram, stāvas nogāzes vai spēcīgs valdošais vējš) paraugus vienmēr ņem tikai no vienas un tās pašas puses. Šādos gadījumos minētā orientācija (novietojums) jādokumentē. Galveno elementu un Fe, Mn, Zn un Cu analīzei ieteicamais daudzums ir 30 grami svaigu skuju vai lapu no katras pārbaudāmās vecuma klases. Valstis var nolemt pārbaudīt lielāku lapu materiāla daudzumu, ja to prasa valstu analītiskās metodes, vai arī, lai saglabātu paraugus nākotnei. II 5. Paraugu ņemšanas līdzekļi Tā kā kokus nedrīkst cirst, ir pieņemams jebkurš ērts paraugu ņemšanas veids, ņemot vērā audžu veidu utt., ar nosacījumu, ka tas nepiesārņo paraugu, nenodara būtisku kaitējumu kokam vai neapdraud tos, kas ņem paraugus. II 6. Pirmapstrāde pirms paraugu nosūtīšanas uz laboratorijām analīžu veikšanai Paraugus ņem vismaz no katras laukuma galvenās sugas pieciem kokiem; šos piecus paraugus glabā atsevišķi maisiņos; analīzei gatavo apvienotu paraugu, sajaucot vienādus daudzumus no katra no pieciem paraugiem (ja minēto piecu koku paraugus analizē atsevišķi, tad katram elementam aprēķina vidējo vērtību). Attiecībā uz lapu kokiem var būt ieteicams atdalīt lapas no zariņiem (dažām koku sugām — mazās lapas no lapas ass), bet tas nav vajadzīgs attiecībā uz skujkoku skujām. Kārtējā un otrā gada dzinumus atdala un glabā atsevišķos maisiņos. Ieteicams lietot blīvus perforētus polietilēna maisiņus. Ja iespējams, paraugus žāvē tīrā telpā un glabā vēsā vietā perforētos polietilēna maisiņos. Jāpievērš īpaša uzmanība, lai skaidri apzīmētu katru paraugu (mežs, laukuma numurs, suga, skuju vecums utt.), pirms to nosūta uz laboratoriju analīzei. Šiem apzīmējumiem jābūt maisiņa ārpusē (tieši uz maisiņa ar neizdzēšamu tinti vai, piestiprinot pie tā etiķeti). Ieteicams šos apzīmējumus zīmes atkārtot arī maisiņa iekšpusē, ievietojot tur papīra etiķeti ar neizdzēšamas tintes uzrakstu. Etiķete būtu jāsaloka, lai nepiesārņotu lapas vai skujas, tām saskaroties ar tinti. II 7. Apstrāde pirms analīzes Intensīvās un nepārtrauktās uzraudzības nolūkā pastāvīgajos novērošanas laukumos ieteicams noteikt 100 lapu vai 1000 skuju masu un dzinumu masu attiecīgā gada dzinumiem. Lapām nav jānogriež kātiņi, bet saliktām lapām var būt ieteicams atdalīt mazās lapas no ass, ja tas nav izdarīts mežā. Lai nepiesārņotu paraugus, nelieto pūderētus plastikas cimdus. Paraugi nav sistemātiski jāmazgā, bet tas var būt ieteicams reģionos, kur ir augsts gaisa piesārņojuma līmenis vai kas atrodas pie jūras. Paraugus mazgā ar ūdeni bez jebkādām piedevām. Jāžāvē vismaz 24 stundas žāvēšanas skapī, kur temperatūra nepārsniedz 80 oC. Skujas atdala no zariem, ievērojot tos pašus piesardzības pasākumus, ko ievēro, atdalot mazās lapas no to ass. Sausus paraugus samaļ, lai iegūtu pēc iespējas viendabīgu smalku pulveri. Atkarībā no koku sugas dažas šķiedras vienmēr paliek; tas nav būtisks traucējums, ja šķiedras ir mazas un ja pulveri rūpīgi samaisa, pirms ņem paraugus analīzei. Mn, Fe, Cu, Cd, Al un Pb noteikšanai jāpārliecinās, vai laboratorijas dzirnaviņas nepiesārņo paraugus. Tās var pārbaudīt, maļot žāvētu šķiedrainu celulozi un nosakot tajā minētos elementus pirms un pēc smalcināšanas. II 8. Ķīmiskās analīzes Nosaka tikai kopējo elementu koncentrāciju. "Rokasgrāmatā par lapu un skuju paraugu