Oficiālais Vēstnesis C 003 , 06/01/2001 Lpp. 0002 - 0030



Komisijas paziņojums Pamatnostādnes par EK Līguma 81. panta piemērojamību horizontālās sadarbības nolīgumiem (2001/C 3/02) (Dokuments attiecas uz EEZ) 1. IEVADS 1.1. Mērķis 1. Šajās pamatnostādnēs izklāstīti horizontālās sadarbības nolīgumu novērtēšanas principi saskaņā ar Līguma 81. pantu. Sadarbība ir "horizontāla", ja nolīgums tiek noslēgts vai saskaņota darbība tiek sākta starp uzņēmumiem, kuri darbojas tirgū tajā pašā līmenī(-ņos). Vairākumā gadījumu horizontālā sadarbība ir sadarbība starp konkurentiem. Tā ietver, piemēram, tādas jomas kā pētniecība un attīstība, ražošana, iepirkšana vai tirdzniecība. 2. Horizontālā sadarbība var radīt konkurences problēmas. Tā, piemēram, ir gadījumā, ja sadarbības puses vienojas noteikt cenas vai izlaidi, sadalīt tirgus vai ja sadarbība ļauj pusēm saglabāt, iegūt vai palielināt tirgus spēju un tādējādi rada negatīvas sekas tirgū attiecībā uz cenām, izlaidi, inovāciju vai produktu daudzveidību un kvalitāti. 3. No otras puses, horizontālā sadarbība var radīt būtiskus saimnieciskos labumus. Uzņēmumiem jāreaģē uz pieaugošu konkurences spiedienu un mainīgu tirgu, ko rada globalizācija, tehnoloģiskās attīstības ātrums un parasti dinamiskāki tirgi. Sadarbība var būt veids, kā sadalīt risku, ietaupīt izmaksas, apvienot zinātību (know-how) un ātrāk ieviestu jauninājumu. Īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem sadarbība ir svarīgs veids, kā pielāgoties mainīgam tirgum. 4. Komisijai, atzīstot saimnieciskos labumus, kurus var radīt sadarbība, jānodrošina, lai tiktu saglabāta efektīva konkurence.81. pants nodrošina līdzsvarotas novērtēšanas tiesisko regulējumu, ņemot vērā gan konkurenci kropļojošas sekas, gan saimnieciskos labumus. 5. Iepriekš divi Komisijas paziņojumi un divas grupālā atbrīvojuma regulas sniedza norādījumus horizontālās sadarbības novērtēšanai saskaņā ar 81. pantu. Komisijas Regula (EEK) Nr. 417/85 [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2236/97 [2], un Komisijas Regula (EEK) Nr. 418/85 [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2236/97, paredzēja attiecīgi noteiktu specializācijas nolīgumu un pētniecības un attīstības nolīgumu veidu atbrīvojumu. Šīs divas regulas tagad ir aizstātas ar Komisijas 2000. gada 29. novembra Regulu (EK) Nr. 2658/2000 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu specializācijas nolīgumu kategorijām [4] ("Specializācijas grupālā atbrīvojuma regula") un Komisijas 2000. gada 29. novembra Regulu (EK) Nr. 2659/2000 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu attiecībā uz pētniecības un attīstības nolīgumu kategorijām [5] ("Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regula"). Divi paziņojumi sniedza norādījumus attiecībā uz noteiktiem sadarbības nolīguma veidiem, uz kuriem neattiecas 81. pants [6], un sadarbības kopuzņēmumu novērtēšanu [7]. 6. Mainīgi tirgi ir radījuši arvien lielāku horizontālās sadarbības dažādību un izmantošanu. Ir vajadzīgi pilnīgāki un precizēti norādījumi, lai uzlabotu skaidrību un pārredzamību attiecībā uz 81. panta piemērošanu šajā jomā. Novērtēšanā lielāks uzsvars jāliek uz saimnieciskiem kritērijiem, lai labāk atspoguļotu Eiropas Kopienu Tiesas un Pirmās instances tiesas spriedumu izpildes prakses un tiesu prakses pēdējās izmaiņas. 7. Šo pamatnostādņu mērķis ir nodrošināt analītisku satvaru visbiežāk izplatītajiem horizontālās sadarbības veidiem. Šis satvars pamatā balstās uz kritērijiem, kas palīdz analizēt sadarbības nolīguma saimniecisko kontekstu. Saimnieciskie kritēriji, piemēram, pušu tirgus spēja un citi faktori, kas attiecas uz tirgus struktūru, ir galvenais elements, novērtējot tirgus ietekmi, kuru, iespējams, radīs sadarbība, un tādējādi novērtēšanai saskaņā ar 81. pantu. Ņemot vērā horizontālās sadarbības veidu un apvienojumu, kā arī tirgus apstākļu lielo dažādību, kuros tie darbojas, ir neiespējami sniegt konkrētas atbildes katram iespējamam scenārijam. Tomēr šis analītiskais satvars, kas balstās uz saimnieciskiem kritērijiem, palīdzēs uzņēmumiem novērtēt atsevišķa sadarbības nolīguma savietojamību ar 81. pantu. 8. Pamatnostādnes ne tikai aizstāj 5. punktā minētos paziņojumus, bet arī aptver plašāku visbiežāk izplatīto horizontālo nolīgumu veidu diapazonu. Tās papildina Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regulu un Specializācijas grupālā atbrīvojuma regulu. 1.2. Pamatnostādņu darbības joma 9. Šīs pamatnostādnes aptver nolīgumus vai saskaņotu darbību (turpmāk – "nolīgumi"), kas noslēgti starp diviem vai vairākiem uzņēmumiem, kuri darbojas tirgū vienā un tajā pašā līmenī(-ņos), piemēram, tajā pašā ražošanas vai izplatīšanas līmenī. Šajā kontekstā uzmanība tiek koncentrēta uz sadarbību starp konkurentiem. Termins "konkurenti", kā tas izmantots šajās pamatnostādnēs, ietver gan faktiskos [8], gan potenciālos [9]. 10. Tomēr šīs pamatnostādnes neaplūko visus iespējamos horizontālos nolīgumus. Tās skar tikai tos sadarbības veidus, kuri potenciāli rada efektivitātes pieaugumu, proti, nolīgumus par pētniecību un attīstību, ražošanu, iepirkšanu, tirdzniecību, standartizāciju un vides aizsardzības nolīgumus.Citi horizontālo nolīgumu veidi starp konkurentiem, piemēram, par informācijas apmaiņu vai par mazākuma daļām, jāaplūko atsevišķi. 11. Nolīgumi, kurus noslēdz starp uzņēmumiem, kas darbojas citā ražošanas vai izplatīšanas ķēdes līmenī, tas ir, vertikāli nolīgumi, principā ir izslēgti no šīm pamatnostādnēm un aplūkoti Komisijas Regulā (EK) Nr. 2790/1999 [10] ("Grupālā atbrīvojuma regula par vertikāliem ierobežojumiem") un Pamatnostādnēs par vertikāliem ierobežojumiem [11]. Tomēr tādā apmērā, cik vertikāli nolīgumi, piemēram, izplatīšanas nolīgumi, tiek noslēgti starp konkurentiem, nolīgumi var radīt līdzīgu ietekmi uz tirgu un iespējamās konkurences problēmas kā horizontāli nolīgumi. Tādēļ šie nolīgumi jānovērtē atbilstīgi principiem, kas aprakstīti šajās pamatnostādnēs. Tas neizslēdz Pamatnostādņu par vertikāliem ierobežojumiem papildu piemērošanu šiem nolīgumiem, lai novērtētu šajos nolīgumos ietvertos vertikālos ierobežojumus [12]. 12. Nolīgumos var apvienot dažādus sadarbības posmus, piemēram, pētniecību un attīstību, kā arī tās rezultātu izmantošanu. Ja vien uz šiem nolīgumiem neattiecas Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju [13], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1310/97 [14] ("Apvienošanās regula"), uz tām attiecas pamatnostādnes. Sadarbības smaguma centrs nosaka, kura šo pamatnostādņu iedaļa attiecas uz konkrēto nolīgumu.Smaguma centra noteikšanā īpaši ņem vērā divus faktorus: pirmkārt, sadarbības sākuma punktu, un, otrkārt, dažādo funkciju integrācijas pakāpi, kuras tiek apvienotas. Sadarbība, kas ietver gan kopīgu pētniecību un attīstību, gan kopīgu rezultātu izmantošanu, tādējādi parasti būtu aprakstīta sadaļā "Nolīgumi par pētniecību un attīstību", jo kopīga ražošana notiks tikai tad, ja kopīgā pētniecība un attīstība būs sekmīga. Tas nozīmē, ka kopīgās pētniecības un attīstības rezultāti ir izšķirīgi ražošanai. Tādējādi pētniecības un attīstības nolīgumu var uzskatīt par sadarbības sākuma punktu. Šis novērtējums mainītos, ja nolīgums paredzētu pilnīgu integrāciju ražošanas jomā un tikai daļēja dažu pētniecības un attīstības darbību integrāciju. Tādā gadījumā iespējamās konkurenci kropļojošās sekas un saimnieciskie labumi no sadarbības lielā mērā būtu saistīti ar kopīgu ražošanu, tādēļ nolīgums tiktu izskatīts atbilstīgi principiem, kas izklāstīti iedaļā "Ražošanas nolīgumi". Pamatnostādnēs nav aplūkotas komplicētāki nolīgumi, piemēram, stratēģiskas alianses, kuras dažādos veidos apvieno daudzas dažādas sadarbības jomas un līdzekļus. Katras atsevišķas sadarbības jomas novērtēšanu aliansē var veikt ar atbilstošās pamatnostādņu nodaļas palīdzību. Komplicēti nolīgumi tomēr jāanalizē arī kopumā. Sakarā ar jomu daudzveidību, kuras var apvienot alianse, ir neiespējami sniegt vispārīgus norādījumus par šādu vispārēju novērtējumu. Alianses vai citus sadarbības veidus, kas pamatā pauž nodomus, ir neiespējami novērtēt saskaņā ar konkurences noteikumiem, kamēr tiem nav precīza darbības joma. 13. Šajās pamatnostādnēs izklāstītie kritēriji attiecas uz sadarbību preču un pakalpojumu ziņā, kas kopā saukti par "produktiem". Tomēr pamatnostādnes nav piemērojamas tiktāl, ciktāl ir piemērojami nozarei specifiski noteikumi, kā tas ir lauksaimniecības, transporta vai apdrošināšanas gadījumā [15]. Šo pamatnostādņu priekšmets nav arī darbības, uz kurām attiecas Apvienošanās regula. 14. Līguma 81. pants attiecas tikai uz tiem horizontālās sadarbības nolīgumiem, kuri var ietekmēt dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. Šīs pamatnostādnes neanalizē noteikta nolīguma spēju ietekmēt tirdzniecību. Tādēļ turpmākie principi par 81. panta piemērojamību pamatojas uz pieņēmumu, ka tiek ietekmēta dalībvalstu savstarpējā tirdzniecība. Tomēr praksē šis jautājums jāizskata katrā konkrētā gadījumā atsevišķi. 15. Līguma 81. pants neskar nolīgumus, kuri ir mazāk svarīgi, jo nespēj uzstādīt par mērķi vai radīt ievērojamus konkurences ierobežojumus. Šīs pamatnostādnes neierobežo pašreizējā vai jebkura turpmākā de minimis paziņojuma piemērošanu [16]. 16. Novērtēšana saskaņā ar 81. pantu, kā aprakstīts šajās pamatnostādnēs, neierobežo Līguma 82. panta iespējamo paralēlo piemērošanu horizontālās sadarbības nolīgumiem. Turklāt šīs pamatnostādnes neierobežo interpretāciju, kuru var sniegt Pirmās instances tiesa un Eiropas Kopienu Tiesa par 81. panta piemērošanu horizontālās sadarbības nolīgumiem. 1.3. Pamatprincipi novērtēšanai saskaņā ar 81. pantu 1.3.1. 81. panta 1. punkts 17. 81. panta 1. punkts attiecas uz horizontālās sadarbības nolīgumiem, kuru mērķis vai sekas ir konkurences novēršana, ierobežošana vai izkropļošana (turpmāk – "konkurences ierobežojumi"). 18. Dažos gadījumos sadarbības veids no paša sākuma norāda 81. panta 1. punkta piemērojamību. Tas tā ir ar nolīgumiem, kuru mērķis ir konkurences ierobežošana, izmantojot cenu noteikšanu, izlaides ierobežošanu, tirgu vai pircēju sadalīšanu. Tiek uzskatīts, ka šie nolīgumi negatīvi ietekmē tirgu. Tādēļ nav jāpārbauda to faktiskā ietekme uz konkurenci un tirgu, lai noteiktu, ka uz tiem attiecas 81. panta 1. punkts. 19. Tomēr daudzu horizontālās sadarbības nolīgumu mērķis nav konkurences ierobežošana. Tādēļ nepieciešama nolīguma seku analīze. Šai analīzei nepietiek ar to, ka nolīgums ierobežo konkurenci starp pusēm. Jābūt iespējai ietekmēt konkurenci tirgū tādā mērā, lai varētu prognozēt negatīvas sekas tirgū attiecībā uz cenām, izlaidi, inovāciju vai preču un pakalpojumu daudzveidību vai kvalitāti. 20. Tas, vai nolīgums spēj radīt negatīvas sekas tirgū, ir atkarīgs no saimnieciskā konteksta, ņemot vērā gan nolīguma veidu, gan pušu apvienoto tirgus spēju, kas kopā ar citiem strukturāliem faktoriem nosaka sadarbības spēju šādā būtiskā mērā ietekmēt kopējo konkurenci. Nolīguma veids 21. Nolīguma veids attiecas uz tādiem faktoriem kā sadarbības joma un mērķis, konkurences attiecības starp pusēm un apmērs, kādā tās apvieno savas darbības. Šie faktori liecina par iespēju, ka puses koordinē savu izturēšanos tirgū. 22. Noteikta veida nolīgumos, piemēram, lielākajā daļā pētniecības un attīstības nolīgumu vai sadarbībā, lai noteiktu standartus vai uzlabotu vides apstākļus, iekļauti ierobežojumi attiecībā uz cenām un izlaidi ir mazāk ticami. Ja šāda veida nolīgumi rada kaut cik negatīvu ietekmi, tad tā, iespējams, būs uz inovāciju vai produktu daudzveidību. Tie var arī radīt problēmas, ierobežojot pieeju tirgum. 