2)

regulas 3. pantu aizstāj ar šādu: “3. pants Centra kompetence un uzdevumi 1. Lai uzlabotu Savienības un dalībvalstu spēju aizsargāt cilvēku veselību, ko panāk ar cilvēku infekcijas slimību un saistīto īpašo veselības problēmu profilaksi un kontroli, Centra kompetence ir noteikt un novērtēt pašreizējos un jaunus infekcijas slimību radītus apdraudējumus cilvēku veselībai un saistītās īpašās veselības problēmas, ziņot par tiem un vajadzības gadījumā nodrošināt, ka informācija par tiem ir viegli piekļūstama. Centrs rīkojas sadarbībā ar dalībvalstu kompetentajām struktūrām vai pēc savas iniciatīvas, izmantojot specializētu tīklu. Centra kompetence ir arī sniegt zinātniski pamatotus ieteikumus un atbalstu tam, kā Savienības un valstu līmenī, kā arī pārrobežu starpreģionālā un reģionālā līmenī attiecīgā gadījumā koordinēt reaģēšanu uz šādiem draudiem. Sniedzot šādus ieteikumus, Centrs vajadzības gadījumā sadarbojas ar dalībvalstīm un ņem vērā esošos valstu krīzes pārvarēšanas plānus un katras dalībvalsts attiecīgos apstākļus. Ja notiek nezināmas izcelsmes slimību uzliesmojumi, kas var izplatīties Savienībā vai uz to, Centrs rīkojas pēc savas iniciatīvas, līdz tiek noskaidrots slimības uzliesmojuma avots. Ja ir skaidrs, ka uzliesmojums nav infekcijas slimības uzliesmojums, Centrs rīkojas tikai sadarbībā ar koordinējošām kompetentajām struktūrām un pēc to pieprasījuma un sniedz riska novērtējumu. Lai nodrošinātu, ka darbība ir visaptveroša, saskaņota un papildina citas darbības un ka darbības tiek koordinētas, Centrs, īstenojot savu kompetenci, ievēro dalībvalstu, Komisijas un citu Savienības struktūru vai aģentūru pienākumus un tādu trešo valstu un starptautisku organizāciju pienākumus, kas darbojas sabiedrības veselības aizsardzības jomā, jo īpaši PVO. Centrs atbalsta darbu, ko veic Veselības drošības komiteja (HSC), kura izveidota ar Regulas (ES) 2022/2371 4. pantu, Padome, dalībvalstis un attiecīgā gadījumā citas Savienības struktūras, lai veicinātu to attiecīgo darbību efektīvu savstarpēju saskaņotību un koordinētu reaģēšanu uz nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem savu pilnvaru ietvaros. 2. Centrs veic šādus uzdevumus: a) meklē, vāc, salīdzina, novērtē un izplata attiecīgus zinātniskus un tehniskus datus un informāciju, izmantojot visefektīvākās tehnoloģijas, piemēram, attiecīgā gadījumā mākslīgo intelektu, ievērojot Eiropas standartus attiecībā uz ētikas aspektiem; b) ciešā sadarbībā un apspriežoties ar dalībvalstīm izstrādā attiecīgus vienotus rādītājus standartizētām datu vākšanas procedūrām un riska novērtējumiem; c) nodrošina analīzi, zinātniskas un tehniskas konsultācijas, atzinumus, pamatnostādnes, zinātniski pamatotus ieteikumus un atbalstu Savienības un dalībvalstu darbībām, lai novērstu un kontrolētu infekcijas slimības un saistītās īpašās veselības problēmas, tostarp riska novērtējumus, epidemioloģiskās informācijas analīzi, novēršanas, gatavības un reaģēšanas plānošanu un epidemioloģisko modelēšanu, paredzēšanu un prognozēšanu; d) veicina un koordinē tāda tīkla izveidi, kurā ietvertas struktūras, organizācijas un eksperti, kas darbojas Savienībā Centra kompetencei nozīmīgās jomās, ieskaitot tīklus, ko