ņemšanas un analīžu metodoloģiju", ko sagatavojusi Starptautiskās sadarbības programmas "ICP meži" Koku lapotnes ekspertu grupa, ir aprakstītas orientējošas metodes dažādo koku lapotnes parametru analīzei. Katra valsts var izmantot savas metodes. Bet kopējās elementu koncentrācijas, kas iegūtas ar attiecīgās dalībvalsts metodēm, jāsalīdzina ar tām, kuras apstiprinātas, izmantojot standartparaugus. Lapotnes uzskaitē izšķir obligāti un pēc izvēles nosakāmos parametrus (skatīt sarakstu). Obligāti nosakāmie parametri | Pēc izvēles nosakāmie parametri | Slāpeklis (N) Sērs (S) Fosfors (P) Kalcijs (Ca) Magnijs (Mg) Kālijs (K) | Nātrijs (Na) Cinks (Zn) Mangāns (Mn) Dzelzs (Fe) Varš (Cu) Svins (Pb) Alumīnijs (Al) Bors (B) | Dalībvalstīs var analizēt vairāk, visus, vai daļu no izvēles rādītājiem. II 9. Datu nosūtīšana Dalībvalstis par katru laukumu Komisijai standartizētā formā nosūta minēto informāciju (skatīt 5.a, 5.b un 5.c veidlapu VII pielikumā). -------------------------------------------------- VI PIELIKUMS KOPĪGAS METODES PIEAUGUMA IZMAIŅU MĒRĪJUMIEM PASTĀVĪGAJOS NOVĒROŠANAS LAUKUMOS I. Vispārīgas piezīmes Pirmais mērījums visos pastāvīgajos novērošanas laukumos jāveic laikposmā no 1994. līdz 1996. gadam. Pieauguma mērījumam ir divas daļas: - periodiski koka parametru mērījumi, - koka gredzenu analīze, izmantojot pieauguma serdeņus un stumbra šķērsgriezuma ripu (pēc izvēles). Periodiskos mērījumus katrā atsevišķā laukumā atkārto hipobiozes laikā no 1999. līdz 2000. gadam un turpmāk — ik pēc pieciem gadiem. Pieauguma serdeņu un stumbra šķērsgriezuma ripu paraugu ņemšanu un analīzi var izdarīt vienreiz, vēlams, ierīkojot laukumu vai drīz pēc tam. Starptautiskās Sadarbības programmas mežu jautājumos Pieauguma ekspertu grupas darba rezultāti ir pamatā še turpmāk minētajiem tehniskajiem datiem. Atsaucas uz minētās ekspertu grupas sagatavoto rokasgrāmatu. Še aprakstītās metodoloģijas nav piemērojamas mūžzaļo augu krūmājiem un līdzīga veida augu tipiem. II. Uzskaites metodoloģija II 1. Paraugu ņemšanas diena Mērījumi būtu jāizdara hipobiozes laikā. II 2. Paraugkoku izvēle Principā jāuzrauga visi koki visā laukumā. Ja laukumā ir daudz koku (piemēram, blīvās audzēs), tad var noteikt apakšlaukumu, ko izmanto koku novērtēšanai (piemēram, vainaga un pieauguma vērtēšanai). Tādā gadījumā jāuzrauga visi koki apakšlaukumā. Apakšlaukumam uzskaites laikā vajadzētu būt pietiekami lielam, lai nodrošinātu ticamus audzes pieauguma aprēķinus visā mērījumu periodā. Precīzi nosaka un paziņo šā apakšlaukuma lielumu. II 3. Metodes Periodiski mērījumi Reizi piecos gados (apakš)laukumā mēra visus kokus. Koku gredzenu analīze (pieauguma serdeņi un stumbra šķērsgriezuma ripa) Tā kā pieauguma serdeņu paraugu ņemšana varētu ietekmēt citus mērījumus, šos paraugus ņem no kokiem, kas ir ārpus laukuma. Tā kā lai paņemtu stumbra šķērsgriezuma ripas paraugus, koki jānozāģē, izvēlētajiem kokiem jābūt tik tālu no laukuma, lai zāģēšana neietekmētu uzraugāmos kokus laukumā. Tai pašā laikā paraugkoki ir reprezentatīvi attiecībā uz laukumā esošajiem kokiem. Ja vien iespējams, maksimāli izmanto tos kokus, ko nozāģē, veicot parastu apsaimniekošanu. II 4. Vispārīga informācija Vāc šādu informāciju: - laukuma numurs, - paraugu ņemšanas un analīzes