23. Cita veida sadarbība, piemēram, nolīgumi par ražošanu vai iepirkšanu, parasti rada (kopējo) izmaksu noteiktu vienveidības pakāpi. Ja šī pakāpe ir būtiska, puses var vieglāk koordinēt tirgus cenas un izlaidi. Izmaksu vienveidības būtisku pakāpi var sasniegt tikai noteiktos apstākļos: Pirmkārt, sadarbības jomai, piemēram, ražošanai un iepirkšanai, jāaptver liela kopējo izmaksu daļa konkrētā tirgū. Otrkārt, pusēm būtiskā apmērā jāapvieno savas darbības sadarbības jomā. Tas ir, piemēram, gadījumā, kad tās kopīgi ražo vai iepērk svarīgu starpproduktu vai lielu galaprodukta kopējās izlaides daļu. Nolīgumi, uz kuriem neattiecas 81. panta 1. punkts 24. Līguma 81. panta 1. punkts neattiecas uz dažām nolīgumu kategorijām to būtības dēļ. Tas parasti ir sadarbības gadījumā, kas nenozīmē pušu konkurētspējīgās izturēšanās koordinēšanu tirgū, piemēram: - sadarbība starp nekonkurentiem, - sadarbība starp konkurējošiem uzņēmumiem, kuri nevar patstāvīgi veikt projektu vai darbību, uz ko attiecas sadarbība, - sadarbība saistībā ar darbību, kas neietekmē attiecīgos konkurences parametrus. Līguma 81. panta 1. punkts varētu attiekties uz šīm sadarbības kategorijām tikai tad, ja tajās iesaistīti uzņēmumi ar būtisku tirgus spēju [17] un tās varētu radīt problēmas trešām personām, ierobežojot pieeju tirgum. Nolīgumi, uz kuriem gandrīz vienmēr attiecas 81. panta 1. punkts 25. Citu nolīgumu kategoriju no paša sākuma var novērtēt kā tādu, uz kuru parasti attiecas 81. panta 1. punkts. Tas attiecas uz sadarbības nolīgumiem, kuru mērķis ir ierobežot konkurenci ar cenu noteikšanu, izlaides ierobežošanu, tirgu vai pircēju sadalīšanu. Šie ierobežojumi uzskatāmi par viskaitīgākajiem, jo tie tieši kavē konkurences procesa iznākumu. Cenu noteikšana un izlaides ierobežošana tieši noved pie tā, ka pircēji maksā augstākas cenas vai nesaņem vēlamos daudzumus. Tirgu vai pircēju sadalīšana samazina pircējiem pieejamo izvēli un tādēļ arī noved pie augstākām cenām vai samazinātas izlaides. Tādēļ var uzskatīt, ka šiem ierobežojumiem ir negatīvas sekas tirgū. Tādēļ tie gandrīz vienmēr ir aizliegti [18]. Nolīgumi, uz kuriem var attiekties 81. panta 1. punkts 26. Nolīgumiem, kas neietilpst iepriekš minētajās kategorijās, nepieciešama turpmāka analīze, lai izlemtu, vai uz tiem attiecas 81. panta 1. punkts. Analīzei jāietver ar tirgu saistīti kritēriji, piemēram, pušu stāvoklis tirgū un citi strukturāli faktori. Tirgus spēja un tirgus struktūra 27. Analīzes sākuma punkts ir pušu stāvoklis tirgos, ko ietekmē sadarbība. Tas nosaka, vai tās sadarbības rezultātā varētu saglabāt, iegūt vai palielināt tirgus spēju vai ne, t. i., vai spēj izraisīt negatīvas sekas tirgū attiecībā uz cenām, izlaidi, inovāciju vai preču un pakalpojumu daudzveidību vai kvalitāti. Lai veiktu šo analīzi, jādefinē attiecīgais(-ie) tirgus(-i), izmantojot Komisijas tirgus definēšanas paziņojumā [19] izklāstīto metodoloģiju. Īpašu tirgus veidu, piemēram, iepirkšanas vai tehnoloģijas tirgus gadījumā šīs pamatnostādnes sniegs papildu norādījumus. 28. Ja pusēm kopā ir neliela apvienotā tirgus daļa [20], sadarbības ierobežojošā ietekme ir maz ticama un turpmākā analīze parasti nav nepieciešama. Ja vienai no divām pusēm ir tikai nebūtiska tirgus daļa un tai nav svarīgu resursu, pat lielu apvienotu tirgus daļu parasti nevar uzskatīt par tādu, kas liecina par ierobežojošu ietekmi uz konkurenci tirgū [21].Ņemot vērā sadarbības veidu daudzveidību un dažādās sekas, ko tie var izraisīt dažādās tirgus situācijās, ir neiespējami norādīt vispārējo tirgus daļas ierobežojumu, kuru pārsniedzot var domāt par pietiekamu tirgus spēju ierobežojošas ietekmes radīšanai. 29. Papildus pušu stāvoklim tirgū un tirgus daļu palielināšanai kā papildu faktors, iespējams, jāņem vērā tirgus koncentrācija, t. i., konkurentu stāvoklis un skaits, lai novērtētu sadarbības ietekmi uz konkurenci tirgū. Par rādītāju var izmantot Herfindāla-Hiršmaņa indeksu ("HHI"), kas sasummē visu konkurentu atsevišķo tirgus daļu kvadrātus [22]: Ja HHI ir mazāks par 1000, tirgus koncentrāciju var raksturot kā zemu, no 1000 līdz 1800 – kā mērenu un virs 1800 – kā augstu. Otrs iespējams indikators būtu vadošā uzņēmuma koncentrācijas rādītājs, kurš sasummē vadošo konkurentu atsevišķās tirgus daļas [23]. 30. Atkarībā no pušu stāvokļa tirgū un koncentrācijas tirgū jāņem vērā arī citi faktori, piemēram, tirgus daļu stabilitāte laika gaitā, iekļūšanas šķēršļi un iekļūšanas iespējamība tirgū, pircēju/piegādātāju kompensācijas spēja vai produktu veids (piem., viendabība, gatavība). Ja ir iespējama ietekme uz inovācijas konkurenci un to nevar atbilstoši novērtēt, pamatojoties uz esošiem tirgiem, iespējams, jāņem vērā īpaši faktori, lai analizētu šo ietekmi (skat. 2. nodaļu "Pētniecības un attīstības nolīgumi"). 1.3.2. 81. panta 3. punkts 31. Nolīgumus, uz kuriem attiecas 81. panta 1. punkts, var atbrīvot ar noteikumu, ka ir izpildīti 81. panta 3. punkta nosacījumi. Tā tas ir gadījumā, ja nolīgums: - veicina produktu ražošanas vai izplatīšanas uzlabošanu vai sekmē tehnikas vai ekonomikas attīstību, - piešķir pienācīgu izrietošā labuma daļu patērētājiem, - neuzliek ierobežojumus, kuri nav nepieciešami iepriekš uzskaitīto mērķu sasniegšanai, - nedod iespēju likvidēt konkurenci attiecībā uz būtisku konkrēto produktu daļu. Saimnieciskie labumi 32. Pirmais nosacījums pieprasa, lai nolīgums veicinātu produktu ražošanas vai izplatīšanas uzlabošanu vai sekmētu tehnikas vai ekonomikas attīstību. Tā kā šie labumi attiecas uz statisku vai dinamisku efektivitāti, tos var nosaukt par "saimnieciskiem labumiem". Saimnieciskie labumi var būt svarīgāki par ierobežojošo ietekmi uz konkurenci. Piemēram, sadarbība var dot iespēju uzņēmumiem piedāvāt preces vai pakalpojumus par zemākām cenām, labāku kvalitāti vai ātrāk ieviest jauninājumu. Vairākumā gadījumu efektivitāte rodas no dažādu prasmju un resursu apvienošanas un integrēšanas. Pusēm jāpierāda, ka efektivitāti var radīt sadarbība un to nevar panākt ar mazāk ierobežojošiem līdzekļiem (skat. arī turpmāk). Efektivitātes prasībām jābūt pamatotām. Pieņēmumi vai vispārīgi apgalvojumi par izmaksu ietaupījumiem nav pietiekami. 33. Komisija neņem vērā izmaksu ietaupījumus, kas rodas no izlaides samazināšanas, tirgus sadalīšanas vai tikai no tirgus spējas izmantošanas. Pienācīga daļa patērētājiem 34. Ne tikai nolīguma pusēm, bet arī patērētājiem jāgūst saimnieciskie labumi. Parasti labumu nodošana patērētājiem ir atkarīga no konkurences intensitātes konkrētajā tirgū. Konkurences spiediens parasti nodrošina to, ka izmaksu ietaupījumi tiek nodoti tālāk zemāku cenu veidā vai ka uzņēmumiem ir stimuls pēc iespējas ātrāk laist tirgū jaunus ražojumus. Tādēļ, ja tirgū tiek saglabāta pietiekama konkurence, kas efektīvi ierobežo nolīguma puses, konkurences process parasti nodrošina to, ka patērētāji saņem saimniecisko labumu pienācīgu daļu. Nepieciešamība 35. Konkurences ierobežošana ir nepieciešama, lai gūtu saimnieciskos labumus. Ja ir mazāk ierobežoti līdzekļi, lai gūtu līdzīgus labumus, apgalvojumus par efektivitāti nevar izmantot, lai attaisnotu konkurences ierobežojumus. Tas, vai atsevišķi ierobežojumi ir nepieciešami vai ne, ir atkarīgs no tirgus apstākļiem un no nolīguma ilguma. Piemēram, ekskluzivitātes nolīgums var novērst iesaistītās puses brīvu rīcību un tādēļ var būt pieņemamas. Tomēr noteiktos apstākļos tās var nebūt nepieciešamas un pasliktināt ierobežojošo ietekmi. Konkurences nelikvidēšana 36. Pēdējais konkurences novēršanas kritērijs attiecībā uz attiecīgo produktu būtisku daļu ir saistīts ar dominējošā stāvokļa jautājumu. Ja uzņēmums dominē vai kļūst dominējošs horizontāla nolīguma iespaidā, nolīgumu, kas rada konkurenci kropļojošas sekas 81. panta nozīmē, principā nevar atbrīvot. Grupālā atbrīvojuma regulas pētniecībai un attīstībai un specializācijai 37. Noteiktos apstākļos var uzskatīt, ka ir izpildīti 81. panta 3. punktā noteiktie kritēriji attiecībā uz noteiktām nolīgumu kategorijām. Tas tā jo īpaši ir ar pētniecības un attīstības, kā arī ražošanas nolīgumiem, kad papildu prasmju vai aktīvu apvienojums var būt būtiskas efektivitātes avots. Šīs pamatnostādnes būtu jāuzskata par papildinājumu pētniecības un attīstības un specializācijas grupālā atbrīvojuma regulām. Šīs grupālā atbrīvojuma regulas atbrīvo visbiežāk izplatītos nolīgumu veidus ražošanas/specializācijas jomā, ja tirgus daļa nepārsniedz 20 %, un pētniecības un attīstības jomā, ja tirgus daļa nepārsniedz 25 %, ar noteikumu, ka nolīgumi atbilst nosacījumiem grupālā atbrīvojuma piemērošanai un neietver pamatkodola ierobežojumus ("melnās klauzulas"), kas padara grupālo atbrīvojumu par nepiemērojamu. Grupālā atbrīvojuma regulas neparedz pamatkodola ierobežojumu nodalāmību. Ja ir viens vai vairāki pamatkodola ierobežojumi, viss nolīgums zaudē grupālā atbrīvojuma regulas priekšrocības. 1.4. Turpmāko nodaļu struktūra par sadarbības veidiem 38. Pamatnostādnes ir sadalītas nodaļās par noteiktiem nolīgumu veidiem. Katra nodaļa ir strukturēta atbilstīgi analītiskai struktūrai, kas aprakstīta iepriekš 1.3. punktā. Nepieciešamības gadījumā ir doti konkrēti norādījumi par konkrēto tirgu definēšanu (piemēram, pētniecības un attīstības jomā vai attiecībā uz iepirkšanas tirgiem). 2. NOLĪGUMI PAR PĒTNIECĪBU UN ATTĪSTĪBU 2.1. Definīcija 39. Pētniecības un attīstības nolīgumi var atšķirties pēc veida un darbības jomas. To diapazons ir no apakšlīguma noslēgšanas par noteiktām pētniecības un attīstības darbībām līdz esošo tehnoloģiju kopīgai uzlabošanai vai līdz sadarbībai pilnīgi jaunu produktu pētniecībā, attīstībā un tirdzniecībā. Tie var būt sadarbības nolīguma vai kopīgi kontrolēta uzņēmuma veidā. Šī nodaļa attiecas uz visiem pētniecības un attīstības nolīgumu veidiem, ieskaitot saistītus nolīgumus par pētniecības un attīstības rezultātu ražošanu vai tirdzniecību, ar noteikumu, ka sadarbības centrā ir pētniecība un attīstība, izņemot apvienošanās un kopuzņēmumus, uz kuriem attiecas Apvienošanās regula. 40. Sadarbība pētniecības un attīstības jomā var samazināt divkāršas, nevajadzīgas izmaksas, novest pie ideju un pieredzes būtiskas savstarpējas papildināšanas un tādējādi novest pie produktu un tehnoloģiju ātrākas izstrādes nekā citkārt. Parasti sadarbībai pētniecības un attīstības jomā ir tendence paplašināt kopējās pētniecības un attīstības darbības. 41. Mazie un vidējie uzņēmumi veido dinamisku un neviendabīgu kopienu, kurai jāsaduras ar daudzām problēmām, ieskaitot lielāku uzņēmumu pieaugošās prasības, kuru labā tie bieži strādā kā apakšuzņēmēji. Intensīvas pētniecības un attīstības nozarēs ātri augoši mazie un vidējie uzņēmumi, biežāk saukti par "jaundibinātiem uzņēmumiem", arī cenšas kļūt par līderi tirgus segmentos, kas ātri attīstās. Lai reaģētu uz šīm problēmām un saglabātu konkurētspēju, maziem un vidējiem uzņēmumiem pastāvīgi jāievieš jauninājumi. Ar sadarbību pētniecības un attīstības jomā pastāv iespēja, ka mazo un vidējo uzņēmumu kopējā pētniecība un attīstība palielināsies un tie spēs enerģiskāk konkurēt ar stiprākiem tirgus dalībniekiem. 42. Noteiktos apstākļos pētniecības un attīstības nolīgumi tomēr var radīt konkurences problēmas, piemēram, ierobežojošu ietekmi uz cenām, izlaidi, inovāciju vai produktu daudzveidību vai kvalitāti. 2.2. Konkrētie tirgi 43. Lai definētu konkrēto tirgu, novērtējot pētniecības un attīstības nolīguma ietekmi, ir jānosaka tie produkti, tehnoloģijas vai pētniecības un attīstības sasniegumi, kas iedarbosies kā konkurences ierobežojums pusēm. Iespējamo situāciju spektra vienā galā inovācijas rezultāts var būt produkts (vai tehnoloģija), kas konkurē esošā produktu (vai tehnoloģiju) tirgū. Tā tas ir pētniecības un attīstības gadījumā, kas vērsta uz nelieliem uzlabojumiem vai pārmaiņām, piemēram, jauni noteiktu produktu modeļi. Šeit iespējamās sekas skar esošo produktu tirgu. Otrā galā inovācijas rezultāts var būt pilnīgi jauns produkts, kas rada jaunu tirgu (piemēram, jaunas vakcīnas spektrs iepriekš neārstējamai slimībai). Tādā gadījumā esošie tirgi ir svarīgi tikai tad, ja tie kādā veidā ir saistīti ar konkrēto jauninājumu. Tātad, ja iespējams, jānovērtē sadarbības ietekme uz inovāciju. Lielākā daļa gadījumu tomēr skar situācijas starp šīm divām galējībām, t. i., situācijas, kurās inovācijas sasniegumi var radīt produktus (vai tehnoloģiju), kas laika gaitā aizstāj esošos (piemēram, kompaktdiski, kuri ir aizstājuši skaņuplates). Šo situāciju rūpīgai analīzei, iespējams, jāaptver gan esošie tirgi, gan nolīguma ietekme uz inovāciju. Esošie tirgi a) Produktu tirgi 44. Ja sadarbība skar pētniecību un attīstību esošo produktu uzlabošanai, šie esošie produkti, ieskaitot to tuvos aizstājējus, veido konkrēto tirgu, kuru skar sadarbība [24]. 45. Ja pētniecības un attīstības mērķis ir būtiskas esoša produkta pārmaiņas vai pat jauns produkts, kas aizstāj esošos, aizstāšana ar esošiem produktiem var būt nepilnīga vai ilgtermiņa. Rezultātā vecie un potenciāli veidojošies jaunie produkti, iespējams, nepiederēs tam pašam konkrētajam tirgum. Tomēr var tikt skarts esošo produktu tirgus, ja pētniecības un attīstības sasniegumu apvienošanas rezultātā var notikt pušu kā esošo produktu piegādātāju izturēšanās koordinēšana. Spēka izmantošana esošā tirgū tomēr ir iespējama tikai tad, ja pusēm kopā ir spēcīgs stāvoklis gan attiecībā uz esošo produktu tirgu, gan pētniecības un attīstības sasniegumiem. 