LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 258/24

KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2017/1795

(2017. gada 5. oktobris),

ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Brazīlijas, Irānas, Krievijas un Ukrainas izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importam un ar ko izbeidz izmeklēšanu attiecībā uz konkrētu Serbijas izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importu

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regulu (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (1), un it sevišķi tās 9. panta 4. punktu,

pēc apspriešanās ar dalībvalstīm,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

1.1. Procedūras sākšana

(1) Eiropas Komisija (turpmāk – Komisija) 2016. gada 7. jūlijā uzsāka antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz konkrētu Brazīlijas, Irānas, Krievijas, Serbijas un Ukrainas (turpmāk – attiecīgās valstis) izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importu Savienībā, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (turpmāk – pamatregula) 5. pantu. Tā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja paziņojumu par procedūras sākšanu (turpmāk – paziņojums par procedūras sākšanu) (2).

(2) Izmeklēšanu uzsāka pēc sūdzības saņemšanas, ko 2016. gada 23. maijā iesniedza Eiropas Tērauda asociācija (European Steel Association) (turpmāk – Eurofer jeb sūdzības iesniedzējs), to ražotāju vārdā, kas pārstāv vairāk nekā 90 % no konkrētu karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu ražošanas apjoma Savienībā.

1.2. Ieinteresētās personas

(3) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija aicināja ieinteresētās personas pieteikties, lai piedalītos izmeklēšanā. Komisija īpaši informēja sūdzības iesniedzēju, citus zināmos Savienības ražotājus, zināmos ražotājus eksportētājus, attiecīgo valstu iestādes, zināmos importētājus, piegādātājus, lietotājus un tirgotājus, kā arī zināmās attiecīgās asociācijas par izmeklēšanas sākšanu un aicināja tos piedalīties.

(4) Ieinteresētajām personām bija iespēja izteikt savu viedokli rakstiski un pieprasīt uzklausīšanu Komisijai un/vai tirdzniecības procedūru uzklausīšanas amatpersonai. Tika uzklausītas visas ieinteresētās personas, kas to pieprasīja un norādīja konkrētus iemeslus, kāpēc tās būtu jāuzklausa.

1.3. Atlase

(5) Paziņojumā par izmeklēšanas sākšanu Komisija norādīja, ka tā izlases veidā var pārbaudīt ieinteresētās personas saskaņā ar pamatregulas 17. pantu.

a) Savienības ražotāju atlase

(6) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka ir izveidojusi provizorisku Savienības ražotāju izlasi. Komisija izlasi izveidoja, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo ražošanas un pārdošanas apjomu, vienlaikus nodrošinot ģeogrāfisko izkliedētību. Komisija aicināja ieinteresētās personas sniegt piezīmes par provizorisko izlasi, bet piezīmes netika saņemtas.

(7) Tādējādi galīgajā izlasē bija seši Savienības ražotāji no piecām dažādām dalībvalstīm. Izlasē iekļautie ražotāji saražo vairāk nekā 45 % no ražošanas apjoma Savienībā.

b) Nesaistīto importētāju atlase

(8) Komisija aicināja nesaistītos importētājus sniegt paziņojumā par procedūras sākšanu norādīto informāciju, lai lemtu par to, vai nepieciešama atlase, un attiecīgā gadījumā veidotu izlasi. Visi septiņi importētāji, kas pieteicās, bija konsorcija “Consortium for Imports of Hot-Rolled Flats” (turpmāk – konsorcijs) biedri. Šo konsorciju izmeklēšanas vajadzībām ad hoc izveidoja vairāk nekā 30 lietotāju un nesaistīto importētāju, kuri galvenokārt, bet ne tikai, atrodas Itālijā. Galvenokārt tie ir mazie un vidējie uzņēmumi (MVU).

(9) Konsorcija biedrs Stemcor London Ltd brīvprātīgi piekrita sadarboties un iesniegt atbildes uz anketas jautājumiem. Šis nesaistītais importētājs atradās Londonā, AK, un tirgoja attiecīgo ražojumu, vairāk nekā 30 miljonu GBP vērtībā izmeklēšanas periodā. Tika apmeklētas šā nesaistītā importētāja telpas.

c) Ražotāju eksportētāju atlase

(10) Ņemot vērā mazo skaitu zināmo ražotāju eksportētāju no Irānas, Krievijas, Serbijas un Ukrainas, šīm valstīm netika paredzēta atlase.

(11) Tā kā Brazīlijas ražotāju eksportētāju skaits ir, iespējams, liels, Komisija aicināja visus Brazīlijas ražotājus eksportētājus sniegt paziņojumā par procedūras sākšanu norādīto informāciju, lai lemtu par to, vai nepieciešama atlase, un attiecīgā gadījumā veidotu izlasi. Turklāt Komisija Brazīlijas pārstāvniecībai Eiropas Savienībā lūdza apzināt citus tādus ražotājus eksportētājus, kas vēlētos piedalīties izmeklēšanā, ja tādi ir, un/vai ar tiem sazināties.

(12) Pieci ražotāji sniedza informāciju un piekrita iekļaušanai izlasē. Komisija atklāja, ka divi no šiem uzņēmumiem bija saistīti, tādēļ tos uzskatīja par vienu ražotāju eksportētāju (grupu).

(13) Saskaņā ar pamatregulas 17. panta 1. punktu Komisija izveidoja izlasi no trim ražotājiem eksportētājiem, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo eksporta apjomu uz Savienību, ko atvēlētajā laikā varēja pienācīgi izmeklēt. Saskaņā ar pamatregulas 17. panta 2. punktu par izlases atlasi notika apspriešanās ar visiem zināmajiem ražotājiem eksportētājiem un Brazīlijas iestādēm. Piezīmes netika saņemtas.

(14) Atlasītā izlase aptver 97,3 % no visa Brazīlijas eksporta apjoma uz Savienību, kā norādījuši četri ražotāji eksportētāji, kuri piekrituši sadarboties.

1.4. Atbildes uz anketas jautājumiem

(15) Komisija nosūtīja anketu sūdzības iesniedzējam, visiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, visiem zināmajiem ražotājiem eksportētājiem no Irānas, Krievijas, Serbijas un Ukrainas un trim izlasē iekļautajiem Brazīlijas ražotājiem, kā arī lietotājiem un importētājiem, kuri bija pieteikušies paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajos termiņos.

(16) Atbildes uz anketas jautājumiem saņēma no Eurofer, sešiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem un to saistītajiem tērauda pakalpojumu centriem, viena lietotāja, kurš atbildēja konsorcija vārdā, viena izlasē iekļautā nesaistītā importētāja un deviņām ražotāju eksportētāju grupām no attiecīgajām valstīm.

(17) Turklāt konsorcijs iesniedza piezīmes pēc šīs procedūras uzsākšanas. Tāpat pēc šīs procedūras uzsākšanas piezīmes iesniedza vairāki citi lietotāji, galvenokārt no Polijas un Baltijas valstīm, piemēram, Latvijas Darba devēju konfederācija un Latvijas Mašīnbūves un metālapstrādes rūpniecības asociācija.

1.5. Pārbaudes apmeklējumi

(18) Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par nepieciešamu, lai konstatētu dempingu, tā radīto kaitējumu un Savienības intereses. Pārbaudes apmeklējumi saskaņā ar pamatregulas 16. pantu tika veikti turpmāk uzskaitīto uzņēmumu telpās. Savienības ražotāji: — ThyssenKrupp Steel Europe AG, Dīsburga, Vācija; — Tata Steel IJmuiden BV, Velsena-Norda, Nīderlande; — Tata Steel UK Limited, Porttolbota, Dienvidvelsa, Apvienotā Karaliste; — ArcelorMittal Mediterranee SAS, Fosa (Fos-sur-Mer), Francija; — ArcelorMittal Atlantique Et Lorraine, Denkerka, Francija; — ArcelorMittal España SA, Gozonas pašvaldība, Spānija. Lietotājs: — Marcegaglia Carbon Steel Spa, Gazoldo degli Ipoliti pašvaldība, Itālija. Nesaistīts importētājs: — Stemcor London Ltd, Londona, AK. Irānas ražotājs eksportētājs: — Mobarakeh Steel Company, Mobarake, Esfahana, Irāna. Saistīts Savienības tirgotājs: — Tara Steel Trading GmbH, Diseldorfa, Vācija. Krievijas ražotāji eksportētāji: — valsts akciju sabiedrība Magnitogorsk Iron & Steel Works (PJSC MMK jeb MMK), Magnitogorska; — Novolipetsk Steel (turpmāk saukts arī – NLMK), Lipetsk — PAO Severstal (turpmāk – Severstal), Čerepoveca. Saistīts tērauda pakalpojumu centrs/tirgotājs/importētājs Savienībā: — SIA Severstal Distribution, Rīga, Latvija. Saistīti tirgotāji/importētāji ārpus Savienības: — NOVEX Trading (Swiss) SA (turpmāk – Novex), Lugano, Šveice; — MMK Steel Trade AG, Lugano, Šveice; — Severstal Export GmbH (SSE), Lugano, Šveice. Serbijas ražotājs eksportētājs: — Zelezara Smederevo d.o.o., Smedereva, Serbija. Saistīts importētājs Savienībā: — Pikaro, s.r.o., Kosice, Slovākija. Ukrainas ražotāji eksportētāji: Metinvest Group; — Integrated Iron and Steel Works“Zaporizhstal”, VAS, Zaporožje, Ukraina; — Ilyich Iron and Steel Works of Mariupol, VAS, Mariupole, Ukraina (pārbaudīts attālināti no Metinvest International SA biroja Ženēvā, Šveicē); Saistīts tirgotājs Ukrainā: — sabiedrība ar ierobežotu atbildību Metinvest-SMC, LLC, Kijeva, Ukraina. Saistīts tirgotājs ārpus Savienības: — Metinvest International SA, Ženēva, Šveice. Saistīts importētājs Savienībā: — Ferriera Valsider S.p.A, Vallese di Oppeano VR, Itālija. Brazīlijas ražotāji eksportētāji: — ArcelorMittal Brasil S.A, Serra, Brazīlija; — Companhia Siderúrgica Nacional, Sanpaulu, Brazīlija; — Usinas Siderúrgicas de Minas Gerais S.A., Belo Horizonte, Brazīlija. Saistīts tērauda pakalpojumu centrs/tirgotājs/importētājs Savienībā: — Lusosider Aços Planos S.A, Lisabona, Portugāle.