diena, - koka numurs. II 5. Mērāmie parametri | Obligātie parametri | Izvēles parametri | Periodiski mērījumi | Koka suga Diametrs krūšu augstumā (DBH) Informācija par apsaimniekošanas darbībām | Miza Koka augstums Vainaga augstums Vainaga platums Tilpuma aprēķini/prognozes | Koka gredzena analīze | | Gredzena platums Koka zemmizas diametra attīstība ar piecu gadu intervāliem Šķērslaukuma un tilpuma aprēķini | Dalībvalstīs var analizēt vairāk, visus vai daļu no izvēles rādītājiem. Dalībvalstīs var lietot attiecīgās dalībvalsts sistēmu un metodes. Ieteicamās metodes un mērījumu procedūru apraksti ir "Rokasgrāmatā par pieaugumu", ko sagatavojusi ICP mežu pieauguma ekspertu grupa. II 6. Datu nosūtīšana Dalībvalstis par katru laukumu Komisijai standartizētā formā nosūta šo informāciju (skatīt 6.a, 6.b 6.c un 6.d veidlapu VII pielikumā). -------------------------------------------------- VII PIELIKUMS KOPĪGAS PAMATNOSTĀDNES ATTIECĪBĀ UZ ZIŅOJUMIEM PAR PASTĀVĪGAJOS NOVĒROŠANAS LAUKUMOS IEGŪTAJIEM REZULTĀTIEM UN TO INTERPRETĀCIJU I. Vispārīgas piezīmes Pastāvīgo novērošanas laukumu tīkla mērķis ir iegūt sīkus datus par meža ekosistēmu attīstību Kopienā un mēģināt noteikt saistību starp vides faktoru, jo īpaši atmosfēras piesārņojuma, izmaiņām un meža ekosistēmu reakciju. Šo mērķi var sasniegt tikai, vērtējot rezultātus laukumu līmenī. Dažādos pastāvīgajos novērošanas laukumos iegūtie rezultāti ļoti rūpīgi jāsalīdzina ar reģionālā vai Kopienas līmenī iegūtajiem. Ieteicams katras apsekošanas (vai tās pabeigtas daļas) apstiprinātos datus iesniegt Komisijai, tiklīdz tie ir pieejami; šim nolūkam izmanto standartizētās veidlapas, kas dotas šajā pielikumā. Dalībvalstis nosūta Komisijai datus, kas iegūti dažādajās uzskaitēs/inventarizācijās no 1991. līdz 1996. gadam par katru pastāvīgo laukumu kopā ar rezultātu skaidrojumu pa laukumiem. Līdz 1996. gada 31. decembrim visi dati un dalībvalsts skaidrojums standartizētā formā ir pieejams Komisijai turpmākai vērtēšanai. Pēc 1996. gada, beidzot apsekojumus, apstiprinātus veiktās uzskaites/inventarizācijas datus reizi piecos gados (piemēram, 2001. gada 31. decembrī) nosūta Komisijai kopā ar jauniem termiņiem. Šajā pielikumā ir informācija par uzskaites/inventarizācijas rezultātu un to skaidrojuma iesniegšanu. II. Vispārīga tehniskā informācija par datu iesniegšanu II 1. Datortehnikas prasības Par datu nosūtīšanas līdzekli ir izvēlēta 3,5 collu diskete (DSDD vai HD). Šī diskete ir kļuvusi par pasaules standartu, tā ir lēta un izturīga. Jāizmanto labas kvalitātes disketes. II 2. Programmatūras prasības Disketes jāformatē ar attiecīgu blīvumu (DSDD – ar zemu blīvumu un HD – lielblīvuma), izmantojot DOS 2.1 sistēmu vai augstāku, un tām vajadzētu būt 100 % IBM savietojamām. Visa informācija disketē ir ASCII rakstzīmēs. II 3. Datu datnes Katrā disketē (vai diskešu komplektā) ir laukumu un datu datnes; datne ar apkopotu informāciju par laukumiem (laukumu datne) un datne (datnes) ar uzskaites/inventarizācijas rezultātiem katrā apsekojumā (datu datnes). Informācija par šo datņu nosaukumiem un saturu ir VII a pielikumā. II 4. Paraugs disketē Pēc pieprasījuma var saņemt disketi ar iepriekšminēto datņu struktūras un satura paraugu. --------------------------------------------------