46. Ja pētniecība un attīstība skar svarīgu galaprodukta sastāvdaļu, novērtēšanai var būt svarīgs ne tikai šīs sastāvdaļas tirgus, bet arī galaprodukta esošais tirgus. Piemēram, ja vieglo automobiļu ražotāji sadarbojas jauna dzinēja tipa pētniecībā un attīstībā, vieglo automobiļu tirgu var ietekmēt šī sadarbība pētniecības un attīstības jomā. Galaproduktu tirgus tomēr ir svarīgs novērtēšanai tikai tad, ja sastāvdaļa, kas ir pētniecības un attīstības mērķis, tehniskā un saimnieciskā ziņā ir šo galaproduktu galvenais elements un ja pētniecības un attīstības nolīguma puses ir svarīgi konkurenti attiecībā uz galaproduktiem. b) Tehnoloģiju tirgi 47. Sadarbība pētniecības un attīstības jomā var skart ne tikai produktus, bet arī tehnoloģiju. Ja intelektuālā īpašuma tiesības tiek pārdotas atsevišķi no konkrētajiem produktiem, uz kuriem tās attiecas, jādefinē arī konkrētais tehnoloģiju tirgus. Tehnoloģiju tirgi sastāv no intelektuālā īpašuma, kas tiek licencēts, un tā tuviem aizstājējiem, t. i., citām tehnoloģijām, kuras pircēji varētu izmantot par aizstājēju. 48. Tehnoloģiju tirgu definēšanas metodoloģijā tiek ievēroti tādi paši principi kā produktu tirgus definēšanai [25]. Sākot no tehnoloģijas, kuru puses pārdod, jānosaka tās citas tehnoloģijas, uz kurām pircēji varētu pāriet, reaģējot uz nelielu, bet pastāvīgu relatīvo cenu pieaugumu. Kad šīs tehnoloģijas ir noteiktas, var aprēķināt tirgus daļas, dalot pušu gūtos licencēšanas ienākumus ar visu aizstājamo tehnoloģiju pārdevēju kopējiem licencēšanas ienākumiem. 49. Pušu stāvoklis esošās tehnoloģijas tirgū ir svarīgs novērtēšanas kritērijs gadījumā, kad sadarbība pētniecības un attīstības jomā skar būtisku uzlabojumu esošajā tehnoloģijā vai jaunā tehnoloģijā, kas var aizstāt esošo tehnoloģiju. Tomēr pušu tirgus daļu var pieņemt tikai par šīs analīzes sākuma punktu. Tehnoloģiju tirgos īpašs uzsvars jāliek uz potenciālo konkurenci. Ja uzņēmumi, kuri patlaban nelicencē savu tehnoloģiju, ir potenciāli jaunpienācēji tehnoloģiju tirgū, tie varētu ierobežot pušu spēju paaugstināt cenu par savu tehnoloģiju (skat. tālāk 3. piemēru). Konkurence inovācijas jomā (pētniecības un attīstības sasniegumi) 50. Sadarbība pētniecības un attīstības jomā nedrīkst ietekmēt– vai nedrīkst ietekmēt tikai – konkurenci esošos tirgos, bet konkurenci inovācijas jomā. Tā tas ir gadījumā, kad sadarbība skar jaunu produktu/tehnoloģijas izstrādi, kuri, ja rodas, var kādu dienu aizstāt esošos vai kuri tiek izstrādāti jaunai paredzētai lietošanai un tādēļ neaizstās esošos produktus, bet radīs pilnīgi jaunu pieprasījumu. Šajās situācijās ir svarīga ietekme uz sadarbību inovācijas jomā, bet dažos gadījumos to nevar pietiekami novērtēt, analizējot faktisko vai potenciālo konkurenci esošajos produktu/tehnoloģiju tirgos. Šajā sakarā var nodalīt divus scenārijus atkarībā no novatoriskā procesa veida konkrētajā nozarē. 51. Pirmajā scenārijā, kas, piemēram, ir farmācijas rūpniecībā, novatoriskais process ir strukturēts tā, ka agrā stadijā ir iespējams noteikt pētniecības un attīstības polus. Pētniecības un attīstības poli ir pētniecības un attīstības sasniegumi, kas vērsti uz noteiktu jaunu produktu vai tehnoloģiju, un šīs pētniecības un attīstības aizstājēji, t. i., pētniecība un attīstība, kas vērsta uz aizstājamu produktu vai tehnoloģijas izstrādi tiem produktiem vai tehnoloģijai, kas izstrādāta sadarbības rezultātā un kam ir salīdzināma pieeja resursiem, kā arī līdzīgs grafiks. Šajā gadījumā to var analizēt, ja pēc nolīguma būs palicis pietiekams pētniecības un attīstības polu skaits. Analīzes sākuma punkts ir pušu pētniecība un attīstība. Tad jānosaka ticami konkurējoši pētniecības un attīstības poli. Lai novērtētu konkurējošu polu ticamību, jāņem vērā šādi aspekti: iespējamo citu pētniecības un attīstības sasniegumu veids, darbības joma un apmērs, to pieeja finanšu resursiem un cilvēkresursiem, zinātībai (know-how)/patentiem vai citiem specializētiem aktīviem, kā arī to grafiks un spēja izmantot iespējamos rezultātus. Pētniecības un attīstības pols nav ticams konkurents, ja to nevar uzskatīt par tuvu aizstājēju pušu pētniecības un attīstības sasniegumiem, skatoties, piemēram, no pieejas resursiem vai grafika. 52. Otrajā scenārijā inovāciju sasniegumi nozarē nav skaidri strukturēti tā, lai varētu noteikt pētniecības un attīstības polus. Šādā situācijā Komisija, ja nav izņēmuma apstākļu, necenstos novērtēt noteiktas sadarbības ietekmi pētniecības un attīstības jomā uz inovāciju, bet ierobežotu tās novērtējumu ar produktu un/vai tehnoloģiju tirgiem, kas ir saistīti ar attiecīgo sadarbību pētniecības un attīstības jomā. Tirgus daļu aprēķins 53. Tirgus daļu aprēķinam gan Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regulas, gan šo pamatnostādņu nolūkā jāparāda atšķirība starp esošajiem tirgiem un inovācijas konkurenci. Sadarbības sākumā atskaites punkts ir to produktu tirgus, kurus var uzlabot vai aizstāt ar izstrādājamiem produktiem. Ja pētniecības un attīstības nolīguma vienīgais mērķis ir uzlabot vai izsmalcināt esošos produktus, šis tirgus ietver produktus, kurus tieši skar pētniecība un attīstība. Tirgus daļas tādējādi var aprēķināt, pamatojoties uz esošo produktu pārdošanas vērtību. Ja pētniecības un attīstības mērķis ir aizstāt esošu produktu, jaunais produkts, ja tas būs sekmīgs, kļūs par esošo produktu aizstājēju. Lai novērtētu pušu konkurenci, atkal ir iespējams aprēķināt tirgus daļas, pamatojoties uz esošo produktu pārdošanas vērtību. Rezultātā Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regula pamato šo situāciju atbrīvojumu ar tirgus daļu "konkrētajā produktu tirgū, kurus var uzlabot vai aizstāt ar līguma produktiem". Automātiska atbrīvojuma saņemšanai šī tirgus daļa nedrīkst pārsniegt 25 % [26]. 54. Ja pētniecības un attīstības mērķis ir izstrādāt produktu, kas radīs pilnīgi jaunu pieprasījumu, nevar aprēķināt tirgus daļas, pamatojoties uz pārdošanu. Ir iespējama tikai nolīguma ietekmes analīze uz inovācijas konkurenci. Rezultātā Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regula atbrīvo šos nolīgumus neatkarīgi no tirgus daļas uz septiņiem gadiem no brīža, kad produkts pirmo reizi nonāk tirgū [27]. Tomēr grupālā atbrīvojuma priekšrocības var atņemt, ja nolīgums likvidētu efektīvu inovācijas konkurenci [28]. Pēc septiņiem gadiem var aprēķināt tirgus daļas, pamatojoties uz pārdošanas vērtību, un piemēro 25 % tirgus daļas limitu [29]. 2.3. Novērtējums saskaņā ar 81. panta 1. punktu 2.3.1. Nolīguma veids 2.3.1.1. Nolīgumi, uz kuriem neattiecas 81. panta 1. punkts 55. Uz lielāko daļu pētniecības un attīstības nolīgumu neattiecas 81. panta 1. punkts. Pirmkārt, to var teikt par nolīgumiem, kas attiecas uz sadarbību pētniecības un attīstības jomā drīzāk teorētiskā stadijā, kas ir tālu no iespējamo rezultātu izmantošanas. 56. Turklāt sadarbība pētniecības un attīstības jomā starp nekonkurentiem parasti neierobežo konkurenci [30]. Konkurējošas attiecības starp pusēm jāanalizē ietekmēto esošo tirgu un/vai inovācijas kontekstā. Ja puses nevar patstāvīgi veikt nepieciešamo pētniecību un attīstību, nepastāv konkurence, kas jāierobežo. Tas var attiekties, piemēram, uz uzņēmumiem, kuri apvieno papildu prasmes, tehnoloģijas un citus resursus. Potenciālās konkurences problēma jānovērtē reāli. Piemēram, puses nevar definēt kā potenciālus konkurentus tikai tādēļ, ka sadarbība ļauj tām veikt pētniecības un attīstības darbības. Izšķirīgais jautājums ir, vai katrai pusei neatkarīgi ir nepieciešamie līdzekļi aktīvu, zinātības (know-how) un citu resursu ziņā. 57. Sadarbību pētniecības un attīstības jomā, slēdzot apakšlīgumus par iepriekš veikto pētniecību un attīstību, bieži īsteno uzņēmumi, zinātniskās pētniecības institūti vai akadēmiskas iestādes, kuras aktīvi neizmanto rezultātus. Parasti šādi nolīgumi ir apvienoti ar zinātības (know-how) nodošanu un/vai iespējamo rezultātu ekskluzīvas sniegšanas klauzulu. Sakarā ar sadarbības pušu komplementāro raksturu šajos scenārijos nepiemēro 81. panta 1. punktu. 58. Uz sadarbību pētniecības un attīstības jomā, kas neietver iespējamo rezultātu kopīgu izmantošanu ar licencēšanu, ražošanu un/vai tirdzniecību, reti attiecas 81. panta 1. punkts. Šie "vienkāršie" pētniecības un attīstības nolīgumi var radīt konkurences problēmu tikai tad, ja tiek būtiski samazināta efektīva konkurence inovācijas jomā. 2.3.1.2. Nolīgumi, uz kuriem gandrīz vienmēr attiecas 81. panta 1. punkts 59. Ja nolīguma patiesais priekšmets ir nevis pētniecība un attīstība, bet slēpta karteļa izveide, t. i., citādi aizliegta cenu noteikšana, izlaides ierobežošana vai tirgus sadalīšana, uz to attiecas 81. panta 1. punkts. Tomēr pētniecības un attīstības nolīgums, kas ietver iespējamo turpmāko rezultātu kopīgu izmantošanu, ne vienmēr ierobežo konkurenci. 2.3.1.3. Nolīgumi, uz kuriem var attiekties 81. panta 1. punkts 60. Uz pētniecības un attīstības nolīgumiem, kurus no paša sākuma nevar novērtēt kā skaidri neierobežojošus, var attiekties 81. panta 1. Punkts [31], un tie jāanalizē to saimnieciskajā kontekstā. Tas attiecas uz sadarbību pētniecības un attīstības jomā, kura tiek izveidota posmā, kas ir diezgan tuvu ieviešanai tirgū, un par kuru vienojas uzņēmumi, kas ir konkurenti esošajos produktu/tehnoloģiju tirgos vai inovācijas tirgos. 2.3.2. Tirgus spēja un tirgus struktūras 61. Sadarbība pētniecības un attīstības jomā var radīt negatīvu ietekmi uz tirgu trīs aspektos: pirmkārt, tā var ierobežot inovāciju, otrkārt, tā var novest pie pušu izturēšanās koordinācijas esošajos tirgos un, treškārt, var rasties problēmas ar pieejas tirgum ierobežošanu iespējamo rezultātu izmantošanas līmenī. Šo negatīvo ietekmju uz tirgu veidi tomēr var rasties tikai tad, ja sadarbības pusēm ir būtiska spēja esošajos tirgos un/vai būtiski samazinās konkurence inovācijas jomā. Bez tirgus spējas nav stimula koordinēt izturēšanos esošajos tirgos, samazināt vai palēnināt inovāciju. Problēma ar pieejas tirgum ierobežošanu var rasties tikai tādā sadarbībā, kas ietver vismaz vienu dalībnieku ar būtisku tirgus spēju attiecībā uz vadošu tehnoloģiju un rezultātu ekskluzīvu izmantošanu. 62. Nepastāv absolūts tirgus daļas limits, kas norāda, ka pētniecības un attīstības nolīgums rada zināmas pakāpes tirgus spēju, tādējādi uz to attiecas 81. panta 1. punkts. Pētniecības un attīstības nolīgumus tomēr atbrīvo ar noteikumu, ka tie ir noslēgtas starp pusēm, kuru apvienotā tirgus daļa nepārsniedz 25 %, un ka ir izpildīti pārējie nosacījumi Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regulas piemērošanai. Tādēļ attiecībā uz lielāko daļu pētniecības un attīstības nolīgumu ierobežojošā ietekme jāanalizē tikai tad, ja pušu apvienotā tirgus daļa pārsniedz 25 %. 63. Nolīgumi, uz kuriem neattiecas Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regula sakarā ar pušu spēcīgāku stāvokli tirgū, ne vienmēr ierobežo konkurenci. Tomēr, jo spēcīgāks ir pušu apvienotais stāvoklis esošajos tirgos un/vai jo vairāk tiek ierobežota konkurence inovācijas jomā, jo vairāk iespējama ir 81. panta 1. punkta piemērošana, un novērtēšanai vajadzīga sīkāka analīze. 64. Ja pētniecība un attīstība ir vērsta uz esošo produktu/tehnoloģijas uzlabošanu vai izsmalcināšanu, iespējamā ietekme skar šo esošo produktu/tehnoloģijas konkrēto(-s) tirgu(-s). Ietekme uz cenām, izlaidi un/vai inovāciju esošajos tirgos tomēr ir iespējama tikai tad, ja pusēm kopā ir spēcīgs stāvoklis, iekļūšana ir apgrūtināta un var konstatēt maz citu inovācijas darbību. Turklāt, ja pētniecība un attīstība skar relatīvi mazsvarīgāku galaprodukta izlaidi, ietekme uz šo galaproduktu konkurenci, ja tāda ir, ir ļoti ierobežota. Parasti jāatšķir vienkārši pētniecības un attīstības nolīgumi un plašāka sadarbība, kas ietver dažādus rezultātu izmantošanas posmus (t.i., licencēšanu, ražošanu, tirdzniecību). Kā minēts iepriekš, uz vienkāršiem pētniecības un attīstības nolīgumiem reti attiecas 81. panta 1. punkts. Tas jo īpaši attiecas uz pētniecību un attīstību, kas vērsta uz esošo produktu/tehnoloģijas ierobežotu uzlabošanu. Ja šādā scenārijā sadarbība pētniecības un attīstības jomā ietver kopīgu izmantošanu tikai ar licencēšanu, ierobežojoša ietekme, piemēram, problēmas ar pieejas tirgum ierobežošanu, ir neiespējama. Ja tomēr ir ietverta mazliet uzlaboto produktu/tehnoloģijas kopīga ražošana un/vai tirdzniecība, sadarbība jāpārbauda rūpīgāk. Pirmkārt, negatīvā ietekme uz cenām un izlaidi esošajos tirgos ir vairāk iespējama, ja šādā situācijā ir iesaistīti spēcīgi konkurenti. Otrkārt, sadarbība var tuvoties ražošanas nolīgumam, jo pētniecības un attīstības darbības de facto nevar veidot šādas sadarbības smaguma centru. 