1.6. Izmeklēšanas periods un attiecīgais periods

(19) Izmeklēšana par dempingu un nodarīto kaitējumu aptvēra laikposmu no 2015. gada 1. jūlija līdz 2016. gada 30. jūnijam (turpmāk – izmeklēšanas periods). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude aptvēra laikposmu no 2013. gada 1. janvāra līdz izmeklēšanas perioda beigām (turpmāk – attiecīgais periods).

1.7. Importa reģistrācija

(20) Sūdzības iesniedzējs 2016. gada 11. oktobrī iesniedza pieprasījumu reģistrēt konkrētu karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importu no attiecīgajām valstīm saskaņā ar pamatregulas 14. panta 5. punktu. Sūdzības iesniedzējs 2016. gada 21. novembrī iesniedza importa datu atjauninājumu, kas attiecās uz tā reģistrācijas pieprasījumu. Pēc pieprasījuma un pievienoto datu rūpīgas analīzes Komisija secināja, ka reģistrācijas nosacījumi ir izpildīti tikai attiecībā uz importu no Brazīlijas un Krievijas.

(21) Tādēļ Komisija 2017. gada 6. janvārī publicēja īstenošanas regulu, kas paredzēja, ka, sākot no 2017. gada 6. janvāra, ir jāreģistrē konkrētu Brazīlijas un Krievijas izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu imports (3).

1.8. Turpmākā procedūra

(22) Komisija, 2017. gada 4. aprīlī nosūtot informācijas dokumentu (“informācijas dokuments”), informēja visas ieinteresētās personas, ka tā turpinās izmeklēšanu, nenosakot pagaidu pasākumus attiecīgo valstu izcelsmes attiecīgā ražojuma importam Savienībā. Informācijas dokumentā bija izklāstīti būtiskie fakti un apsvērumi, uz kuru pamata Komisija izlēma turpināt izmeklēšanu, nenosakot pagaidu pasākumus.

(23) Pēc informācijas dokumenta nosūtīšanas ieinteresētās personas nosūtīja rakstiskas piezīmes par izklāstīto informāciju un konstatējumiem. Ieinteresētajām personām, kas pieprasīja uzklausīšanu, tika nodrošināta šāda iespēja.

(24) Sūdzības iesniedzēja uzklausīšana tirdzniecības procedūru uzklausīšanas amatpersonas klātbūtnē notika 2017. gada 4. maijā. Savukārt 2017. gada 15. maijā notika divu Krievijas ražotāju eksportētāju, proti, MMK un PAO Severstal, uzklausīšana. Konsorciju uzklausīja 2017. gada 1. jūnijā. Savukārt 2017. gada 8. jūnijā notika sūdzības iesniedzēja otrā uzklausīšana. Turklāt 2017. gada 13. jūnijā tika uzklausīts Ukrainas ražotājs eksportētājs Metinvest Group.

(25) Pirms galīgā lēmuma pieņemšanas Komisija izskatīja visas ieinteresēto personu mutiskās un rakstiskās piezīmes par informācijas dokumentu. Šīs piezīmes ir iztirzātas šajā regulā.

(26) Turklāt Komisija pieprasīja lietotājiem, kas bija pieteikušies sākuma posmā, sniegt papildu datus par mašīnbūves nozari un citām nozarēm, lai precīzāk novērtētu pasākumu iespējamo ietekmi uz citām lejupējām nozarēm, ne tikai uz cauruļu un cauruļvadu nozari. Tāpat Komisija aicināja ieinteresētās personas izteikties par to, kādi būtu piemēroti pasākumi, ja tādi ir.

(27) Pēc informācijas dokumenta nosūtīšanas pieteicās 18 papildu lietotāji, kuri vēlējās tikt reģistrēti kā ieinteresētās personas. Ieinteresētās personas statusu reģistrēja 17 no 18 lietotājiem. Septiņi no šiem 18 lietotājiem pretpasākumu draudu dēļ vēlējās saglabāt anonimitāti. Šo pieprasījumu apmierināja sešiem no septiņiem lietotājiem. Vienu atlikušo lietotāju nereģistrēja kā ieinteresēto personu, jo tas, neraugoties uz vairākiem atgādinājumiem, nepamatoja savu anonimitātes pieprasījumu.

(28) Turklāt Komisija turpināja ievākt un pārbaudīt visu informāciju, ko tā uzskatīja par nepieciešamu galīgo konstatējumu izdarīšanai. Šajā nolūkā Komisija izsūtīja papildu pēcizmeklēšanas perioda anketas sešiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, 74 lietotājiem (arī konsorcija biedriem) un 12 lietotāju asociācijām.

(29) Atbildes uz pēcizmeklēšanas perioda anketas jautājumiem saņēma no visiem sešiem Savienības ražotājiem un 23 lietotājiem. Arī divas no 12 lietotāju asociācijām sniedza papildu informāciju. Turklāt sūdzības iesniedzēju, vienu Savienības ražotāju (4) un atlasītos lietotājus (galvenokārt (5) balstoties uz ģeogrāfisko izkliedētību) informēja, ka Komisijas dienesti tos apmeklēs, lai uz vietas pārbaudītu attiecīgos datus.

(30) Pēc tam laikposmā no 2017. gada 29. maija līdz 9. jūnijam notika pieci papildu pārbaudes apmeklējumi šādu ieinteresēto personu telpās Eiropas Savienībā: — ThyssenKrupp Steel Europe AG, Dīsburga, Vācija (Savienības ražotājs); — HUS Ltd, Plovdiva, Bulgārija (lietotājs, konsorcija biedrs, kā minēts (8). apsvērumā; — Technotubi SpA, Alfianelo, Itālija (lietotājs, konsorcija biedrs); — Itālijas lietotājs, kas nav konsorcija biedrs un kas pieprasījis anonimitāti; — Eurofer

(31) Visas personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata Komisija bija iecerējusi noteikt galīgos antidempinga pasākumus. Tām arī atvēlēja laiku, kurā tās pēc informācijas galīgās nodošanas atklātībā varēja iesniegt iebildumus.

(32) Pēc informācijas galīgās nodošanas atklātībā 2017. gada 17. jūlijā (turpmāk – informācijas galīgā nodošana atklātībā) notika vēl viena sūdzības iesniedzēja uzklausīšana tirdzniecības procedūru uzklausīšanas amatpersonas klātbūtnē (2017. gada 27. jūlijā). Šīs uzklausīšanas laikā Eurofer izvirzīja pāris procedūras jautājumus un jautājumus pēc būtības.

(33) Attiecībā uz procedūru tas norādīja, ka Komija nebija īstenojusi tirdzniecības procedūru uzklausīšanas amatpersonas ieteikumus, kurus šī amatpersona izdeva pēc 2017. gada 4. maija uzklausīšanas (sk. (24). apsvērumu). Savā 2017. gada 23. jūnija ziņojumā uzklausīšanas amatpersona pauda viedokli, ka dienestiem būtu jāsniedz informācija par dempinga un kaitējuma starpībām pirms tiek veikts Savienības interešu novērtējums, “aprēķinos neizmantojot faktiskus datus” (6). Turklāt amatpersona mudināja Komisijas dienestus “galīgo dokumentu darīt ieinteresētajām personām pieejamu laikus, lai tām būtu pietiekams laiks piezīmju sagatavošanai, proti, vismaz 30 dienas ierasto 10 dienu vietā” (7).