izveido, veicot sabiedrības veselības aizsardzības darbības, kuras atbalsta Komisija, un nodrošina uzraudzības specializēto tīklu darbību, vienlaikus pilnībā ievērojot noteikumus par pārredzamību un interešu konfliktiem; e) veicina un atvieglo zinātniskās un tehniskās informācijas un speciālo zināšanu, un paraugprakses, tostarp ar apmācībām, apmaiņu starp dalībvalstīm un citām Savienības aģentūrām un struktūrām; f) ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm pārrauga to veselības sistēmu kapacitāti un atbalsta datu vākšanu par to veselības sistēmu kapacitāti, ciktāl tas ir nepieciešams infekcijas slimību apdraudējumu un saistīto īpašo veselības problēmu pārvaldībai un reaģēšanai uz tiem, pamatojoties uz šīs regulas 5.b panta 2. punkta b) apakšpunktā minētajiem gatavības rādītājiem un Regulas (ES) 2022/2371 7. panta 1. punktā izklāstītajiem elementiem; g) ciešā sadarbībā ar attiecīgajām dalībvalstīm, katru gadījumu izskatot atsevišķi, rīko apmeklējumus uz vietas dalībvalstīs, lai sniegtu papildu atbalstu 5.b pantā minētajām novēršanas, gatavības un reaģēšanas plānošanas darbībām; h) atbalsta valstu veikto pārraudzību attiecībā uz reaģēšanu uz izplatītākajām infekcijas slimībām; i) palīdz noteikt pētniecības prioritātes un atvieglot tādu darbību izstrādi un īstenošanu, kas finansētas no attiecīgām Savienības finansēšanas programmām un instrumentiem, tostarp kopīgu darbību īstenošanu sabiedrības veselības jomā; j) pēc Komisijas vai HSC pieprasījuma vai pēc savas iniciatīvas sniedz pamatnostādnes, ieteikumus un priekšlikumus koordinētai rīcībai infekcijas slimību un saistīto īpašo veselības problēmu uzraudzībai, pārraudzībai, diagnosticēšanai un gadījumu pārvaldībai un atbalstu profesionālajiem tīkliem, lai sadarbībā ar attiecīgām organizācijām un apvienībām, valstu kompetentajām struktūrām un starptautiskām organizācijām, piemēram, PVO, uzlabotu ārstēšanas pamatnostādnes, vienlaikus izvairoties no esošo pamatnostādņu dublēšanas; k) atbalsta, piemēram, ar 11.a pantā minētās ES veselības aizsardzības darba grupas starpniecību, reaģēšanu uz epidēmiju un uzliesmojumu dalībvalstīs, pamatojoties uz padziļinātām zināšanām par valstīm, un trešās valstīs sadarbībā ar PVO, tādā veidā, kas papildina un ir ciešā koordinācijā ar citiem instrumentiem reaģēšanai ārkārtas situācijās, jo īpaši Savienības civilās aizsardzības mehānismu, un attiecīgiem instrumentiem medicīnisko pretlīdzekļu krājumu veidošanas jomā; l) veicina gatavības spēju stiprināšanu saskaņā ar SVAN, tostarp apmācību, dalībvalstīs un trešās valstīs, jo īpaši partnervalstīs, vienlaikus nodrošinot, ka tiek panākta sinerģija ar PVO darbu; m) pēc Komisijas vai HSC pieprasījuma vai pēc savas iniciatīvas visās Savienības oficiālajās valodās sniedz savlaicīgus, viegli pieejamus un pierādījumos balstītus publiskošanas paziņojumus par infekcijas slimībām, to radītajiem veselības apdraudējumiem un attiecīgajiem profilakses un kontroles pasākumiem, pienācīgi ievērojot dalībvalstu kompetences. 3. Centrs, Komisija, attiecīgās Savienības struktūras vai aģentūras un dalībvalstis pārredzami sadarbojas, lai veicinātu to attiecīgo darbību efektīvu savstarpēju saskaņotību un sinerģiju starp tām.”