65. Ja pētniecība un attīstība ir vērsta uz pilnīgi jaunu produktu (vai tehnoloģiju), kas rada savu jaunu tirgu, ietekme uz cenu un izlaidi esošajos tirgos ir diezgan neiespējama. Analīzei jāpievēršas iespējamiem inovācijas ierobežojumiem, piemēram, attiecībā uz iespējamo nākotnes produktu/tehnoloģijas kvalitāti un daudzveidību vai inovācijas ātrumu. Šāda ierobežojoša ietekme var rasties gadījumos, kad divi vai vairāki no nedaudzajiem uzņēmumiem, kas nodarbojas ar šāda jauna produkta izstrādi, sāk sadarboties posmā, kurā katrs neatkarīgi ir diezgan tuvu produkta ieviešanai. Tādā gadījumā inovāciju var ierobežot pat vienkāršs pētniecības un attīstības nolīgums. Tomēr parasti sadarbība pētniecības un attīstības jomā attiecībā uz pilnīgi jauniem produktiem veicina konkurenci. Šis princips būtiski nemainās, ja ir ietverta rezultātu kopīga izmantošanu, pat kopīga tirdzniecība. Patiešām, kopīgas izmantošanas jautājums šajās situācijās ir svarīgs tikai tad, ja kāda nozīme ir pieejas galveno tehnoloģiju tirgum ierobežošanai. Šādas problēmas tomēr nerastos, ja puses piešķirtu licences trešām personām. 66. Vairākums pētniecības un attīstības nolīgumu atradīsies kaut kur starp šīm divām iepriekš aprakstītajām situācijām. Tādēļ tām var būt ietekme uz inovāciju, kā arī netieša ietekme uz esošajiem tirgiem. Tātad gan esošais tirgus, gan ietekme uz inovāciju var būt svarīga novērtējumam attiecībā uz pušu apvienotajiem stāvokļiem, koncentrācijas rādītājiem, dalībnieku/novatoru skaitu un iekļūšanas nosacījumiem. Dažos gadījumos var būt ierobežojoša cenas/izlaides ietekme uz esošajiem tirgiem un negatīva ietekme uz inovāciju, samazinot attīstības ātrumu. Piemēram, ja esošā tehnoloģiju tirgū sadarbojas svarīgi konkurenti, lai izstrādātu jaunu tehnoloģiju, kas kādu dienu aizstās esošos produktus, šai sadarbībai, iespējams, būs ierobežojoša ietekme, ja pusēm ir būtiska tirgus spēja esošajā tirgū (kas radītu stimulu to izmantot) un tām ir arī stingrs stāvoklis attiecībā uz pētniecību un attīstību. Līdzīga ietekme var rasties, ja galvenais dalībnieks esošā tirgū sadarbojas ar daudz mazāku vai pat potenciālu konkurentu, kurš tikai gatavojas parādīties ar jaunu produktu/tehnoloģiju, kas var apdraudēt valdošā tirgus dalībnieka stāvokli. 67. Grupālais atbrīvojums var neattiekties uz nolīgumiem arī neatkarīgi no pušu tirgus spējas. Tas, piemēram, attiecas uz nolīgumiem, kas ierobežo puses pieeju darba rezultātiem, jo tie parasti neveicina tehnikas un saimniecības attīstību, palielinot tehnisko zināšanu izplatīšanu starp pusēm [32]. Grupālais atbrīvojums paredz īpašu izņēmumu no šī vispārējā noteikuma attiecībā uz akadēmiskām iestādēm, zinātniskās pētniecības institūtiem vai specializētiem uzņēmumiem gadījumā, kuri sniedz pētniecības un attīstības pakalpojumus un aktīvi rūpnieciski neizmanto pētniecības un attīstības rezultātus [33]. Tomēr jāatzīmē, ka nolīgumi, kas ietver ekskluzīvas piekļuves tiesības gadījumos, kad uz tiem attiecas 81. panta 1. punkts, var atbilst atbrīvojumam saskaņā ar 81. panta 3. punktu, īpaši gadījumos, kad ekskluzīvas piekļuves tiesības ir saimnieciski nepieciešamas, ņemot vērā tirgu, riskus un ieguldījuma mērogu, kas nepieciešams, lai izmantotu pētniecības un attīstības rezultātus. 2.4. Novērtējums saskaņā ar 81. panta 3. punktu 2.4.1. Saimnieciskie labumi 68. Vairākums pētniecības un attīstības nolīgumu, ar iespējamo rezultātu kopīgu izmantošanu vai bez tās, rada saimnieciskos labumus ar izmaksu ietaupījumiem, ideju un pieredzes savstarpēju papildināšanu, tādējādi radot uzlabotus vai jaunus produktus un tehnoloģijas, kas tiek izstrādātas ātrāk nekā citkārt. Šādos apstākļos šķiet pamatoti paredzēt tādu nolīgumu atbrīvojumu, kas noved pie konkurences ierobežošanas līdz tirgus daļas limitam, zemāk par kuru 81. panta 3. punkta piemērošanas nolūkā parasti var uzskatīt, ka pētniecības un attīstības nolīgumu pozitīvā ietekme būs lielāka nekā negatīvā ietekme uz konkurenci. Tādēļ Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regula atbrīvo tos pētniecības un attīstības nolīgumus, kas atbilst noteiktiem nosacījumiem (skat. 3. pantu) un neietver pamatkodola ierobežojumus (skat. 5. pantu), ar nosacījumu, ka pušu apvienotā tirgus daļa ietekmētajā(-os) esošajā(-os) tirgū(-os) nepārsniedz 25 %. 69. Ja sadarbība rada ievērojamu tirgus spēju vai palielina to, pusēm jānodemonstrē būtiski labumi, veicot pētniecību un attīstību, jaunu produktu/tehnoloģijas ātrāku ieviešanu vai citu efektivitāti. 2.4.2. Nepieciešamība 70. Pētniecības un attīstības nolīgumu nevar atbrīvot, ja tas uzliek ierobežojumus, kas nav nepieciešami iepriekš minēto labumu gūšanai. Atsevišķās klauzulas, kas uzskaitītas Pētniecības un attīstības grupālā atbrīvojuma regulas 5. pantā, vairākumā gadījumu padarīs atbrīvojumu par neiespējamu arī pēc individuāla novērtējuma, un tādēļ tās var uzskatīt par labu norādi uz ierobežojumiem, kuri sadarbībai nav nepieciešami. 2.4.3. Konkurences nelikvidēšana 71. Atbrīvojums nebūs iespējams, ja pusēm tiek dota iespēja novērst konkurenci attiecībā uz būtisku konkrēto produktu (vai tehnoloģiju) daļu. Ja pētniecības un attīstības nolīguma ietekmē uzņēmums dominē vai kļūst dominējošs esošajos tirgos vai attiecībā uz inovāciju, šādu nolīgumu, kas rada konkurenci kropļojošu ietekmi 81. panta nozīmē, principā nevar atbrīvot. Attiecībā uz inovāciju tas ir gadījumā, ja, piemēram, nolīgums apvieno tikai divus esošos pētniecības polus. Novērtējuma laiks un atbrīvojuma ilgums 72. Pētniecības un attīstības nolīgumiem, kas attiecas uz jaunu produktu/tehnoloģijas kopīgu ražošanu un tirdzniecību, jāpievērš īpaša uzmanība attiecībā uz novērtējuma laiku. 73. Sadarbības sākumā pētniecības un attīstības jomā bieži nav zināmi tās panākumi un tādi faktori kā pušu turpmākais stāvoklis tirgū, kā arī turpmāko produktu un tehnoloģiju tirgu attīstība. Tāpēc novērtējums laikā, kad sadarbība veidojas, ir ierobežots ar (tad) esošajiem produktu vai tehnoloģiju tirgiem un/vai inovācijas tirgiem, kā aprakstīts šajā nodaļā. Ja, pamatojoties uz šo analīzi, konkurenci nebūtu iespējams likvidēt, pētniecības un attīstības nolīgums var gūt labumu no atbrīvojuma. Tas parasti aptvers pētniecības un attīstības posma ilgumu plus – attiecībā uz iespējamo rezultātu kopīgu ražošanu un tirdzniecību – papildu posmu iespējamai ieviešanai un ieviešanai tirgū. Šī papildu atbrīvojuma posma iemesls ir tāds, ka pirmajiem uzņēmumiem, lai jauns produkts/tehnoloģija nonāktu tirgū, bieži būs ļoti lielas sākotnējās tirgus daļas, un sekmīga pētniecība un attīstība arī bieži atmaksājas ar intelektuālā īpašuma aizsardzību. Spēcīgu stāvokli tirgū sakarā ar šo "pirmrindnieka priekšrocību" parasti nevar skaidrot kā konkurences likvidēšanu. Tādēļ grupālais atbrīvojums aptver pētniecības un attīstības nolīgumus papildu septiņus gadus (t. i., pēc pētniecības un attīstības posma) neatkarīgi no tā, vai puses ar saviem jaunajiem produktiem/tehnoloģiju iegūst lielu daļu šajā laikā vai ne. Tas attiecas arī uz gadījumu individuālu novērtēšanu, uz kuriem neattiecas grupālais atbrīvojums, ar nosacījumu, ka tiek ievēroti 81. panta 3. punkta kritēriji attiecībā uz citiem nolīguma aspektiem. Tas neizslēdz iespēju, ka par 7 gadiem ilgāks periods arī atbilst 81. panta 3. punkta kritērijiem, ja var pierādīt, ka tas ir minimālais laika periods, kas nepieciešams, lai garantētu atbilstošu ienākumu no ieguldījumiem. 74. Ja pēc šī perioda veic jaunu sadarbības novērtējumu pētniecības un attīstības jomā, piemēram, pēc sūdzības, analīze jābalsta uz (tad) esošo tirgus situāciju. Grupālais atbrīvojums joprojām ir spēkā, ja pušu daļa (tad) konkrētajā tirgū nepārsniedz 25 %. 81. panta 3. punkts līdzīgi attiecas uz pētniecības un attīstības nolīgumiem, uz kuriem neattiecas grupālais atbrīvojums, ar noteikumu, ka tiek ievēroti kritēriji attiecībā uz atbrīvojumu. 2.5. Piemēri 75. 1. piemērs. Situācija: Eiropas tirgū ir divi lieli uzņēmumi esošo elektronisko detaļu ražošanai: A (30 %) un B (30 %). Tie katrs ir veikuši būtisku ieguldījumu pētniecībā un attīstībā, kas nepieciešama, lai izstrādātu miniatūras elektroniskas detaļas, un ir izstrādājuši sākotnējus prototipus. Tagad tie vienojas apvienot šos pētniecības un attīstības sasniegumus, izveidojot kopuzņēmumu, lai pabeigtu pētniecību un attīstību un ražotu detaļas, kas tiks pārdotas atpakaļ mātesuzņēmumam, kas tās tirgos atsevišķi. Pārējo tirgu veido nelieli uzņēmumi bez pietiekamiem resursiem, lai veiktu nepieciešamos ieguldījumus. Analīze: Lai gan miniatūrās elektroniskās detaļas, iespējams, konkurēs ar esošajām detaļām dažās jomās, tās būtībā ir jauna tehnoloģija, un jāveic pētniecības polu analīze, kas vērsta uz šo nākotnes tirgu. Ja kopuzņēmums atradīsies priekšgalā, tad pastāvēs tikai viens ceļš uz nepieciešamo ražošanas tehnoloģiju, bet šķistu iespējams, ka A un B varētu nonākt tirgū atsevišķi ar atsevišķiem produktiem. Lai gan nolīguma priekšrocības varētu būt jaunas tehnoloģijas ātrāka virzīšana, tas samazina daudzveidību un rada izmaksu vienveidību starp pusēm. Turklāt jāņem vērā pušu iespēja izmantot savu spēcīgo stāvokli esošajā tirgū. Tā kā pētniecības un attīstības līmenī tie nesaskartos ar konkurenci, varētu tikt ievērojami samazināti to stimuli ātri ieviest jauno tehnoloģiju. Lai gan dažas no šīm bažām varētu novērst, pieprasot pusēm licencēt galveno zinātību (know-how) miniatūro detaļu ražošanai trešām personām ar pieņemamiem nosacījumiem, var nebūt iespējams novērst visas bažas un izpildīt nosacījumus atbrīvojuma saņemšanai. 76. 2. piemērs. Situācija: Neliels pētniecības uzņēmums A, kuram nav savas tirgvedības organizācijas, ir atklājis un patentējis farmaceitisku vielu, pamatojoties uz jaunu tehnoloģiju, kas veiks apvērsumu noteiktas slimības ārstēšanā. Uzņēmums A noslēdz pētniecības un attīstības nolīgumu ar lielu medikamentu ražotāju B, kas ražo medikamentus, kuri līdz šim tika izmantoti šīs slimības ārstēšanai. Uzņēmumam B trūkst līdzīgas pētniecības un attīstības programmas. Ar esošajiem medikamentiem uzņēmumam B ir aptuveni 75 % tirgus daļa visās dalībvalstīs, bet patentu derīguma termiņi beidzas nākamo piecu gadu laikā. Pastāv divi citi pētniecības poli aptuveni tajā pašā attīstības posmā, kas izmanto to pašu jauno pamata tehnoloģiju. Uzņēmums B nodrošinās ievērojamu finansējumu un zinātību (know-how) medikamenta attīstībai, kā arī turpmāko pieeju tirgum. Uzņēmumam B tiek piešķirta licence radītā medikamenta ekskluzīvai ražošanai un izplatīšanai patenta darbības laikā. Paredzams, ka puses varētu kopīgi ieviest medikamentu tirgū pēc pieciem septiņiem gadiem. Analīze: Iespējams, ka medikaments piederēs jaunam konkrētam tirgum. Puses dod sadarbībai komplementārus resursus un prasmes, un būtiski palielinās iespējamība, ka produkts nonāks tirgū. Lai gan uzņēmumam B, iespējams, ir ievērojama tirgus spēja esošajā tirgū, šī spēja drīz mazināsies un citu pētniecības polu esamība, iespējams, likvidēs stimulu samazināt pētniecības un attīstības sasniegumus. Atlikušajā patenta perioda laikā uzņēmumam B, iespējams, būs vajadzīgas izmantošanas tiesības, lai veiktu ievērojamus nepieciešamos ieguldījumus, un uzņēmumam A nav savu tirgvedības resursu. Tādēļ ir neiespējami, ka nolīgums ierobežos konkurenci. 77. 3. piemērs Situācija: Divi mašīnbūves uzņēmumi, kas ražo transportlīdzekļu detaļas, vienojas izveidot kopuzņēmumu, lai apvienotu savus pētniecības un attīstības sasniegumus, lai uzlabotu esošas detaļas ražošanu un izpildījumu. Tie apvieno arī savas esošās tehnoloģijas licencēšanas darbības šajā jomā, bet turpinās ražot atsevišķi. Šiem uzņēmumiem ir 15 % un 20 % tirgus daļas Eiropā pamatiekārtu ražotāju produktu tirgū. Ir divi citi lieli konkurenti kopā ar vairākām iekšējām pētniecības programmām, ko īsteno lieli transportlīdzekļu ražotāji. Šo produktu tehnoloģijas licencēšanas tirgū pasaulē tiem pieder 20 % un 25 % daļas, kas noteiktas gūto ieņēmumu izteiksmē, un ir divas citas galvenās tehnoloģijas. Produkta detaļas dzīves cikls parasti ir divi trīs gadi. Katrā no pēdējiem pieciem gadiem kāds no lielākajiem uzņēmumiem ir ieviesis jaunu versiju vai uzlabojumu. Analīze: Tā kā neviena uzņēmuma pētniecības un attīstības darbības mērķis nav pilnīgi jauns produkts, vērā ņemamie tirgi ir esošajām detaļām un attiecīgās tehnoloģijas licencēšanai. Lai gan to esošās pētniecības un attīstības programmas lielā mērā pārklājas, ar sadarbību samazinātā dublēšanās varētu ļaut tiem vairāk tērēt pētniecībai un attīstībai nekā atsevišķi. Pastāv vairākas citas tehnoloģijas, un pušu apvienotā tirgus daļa pamatiekārtu ražotāju tirgū nedod tām dominējošu stāvokli. Lai gan to 45 % tirgus daļa tehnoloģiju tirgū ir ļoti liela, ir konkurējošas tehnoloģijas. Turklāt transportlīdzekļu ražotāji, kuri pašlaik nelicencē savu tehnoloģiju, arī ir potenciālie ienācēji šajā tirgū, tādējādi ierobežojot pušu iespēju paaugstināt cenu. Kā aprakstīts, kopuzņēmums, iespējams, gūs labumu no atbrīvojuma. 