(34) Komisija atzīmēja, ka tā tirdzniecības procedūru uzklausīšanas amatpersonas ieteikumus saņēma 2017. gada 23. jūnijā, kas bija neilgi pirms informācijas galīgās nodošanas atklātībā datuma (2017. gada 17. jūlijs). Attiecībā uz kaitējuma starpību tā izlēma, ka jūnija beigās nebija lielas jēgas kā papildu pasākumu nosūtīt tikai datus bez nekādiem pamatā esošiem aprēķiniem, jo ieinteresētajām personām vienalga bija paredzēts tuvākajā nākotnē saņemt pilnīgus aprēķinus par kaitējuma starpību kopā ar informācijas galīgo nodošanu atklātībā. Eurofer2017. gada 27. jūlija uzklausīšanas laikā patiešām apstiprināja, ka vispārējā informācijas dokumentā bija saņēmis vispusīgu informāciju par kaitējuma starpību un ka šis jautājums vairs nav viennozīmīgs. Attiecībā uz piezīmju sniegšanas termiņu pēc informācijas galīgās nodošanas atklātībā pamatregulas 20. panta 5. pantā ir noteikts, ka piezīmes, kas iesniegtas pēc informācijas galīgās nodošanas atklātībā, tiek ņemtas vērā tikai tad, ja tās ir saņemtas “termiņā, ko nosaka Komisija katrā atsevišķā gadījumā un kas ir vismaz desmit dienas”. Informācijas galīgā nodošana ieinteresētajām personām notika 2017. gada 17. jūlijā, kā termiņu piezīmju sniegšanai nosakot 2017. gada 7. augustu, t. i., trīs nedēļas. Lai gan šis termiņš ir īsāks par uzklausīšanas amatpersonas ieteiktajām 30 dienām, tas tomēr ir divreiz ilgāks par tiesību aktos noteikto minimumu. Tādēļ Komisija uzskata, ka pēc būtības ir ievērojusi uzklausīšanas amatpersonas ieteikumu, proti, nodrošināt “pietiekamu” laiku lietderīgu piezīmju sagatavošanai par dokumentu, kurā lielā mērā tika atkārtoti izklāstīta informācija, ko Komisija bija ieinteresētajām personām atklājusi jau 4. aprīļa informācijas dokumentā (sk. (22). apsvērumu).

(35) Komisija izlēma uzklausīšanas amatpersonai ierosinātos jautājumus pēc būtības aplūkot šīs regulas attiecīgajās daļās (turpmāk), jo šie jautājumi tika vēlreiz izvirzīti rakstiskajās piezīmēs, ko saņēma pēc informācijas galīgās nodošanas atklātībā.

(36) Savukārt Irānas ražotāju eksportētāju Mobarakeh Steel Company uzklausīja 2017. gada 3. augustā. Irānas ražotājs eksportētājs uzklausīšanā norādīja uz pārrakstīšanās kļūdu tā dempinga aprēķinos. Ražotājs eksportētājs paskaidroja, ka konkrētās vērtības tika kļūdaini noapaļotas, visticamāk, to garuma dēļ.

(37) Komisija izskatīja šo pieprasījumu un konstatēja, ka Irānas ražotāja eksportētāja dempinga aprēķinos patiešām ir pieļauta pārrakstīšanās kļūda, kura ir jāizlabo. Dempinga aprēķins un aprēķini, kas uz tā balstīti, bija jāpārrēķina, iegūstot šādu rezultātu: Mobarakeh Steel Company pārskatītā dempinga starpība un antidempinga maksājuma likme sasniedza 17,9 %, tādēļ pārskatītā minimālā importa cena, kuru koriģēja saistībā ar izejmateriālu cenu paaugstināšanos, sasniedza 468,49 euro par tonnu.

(38) Visas personas attiecīgi informēja par šo pārskatīšanu, 2017. gada 4. augustā nosūtot papildu galīgo informāciju, un tās tika aicinātas iesniegt piezīmes.

(39) Pirms galīgā lēmuma pieņemšanas Komisija izskatīja visas ieinteresēto personu mutiskās un rakstiskās piezīmes par informācijas galīgo nodošanu atklātībai un par papildu informācijas galīgo nodošanu atklātībai. Šīs piezīmes ir iztirzātas šajā regulā. Attiecīgos gadījumos Komisija izmainīja savus konstatējumus.

2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS

2.1. Attiecīgais ražojums

(40) Karsti velmētus plakanus tērauda velmējumus ražo karstās velmēšanas procesā, kas ir metāla formēšanas process, kurā karstu metālu laiž caur vienu vai vairākiem karstu veltņu pāriem, mazinot un izlīdzinot biezumu, un kurā metāla temperatūra pārsniedz tā rekristalizācijas temperatūru. Tiem var būt dažādi veidi: ruļļi (eļļoti vai neeļļoti, kodināti vai nekodināti), sagriezti garumā (loksnēs) vai šaurās sloksnēs.

(41) Karsti velmētiem plakaniem tērauda velmējumiem ir divi galvenie lietojumi. Pirmkārt, tie ir sākotnējie materiāli, no kā ražošanas lejasposmā ražo dažādus tērauda ražojumus ar pievienoto vērtību, sākot ar auksti velmētiem (8) plakaniem tērauda velmējumiem ar pārklājumu. Otrkārt, tos izmanto par rūpnieciskās ražošanas izejmateriāliem, ko iegādājas galalietotāji dažādām vajadzībām, arī būvniecībai (tērauda cauruļu ražošanai), kuģu būvei, gāzes tvertnēm, automobiļiem, spiedtvertnēm un enerģijas pārvades cauruļvadiem.

(42) Komisija izslēdza ātrgriezējtēraudu un instrumentu tēraudu no ražojuma tvēruma antidempinga procedūrā attiecībā uz konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importu (9).

(43) Tā kā šīs konkrētās izmeklēšanas laikā netika saņemtas nekādas piezīmes par ražojuma tvērumu un līdzīgo ražojumu, un, lai dažādajās procedūrās par konkrētiem karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumiem būtu vienāds ražojuma tvērums, Komisija arī šajā gadījumā nolēma izslēgt ātrgriezējtēraudu un instrumentu tēraudu no ražojuma tvēruma.

(44) Ieinteresētās personas ar informācijas dokumentu tika informētas par šo izslēgšanu. Komisija šajā saistībā nav saņēmusi nekādas piezīmes.

(45) Tādējādi attiecīgo ražojumu (karsti velmēti plakani tērauda velmējumi) definē šādi: konkrēti Brazīlijas, Irānas, Krievijas un Ukrainas izcelsmes plakani dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumi, arī ruļļos (tostarp ražojumi, kas “sagriezti garumā” un “šaurās sloksnes”), pēc karstās velmēšanas tālāk neapstrādāti, neplaķēti, bez pārklājuma. Attiecīgais ražojums neietver: — ražojumus no nerūsējošā tērauda un elektrotehniskā silīcijtērauda ar orientētu graudu; — ražojumus no instrumentu tērauda un ātrgriezējtērauda; — ruļļos netītus ražojumus bez reljefa raksta, kuri ir biezāki par 10 mm un 600 mm plati vai platāki; un — ruļļos netītus ražojumus bez reljefa raksta, kuri ir 4,75 mm biezi vai biezāki, bet kuru biezums nepārsniedz 10 mm, un 2 050 mm plati vai platāki. Patlaban attiecīgo ražojumu klasificē ar KN kodiem 7208 10 00, 7208 25 00, 7208 26 00, 7208 27 00, 7208 36 00, 7208 37 00, 7208 38 00, 7208 39 00, 7208 40 00, 7208 52 10, 7208 52 99, 7208 53 10, 7208 53 90, 7208 54 00, 7211 13 00, 7211 14 00, 7211 19 00, ex 7225 19 10, 7225 30 90, ex 7225 40 60, 7225 40 90, ex 7226 19 10, 7226 91 91 un 7226 91 99.

2.2. Līdzīgais ražojums

(46) Izmeklēšanā tika noskaidrots, ka turpmāk uzskaitītajiem ražojumiem ir vienādas fizikālās pamatīpašības un tiem ir vienādi galvenie lietojumi: a) attiecīgajam ražojumam; b) ražojumam, ko ražo un pārdod attiecīgo valstu iekšzemes tirgū; c) Savienības ražošanas nozares Savienībā ražotajam un pārdotajam ražojumam.

(47) Tā kā Komisija nebija saņēmusi piezīmes, tā apstiprināja, ka attiecīgais ražojums, ko ražo un pārdod attiecīgajās valstīs un ko ražo un pārdod Savienības ražošanas nozare, ir līdzīgi ražojumi pamatregulas 1. panta 4. punkta nozīmē.

3. DEMPINGS

3.1. Vispārējā metodika

(48) Komisija šajā sadaļā ir izklāstījusi vispārējo metodiku, ko tā izmantoja dempinga aprēķiniem. Pēc nepieciešamības jebkādi valstij vai uzņēmumam specifiski jautājumi, kas šiem aprēķiniem ir būtiski, tiek turpmāk aplūkoti attiecīgo valstu sadaļās.

3.1.1. Normālā vērtība

(49) Komisija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 2. punktu vispirms pārbaudīja, vai kopējais iekšzemes pārdošanas apjoms katram ražotājam eksportētājam, kas sadarbojās, bija reprezentatīvs. Iekšzemes pārdošanas apjoms ir reprezentatīvs, ja kopējais līdzīgā ražojuma iekšzemes pārdošanas apjoms neatkarīgiem pircējiem iekšzemes tirgū katram ražotājam eksportētājam ir vismaz 5 % no tā attiecīgā ražojuma kopējā eksporta pārdošanas apjoma uz Savienību izmeklēšanas periodā. Normālā vērtība nereprezentatīvajiem ražojuma veidiem (t. i., tiem veidiem, kuru iekšzemes pārdošanas apjoms veidoja mazāk nekā 5 % no eksporta pārdevumiem uz Savienību vai kurus iekšzemes tirgū vispār nepārdeva) tika aprēķināta, pamatojoties uz ražošanas izmaksām katram ražojuma veidam, pieskaitot pārdošanas, vispārējās un administratīvās izmaksas un peļņu. Iekšzemes pārdošanas apjomam parastā tirdzniecības apritē izmantoja peļņu no katra attiecīgo ražojuma veida. Pārējiem darījumiem, kas nenotika parastā tirdzniecības apritē, izmantoja vidējo peļņu. Pēc tam Komisija noteica iekšzemes tirgū pārdotos ražojuma veidus, kas bija identiski vai salīdzināmi ar ražojuma veidiem, ko pārdod eksportam uz Savienību, un pārbaudīja, vai iekšzemes pārdošanas apjoms katram ražotājam eksportētājam, kas sadarbojās, attiecībā uz katru ražojuma veidu bija reprezentatīvs saskaņā ar pamatregulas 2. panta 2. punktu. Ražojuma veida iekšzemes pārdošanas apjoms ir reprezentatīvs, ja izmeklēšanas periodā šā ražojuma veida kopējais pārdošanas apjoms iekšzemes tirgū neatkarīgiem pircējiem ir vismaz 5 % no identiskā vai salīdzināmā ražojuma veida kopējā apjoma, kas pārdots eksportam uz Savienību.

(50) Pēc tam Komisija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 4. punktu katram ražojuma veidam noteica rentablās pārdošanas apjoma neatkarīgiem pircējiem iekšzemes tirgū īpatsvaru izmeklēšanas periodā, lai lemtu, vai normālās vērtības aprēķinam izmantot faktiskās iekšzemes pārdošanas cenas.

(51) Normālo vērtību noteica, pamatojoties uz faktisko cenu iekšzemes tirgū katram ražojuma veidam neatkarīgi no tā, vai šāds pārdošanas apjoms ir rentabls, ja: d) tā ražojuma veida pārdošanas apjoms, ko pārdod par neto pārdošanas cenu, kura vienāda ar aprēķinātajām ražošanas izmaksām vai augstāka par tām, pārsniedz 80 % no šā ražojuma veida pārdošanas kopapjoma; un e) minētā ražojuma veida vidējā svērtā pārdošanas cena ir vienāda ar vienības ražošanas izmaksām vai pārsniedz tās.

(52) Šajā gadījumā normālā vērtība bija minētā ražojuma veida visas izmeklēšanas periodā veiktās iekšzemes pārdošanas vidējā svērtā vērtība.

(53) Normālā vērtība bija balstīta uz konkrētā ražojuma veida vienīgi rentablās iekšzemes pārdošanas faktisko cenu iekšzemes tirgū izmeklēšanas periodā, ja: a) šā ražojuma veida rentablās pārdošanas apjoms nepārsniedz 80 % no tā kopējā pārdošanas apjoma; vai b) šā ražojuma veida vidējā svērtā cena ir zemāka par vienības ražošanas izmaksām.

(54) Ja kāds līdzīgā ražojuma veids netika pārdots vai tika pārdots nepietiekamā daudzumā parastā tirdzniecības apritē vai ražojuma veids iekšzemes tirgū netika pārdots reprezentatīvā daudzumā, Komisija normālo vērtību noteica saskaņā ar pamatregulas 2. panta 3. un 6. punktu.

(55) Normālā vērtība tika noteikta, pie visu ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, līdzīgā ražojuma vidējām ražošanas izmaksām izmeklēšanas periodā pieskaitot: a) vidējās svērtās pārdošanas, vispārējās un administratīvās (PVA) izmaksas, kas radušās visiem ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, pārdodot līdzīgo ražojumu iekšzemes tirgū parastā tirdzniecības apritē izmeklēšanas periodā; un b) vidējo svērto peļņu, ko guvuši visi ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, pārdodot līdzīgo ražojumu vietējā tirgū parastajā tirdzniecības apritē izmeklēšanas periodā.

3.1.2. Eksporta cena

(56) Ražotāji eksportētāji eksportu uz Savienību veica vai nu tieši neatkarīgiem pircējiem, vai arī ar saistītu uzņēmumu starpniecību, rīkojoties kā tirgotāji un/vai importētāji.

(57) Ja ražotājs eksportētājs attiecīgo ražojumu eksportēja tieši neatkarīgiem pircējiem Savienībā, tostarp ar tirgotāju starpniecību, eksporta cenu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. punktu noteica, pamatojoties uz cenām, kas faktiski samaksātas vai maksājamas par attiecīgo ražojumu, to pārdodot eksportam uz Savienību.

(58) Ja ražotāji eksportētāji attiecīgo ražojumu eksportēja uz Savienību ar tāda saistīta uzņēmuma starpniecību, kas darbojās kā importētājs, eksporta cenu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu noteica, pamatojoties uz cenu, par kādu importēto ražojumu pirmo reizi pārdeva tālāk neatkarīgiem pircējiem Savienībā. Tāpat eksporta cenu saskaņā ar minēto pantu noteica, ja attiecīgais ražojums netika pārdots tālāk tādā pašā stāvoklī, kādā tas tika importēts. Tādos gadījumos tika veiktas cenas korekcijas attiecībā uz visām izmaksām, kas radušās laikposmā starp importēšanu un tālākpārdošanu, tostarp PVA izmaksas, kā arī peļņu.

3.1.3. Salīdzinājums

(59) Komisija salīdzināja ražotāju eksportētāju normālo vērtību un eksporta cenu, pamatojoties uz EXW cenu.

(60) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu gadījumos, kad to pamatoja vajadzība nodrošināt taisnīgu salīdzinājumu, Komisija koriģēja normālo vērtību un/vai eksporta cenu, ņemot vērā atšķirības, kas ietekmē cenas un cenu salīdzināmību.

3.2. Brazīlija

(61) Izmeklēšanas periodā Brazīlijā bija pieci ražotāji eksportētāji. Pēc izlases izveides kāds ražotājs eksportētājs, proti, Aperam Inox América do Sul S.A., paskaidroja Komisijai, ka bija kļūdaini reģistrējis Āfrikai paredzētus pārdevumus, kas Savienībā atradās tikai tranzīta laikā, kā eksporta pārdevumus Savienībā. Tādēļ izmeklēšanas periodā šis uzņēmums attiecīgo ražojumu neeksportēja uz Savienību. Tāpat uzņēmums paskaidroja, ka tam ir kopīgi akcionāri ar ArcelorMittal Brasil S.A (AMB). Pamatojoties uz šo informāciju, Komisija izlēma šos uzņēmumus uzskatīt par saistītiem uzņēmumiem. Arī Usinas Siderúrgicas de Minas Gerais S.A. (turpmāk – Usiminas) un Companhia Siderúrgica Nacional (CSN) ir kopīgi akcionāri. Usiminas apgalvoja, ka tos var uzskatīt par nesaistītiem uzņēmumiem, jo pašlaik Brazīlijas konkurences iestādē tiek īstenota procedūra, kas CSN neļauj izmantot nekādas ar Usiminas saistītas tiesības. Komisija pārbaudīja šo apgalvojumu un Usiminas iesniegtos pierādījumus un secināja, ka CSN nevar izmantot savas ar Usiminas saistītās tiesības. Komisija piekrita šim apgalvojumam un uzskatīja šos uzņēmumus par nesaistītiem. Neviens no uzņēmumiem necēla iebildumus, kad Komisija paziņoja par savu lēmumu dokumentā, ar kuru uzņēmumus informēja par pagaidu pasākumu nenoteikšanu. Lēmums par to, vai šie divi uzņēmumi ir savstarpēji saistīti, var tikt grozīts nākamajās pārskatīšanās, ja Brazīlijas konkurences iestāde pieņems atšķirīgu lēmumu.

(62) Iekšzemes tirgū visi ražotāji eksportētāji pārdeva līdzīgo ražojumu gan tieši, gan ar saistītu un nesaistītu tirgotāju starpniecību. Lielākai daļai pārdotā līdzīgā ražojuma veica turpmāku pārstrādi, iegūstot ražojumu, kas vai nu joprojām bija līdzīgs ražojums, vai kļuva par citu lejasposma ražojumu.

(63) Usiminas eksportēja attiecīgo ražojumu uz Savienību tieši neatkarīgiem pircējiem. Pārējie divi ražotāji eksportētāji uz Savienību galvenokārt eksportēja neapstrādātus (nesagrieztus) ruļļus, ko vai nu pārdeva tālāk, vai kam veica turpmāku pārstrādi to saistītais uzņēmums Savienībā.

3.2.1. Normālā vērtība

(64) Triju ražotāju eksportētāju normālā vērtība tika noteikta atbilstoši iepriekš 3.1.1. sadaļā izklāstītajai vispārējai metodikai.