3. RAŽOŠANAS NOLĪGUMI (IESKAITOT SPECIALIZĀCIJAS NOLĪGUMUS) 3.1. Definīcija 78. Ražošanas nolīgumi var atšķirties pēc veida un darbības jomas. To veids var būt kopīga ražošana, izveidojot kopuzņēmumu [34], t. i., kopīgi kontrolēts uzņēmums, kas vada vienu vai vairākas ražošanas iekārtas, vai arī to var īstenot ar specializācijas vai apakšuzņēmuma līgumiem, ar ko viena puse piekrīt veikt noteikta produkta ražošanu. 79. Parasti var nošķirt trīs ražošanas nolīgumu kategorijas: Kopīgas ražošanas nolīgumi, ar ko puses vienojas kopīgi ražot noteiktus produktus, (vienpusējas vai savstarpējas) specializācijas nolīgumi, ar ko puses vienpusēji vai savstarpēji vienojas pārtraukt produkta ražošanu un iepirkt to no citas puses, un apakšuzņēmuma līgumi, ar ko viena puse ("līgumslēdzējs") uztic otrai pusei ("apakšuzņēmējam") produkta ražošanu. 80. Apakšuzņēmuma līgumi ir vertikāli nolīgumi. Tādēļ uz tiem tiktāl, ciktāl tie ietver konkurences ierobežojumus, attiecas Grupālā atbrīvojuma regula un Pamatnostādnes par vertikāliem ierobežojumiem. Šim noteikumam tomēr ir divi izņēmumi. Apakšuzņēmumu līgumi starp konkurentiem [35] un apakšuzņēmumu līgumi starp nekonkurentiem, kas ietver zinātības (know-how) nodošanu apakšuzņēmējam [36]. 81. Šīs pamatnostādnes attiecas uz apakšuzņēmumu līgumiem starp konkurentiem [37]. Ieteikumi apakšuzņēmumu līgumu novērtēšanai starp nekonkurentiem, kas ietver zinātības (know-how) nodošanu apakšuzņēmējiem, sniegti atsevišķā paziņojumā [38]. 3.2. Konkrētie tirgi 82. Lai novērtētu konkurences attiecības starp sadarbības pusēm, pirmkārt, jādefinē konkrētais produkts un ģeogrāfiskais(-ie) tirgus(-i), kuru tieši skar sadarbība (t. i., tirgus(-i), kuram pieder produkti, uz ko attiecas nolīgums). Otrkārt, ražošanas nolīgums vienā tirgū var ietekmēt arī pušu konkurenci tirgū, kas ir nākamā vai iepriekšējā posma vai blakus esošais tirgus, kas cieši saistīts ar tirgu, kuru tieši skar sadarbība [39] (tā saucamie "sekundārie tirgi"). Sekundārā ietekme tomēr var rasties tikai tad, ja sadarbība vienā tirgū neizbēgami noved pie konkurētspējīgas izturēšanās koordinēšanas citā tirgū, t. i., ja tirgi ir saistīti ar savstarpējām atkarībām un pusēm ir spēcīgs stāvoklis sekundārajā tirgū. 3.3. Novērtējums saskaņā ar 81. panta 1. punktu 3.3.1. Nolīguma veids 83. Galvenais konkurences problēmu avots, kuras var rasties no ražošanas nolīgumi, ir pušu kā piegādātāju konkurences darbības koordinēšana. Šāda veida konkurences problēma rodas, ja sadarbības puses ir faktiski vai potenciāli konkurenti vismaz vienā no šiem konkrētajiem tirgiem, t. i., tirgos, kurus tieši skar sadarbība, un/vai iespējamos sekundārajos tirgos. 84. Tas, ka puses ir konkurenti, automātiski nerada viņu darbības koordinēšanu. Turklāt pusēm parasti ir jāsadarbojas attiecībā uz ievērojamu viņu darbību daļu, lai panāktu izmaksu būtisku vienveidības pakāpi. Jo augstāka ir izmaksu vienveidības pakāpe, jo lielāks ir cenu konkurences ierobežošanas potenciāls, īpaši vienveidīgu produktu gadījumā. 85. Papildus koordinēšanas bažām ražošanas nolīgumi var arī radīt problēmas ar pieejas tirgum ierobežošanu un citas negatīvas sekas pret trešām personām. To nerada konkurences attiecības starp pusēm, bet vismaz vienas puses spēcīgais stāvoklis tirgū (piemēram, galvenās detaļas iepriekšējā posma tirgū, kas ļauj pusēm palielināt konkurentu izmaksas nākamā posma tirgū) vertikālāku vai komplementāru attiecību kontekstā starp sadarbības pusēm. Tādēļ pieejas tirgum ierobežošanas iespējamība jāpārbauda svarīgas detaļas kopīgas ražošanas un apakšuzņēmuma līgumu gadījumā (skat. turpmāk). 3.3.1.1. Nolīgumi, uz kuriem neattiecas 81. panta 1. punkts 86. Ja vien nerodas problēmas ar pieejas tirgum ierobežošanu, 81. panta 1. punkts parasti neskar ražošanas nolīgumus starp nekonkurentiem. Tas attiecas arī uz nolīgumiem, ar ko izejvielas vai detaļas, kuras līdz šim tika ražotas pašpatēriņam (ražošana pašu vajadzībām), tiek iepirktas no trešās personas ar apakšlīguma noslēgšanu vai vienpusēju specializāciju, ja nav pazīmju, kas liecinātu, ka uzņēmums, kas līdz šim ir ražojis tikai pašpatēriņam, varētu būt ienācis tirdzniecības tirgū, lai pārdotu trešām personām, bez būtiskām papildu izmaksām vai riskiem, reaģējot uz nelielām, pastāvīgām relatīvo tirgus cenu pārmaiņām. 87. Pat uz ražošanas nolīgumiem ne vienmēr attieksies 81. panta 1. punkts. Pirmkārt, sadarbību starp uzņēmumiem, kuri konkurē tirgos, kas ir cieši saistīti ar tirgu, kuru tieši skar sadarbība, nevar definēt kā konkurenci ierobežojošu, ja sadarbība ir vienīgais komerciāli attaisnojamais iespējamais veids, lai iekļūtu jaunā tirgū, ieviestu jaunu produktu vai pakalpojumu vai īstenotu konkrētu projektu. 88. Otrkārt, ietekme uz pušu kā tirgus piegādātāju konkurences darbību ir pavisam maz ticama, ja pusēm ir kopīga neliela kopējo izmaksu daļa. Piemēram, var domāt par kopējo izmaksu zemu vienveidības pakāpi gadījumā, kad divi vai vairāki uzņēmumi vienojas par specializāciju/starpprodukta kopīgu ražošanu, kas veido tikai nelielu galaprodukta ražošanas izmaksu un tātad kopējo izmaksu daļu. Tas pats attiecas uz apakšuzņēmumu līgumu starp konkurentiem, kad izejvielas, kuras viens konkurents iepērk no otra, veido tikai nelielu galaprodukta ražošanas izmaksu daļu. Par kopējo izmaksu zemu vienveidības pakāpi var domāt arī gadījumā, kad puses kopīgi ražo galaproduktu, bet tikai nelielu daļu, salīdzinot ar galaprodukta kopējo izlaidi. Pat tad, ja kopīgi tiek ražota būtiska daļa, kopējo izmaksu vienveidības pakāpe tomēr var būt zema vai vidēja, ja sadarbība skar neviendabīgus produktus, kuriem vajadzīga dārga tirgdarbība. 89. Treškārt, 81. panta 1. punkts neattiecas uz apakšuzņēmumu līgumiem starp konkurentiem, ja tie aprobežojas ar individuālu pārdošanu un iepirkšanu tirdzniecības tirgū bez turpmākiem pienākumiem un, neveidojot plašākas tirdznieciskas attiecības starp pusēm [40]. 3.3.1.2. Nolīgumi, uz kuriem gandrīz vienmēr attiecas 81. panta 1. punkts 90. Tādu nolīgumu mērķis, kas nosaka cenas pušu tirgus piegādēm, ierobežo izlaidi vai sadala tirgus vai pircēju grupas, ir ierobežot konkurenci, un uz tām gandrīz vienmēr attiecas 81. panta 1. punkts. Tas tomēr neattiecas uz gadījumiem: - kad puses vienojas par izlaidi, kuru tieši skar ražošanas nolīgums (piemēram, kopuzņēmuma jauda vai ražošanas apjoms vai saskaņotais produktu kopējais apjoms, par kuriem noslēgts apakšlīgums), vai - kad ražošanas kopuzņēmums veic arī ražoto produktu izplatīšanu, nosaka šo produktu pārdošanas cenas, ar noteikumu, ka kopuzņēmuma cenu noteikšana ir dažādu funkciju integrēšanas sekas [41]. Abos scenārijos, lai noteiktu 81. panta 1. punkta piemērojamību, nolīgums par izlaidi vai cenām netiks vērtēts atsevišķi, bet gan ņemot vērā kopuzņēmuma vispārējo ietekmi uz tirgu. 3.3.1.3. Nolīgumi, uz kuriem var attiekties 81. panta 1. punkts 91. Ražošanas nolīgumi, kurus nevar raksturot kā skaidri ierobežojošas vai neierobežojošas, pamatojoties uz iepriekš minētajiem faktoriem [42], var ietilpt 81. panta 1. punkta darbības jomā , un tie jāanalizē to saimnieciskajā kontekstā. Tas attiecas uz sadarbības nolīgumiem starp konkurentiem, kas rada būtisku izmaksu vienveidības pakāpi, bet neietver cietā kodola ierobežojumus, kā aprakstīts iepriekš. 3.3.2. Tirgus spēja un tirgus struktūras 92. Analīzes sākuma punkts ir pušu stāvoklis konkrētajā(-os) tirgū(-os). Tas ir saistīts ar to, ka bez tirgus spējas ražošanas nolīguma pusēm nav stimula koordinēt savu konkurētspējīgo izturēšanos kā piegādātājiem. Otrkārt, bez pušu tirgus spējas nav ietekmes uz konkurenci tirgū pat tad, ja puses koordinētu savu izturēšanos. 93. Nepastāv absolūts tirgus daļas limits, kas norāda, ka ražošanas nolīgums rada zināmas pakāpes tirgus spēju un tāpēc uz to attiecas 81. panta 1. punkts. Tomēr nolīgumiem par vienpusēju vai savstarpēju specializāciju, kā arī kopīgu ražošanu tiek piešķirts grupāls atbrīvojums ar noteikumu, ka tās ir noslēgtas starp pusēm, kuru apvienotā tirgus daļa nepārsniedz 20 % konkrētajā(-os) tirgū(-os), un ka ir izpildīti citi nosacījumi Specializācijas grupālā atbrīvojuma regulas piemērošanai. Tādēļ attiecībā uz nolīgumiem, uz kuriem attiecas grupālais atbrīvojums, ierobežojošā ietekme jāanalizē tikai tad, ja pušu apvienotā tirgus daļa pārsniedz 20 %. 94. Nolīgumiem, uz kuriem neattiecas Grupālā atbrīvojuma regula, vajadzīga sīkāka analīze. Sākuma punkts ir pušu stāvoklis tirgū. Tam parasti seko koncentrācijas rādītājs un dalībnieku skaits, kā arī citi faktori, kā aprakstīts 1. nodaļā. 95. Parasti analīze aptver tikai konkrēto(-s) tirgu(-s), kuru(-s) tieši skar sadarbība. Noteiktos apstākļos, piemēram, ja pusēm ir ļoti spēcīgs apvienotais stāvoklis iepriekšējā vai nākamā posma tirgū vai tirgos, kas ir citādi saistīti ar tirgiem, kurus tieši skar sadarbība, tomēr var būt jāanalizē arī šie sekundārie tirgi. Tas īpaši attiecas uz to uzņēmumu sadarbību iepriekšējā posma tirgos, kuriem ir arī spēcīgs apvienotais stāvoklis tālāku nākamo posmu tirgos. Līdzīgi var būt jāskata problēmas ar pieejas tirgum ierobežošanu, ja pusēm atsevišķi ir spēcīgs stāvoklis kā izejvielas piegādātājiem vai pircējiem. Pušu stāvoklis tirgū, koncentrācijas rādītājs, dalībnieku skaits un citi strukturāli faktori 96. Ja pušu apvienotā tirgus daļa ir lielāka par 20 %, jānovērtē ražošanas nolīguma iespējamā ietekme uz tirgu. Šai ziņā svarīgs faktors būs tirgus koncentrācija, kā arī tirgus daļas. Jo lielāka ir pušu apvienotā tirgus daļa, jo lielāka ir koncentrācija attiecīgajā tirgū. Tomēr mēreni lielāka tirgus daļa, nekā atļauts grupālajā atbrīvojumā, ne vienmēr nozīmē augstu koncentrācijas rādītāju. Piemēram, pušu apvienotā tirgus daļa, kas ir nedaudz lielāka par 20 %, var rasties tirgū ar mērenu koncentrāciju (HHI mazāks par 1800). Šādā scenārijā ierobežojoša ietekme ir neiespējama. Tomēr koncentrētākā tirgū tirgus daļa, kas ir lielāka par 20 %, līdzās citiem elementiem var novest pie konkurences ierobežošanas (skat. arī 1. piemēru turpmāk). Aina tomēr var mainīties, ja tirgus ir ļoti dinamisks, tirgū ienāk jauni dalībnieki un stāvokļi tirgū bieži mainās. 97. Kopējā ražošanā svarīga loma var būt arī tīklojuma izpausmēm, t.i., saiknēm starp būtisku konkurentu skaitu. Koncentrētā tirgū papildu saiknes radīšana var izjaukt līdzsvaru un padarīt iespējamu slepenu norunu šajā tirgū pat tad, ja pusēm ir ievērojama, bet tomēr mērena apvienotā tirgus daļa (skat. 2. piemēru turpmāk). 98. Īpašos apstākļos sadarbība starp potenciāliem konkurentiem arī var radīt bažas attiecībā uz konkurenci. Tas tomēr aprobežojas ar gadījumiem, kad spēcīgs dalībnieks vienā tirgū sadarbojas ar reālu potenciālo ienācēju, piemēram, ar spēcīgu tā paša produkta vai pakalpojumu piegādātāju blakus esošā ģeogrāfiskā tirgū. Potenciālās konkurences samazināšana rada īpašas problēmas, ja faktiskā konkurence jau ir vāja un ienākšanas draudi ir galvenais konkurences avots. Sadarbība iepriekšējā posma tirgos 99. Pušu galaproduktam svarīgas detaļas vai citas izejvielas kopīga ražošana īpašos apstākļos var radīt negatīvu ietekmi uz tirgu: - pieejas tirgum ierobežošanas problēmas (skat. 3. piemēru turpmāk) ar noteikumu, ka pusēm ir spēcīgs stāvoklis konkrētajā izejvielu tirgū (izmantošana brīvajam tirgum) un ka pārslēgšanās starp izmantošanu pašu vajadzībām un brīvajam tirgum nenotiktu nelielas, bet pastāvīgas konkrētā produkta relatīvās cenas paaugstināšanās gadījumā, - sekundāru ietekmi (skat. 4. piemēru turpmāk) ar noteikumu, ka izejviela ir svarīga izmaksu sastāvdaļa un pusēm ir spēcīgs stāvoklis galaprodukta nākamā posma tirgū. Apakšuzņēmuma līgumi starp konkurentiem 100. Līdzīgas problēmas var rasties, ja konkurents noslēdz apakšuzņēmuma līgumu par svarīgu galaprodukta detaļu vai citu izejvielu piegādi no konkurenta. Tas var novest arī pie: - pieejas tirgum ierobežošanas problēmām ar noteikumu, ka pusēm ir spēcīgs stāvoklis kā piegādātājiem vai pircējiem konkrētajā izejvielu tirgū (izmantošana brīvajam tirgum). Apakšuzņēmuma līguma noslēgšana tad varētu novest pie tā, ka citi konkurenti nevarēs saņemt šo izejvielu par konkurētspējīgu cenu, vai tā, ka citi piegādātāji nevarēt konkurētspējīgi piegādāt izejvielu, ja viņi zaudēs lielu pieprasījuma daļu, - sekundārās ietekmes ar noteikumu, ka izejviela ir svarīga izmaksu sastāvdaļa un pusēm ir spēcīgs stāvoklis galaprodukta nākamā posma tirgū. Specializācijas nolīgumi 101. Uz savstarpējiem specializācijas nolīgumiem, kad tirgus daļas ir mazākas par grupālajā atbrīvojumā noteikto limitu, gandrīz vienmēr attieksies 81. panta 1. punkts, un tie rūpīgi jāpārbauda sakarā ar tirgus sadalīšanas risku (skat. 5. piemēru turpmāk). 