(65) Triju ražotāju eksportētāju normālās vērtības pamatā bija iekšzemes cena attiecīgi 14 %, 35 % un 91 % ražojuma veidu, ko eksportē uz Savienību un kas veido attiecīgi 54 %, 78 % un 99 % no pārdevumiem, kurus eksportē uz Savienību. Pārējo ražojuma veidu normālo vērtību noteica saskaņā ar (54). un (55). apsvērumu.

(66) Pēc informācijas dokumenta nosūtīšanas Usiminas uzstāja, ka PVA summa netika aprēķināta EXW līmenī un ka konkrētas izmaksas nebija saistītas ar attiecīgo ražojumu, tādēļ tās būtu bijis jāizslēdz no PVA summas.

(67) Komisija piekrita šim apgalvojumam un attiecīgi izlaboja PVA summu.

(68) Pēc informācijas dokumenta nosūtīšanas CSN uzstāja, ka PVA summas noteikšanā vajadzēja izmantot jaunāko PVA tabulas redakciju, ko iesniedza pārbaudes apmeklējuma laikā. Šī redakcija būtu precīzāka, jo konkrētas ar eksportu saistītas izmaksas tika sadalītas tikai eksporta pārdevumiem, nevis iekšzemes pārdevumiem.

(69) Komisija noraidīja šo apgalvojumu, jo uzņēmuma iesniegtās PVA tabulas jaunākās redakcijas sadales metodi nebija iespējams pārbaudīt tādēļ, ka to iesniedza pārbaudes apmeklējuma beigās. Tā vietā Komisija aprēķināja PVA summu, pamatojoties uz iepriekšējo redakciju, kuru iesniedza pārbaudes apmeklējumā un kuru varēja pārbaudīt. Tomēr šajā redakcijā bija dažas kļūdas, kuras Komisija izlaboja manuāli un par kurām tā informēja CSN. CSN nesniedza papildu piezīmes par šo informāciju. Aprēķinā Komisija iekšzemes pārdevumiem nesadalīja eksporta izmaksas. CSN neapstrīdēja Komisijas izmantoto sadales metodi.

3.2.2. Eksporta cena

(70) Triju ražotāju eksportētāju eksporta cena tika noteikta atbilstoši iepriekš 3.1.2. sadaļā izklāstītajai vispārējai metodikai.

(71) Usiminas gadījumā, kas attiecīgo ražojumu uz Savienību pārdeva tieši neatkarīgiem pircējiem, eksporta cenu noteica saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. punktu.

(72) Pārējie divi ražotāji eksportētāji attiecīgo ražojumu pārdeva uz Savienību ar saistīto personu starpniecību. Tomēr arī šiem ražotājiem eksportētājiem eksporta cenu noteica saskaņā ar pamatregulas 2. panta 8. punktu, jo Komisija varēja pārliecināties, ka saistīto personu cenas bija līdzīgas un atspoguļoja tirgus cenas.

3.2.3. Salīdzinājums

(73) Komisija salīdzināja ražotāju eksportētāju normālo vērtību un eksporta cenu, pamatojoties uz EXW cenu.

(74) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu gadījumos, kad to pamatoja vajadzība nodrošināt taisnīgu salīdzinājumu, Komisija koriģēja normālo vērtību un/vai eksporta cenu, ņemot vērā atšķirības, kas ietekmē cenu salīdzināmību. Korekcijas ieviesa attiecībā uz transporta, apdrošināšanas, kravas apstrādes, iekraušanas izmaksām un papildizmaksām (robežās no 3,4 % līdz 4,6 %, ko izsaka attiecībā pret neto apgrozījumu), atlaidēm, rabatu atlaidēm un daudzumiem (robežās no 0,2 % līdz 3,5 %, ko izsaka attiecībā pret neto apgrozījumu) un kredīta izmaksām (robežās no 1,8 % līdz 2,3 %, ko izsaka attiecībā pret neto apgrozījumu).

(75) Visi ražotāji eksportētāji iesniedza prasību saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunktu par nodokļa atmaksas korekciju, argumentējot, ka nodokļa atmaksas shēma attiecībā uz konkrētiem izejmateriāliem nozīmētu, ka visi to iekšzemes pārdevumi ietvertu netiešu nodokli salīdzinājumā ar eksporta pārdevumiem.

(76) Tomēr ražotāji eksportētāji nespēja pierādīt, ka tikai nodokļa atmaksas shēma kā tāda ietekmētu cenu salīdzināmību. Turklāt pārbaudes apmeklējuma laikā ražotāji eksportētāji apstiprināja, ka nodokļa atmaksas shēma neskar pārdošanas cenu. Tādējādi šo apgalvojumu nevarēja pieņemt.

(77) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta d) apakšpunkta i) punktu Usiminas lūdza veikt tirdzniecības līmeņa korekciju, apgalvojot, ka visi pārdevumi iekšzemes tirgū tika veikti gala lietotājiem, taču visi eksporta pārdevumi Savienībā – saistītiem un nesaistītiem tirgotājiem.

(78) Ražotājs eksportētājs tomēr nevarēja parādīt stabilas un atšķirīgas cenu starpības atšķirīgiem tirdzniecības līmeņiem tā iekšzemes vai eksporta tirgū. Tādējādi šo apgalvojumu nevarēja pieņemt.

(79) Pēc informācijas dokumenta nosūtīšanas Usiminas uzstāja, ka, nosakot normālo vērtību, ir jāatskaita arī kredīta izmaksu korekcija.

(80) Komisija noraidīja šo apgalvojumu, jo kredīta izmaksu korekcija ir korekcija, ko piemēro faktiskajām cenām, lai atspoguļotu atrunāto kredīta periodu neatkarīgi no maksājuma faktiskā datuma. Tā ir tikai cenu korekcija, kas nav pamatota normālās vērtības noteikšanas gadījumā.

3.2.4. Dempinga starpība

(81) Attiecībā uz ražotājiem eksportētājiem Komisija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. un 12. punktu salīdzināja katra līdzīgā ražojuma veida vidējo svērto normālo vērtību ar attiecīgā ražojuma atbilstošā veida vidējo svērto eksporta cenu.

(82) Savās piezīmēs saistībā ar informācijas galīgo nodošanu atklātībai CSN apgalvoja, ka pārskatītās cenas, apdrošināšanas un vedmaksas (CIF) vērtības, ko izmantoja mērķa cenas samazinājuma starpības aprēķināšanā, vajadzēja izmantot arī dempinga starpības aprēķināšanā. Šo apgalvojumu pieņēma un dempinga aprēķinu attiecīgi izlaboja.

(83) Vidējo svērto dempinga starpību ražotājiem, kas sadarbojās, bet nebija ietverti izlasē, aprēķināja saskaņā ar pamatregulas 9. panta 6. punktu. Šī starpība tika noteikta, balstoties uz starpību, kas bija noteikta trim atlasītajiem ražotājiem eksportētājiem.

(84) Sadarbības līmenis Brazīlijā ir augsts, jo ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, eksports bija gandrīz 100 % no kopējā Brazīlijas eksporta uz Savienību izmeklēšanas periodā. Uz šāda pamata Komisija izlēma noteikt valsts mēroga dempinga starpību, kas piemērojama visiem citiem uzņēmumiem, tādā pašā līmenī, kāds noteikts atlasītajam uzņēmumam ar lielāko dempinga starpību, t. i., Usiminas.

(85) Dempinga starpības, kas izteiktas procentos no CIF cenas līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas, ir šādas: Uzņēmums Dempinga starpība ArcelorMittal Brasil S.A. 16,3 % Aperam Inox América do Sul S.A. 16,3 % Companhia Siderúrgica Nacional 73,0 % Usinas Siderúrgicas de Minas Gerais S.A. 65,9 % Cits uzņēmums, kas sadarbojās (Gerdau Açominas S.A.) 49,3 % Visi pārējie uzņēmumi 73,0 %

3.3. Irāna

(86) Irānā ir tikai viens attiecīgā ražojuma ražotājs eksportētājs, kas šīs izmeklēšanas ietvaros pilnībā sadarbojās. Lielākā daļa tā pārdevumu Savienībā bija tieši pārdevumi neatkarīgiem pircējiem, tomēr dažus īstenoja ar saistīta tirgotāja starpniecību, kurš atrodas Vācijā.

3.3.1. Normālā vērtība

(87) Vienīgā ražotāja eksportētāja normālā vērtība tika noteikta atbilstoši iepriekš 3.1.1. sadaļā izklāstītajai vispārējai metodikai. Rezultātā normālā vērtība 61 % ražojuma veidu, kas veido 67 % no apjoma, kuru ražotājs eksportētājs eksportēja uz Savienību, balstījās uz iekšzemes cenu parastajā tirdzniecības apritē. Pārējiem ražojuma veidiem tika noteikta normālā vērtība. Tomēr, ja ražojuma veida vidējā svērtā cena bija mazāka par vienības ražošanas izmaksām, normālo vērtību noteica saskaņā ar iepriekš (55). apsvērumā izklāstīto metodiku.

(88) Ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka Komisija parastās tirdzniecības aprites pārbaudē un normālās vērtības noteikšanai izmantoja nepareizu PVA izdevumu attiecību. Tā patiešām bija noapaļošanas kļūda, ko pēc tam izlaboja. Šīs izmaiņas neietekmēja (98). apsvērumā noteiktās dempinga starpības.

3.3.2. Eksporta cena

(89) Eksporta cenu noteica, izmantojot iepriekš 3.1.2. sadaļā un it sevišķi pamatregulas 2. panta 8. punktā izklāstīto vispārējo metodiku.

3.3.3. Salīdzinājums

(90) Komisija salīdzināja normālo vērtību un vienīgā ražotāja eksportētāja eksporta cenu, pamatojoties uz EXW cenu.

(91) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu gadījumos, kad to pamatoja vajadzība nodrošināt taisnīgu salīdzinājumu, Komisija koriģēja normālo vērtību un/vai eksporta cenu, ņemot vērā atšķirības, kas ietekmē cenu salīdzināmību. Korekcijas ieviesa attiecībā uz transporta, apdrošināšanas, kravas apstrādes, iekraušanas izmaksām un papildizmaksām (robežās no 1 % līdz 3 %), iepakošanas izmaksām (robežās no 0 % līdz 1 %), kredīta izmaksām (robežās no 1 % līdz 3 %), komisijas maksām (robežās no 0,1 % līdz 2 %), citām atlaidēm (robežās no 0 % līdz 0,5 %) un citiem faktoriem (robežās no 0 % līdz 1 %). Saskaņā ar 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu korekciju piemēroja arī attiecībā uz eksporta pārdevumiem Savienībā ar saistītā tirgotāja starpniecību (no 2 % līdz 6 %).

(92) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā sūdzības iesniedzējs argumentēja, ka šīs korekcijas šķiet lielas, un aicināja Komisiju tās paskaidrot. Komisija nevar sniegt sīkāku informāciju par šīm korekcijām, neatklājot konfidenciālu komercinformāciju. Komisija analizēja un pārbaudīja visas šīs korekcijas saskaņā ar pienākumu, ko nosaka pamatregulas 9. panta 6. punkts.

(93) Savās piezīmēs par informācijas dokumentu ražotājs eksportētājs argumentēja, ka, nosakot normālo vērtību, Komisija neatvasināja atskaitījumus, kas saistīti ar izmaksām. Šis apgalvojums ir aplams, jo Komisija atvasināja šos atskaitījumus. Ražotājs eksportētājs šo apgalvojumu atkārtoti izklāstīja savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā. Komisija ražotājam eksportētājam izskaidroja savu metodiku, ko tā piemēroja attiecībā uz šo jautājumu, un papildu piezīmes netika saņemtas.

(94) Novērtējot atskaitījumus, Komisija izskatīja liecības par korekciju, pamatojoties uz nodokļa atmaksas shēmu. Komisijas rīcībā esošās liecības parādīja, ka, lai gan ražotājs eksportētājs saņēma, kā tas pats apgalvoja, nodokļu atmaksu, nav nekādu liecību par to, ka tas būtu vispār samaksājis nodokli, jo, kā parāda ražotāja eksportētāja sniegtā informācija, visi izejmateriāli tika iegādāti iekšzemē. Tādēļ ar nodokli neaplika “[izstrādājumā] ietilpstošās fiziskās sastāvdaļas” pamatregulas 2. panta 10. punkta b) apakšpunkta nozīmē, kas ir korekcijas priekšnoteikums. Tādēļ šāda korekcijas netika veikta.

3.3.4. Dempinga starpība

(95) Komisija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. un 12. punktu salīdzināja katra līdzīgā ražojuma veida vidējo svērto normālo vērtību ar attiecīgā ražojuma atbilstošā veida vidējo svērto eksporta cenu.

(96) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs norādīja uz pārrakstīšanās kļūdu dempinga aprēķinos. Komisija izlaboja šo pārrakstīšanās kļūdu, kas tika pieļauta, nevajadzīgi noapaļojot konkrētas garas vērtības, un attiecīgi grozīja savu aprēķinu. Visas ieinteresētās personas tika informētas par šīm izmaiņām, nosūtot tām papildu galīgo informāciju.

(97) Irānas sadarbības līmenis bija ļoti augsts, jo ražotāja eksportētāja, kas sadarbojās, eksports izmeklēšanas periodā bija aptuveni 100 % no kopējā eksporta uz Savienību. Pamatojoties uz to, Komisija noteica valsts mēroga dempinga starpību tādā pašā apmērā kā vienīgajam ražotājam eksportētājam.

(98) Dempinga starpības, kas izteiktas procentos no CIF cenas līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas, ir šādas: Uzņēmums Dempinga starpība Mobarakeh Steel Company 17,9 % Visi pārējie uzņēmumi 17,9 %

(99) Savās piezīmēs par informācijas dokumentu sūdzības iesniedzējs argumentēja, ka dempinga starpība, ko tas bija aprēķinājis, izmantojot sevis apkopotos datus, bija ievērojami lielāka. Šī ieinteresētā persona aicināja Komisiju sniegt papildu informāciju par to, kā tika aprēķināta Irānas dempinga starpība.

(100) Komisijas aprēķina pamatā bija uzņēmuma faktiskie dati, kurus pārbaudīja, atrodoties uz vietas. Attiecīgajai ieinteresētajai personai nebija piekļuves šāda līmeņa informācijai, kas, iespējams, izskaidro šo nesakritību. Neatklājot ražotāja eksportētāja konfidenciālu komercinformāciju, Komisija nevar sniegt papildu informāciju par šo aprēķinu.

(101) Savās piezīmēs papildu galīgo informāciju sūdzības iesniedzējs pieprasīja papildu informāciju par šo pārrakstīšanās kļūdu saistībā ar noapaļošanu, norādot, ka dempinga starpības samazināšana par 5 procentpunktiem, visticamāk, nav pārrakstīšanās kļūdas rezultāts.

(102) Komisija nevar atklāt detalizētu informāciju par dempinga aprēķinu nevienam citam kā vien tieši skartajai ieinteresētajai personai, jo tas atklātu konfidenciālu komercinformāciju. Kā paskaidrots (96). apsvērumā iepriekš, kļūda bija saistīta ar konkrētu garu vērtību ar vairāk nekā 13 cipariem nevajadzīgu noapaļošanu (piemēram, 112 769 871 468,69 aprēķinā tika kļūdaini atspoguļots kā 1,13). Šādas garas vērtības attiecās uz svarīgākajiem eksporta darījumiem, ko dempinga aprēķina vajadzībām konvertēja Irānas vietējā vērtībā. Tas izskaidro dempinga starpības samazinājumu par 5,1 procentpunktu.

3.4. Krievija

(103) Krievijā ir trīs attiecīgā ražojuma ražotāji eksportētāji, kuri šīs izmeklēšanas ietvaros pilnībā sadarbojās. Izmeklēšanas periodā tie pārstāvēja gandrīz visu attiecīgā ražojuma importu no Krievijas uz Savienību.

3.4.1. Normālā vērtība

(104) Visu trīs ražotāju eksportētāju normālā vērtība tika noteikta atbilstoši iepriekš 3.1.1. sadaļā izklāstītajai vispārējai metodikai. Rezultātā visu trīs ražotāju eksportētāju normālās vērtības pamatā lielākajai daļai uz Savienību eksportēto izstrādājuma veidu bija iekšzemes cena (attiecīgi 76 %, kas veido 98,9 % no eksportētajiem daudzumiem, 49 %, kas veido 86,7 % no eksportētajiem daudzumiem, un 73 %, kas veido 96,6 % no eksportētajiem daudzumiem).

(105) Normālo vērtību pārējiem veidiem noteica saskaņā ar iepriekš (54). un (55). apsvērumā aprakstīto metodiku vai nu tādēļ, ka nebija nekādu pārdevumu iekšzemes tirgū, vai tādēļ, ka pārdotais apjoms iekšzemes tirgū bija pārāk mazs, lai to uzskatītu par reprezentatīvu (mazāk par 75 t katram ražojuma veidam).

3.4.2. Eksporta cena

(106) Ražotāji eksportētāji uz Savienību eksportēja vai nu tieši, ar saistītu importētāju starpniecību Savienībā, vai ar saistītu tirgotāju/importētāju starpniecību Šveicē. Saistītie uzņēmumi Šveicē iegādājās attiecīgo ražojumu no ražotājiem eksportētājiem un pēc tam to pārdeva uz Savienību un citām valstīm.

(107) Eksporta cena tika noteikta, pielietojot iepriekš 3.1.2. sadaļā izklāstīto vispārējo metodiku.

(108) Pēc informācijas dokumenta nosūtīšanas Severstal apstrīdēja to korekciju piemērojamību, kas saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu veiktas PVA izmaksām un peļņai attiecībā uz pārdošanas darījumiem ar tā saistītā Šveices tirgotāja/importētāja, proti, SSE, starpniecību.

(109) Severstal uzskata, ka korekcijas ir atbilstošas tikai atsevišķos konkrētos darījumos, kuros pārdošanas darījuma noteikumi prasa, lai ražojums tiktu piegādāts pēc muitošanas, t. i., darījumos, kuros saistītā persona darbojas kā importētājs. Tomēr attiecībā uz lielāko daļu pārdevumu ar tā saistītā tirgotāja/importētāja Šveicē starpniecību piegādes nosacījumi neparedz, ka tirgotājam/importētājam Šveicē būtu muitā jāatmuito preces. Vienlaikus Severstal apgalvoja, ka tā saistītos tirgotājus/importētājus Šveicē nebūtu jāuzskata par importētājiem, bet kā daļu no ražotāja eksporta tīkla.