3.4. Novērtējums saskaņā ar 81. panta 3. punktu 3.4.1. Saimnieciskie labumi 102. Var uzskatīt, ka visbiežāk izplatītie ražošanas nolīgumu veidi rada kādus saimnieciskus labumus apjomradītu vai diversifikācijas radītu ietaupījumu vai labāku ražošanas tehnoloģiju veidā, ja tie nav līdzeklis cenu noteikšanai, izlaides ierobežošanai vai tirgus un pircēju sadalīšanai. Šajos apstākļos šķiet pamatoti paredzēt šādu nolīgumu atbrīvojumu, kas noved pie konkurences ierobežošanas, līdz tirgus daļas limitam, zemāk par kuru 81. panta 3. punkta piemērošanas nolūkos parasti var uzskatīt, ka ražošanas nolīgumu pozitīvā ietekme būs lielāka par negatīvo ietekmi uz konkurenci. Tādēļ uz nolīgumiem par vienpusēju vai savstarpēju specializāciju, kā arī kopīgu ražošanu attiecas grupālais atbrīvojums (Specializācijas grupālā atbrīvojuma regula) ar noteikumu, ka tajās nav ietverti pamatkodola ierobežojumi (skat. 5. pantu) un tās ir noslēgtas starp pusēm, kuru apvienotā tirgus daļa konkrētajā(-os) tirgū(-os) nepārsniedz 20 %. 103. Attiecībā uz tiem nolīgumiem, uz kuriem neattiecas grupālais atbrīvojums, pusēm jānodemonstrē ražošanas uzlabojumi vai cita efektivitāte. Nevar ņemt vērā efektivitāti, kura dod labumu tikai pusēm, vai izmaksu ietaupījumus, kurus rada izlaides samazināšana vai tirgus sadalīšana. 3.4.2. Nepieciešamība 104. Netiks akceptēti ierobežojumi, kas pārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu iepriekš aprakstītos saimnieciskos labumus. Piemēram, nevajadzētu ierobežot pušu konkurences darbības attiecībā uz izlaidi ārpus sadarbības. 3.4.3. Konkurences nelikvidēšana 105. Atbrīvojums nebūs iespējams, ja pusēm tiek dota iespēja likvidēt konkurenci attiecībā uz būtisku konkrēto produktu daļu. Ja ražošanas nolīguma ietekmē uzņēmums ir dominējošs vai kļūst dominējošs, šādu nolīgumu, kas rada konkurenci kropļojošas sekas 81. panta nozīmē, principā nevar atbrīvot. Tā jāanalizē konkrētajā tirgū, kuram pieder sadarbībai pakļautie produkti, un iespējamos sekundārajos tirgos. 3.5. Piemēri Kopīga ražošana 106. Turpmākie divi piemēri attiecas uz hipotētiskiem gadījumiem, kas rada konkurences problēmas konkrētajā tirgū, kuram pieder kopīgi ražoti produkti. 107. 1 . piemērs Situācija: Divi ķīmiskā pamatprodukta X piegādātāji A un B nolemj būvēt jaunu ražošanas uzņēmumu, kuru kontrolē kopuzņēmums. Šis uzņēmums ražos aptuveni 50 % no to kopējās izlaides. X ir viendabīgs produkts un nav aizstājams ar citiem produktiem, t. i., pats veido konkrētu tirgu. Tirgus ir diezgan nemainīgs. Puses ievērojami nepalielinās kopējo izlaidi, bet slēgs divas vecas rūpnīcas un pārvietos jaudu uz jauno uzņēmumu. A un B katram ir 20 % tirgus daļa. Ir trīs citi būtiski piegādātāji, katrs ar 10-15 % tirgus daļu, un vairāki mazāki dalībnieki. Analīze: Šis kopuzņēmums varētu ietekmēt pušu konkurences darbības, jo koordinācija dotu tiem ievērojamu tirgus spēju vai pat dominējošu stāvokli. Iespējama smaga ierobežojoša ietekme tirgū. Lieli efektivitātes pieaugumi, kas var pārsniegt šo ietekmi, šādā scenārijā ir neiespējami, ja nevar sagaidīt būtisku izlaides palielinājumu. 108. 2 . piemērs Situācija: Divi piegādātāji A un B veido ražošanas kopuzņēmumu tajā pašā konkrētajā tirgū kā 1. piemērā. Kopuzņēmums arī ražo 50 % no pušu kopējās izlaides. A un B katram ir 15 % tirgus daļa. Ir tīs citi tirgus dalībnieki: C ar 30 % tirgus daļu, D ar 25 % un E ar 15 %. B jau ir kopīgs ražošanas uzņēmums ar E. Analīze: Šeit tirgum ir raksturīgs ļoti maz dalībnieku un diezgan simetriskas struktūras. Kopuzņēmums rada papildu saikni starp dalībniekiem. Koordinācija starp A un B de facto vēl vairāk palielinātu koncentrāciju un arī saistītu E ar A un B. Šī sadarbība varētu radīt smagu ierobežojošu ietekmi, un, tāpat kā 1. piemērā, lielus efektivitātes pieaugumus nevar gaidīt. 109. Turpmāk aprakstītais 3. piemērs arī attiecas uz konkrēto tirgu, kuram pieder kopīgi ražoti produkti, bet pierāda to kritēriju nozīmi, kas nav tirgus daļa (šeit: pārslēgšanās starp ražošanu pašu vajadzībām un brīvajam tirgum). 110. 3 . piemērs Situācija: A un B izveido ražošanas kopuzņēmumu starpproduktam X, pārstrukturējot pašreizējos uzņēmumus. Kopuzņēmums pārdod X vienīgi A un B. Tas ražo 40 % no A kopējās X izlaides un 50 % no B kopējās izlaides. A un B izmanto X pašu vajadzībām un ir arī piegādātāji brīvajam tirgum. A kopējā X ražošanas izlaide ir 10 %, B daļa veido 20 % un kopuzņēmuma daļa – 14 %. Tomēr brīvajā tirgū A un B tirgus daļa ir attiecīgi 25 % un 35 %. Analīze: Neskatoties uz pušu spēcīgo stāvokli brīvajā tirgū, sadarbība nevar likvidēt efektīvo konkurenci X tirgū, ja pārslēgšanās izmaksas starp izmantošanu pašu vajadzībām un brīvajam tirgum ir nelielas. Tomēr tikai ļoti ātra pārslēgšanās darbotos pretī lielajai 60 % tirgus daļai. Citādi šis ražošanas uzņēmums rada nopietnas konkurences bažas, kuras nevar pārspēt pat būtiski saimnieciskie labumi. 111. Turpmāk aprakstītais 4. piemērs attiecas uz sadarbību attiecībā uz svarīgu starpproduktu ar sekundāru ietekmi uz nākamā posma tirgu. 112. 4 . piemērs Situācija: A un B izveido ražošanas kopuzņēmumu starpproduktam X. Tie slēgs savas fabrikas, kuras ražo X, un segs savu nepieciešamību pēc X vienīgi no kopuzņēmuma. Starpprodukts veido 50 % no galaprodukta Y kopējām izmaksām. A un B katram ir 20 % tirgus daļa attiecībā uz Y. Ir divi citi būtiski Y piegādātāji, katrs ar 15 % tirgus daļu, un vairāki mazāki konkurenti. Analīze: Šeit izmaksu vienveidība ir liela; turklāt puses iegūtu tirgus spēju, koordinējot savu izturēšanos Y tirgū. Šis gadījums rada konkurences problēmas un novērtējums ir gandrīz identisks 1. piemēram, lai gan šeit sadarbība notiek iepriekšējā posma tirgū. Savstarpēja specializācija 113. 5. piemērs Situācija: A un B katrs ražo un piegādā viendabīgus produktus X un Y, kas pieder dažādiem tirgiem. A tirgus daļa attiecībā uz X ir 28 %, un attiecībā uz Y tā ir 10 %. B daļa attiecībā uz X ir 10 %, un attiecībā uz Y tā ir 30 %. Apjomradītu ietaupījumu dēļ viņi noslēdz savstarpēju specializācijas nolīgumu, saskaņā ar kuru A turpmāk ražos tikai X un B ražos tikai Y. Abi vienojas par savstarpējām piegādēm tā, ka viņi abi paliks tirgos kā piegādātāji. Produktu viendabīgo īpašību dēļ izplatīšanas izmaksas ir mazsvarīgākas. Ir divi citi X un Y ražojoši piegādātāji ar aptuveni 15 % tirgus daļu katrs, pārējiem piegādātājiem ir 5–10 % daļas. Analīze: Izmaksu vienveidības pakāpe ir ļoti augsta, tikai samērā mazsvarīgās izplatīšanas izmaksas paliek atsevišķi. Tāpēc konkurencei paliek ļoti maz vietas. Puses iegūtu tirgus spēju, koordinējot savu izturēšanos X un Y tirgos. Turklāt Y tirgus piegādes no A un X tirgus piegādes no B laika gaitā varētu samazināties. Šis gadījums rada konkurences problēmas, kuras nevar pārspēt apjomradīti ietaupījumi. Scenārijs varētu mainīties, ja X un Y būtu neviendabīgi produkti ar ļoti lielu tirdzniecības un izplatīšanas izmaksu daļu (piemēram, 65–70 % no kopējām izmaksām). Turklāt, ja pilna diferencētu produktu diapazona piedāvājums būtu nosacījums sekmīgai konkurēšanai, vienas vai vairāku pušu kā X un/vai Y piegādātāju atkāpšanās būtu maz ticama. Tādā scenārijā var izpildīt atbrīvojuma kritērijus (ar noteikumu, ka ietaupījumi ir būtiski) par spīti uz lielajām tirgus daļām. Apakšuzņēmuma līgumu slēgšana starp konkurentiem 114. 6. piemērs Situācija: A un B ir konkurenti galaprodukta X tirgū. A tirgus daļa ir 15 %, B – 20 %. Abi ražo arī starpproduktu Y, kas ir izejviela X ražošanā, bet tiek izmantots arī citu produktu ražošanai. Tas veido 10 % no X cenas. A ražo Y iekšējam patēriņam, turpretim B arī pārdod Y pircējiem – trešām personām. Tā tirgus daļa attiecībā uz Y ir 10 %. A un B vienojas par apakšuzņēmuma līgumu, ar ko A iegādāsies 60 % no nepieciešamā Y no B. Tas turpinās ražot 40 % no iekšēji nepieciešamā daudzuma, lai nezaudētu zinātību (know-how) par Y ražošanu. Analīze: Tā kā A ir ražojis Y tikai iekšējam patēriņam, vispirms jāanalizē, vai A ir reāls potenciāls ienācējs tirdzniecības tirgū Y pārdošanai trešām personām. Ja tas tā nav, tad līgums neierobežo konkurenci attiecībā uz Y. Sekundārā ietekme X tirgū arī ir neiespējama, ņemot vērā izmaksu zemo vienveidības pakāpi, ko rada līgums. Ja A tiktu uzskatīts par reālu potenciālu ienācēju tirdzniecības tirgū Y pārdošanai trešām personām, būtu jāņem vērā B tirgus stāvoklis Y tirgū. Tā kā B tirgus daļa ir diezgan neliela, analīzes rezultāts nemainītos. 4. IEPIRKUMU NOLĪGUMI 4.1. Definīcija 115. Šī nodaļa pievēršas nolīgumiem par kopīgiem produktu iepirkumiem. Kopīgus iepirkumus var veikt kopīgi kontrolēts uzņēmums, uzņēmums, kurā daudziem uzņēmumiem pieder neliela daļa, ar līgumu vai pat brīvāku sadarbības veidu. 116. Iepirkumu nolīgumus bieži slēdz mazie un vidējie uzņēmumi, lai panāktu apjomus un atlaides, kas līdzīgas to lielākajiem konkurentiem. Tādēļ šie nolīgumi starp maziem un vidējiem uzņēmumiem parasti veicina konkurenci. Pat tad, ja rodas vidēja tirgus spējas pakāpe, apjomradīti ietaupījumi to var pārspēt ar nosacījumu, ka puses faktiski apvieno apjomu. 117. Kopīgi iepirkumi var ietvert gan horizontālus, gan vertikālus nolīgumus. Šajos gadījumos ir vajadzīga divpakāpju analīze. Pirmkārt, horizontāli nolīgumi jānovērtē atbilstīgi šajās pamatnostādnēs aprakstītajiem principiem. Ja šis novērtējums noved pie secinājuma, ka sadarbība starp konkurentiem iepirkšanas jomā ir pieņemama, būs vajadzīgs turpmāks novērtējums, lai pārbaudītu vertikālos nolīgumus, kas noslēgti ar piegādātājiem vai atsevišķiem pārdevējiem. Pēdējā novērtējumā tiks ievēroti Grupālā atbrīvojuma regulā un Pamatnostādnēs par vertikāliem ierobežojumiem [43] ietvertie nosacījumi . 118. Piemērs būtu mazumtirgotāju grupas izveidota asociācija produktu kopīgai iepirkšanai. Horizontāli nolīgumi, kas noslēgti starp asociācijas locekļiem, vai asociācijas pieņemti lēmumi vispirms jānovērtē kā horizontāls nolīgums saskaņā ar šīm pamatnostādnēm. Tikai tad, ja šis novērtējums ir pozitīvs, jānovērtē rezultējošie vertikālie nolīgumi starp asociāciju un atsevišķiem locekļiem vai starp asociāciju un piegādātājiem. Uz šiem nolīgumiem līdz noteiktam limitam attiecas grupālais atbrīvojums attiecībā uz vertikāliem ierobežojumiem [44]. Tie nolīgumi, uz kuriem neattiecas vertikālais grupālais atbrīvojums, netiks uzskatītas par nelikumīgām, bet tām var būt nepieciešama atsevišķa pārbaude. 4.2. Konkrētie tirgi 119. Kopīgi iepirkumi var ietekmēt divus tirgus. Pirmkārt, tirgu(-s), kuru(-s) tieši skar sadarbība, t. i., konkrēto(-s) iepirkšanas tirgu(-s). Otrkārt, pārdošanas tirgu(-s), t. i., nākamā posma tirgu(-s), kur kopīgas iepirkšanas nolīguma dalībnieki darbojas kā pārdevēji. 120. Definējot konkrētos iepirkšanas tirgus, ievēro principus, kas aprakstīti Komisijas paziņojumā par konkrētā tirgus definēšanu un pamatojas uz aizstājamības jēdzienu, lai noteiktu konkurences ierobežojumus. Vienīgā "pārdošanas tirgu" definēšanas atšķirība ir tā, ka aizstājamība jādefinē no piedāvājuma viedokļa, nevis no pieprasījuma viedokļa. Citiem vārdiem: piegādātāja alternatīvas ir izšķirīgas, nosakot konkurences ierobežojumus pircējiem. Tos varētu analizēt, piemēram, pārbaudot piegādātāju reakciju uz nelielu, bet ilgstošu cenu samazinājumu. Ja tirgus ir definēts, tirgus daļu var aprēķināt kā procentuālu daļu, kurai konkrēto pušu iepirkumi veidojas no iepirktā produkta vai pakalpojuma kopējās pārdošanas konkrētajā tirgū. 121. 1. piemērs Vieglo automobiļu ražotāju grupa vienojas kopīgi iegādāties produktu X. To apvienotie X iepirkumi veido 15 vienības. Visa X pārdošana vieglo automobiļu ražotājiem veido 50 vienības. Taču X tiek pārdots arī citu preču, ne tikai vieglo automobiļu ražotājiem. Visa X pārdošana veido 100 vienības. Tādējādi grupas (iepirkšanas) tirgus daļa ir 15 %. 122. Ja puses bez tam ir konkurenti vienā vai vairākos pārdošanas tirgos, arī šie tirgi ir svarīgi novērtējumam. Konkurences ierobežojumi šajos tirgos ir vairāk iespējami, ja puses sasniegs tirgus spēju, koordinējot savu izturēšanos, un ja pusēm ir kopīga būtiska to kopējo izmaksu daļa. Tā tas, piemēram, ir gadījumā, ja mazumtirgotāji, kas darbojas tajā(-os) pašā(-os) konkrētajā(-os) mazumtirdzniecības tirgū(-os), kopīgi iepērk būtisku produktu daudzumu, ko tie piedāvā tālākai pārdošanai. Tā tas var būt arī gadījumā, ja konkurējoši galaprodukta ražotāji un pārdevēji kopīgi iepērk lielu kopējo izejvielu daļu. Pārdošanas tirgi jādefinē, piemērojot metodiku, kas aprakstīta Komisijas paziņojumā par konkrētā tirgus definēšanu. 