(110) Komisija noraidīja šo apgalvojumu. Izmeklēšanā noskaidroja, ka SSE saistībā ar attiecīgā ražojuma pārdošanu izmeklēšanas periodā nepildīja nekādas importēšanas funkcijas. Dažādie incoterms (CIF, CFR, FOB, DAP vai CIF) neizmaina to, ka SSE darbojās kā saistīts importētājs uz Savienības tirgu. Ņemot vērā to, ka tirgotājs/importētājs ir saistīts ar ražotāju eksportētāju, pamatregulas 2. panta 9. punkts netieši nosaka, ka šāda tirgotāja/importētāja dati nav uzticami, tādēļ korekcija bija pamatota.

(111) Komisija arī konstatēja, ka SSE nevar uzskatīt par ražotāja eksportētāja tīkla daļu. Mātesuzņēmumam un meitasuzņēmumam Šveicē nav ekskluzīvu attiecību pārdošanai uz ES. Izmeklēšanā noskaidroja, ka grupā ir arī citas pārdošanas nodaļas, kas nodarbojas ar eksportu uz ES. Mātesuzņēmumam Krievijā bija trīs atšķirīgi kanāli attiecīgā ražojuma eksportam uz ES, proti, tiešā pārdošana, pārdošana ar saistītā pakalpojumu centra Latvijā starpniecību un pārdošana ar saistītā tirgotāja/importētāja Šveicē starpniecību.

(112) Tādēļ Komisija secināja, ka visu veidu pārdošanas darījumiem ar saistītā tirgotāja/importētāja Šveicē starpniecību ir jāpiemēro korekcijas attiecībā uz PVA un peļņu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu.

(113) Pēc informācijas nodošanas atklātībai Severstal atkārtoti norādīja, ka neatbalsta to, ka Komisija piemēro pamatregulas 2. panta 9. punktu. Turklāt tas minēja, ka Komisija, iespējams, ir rīkojusies nesaskaņoti salīdzinājumā ar citiem ražotājiem eksportētājiem, kam ir saistīti importētāji/tirgotāji Savienībā vai ārpus tās.

(114) Komisija apstiprināja savu pieeju, proti, ka uz saistītiem tirgotājiem/importētājiem var attiecināt pamatregulas 2. panta 9. punktu, ja tie pilda importēšanas funkcijas, pat atrodoties ārpus Savienības. Tā tas bija SSE gadījumā, kā izklāstīts (110). apsvērumā; savukārt citu ražotāju eksportētāju saistītie tirgotāji/importētāji bija atšķirīgās situācijās atkarībā no katra uzņēmuma dažādajām funkcijām.

(115) Turklāt Severstal pauda neapmierinātību par Komisijas secinājumu, ka SSE nevar uzskatīt par tā eksporta tīkla daļu. Tomēr, pēc Komisijas domām, Severstal sniegtais pamatojums, proti, tas, ka SSE pilnībā kontrolē mātesuzņēmums, un peļņas un zaudējumu sadale mātesuzņēmumam, neatsvēra (111). apsvērumā izklāstītos faktorus, kas liecināja par pretējo. Tādējādi SSE nevar uzskatīt par Severstal iekšējo eksporta nodaļu.

(116) Pēc informācijas dokumenta izpaušanas ražotājs eksportētājs NLMK apstrīdēja to korekciju piemērojamību, kas saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu veiktas PVA izmaksām un peļņai attiecībā uz pārdevumiem ar tā saistītā Šveices meitasuzņēmuma Novex starpniecību.

(117) Tas apgalvoja, ka Novix nefunkcionē kā saistīts importētājs, jo neimportē attiecīgo ražojumu Savienībā. Ciktāl 2. panta 9. punkta piemērošana nozīmē, ka saistītai personai ir jāpilda importētāja funkcijas, Novex eksporta cenai nedrīkst piemērot nekādu korekciju saskaņā ar 2. panta 9. punktu.

(118) Atbalstot šo apgalvojumu, NLMK argumentēja, ka eksporta tirgos tas dzelzs un tērauda ražojumus sistemātiski pārdod ar divu saistītu tirgotāju, proti, Novex Šveicē un Novexco (Cyprus) Limited Kiprā, starpniecību. Novex atbild par eksporta pārdevumiem uz Savienību, savukārt Novexco pārdod uz pārējām pasaules daļām. Šie uzņēmumi funkcionē kā NLMK eksporta pārdošanas nodaļas, un NLMK grupā nav citas funkcijas vai nodaļas, kas būtu atbildīga par šādiem eksporta pārdošanas darījumiem. NLMK neveic tiešus dzelzs un tērauda ražojumu eksporta pārdošanas darījumus.

(119) Novex un Novexco ir NLMK 100 % meitasuzņēmumi, kam NLMK ir uzticējis savus eksporta pārdošanas darījumus ne tikai saistībā ar attiecīgo ražojumu, bet visu NLMK ražojumu portfeli. NLMK ekonomiski kontrolē šo abu saistīto uzņēmumu darbību gan pateicoties NLMK grupas kapitāla struktūrai, gan raugoties no ekonomikas perspektīvas. Svarīgi ir tas, ka Novex un Novexco tirgo tikai tādus ražojumus, kas iegūti no to saistītajiem NLMK grupas uzņēmumiem. Tādējādi tie veic autonomu saimniecisko darbību, ko varētu īstenot neatkarīgi ārpus NLMK grupas.

(120) Lai gan visi NLMK dzelzs un tērauda ražojumu eksporta pārdošanas darījumi notiek ar Novex un Novexco starpniecību, šie saistītie uzņēmumi parasti nefunkcionē kā šo ražojumu importētāji ES vai citviet, izņemot orientēta grauda struktūras elektrotehniskā tērauda izstrādājumus (GOES), ko pārdod saskaņā ar DDP piegādes nosacījumiem. Pārējo Novex un Novexco eksporta pārdošanas darījumu pamatā ir piegādes nosacījumi, kuri neparedz, ka šiem uzņēmumiem būtu jāpilda importētāja funkcijas saistībā ar attiecīgajiem dzelzs un tērauda ražojumiem.

(121) Tādēļ NLMK uzskatīja, ka Novex nevar uzskatīt par attiecīgo ražojumu “importētāju”, jo tas neveica preču muitošanu un nekādas citas funkcijas, ko īsteno importētājs.

(122) Turklāt NLMK argumentēja, ka Novex darbinieki piedalās NLMK grupas Stratēģiskajā pārdošanas plānošanas komitejā un palīdz grupai plānot un noteikt cenas, pamatojoties uz savām zināšanām par eksporta tirgiem. Tādējādi NLMK ir ne tikai pilnībā informēts par Novex cenu pirmajam nesaistītajam pircējam, bet šādu cenu arī kopīgi nosaka NLMK un Novex darbinieki. Tajā pašā laikā attiecīgā ražojuma nozarē galvenie pircēji – vismaz NLMK eksporta gadījumā uz Savienību – ir tirdzniecības uzņēmumi, kas dod priekšroku pašu veiktajai ražojumu atmuitošānai, lai optimizētu izmaksas. Tāpat, iegādājoties attiecīgo ražojumu saskaņā ar FOB, eksporta ostas vai CIF nosacījumiem, tirdzniecības uzņēmumi var bez nepieciešamības pēc savlaicīga paziņojuma pārdot kravu uz jebkuru galamērķi, kas piedāvā labāko cenu, un tas var arī nebūt Savienībā. Tādēļ tirgotājiem nav lielas nozīmes tam, ka ražojumu Savienībā atmuito piegādātājs.

(123) Kopumā NLMK pauda viedokli, ka, lai gan GOES pārstrādātājiem galvenokārt piegādā tieši, citus dzelzs un tērauda ražojumus galvenokārt piegādā nesaistītiem tirgotājiem Savienībā. Atšķirīgie pircēju veidi nozīmē, ka tiek piemēroti dažādi Incoterms un ka mainās Novex un Novexco attiecīgās funkcijas. Rezultātā, kā norādījis NLMK, situācija, kas novērota GOES izmeklēšanā, neatspoguļo Novex faktisko funkciju saistībā ar attiecīgo ražojumu vai citiem dzelzs un tērauda ražojumiem. NLMK secināja, ka Novex būtu jāuzskata par NLMK iekšējo tirdzniecības nodaļu.

(124) Komisija atgādināja, ka, novērtējot, vai ražotājs un saistīts tirgotājs būtu jāuzskata par vienotu ekonomisko vienību un saistītais tirgotājs par ražotāja iekšējo pārdošanas nodaļu, ir jāņem vērā saistītā tirgotāja vispārējās funkcijas un tādēļ arī darbības, kas saistītas ar citiem ražojumiem, kuri nav attiecīgais ražojums (10).