4.3. Novērtējums saskaņā ar 81. panta 1. punktu 4.3.1. Nolīguma veids 4.3.1.1. Nolīgumi, uz kuriem neattiecas 81. panta 1. punkts 123. Pēc savas būtības kopīgu iepirkumu nolīgumi tiks noslēgti starp uzņēmumiem, kuri ir vismaz konkurenti iepirkšanas tirgos. Ja tomēr sadarbojas konkurējoši pircēji, kuri nedarbojas tajā pašā tālāka nākamā posma konkrētajā tirgū (piemēram, mazumtirgotāji, kuri darbojas citos ģeogrāfiskajos tirgos un kurus nevar uzskatīt par reāliem potenciāliem konkurentiem), uz tiem reti attieksies 81. panta 1. punkts, ja pusēm nav ļoti spēcīgs stāvoklis iepirkšanas tirgos, ko varētu izmantot, lai kaitētu citu dalībnieku konkurētspējīgajam stāvoklim attiecīgajos pārdošanas tirgos. 4.3.1.2. Nolīgumi, uz kuriem gandrīz vienmēr attiecas 81. panta 1. punkts 124. Uz iepirkumu nolīgumiem 81. panta 1. punkts attiecas pēc to būtības, ja sadarbība patiešām neskar iepirkumus, bet kalpo par līdzekli, lai iesaistītos slēptā kartelī, t. i., citādi aizliegta cenu noteikšana, izlaides ierobežošana vai tirgus sadale. 4.3.1.3. Nolīgumi, uz kuriem var attiekties 81. panta 1. punkts 125. Vairākums iepirkumu nolīgumu jāanalizē to juridiskajā un saimnieciskajā kontekstā. Analīzei jāaptver gan iepirkšanas, gan pārdošanas tirgus. 4.3.2. Tirgus spēja un tirgus struktūras 126. Analīzes sākuma punkts ir pušu pirktspējas pārbaude. Var domāt par pirktspēju, ja iepirkumu nolīgums veido ievērojami lielu iepirkumu tirgus kopējā apjoma daļu tā, ka cenas var samazināt zemāk par konkurētspējīgo līmeni vai var ierobežot konkurējošu pircēju pieeju tirgum. Augsta pirktspējas pakāpe pār piegādātājiem tirgū var radīt neefektivitāti, piemēram, kvalitātes samazinājumus, inovācijas sasniegumu mazināšanu vai galu galā piedāvājumu, kas mazāks par optimālo. Tomēr galvenās bažas pirktspējas kontekstā rada tas, ka zemākas cenas nevar nodot tālāk nākamo posmu pircējiem un ka tas pircēju konkurentiem var radīt izmaksu pieaugumu pārdošanas tirgos, jo piegādātāji centīsies atgūt cenu samazinājumus vienai pircēju grupai, palielinot cenas citiem pircējiem, vai konkurentiem būs mazāk pieejami efektīvi piegādātāji. No tā izriet, ka iepirkšanas tirgiem un pārdošanas tirgiem raksturīgas turpmāk izklāstītās savstarpējās atkarības. Savstarpējās atkarības starp iepirkšanas un pārdošanas tirgu(-iem) 127. Konkurējošu pircēju sadarbība var ievērojami ierobežot konkurenci, radot pirktspēju. Lai gan pirktspējas rašanās var piedāvāt zemākas cenas patērētājiem, pirktspēja ne vienmēr ir konkurenci veicinoša un noteiktos apstākļos var pat radīt nopietnu negatīvu ietekmi uz konkurenci. 128. Pirmkārt, zemas iepirkšanas izmaksas, izmantojot pirktspēju, nevar uzskatīt par konkurenci veicinošām, ja pircējiem kopā ir spēja pārdošanas tirgos. Šādā gadījumā izmaksu ietaupījumi, iespējams, netiek nodoti patērētājiem. Jo lielāka ir pušu apvienotā spēja pārdošanas tirgos, jo lielāks ir pušu stimuls koordinēt savu izturēšanos kā pārdevējiem. To var veicināt, ja puses sasniedz augstu izmaksu vienveidības pakāpi ar kopīgu iepirkšanu. Piemēram, ja lielu mazumtirgotāju grupa kopīgi iepērk lielu produktu daļu, viņiem būs kopīga liela kopējo izmaksu daļa. Tādēļ kopīgas iepirkšanas negatīvā ietekme var būt diezgan līdzīga kopīgai ražošanai. 129. Otrkārt, spēju pārdošanas tirgos var radīt vai palielināt ar pirktspēju, kuru izmanto, lai ierobežotu konkurentus vai palielinātu konkurentu izmaksas. Vienas pircēju grupas ievērojama pirktspēja var novest pie konkurējošu pircēju ierobežošanas, ierobežojot to pieeju efektīviem piegādātājiem. Tas var arī radīt izmaksu pieaugumus konkurentiem, jo piegādātāji centīsies atgūt cenu samazinājumus vienai pircēju grupai, palielinot cenas citiem pircējiem (piemēram, mazumtirgotāju piegādātāju atlaižu diskriminācija). Tas ir iespējams tikai tad, ja iepirkšanas tirgu piegādātājiem ir arī zināma tirgus spējas pakāpe. Abos gadījumos konkurenci pārdošanas tirgos var tālāk ierobežot ar pirktspēju. 130. Nepastāv absolūts limits, kas norāda, ka iepirkšanas sadarbība rada zināmu tirgus spējas pakāpi un tādējādi uz to attiecas 81. panta 1. punkts. Vairākumā gadījumu tomēr ir neiespējami, ka pastāv tirgus spēja, ja nolīguma pusēm ir par 15 % mazāka apvienota tirgus daļa iepirkšanas tirgū(-os), kā arī par 15 % mazāka apvienota tirgus daļa pārdošanas tirgū(-os). Jebkurā gadījumā šajā tirgus daļas līmenī ir iespējams, ka konkrētais nolīgums atbilst 81. panta 3. punkta nosacījumiem, kas izklāstīti turpmāk. 131. Tirgus daļa, kas pārsniedz šo limitu, automātiski nenorāda, ka sadarbība rada negatīvu ietekmi uz tirgu, bet vajadzīgs sīkāks novērtējums par kopīgu iepirkumu nolīguma ietekmi uz tirgu, ietverot tādus faktorus kā tirgus koncentrācija un spēcīgu piegādātāju iespējama kompensācijas spēja. Uz kopīgu iepirkšanu, kas ietver puses. kuru apvienotā tirgus daļa koncentrētā tirgū ir ievērojami lielāka par 15 %, iespējams, attieksies 81. panta 1. punkts, un pusēm jānodemonstrē efektivitāte, kas var būt lielāka par ierobežojošo ietekmi. 4.4. Novērtējums saskaņā ar 81. panta 3. punktu 4.4.1. Saimnieciskie labumi 132. Iepirkumu nolīgumi var radīt saimnieciskus labumus, piemēram, apjomradītus ietaupījumus pasūtīšanā vai transportēšanā, kas var būt lielāki par ierobežojošo ietekmi. Ja pusēm kopā ir ievērojama pirktspēja vai pārdošanas spēja, rūpīgi jāpārbauda efektivitātes jautājums. Nevar ņemt vērā izmaksu ietaupījumus, kurus radījusi vienīgi spējas izmantošana un kuri nedod labumu patērētājiem. 4.4.2. Nepieciešamība 133. Iepirkumu nolīgumus nevar atbrīvot, ja tie uzliek ierobežojumus, kuri nav nepieciešami iepriekš minēto labumu gūšanai. Pienākums pirkt vienīgi sadarbības ceļā noteiktos gadījumos var būt nepieciešams, lai sasniegtu nepieciešamo daudzumu apjomradītu ietaupījumu nodrošināšanai. Tomēr šāds pienākums jānovērtē saistībā ar katru atsevišķu gadījumu. 4.4.3. Konkurences nelikvidēšana 134. Atbrīvojums nebūs iespējams, ja pusēm tiek dota iespēja likvidēt konkurenci attiecībā uz būtisku konkrēto produktu daļu. Šim novērtējumam jāaptver pirkšanas un pārdošanas tirgi. Pušu apvienotās tirgus daļas var uzskatīt par sākuma punktu. Tad jānovērtē, vai šīs tirgus daļas liecina par dominējošu stāvokli un vai ir kādi atvieglojoši faktori, piemēram, piegādātāju kompensācijas spēja iepirkšanas tirgos vai potenciāls iekļūšanai pārdošanas tirgos. Ja iepirkumu nolīguma ietekmē uzņēmums dominē vai kļūst dominējošs pirkšanas vai pārdošanas tirgū, šādu nolīgumu, kas rada konkurenci kropļojošas sekas 81. panta nozīmē, principā nevar atbrīvot. 4.5. Piemēri 135. 2. piemērs Situācija: Divi ražotāji A un B nolemj kopīgi iepirkt detaļu X. Viņi ir konkurenti pārdošanas tirgū. Kopā viņu iepirkumi veido 35 % no X kopējās pārdošanas EEZ, kas tiek uzskatīts par konkrēto ģeogrāfisko tirgu. Ir 6 citi ražotāji (A un B konkurenti pārdošanas tirgū), kuri veido iepirkšanas tirgus atlikušos 65 %; vienam ir 25 %, pārējiem ir ievērojami mazāk. Piegādes puse ir diezgan koncentrēta ar sešiem X detaļas piegādātājiem, divi ar 30 % tirgus daļu katrs, un pārējie ar 10—15 % (HHI 2300—2500). Pārdošanas tirgū A un B apvienotā tirgus daļa sasniedz 35 %. Analīze: Sakarā ar pušu tirgus spēju pārdošanas tirgū labumus no iespējamiem izmaksu ietaupījumiem nevar nodot galapatērētājiem. Turklāt kopīga iepirkšana var palielināt pušu mazāko konkurentu izmaksas, jo abi spēcīgie piegādātāji, iespējams, atgūst cenu samazinājumus grupai, palielinot cenas mazākiem pircējiem. Rezultāts var būt koncentrācijas palielināšanās nākamā posma tirgū. Turklāt sadarbība var novest pie tālākas koncentrācijas starp piegādātājiem, jo mazākie, kuri, iespējams, jau strādā ar apjomu, kas ir tuvs minimālajam optimālajam apjomam vai mazāks par to, var tikt izstumti no uzņēmējdarbības, ja tie nespēj tālāk samazināt cenas. Šāds gadījums, iespējams, rada būtisku konkurences ierobežojumu, kuru nevar pārsniegt iespējami efektivitātes ieguvumi no apjoma apvienošanas. 136. 3. piemērs Situācija: 150 nelieli mazumtirgotāji noslēdz nolīgumu par kopīgas iepirkšanas organizācijas izveidi. Viņu pienākums ir iepirkt minimālo daudzumu caur organizāciju, kas veido aptuveni 50 % no katra mazumtirgotāja kopējām izmaksām. Mazumtirgotāji var iepirkt vairāk nekā minimālo daudzumu caur organizāciju, un viņi var arī iepirkt ārpus sadarbības. Viņiem ir 20 % apvienotā tirgus daļa gan iepirkšanas, gan pārdošanas tirgū(-os). A un B ir divi lieli konkurenti, A ir 25 % katrā no attiecīgajiem tirgiem, B – 35 %. Pārējie mazākie konkurenti arī ir izveidojuši iepirkšanas grupu. 150 mazumtirgotāji panāk ietaupījumus, apvienojot būtisku daudzumu un iepirkšanas uzdevumus. Analīze: Mazumtirgotāji var panākt izmaksu augstu vienveidības pakāpi, ja viņi galu galā kopā iepērk vairāk par saskaņoto minimālo daudzumu. Tomēr kopā viņiem ir tikai vidējs tirgus stāvoklis iepirkšanas un pārdošanas tirgū. Turklāt sadarbība dod dažus apjomradītus ietaupījumus. Šo sadarbību var atbrīvot. 137. 4. piemērs Situācija: Divas lielveikalu ķēdes noslēdz nolīgumu par produktu kopīgu iepirkšanu, kas veido aptuveni 50 % no kopējām izmaksām. Konkrētajos dažādu kategoriju produktu iepirkšanas tirgos pusēm ir daļas no 25 % līdz 40 %, konkrētajā pārdošanas tirgū (pieņemot, ka ir tikai viens konkrēts ģeogrāfisks tirgus) tie sasniedz 40 %. Ir pieci citi būtiski mazumtirgotāji, katrs ar 10—15 % tirgus daļu. Iekļūšana tirgū nav iespējama. Analīze: Iespējams, ka šis kopīgas iepirkšanas nolīgums ietekmētu pušu konkurences darbību, jo koordinācija dotu tiem būtisku tirgus spēju. Tas jo īpaši būtu tā gadījumā, ja iekļūšana ir vāja. Stimuls koordinēt izturēšanos ir lielāks, ja izmaksas ir līdzīgas. Pušu līdzīgas peļņas normas pievienotu stimulu noteikt tādas pašas cenas. Pat tad, ja efektivitāti rada sadarbība, to nevar atbrīvot augstās tirgus spējas pakāpes dēļ. 138. 5. piemērs Situācija: nelieli kooperatīvi noslēdz nolīgumu par kopīgas iepirkšanas organizācijas izveidi. To pienākums ir iepirkt minimālu daudzumu caur organizāciju. Puses var iepirkt vairāk nekā minimālo daudzumu caur organizāciju, bet tās var arī iepirkt ārpus sadarbības. Katrai pusei ir 5 % kopējā tirgus daļa gan iepirkšanas, gan pārdošanas tirgū, nodrošinot 25 % apvienoto tirgus daļu. Ir divi citi būtiski mazumtirgotāji, katrs ar 20—25 % tirgus daļu, un vairāki nelieli mazumtirgotāji, kuru tirgus daļas mazākas par 5 %. Analīze: Kopīgas iepirkšanas organizācijas izveide var dot pusēm tādas pakāpes tirgus stāvokli iepirkšanas un pārdošanas tirgū, kas ļauj tām konkurēt ar abiem lielākajiem mazumtirgotājiem. Turklāt šo abu citu dalībnieku klātbūtne ar līdzīgiem tirgus stāvokļa līmeņiem var novest pie nolīguma efektivitātes nodošanas patērētājiem. Šādā scenārijā nolīgumu var atbrīvot. 5. TIRDZNIECĪBAS NOLĪGUMI 5.1. Definīcija 139. Šajā iedaļā iekļautie nolīgumi ietver sadarbību starp konkurentiem produktu pārdošanā, izplatīšanā vai reklamēšanā. Šiem nolīgumiem var būt ļoti atšķirīga darbības joma atkarībā no tirdzniecības funkcijām, kuras ietver sadarbība. Vienā spektra galā ir kopīga pārdošana, kas noved pie visu tirdzniecības aspektu kopīgas noteikšanas, kuri saistīti ar produkta pārdošanu, ieskaitot cenu. Otrā galā ir ierobežotāki nolīgumi, kas pievēršas tikai vienai konkrētai tirdzniecības funkcijai, piemēram, izplatīšanai, servisam vai reklamēšanai. 140. Vissvarīgākie no šiem ierobežotākajiem nolīgumiem šķiet izplatīšanas nolīgumi. Uz šiem nolīgumiem parasti attiecas Grupālā atbrīvojuma regula un Pamatnostādnes par vertikāliem ierobežojumiem, ja puses nav faktiski vai potenciāli konkurenti. Šajā gadījumā Grupālā atbrīvojuma regula attiecas tikai uz vertikāliem nolīgumiem, kas nav savstarpēji, starp konkurentiem, ja a) pircēja gada apgrozījums kopā ar saistītiem uzņēmumiem nepārsniedz 100 miljonu EUR, vai b) piegādātājs ir produktu ražotājs un izplatītājs, bet pircējs ir izplatītājs, kas nav arī produktu ražotājs, kuri konkurē ar līguma produktiem, vai c) piegādātājs ir pakalpojumu sniedzējs vairākos tirdzniecības līmeņos, turpretim pircējs nesniedz konkurējošus pakalpojumus tirdzniecības līmenī, kurā tas iepērk līguma pakalpojumus [45]. Ja konkurenti vienojas savstarpēji izplatīt produktus, noteiktos gadījumos pastāv iespēja, ka nolīgumu mērķis vai sekas ir tirgu sadalīšana starp pusēm vai tās noved pie slepena norunas. Tas pats attiecas uz nolīgumiem, kas nav savstarpēji, starp konkurentiem, kuri pārsniedz noteiktu lielumu. Tādējādi šie nolīgumi vispirms jānovērtē atbilstīgi turpmāk izklāstītajiem principiem. Ja šis novērtējums noved pie secinājuma, ka sadarbība starp konkurentiem izplatīšanas jomā principā būtu pieņemama, būs vajadzīgs turpmāks novērtējums, lai pārbaudītu vertikālos ierobežojumus, kas ietverti šajos nolīgumos. Šis novērtējums jābalsta uz principiem, kas izklāstīti Pamatnostādnēs par vertikāliem ierobežojumiem. 141. Papildus jānošķir nolīgumi, kuros puses vienojas tikai par kopīgu tirdzniecību, un nolīgumi, kuros tirdzniecība ir saistīta ar citu sadarbību. Tā tas var būt, piemēram, attiecībā uz kopīgu ražošanu vai kopīgu iepirkšanu. Šie nolīgumi tiks aplūkoti tāpat kā attiecīgo sadarbības veidu novērtējumā. 5.2. Konkrētie tirgi 142. Lai novērtētu konkurētspējīgas attiecības starp sadarbības pusēm, pirmkārt, jādefinē konkrētais produkts un ģeogrāfiskais(-ie) tirgus(-i), kurus tieši skar sadarbība (t. i., tirgus(-i), kam pieder nolīgumam pakļautie produkti). Otrkārt, tirdzniecības nolīgumi vienā tirgū var ietekmēt arī pušu konkurences darbības blakus tirgū, kas cieši saistīts ar tirgu, kuru tieši skar sadarbība. 5.3. Novērtējums saskaņā ar 81. panta 1. punktu 5.3.1. Nolīguma veids 5.3.1.1. Nolīgumi, uz kuriem neattiecas 81. panta 1. punkts 143. Konkurences noteikumi attiecas uz šajā iedaļā iekļautajiem tirdzniecības nolīgumiem tikai tad, ja nolīgumu puses ir konkurenti. Ja puses skaidri nekonkurē attiecībā uz produktiem vai pakalpojumiem, kas iekļauti nolīgumā, nolīgums nevar radīt horizontāla rakstura konkurences problēmas. Uz nolīgumu tomēr var attiekties 81. panta 1. punkts, ja tas ietver vertikālus ierobežojumus, piemēram, pasīvās pārdošanas ierobežojumus, tālākas pārdošanas cenas saglabāšanu utt. Tas ir spēkā arī tad, ja sadarbība tirdzniecībā ir objektīvi nepieciešama, lai ļautu vienai pusei iekļūt tirgū, kurā tā nevarētu iekļūt atsevišķi, piemēram, ar to saistīto izmaksu dēļ. Šī principa īpašs piemērošanas gadījums būtu konsorciju nolīgumi, kas ļauj iesaistītajiem uzņēmumiem sagatavot ticamu piedāvājumu par projektiem, kurus tie nespētu izpildīt vai par kuriem tie nebūtu iesnieguši piedāvājumu atsevišķi. Tā kā tādēļ tie nav potenciāli piedāvājumu konkursa konkurenti, nepastāv konkurences ierobežojums. 5.3.1.2. Nolīgumi, uz kuriem gandrīz vienmēr attiecas 81. panta 1. punkts 144. Galvenās konkurences bažas par tirdzniecības nolīgumu starp konkurentiem ir cenu noteikšana. Nolīgumiem, kas aprobežojas ar kopīgu pārdošanu, parasti mērķis un sekas ir konkurējošu ražotāju cenu politikas koordinēšana. Šajā gadījumā tās ne tikai likvidē cenu konkurenci starp pusēm, bet arī ierobežo produktu apjomu, kas dalībniekiem jāpiegādā pasūtījumu piešķiršanas sistēmas ietvaros. Tādēļ tās ierobežo konkurenci starp pusēm no piedāvājuma puses un ierobežo pircēju izvēli, un uz tām attiecas 81. panta 1. punkts. 145. Šis novērtējums nemainās, ja nolīgums ir neekskluzīvs. 81. panta 1. punkts ir spēkā pat tad, ja puses var brīvi pārdot ārpus nolīguma, kamēr var uzskatīt, ka nolīgums novedīs pie pušu noteikto cenu vispārējas koordinācijas. 5.3.1.3. Nolīgumi, uz kuriem var attiekties 81. panta 1. punkts 146. Attiecībā uz tirdzniecības nolīgumiem, kas nesniedzas līdz kopīgai pārdošanai, būs divas galvenās problēmas. Pirmā ir tā, ka kopīga tirdzniecība nodrošina skaidru iespēju slepenas tirdzniecības informācijas apmaiņai, jo īpaši par realizācijas stratēģiju un cenu noteikšanu. Otrā ir tā, ka atkarībā no tirdzniecības izmaksu struktūras var būt kopīgs būtisks ieguldījums pušu galīgajās izmaksās. Tā rezultātā var būt ierobežots cenu konkurences faktiskais apjoms galīgās pārdošanas līmenī. Tādēļ uz kopīgas tirdzniecības nolīgumiem var attiekties 81. panta 1. punkts, ja tie ļauj veikt slepenas tirdzniecības informācijas apmaiņu vai ietekmē pušu galīgo izmaksu būtisku daļu. 147. Īpašas bažas saistībā ar izplatīšanas nolīgumiem starp konkurentiem, kuri darbojas dažādos ģeogrāfiskos tirgos, ir tādas, ka tie var izraisīt tirgus sadalīšanu vai būt par tās instrumentu. Savstarpēju nolīgumu gadījumā par produktu savstarpēju izplatīšanu nolīguma puses sadala tirgus vai pircējus un likvidē konkurenci savā starpā. Galvenais jautājums šī nolīguma veida novērtēšanā ir, vai konkrētais nolīgums ir objektīvi nepieciešams, lai puses iekļūtu viena otras tirgū. Ja tā, nolīgums nerada horizontālas konkurences problēmas. Uz izplatīšanas nolīgumu tomēr var attiekties 81. panta 1. punkts, ja tas ietver vertikālus ierobežojumus, piemēram, pasīvās pārdošanas ierobežojumus, tālākas pārdošanas cenas saglabāšanu utt. Ja nolīgums nav objektīvi nepieciešams, lai puses iekļūtu viena otras tirgū, uz to attiecas 81. panta 1. punkts. Ja nolīgums nav savstarpējs, tirgus sadalīšanas risks ir mazāk izteikts. Tomēr tas jānovērtē, ja nolīgums, kas nav savstarpējs, veido pamatu pušu savstarpējai norunai neiekļūt vienai otras tirgū vai ir līdzeklis, lai kontrolētu pieeju "ievešanas tirgum" vai konkurenci tajā. 5.3.2. Tirgus spēja un tirgus struktūra 148. Kā norādīts iepriekš, uz nolīgumiem, kuros ietverta cenu noteikšana, vienmēr attieksies 81. panta 1. punkts neatkarīgi no pušu tirgus spējas. Tās tomēr var atbrīvot saskaņā ar 81. panta 3. punktu turpmāk aprakstītajos apstākļos. 149. Uz tirdzniecības nolīgumiem starp konkurentiem, kas neietver cenu noteikšanu, 81. panta 1. punkts attiecas tikai tad, ja nolīguma pusēm ir zināmas pakāpes tirgus spēja. Vairākumā gadījumu ir neiespējami, ka pastāv tirgus spēja, ja nolīguma pušu apvienotā tirgus daļa ir mazāka par 15 %. Jebkurā gadījumā šajā tirgus daļas līmenī ir iespējams, ka konkrētais nolīgums atbilst 81. panta 3. punkta nosacījumiem, kas izklāstīti turpmāk. 150. Ja pušu apvienotā tirgus daļa ir lielāka par 15 %, jānovērtē kopīgā tirdzniecības nolīguma iespējamā ietekme uz tirgu. Šai ziņā nozīmīgs faktors būs tirgus koncentrācija, kā arī tirgus daļas. Jo koncentrētāks tirgus, jo vairāk lietderīgas informācijas par cenām vai realizācijas stratēģiju, lai mazinātu nedrošību, un jo lielāks stimuls pusēm veikt šīs informācijas apmaiņu [46]. 5.4. Novērtējums saskaņā ar 81. panta 3. punktu 5.4.1. Saimnieciskie labumi 151. Efektivitāte, kas jāņem vērā, novērtējot, vai var atbrīvot kopīgu tirdzniecības nolīgumu, būs atkarīga no darbības veida. Cenu noteikšanu parasti nevar attaisnot, ja tas nav nepieciešams citu tirdzniecības funkciju integrēšanai, un šī integrēšana neradīs būtisku efektivitāti. Radītās efektivitātes lielums ir atkarīgs, inter alia, no kopīgo tirdzniecības darbību nozīmes konkrētā produkta vispārējai izmaksu struktūrai. Tādējādi ir vairāk iespējams, ka kopīga izplatīšana rada būtisku efektivitāti plaši izplatītu patēriņa preču ražotājiem, nevis to rūpniecības ražojumu ražotājiem, kurus iegādājas tikai ierobežots lietotāju skaits. 152. Turklāt apgalvotā efektivitāte nedrīkst būt ietaupījumi, kas rodas tikai no izmaksu likvidēšanas, kuras ir neatņemama konkurences sastāvdaļa, bet tiem jārodas no saimniecisko darbību integrācijas. Tādēļ transporta izmaksu samazinājumu, kas ir tikai pircēju sadalīšanas rezultāts bez loģistikas sistēmas integrācijas, nevar uzskatīt par efektivitāti, kas padarītu nolīgumu atbrīvojamu. 153. Jānodemonstrē apgalvotie efektivitātes labumi. Svarīgs elements šai ziņā būtu abu pušu būtisks kapitāla, tehnoloģijas vai citu aktīvu ieguldījums. Var akceptēt arī izmaksu ietaupījumus ar resursu un līdzekļu samazinātu dublēšanos. Ja, no vienas puses, kopīga tirdzniecība nav nekas vairāk kā pārdošanas aģentūra, tā, iespējams, ir slēpts kartelis un tāpēc nevar atbilst 81. panta 3. punkta nosacījumiem. 5.4.2. Nepieciešamība 154. Tirdzniecības nolīgumu nevar atbrīvot, ja tas uzliek ierobežojumus, kuri nav nepieciešami iepriekš minēto labumu gūšanai. Kā aprakstīts iepriekš, nepieciešamības jautājums ir sevišķi svarīgs tiem nolīgumiem, kas ietver cenu noteikšanu vai tirgu sadalīšanu. 5.4.3. Konkurences nelikvidēšana 155. Atbrīvojums nebūs iespējams, ja pusēm tiek dota iespēja likvidēt konkurenci attiecībā uz būtisku konkrēto produktu daļu. Veicot šo novērtējumu, pušu apvienotās tirgus daļas var uzskatīt par sākuma punktu. Tad jānovērtē, vai šīs tirgus daļas liecina par dominējošu stāvokli un vai ir kādi mazinoši faktori, piemēram, potenciāls iekļūšanai tirgū. Ja tirdzniecības nolīguma ietekmē uzņēmums ir dominējošs vai kļūst dominējošs, šādu nolīgumu, kas rada konkurenci kropļojošas sekas 81. panta nozīmē, principā nevar atbrīvot. 5.5. Piemēri 156. 1. piemērs Situācija: Pieci nelieli pārtikas ražotāji, katrs ar 2 % tirgus daļu no kopējā pārtikas tirgus, vienojas: apvienot izplatīšanas līdzekļus; tirgot ar kopīgu tirdzniecības nosaukumu; un pārdot savus produktus par kopēju cenu. Tas ietver būtisku ieguldījumu uzglabāšanā, transportā, reklāmā, tirdzniecībā un pārdošanas spējā. Tas būtiski samazina to izmaksu bāzi, kas parasti ir 50 % no cenas, par kādu tie pārdod, un ļauj tiem piedāvāt ātrāku, efektīvāku izplatīšanas sistēmu. Pārtikas ražotāju klienti ir lielas mazumtirdzniecības ķēdes. Tirgū dominē trīs lielas daudznacionālas pārtikas grupas, katra ar 20 % tirgus daļu. Pārējo tirgu veido nelieli neatkarīgi ražotāji. Pušu produktu diapazoni dažās būtiskās jomās pārklājas, bet nevienā produktu tirgū to apvienotā tirgus daļa nepārsniedz 15 %. Analīze: Nolīgums ietver cenu noteikšanu, un tādējādi uz to attiecas 81. panta 1. punkts, lai gan nolīguma puses nevar uzskatīt par tādām, kurām ir tirgus spēja. Tomēr tirdzniecības un izplatīšanas integrācija, šķiet, nodrošina būtisku efektivitāti, kas dod labumu pircējiem gan uzlabotas apkalpošanas, gan zemāku izmaksu ziņā. Tādēļ jautājums ir, vai nolīgums ir atbrīvojams saskaņā ar 81. panta 3. punktu. Lai atbildētu uz šo jautājumu, jānosaka, vai cenu noteikšana ir nepieciešama citu tirdzniecības funkciju integrācijai un saimniecisko labumu gūšanai. Šajā gadījumā cenu noteikšanu var uzskatīt par nepieciešamu, jo klienti – lielas mazumtirdzniecības ķēdes – nevēlas rīkoties ar lielu cenu daudzumu. Tas ir arī nepieciešams, jo mērķi – kopīgu firmas zīmi – var ticami sasniegt tikai tad, ja tiek standartizēti visi tirdzniecības aspekti, ieskaitot cenu. Tā kā pusēm nav tirgus spējas un nolīgums rada būtisku efektivitāti, tas ir saderīgs ar 81. pantu. 157. 2. piemērs Situācija: Divi lodīšu gultņu ražotāji, kuriem katram ir 5 % tirgus daļa, izveido pārdošanas kopuzņēmumu, kas tirgos produktus, noteiks cenas un sadalīs pasūtījumus mātessabiedrībām. Tie saglabā tiesības pārdot ārpus šīs struktūras. Piegādes pircējiem turpina veikt tieši no mātessabiedrību rūpnīcām. Tie apgalvo, ka tas radīs efektivitāti, jo kopīgs pārdošanas spēks var nodemonstrēt pušu produktus vienlaicīgi tam pašam klientam, tādējādi samazinot pārdošanas pūļu nelietderīgu dublēšanos. Turklāt kopuzņēmums iespēju robežās sadalītu pasūtījumus tuvākajai iespējamai rūpnīcai, tādējādi samazinot transporta izmaksas. Analīze: Nolīgums ietver cenu noteikšanu, un tādējādi uz to attiecas 81. panta 1. punkts, lai gan nolīguma puses nevar uzskatīt par tādām, kurām ir tirgus spēja. Tas nav atbrīvojams saskaņā ar 81. panta 3. punktu, jo apgalvotā efektivitāte ir tikai izmaksu samazinājumi, kas iegūti no konkurences likvidēšanas starp pusēm. 158. 3. piemērs Situācija: Divi bezalkoholisku dzērienu ražotāji darbojas divās dažādās blakus esošās dalībvalstīs. Abiem ir 20 % tirgus daļa iekšzemes tirgū. Tie vienojas savstarpēji izplatīt viens otra produktu attiecīgajā ģeogrāfiskajā tirgū. Abos tirgos dominē liels starptautisks bezalkohola dzērienu ražotājs, kuram ir 50 % tirgus daļa katrā tirgū. Analīze: Uz nolīgumu attiecas 81. panta 1. punkts, ja puses var uzskatīt ar potenciāliem konkurentiem. Lai atbildētu uz šo jautājumu, būs nepieciešama šķēršļu analīze, lai iekļūtu attiecīgajos ģeogrāfiskajos tirgos. Ja puses varēja patstāvīgi iekļūt viena otras tirgū, tad to nolīgums likvidē konkurenci starp tām. Tomēr, lai gan pušu tirgus daļas liecina, ka tām varētu būt kāda tirgus spēja, tirgus struktūras analīze rāda, ka tas tā nav. Turklāt savstarpējais izplatīšanas nolīgums dod labumu pircējiem, jo tas palielina pieejamo izvēli katrā ģeogrāfiskajā tirgū. Tādējādi nolīgums būtu atbrīvojams pat tad, ja to uzskatītu par konkurenci ierobežojošu. 6. NOLĪGUMI PAR STANDARTIEM 6.1. Definīcija 159. Standartizācijas nolīgumu galvenais mērķis ir tehnisko vai kvalitātes prasību definēšana, kurām var atbilst pašreizējie vai turpmākie produkti, ražošanas procesi vai metodes [47]. Standartizācijas nolīgumi var aptvert dažādus jautājumus, piemēram, konkrēta produkta dažādu kategoriju vai iz