(125) Lai gan izmeklēšanā apstiprināja, ka Novex izmeklēšanas periodā neīstenoja nekādas importa funkcijas saistībā ar attiecīgo ražojumu, saistībā ar Novex atbilstību šai lietai ir jāņem vērā turpmāk izklāstītais. Novex saskaņā ar Šveices tiesību aktiem ir dibināts kā tirgotājs (11). Saskaņā ar statūtiem tā pamatdarbība ir tērauda ražojumu un izejmateriālu iegāde, pārdošana, izplatīšana un tirdzniecība Šveicē un ārvalstīs. Nav nekāda oficiāla ierobežojuma attiecībā uz tirgojamo ražojumu piegādātājiem. Turklāt NLMK un Novex parakstīja vispusīgus ietvarlīgumus, kas nosaka pārdošanas un iegādes darījumu starp šīm pusēm. Piemēram, šie līgumi nosaka detalizētas procedūras attiecībā uz prasījumiem saistībā ar neatbilstīgām precēm, paredz sankcijas maksājumu vai preču piegādes kavējumu gadījumā, kā arī nosaka trešās puses šķīrējtiesnesi strīdu gadījumā. Komisija arī atzīmēja, ka saskaņā ar Novex 2015. gada finanšu pārskatiem tā galvenās darbības ir tērauda tirdzniecība, ietverot jebkādu procentu ienākumu gūšanu, un ka būtiska daļa tā iegādātā tērauda ir no NLMK grupas uzņēmumiem.

(126) Turklāt NLMK savā 2017. gada 7. jūnija iesniegumā pats atzina, ka saistībā ar GOES ražojumiem Novex funkcionē kā saistīts importētājs; šis fakts apstiprina secinājumu, ka Novex nav uzskatāms par NLMK iekšējo pārdošanas nodaļu.

(127) Tādēļ Komisija secināja, ka Novex nav uzskatāms par NLMK integrētu un iekšēju pārdošanas nodaļu, kas ļautu šīs divas juridiskās personas uzskatīt par vienotu ekonomisku vienību, un tā vietā tās uzskatīja par attiecībām, kuru ietvaros viens uzņēmums darbojas kā aģents, saņemot komisijas maksu pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunkta nozīmē.

(128) Pēc informācijas galīgās nodošanas atklātībā NLMK atkārtoti apgalvoja, ka tas un tā saistītais tirgotājs Novex veido vienu saimniecisku vienību. Pēc NLMK domām Komisija nebija ņēmusi vērā šo abu uzņēmumu ekonomisko attiecību faktus. It sevišķi tas pauda kritiku par to, ka Komisijas pieeja attiecībā uz Novex bija formāla un teorētiska. Novex nebija reģistrēts kā tirdzniecības uzņēmums; tas, ka nav attiecināmi nekādi oficiāli ierobežojumi, nav būtiski, jo uzņēmums realitātē neiegādājas ražojumus no citiem avotiem. Turklāt, pat ja NMLK un Novex bija noslēguši līgumu, starp abiem uzņēmumiem pastāvētu efektīva solidaritāte. Novex rezultāti esot bijuši pilnībā konsolidēti grupas pārskatos.

(129) Komisija noraidīja šos apgalvojumus. Lai novērtētu attiecības starp Novex un NLMK, ietvarlīgumu, kas nosaka pārdošanu un iegādi starp abiem uzņēmumiem, nevar atzīt kā teorētisku vai formālu. Drīzāk tas parāda, ka katram no uzņēmumiem ir atšķirīgas funkcijas un ka starp tiem nebija nekādas pakļautības. Turklāt iekšējai pārdošanas nodaļai nav raksturīgi īstenot importa funkcijas, ko Novex īstenoja attiecībā uz vismaz vienu tērauda ražojumu (GOES). Visbeidzot, Novex varēja jebkurā brīdī izlemt iegādāties karsti velmētus plakanus tērauda velmējumus no citiem avotiem, ko integrēta eksporta pārdošanas nodaļa nedarītu. Tādējādi Komisija neatkāpās no savas nostājas, ka bija pamatoti veikt korekciju saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu.

(130) Pēc informācijas galīgās nodošanas atklātībā arī MMK pirmo reizi apstrīdēja pamatregulas 2. panta 9. punkta piemērošanu saistībā ar savu saistīto tirgotāju MMK Trade Steel AG. Līdzīgi Severstal juridiskajai nostājai arī MMK apgalvoja, ka mātesuzņēmuma pilnīga kontrole un peļņas un zaudējumu sadale Krievijas mātesuzņēmumam parādīja, ka MMK Trade Steel AG ir daļa no vienota eksporta tīkla.

(131) Komisija atkārtoti izklāstīja savu juridisko nostāju, proti, ka uz saistītiem tirgotājiem/importētājiem var attiecināt pamatregulas 2. panta 9. punktu, ja tie pilda importēšanas funkcijas, pat atrodoties ārpus Savienības. MMK Trade Steel AG ietilpst šajā kategorijā, kā jau tika konstatēts izmeklēšanā par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes auksti velmētiem plakaniem tērauda velmējumiem (12).

(132) Attiecīgi Komisija nevarēja pieņemt arī apgalvojumu, ka MMK un MMK Trade Steel AG būtu vienota ekonomiskā vienība. Turklāt MMK ir pašam sava eksporta nodaļa Krievijā, un daļu no sava tērauda tas uz Eiropu pārdod tieši. Tādējādi MMK Trade Steel AG nevar uzskatīt par MMK iekšējo eksporta nodaļu.

3.4.3. Salīdzinājums

(133) Komisija salīdzināja ražotāju eksportētāju normālo vērtību un eksporta cenu, pamatojoties uz EXW cenu.

(134) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu gadījumos, kad to pamatoja vajadzība nodrošināt taisnīgu salīdzinājumu, Komisija koriģēja normālo vērtību un/vai eksporta cenu, ņemot vērā atšķirības, kas ietekmē cenu salīdzināmību. Korekcijas ieviesa attiecībā uz fizikālajām īpašībām (robežās no 0 % līdz 2 %), transporta, apdrošināšanas, kravas apstrādes, iekraušanas izmaksām un papildizmaksām (robežās no 1 % līdz 8 %), iepakošanas izmaksām (robežās no 0 % līdz 1 %), kredīta izmaksām (robežās no 0 % līdz 2 %), komisijas maksām (robežās no 0 % līdz – 4 %) un citiem faktoriem (robežās no 0 % līdz 1 %).

(135) Pēc informācijas dokumenta nosūtīšanas Severstal apgalvoja, ka dažas PVA korekcijas, proti, finanšu ienākumu un transporta izmaksu korekcijas, bija nepareizas.

(136) Uzņēmums norādīja, ka, nosakot PVA procentuālo daļu, bija jāņem vērā finanšu ienākumi. Turklāt šie saistītā meitasuzņēmuma Šveicē ienākumi vienlaikus bija arī Severstal izdevumi, kā norādīts bruto peļņas un zaudējumu (G-PL) tabulā atbildēs uz anketas jautājumiem, ko savukārt ņēma vērā, nosakot, vai pārdevumi iekšzemes tirgū notika parastā tirdzniecības apritē.

(137) Komisija noraidīja šo apgalvojumu. Severstal ražo un pārdod plašu ražojumu klāstu, un tas nespēja pierādīt, ka attiecīgie finanšu ienākumi, kas ir vispārējs aizdevums, kurš tika paplašināts, papildus Šveices meitasuzņēmumam ietverot arī mātesuzņēmumu, būtu saistīti ar attiecīgo ražojumu.

(138) Pēc informācijas nodošanas atklātībai Severstal atkārtoja savu apgalvojumu un argumentēja, ka iepriekš minētie finanšu ienākumi ir “procenti no aizdevumiem, kas piešķirti nolūkā finansēt Severstal ražojumus, kuriem ir ilgstošs ražošanas cikls un kuri ietver attiecīgo ražojumu”. Turklāt uzņēmums lūdzu attiecīgo summu attiecināt tikai uz attiecīgo ražojumu. Taču Komisija uzskatīja, ka šo apgalvojumu nevar apmierināt, jo nebija nekādas sīkākas informācijas par to, kādēļ vispārējs aizdevums “ilgstoša ražošanas cikla ražojumiem” būtu saistīts arī ar attiecīgo ražojumu.

(139) Attiecībā uz transporta izmaksu korekciju Severstal uzstāja, ka Komisija bija atskaitījusi nepareizu transporta izmaksu summu kā PVA daļu.

(140) Komisija pieņēma Severstal apgalvojumu attiecībā uz transporta izmaksām un izmantoja faktiskās transporta izmaksas, ko uzņēmums bija iesniedzis aprēķinu vajadzībām. Lai nepieļautu divkāršu uzskaiti, tās noteica nulles apmērā, jo tās bija ņemtas vērā jau atskaitījumu aprēķinā.

3.4.4. Dempinga starpība

(141) Attiecībā uz ražotājiem eksportētājiem Komisija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. un 12. punktu salīdzināja katra līdzīgā ražojuma veida vidējo svērto normālo vērtību ar attiecīgā ražojuma atbilstošā veida vidējo svērto eksporta cenu.

(142) Sadarbības līmenis Krievijā ir augsts, jo ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, imports bija 100 % no kopējā eksporta uz Savienību izmeklēšanas periodā. Tādēļ Komisija izlēma noteikt valsts mēroga dempinga starpību, kas piemērojama visiem citiem uzņēmumiem, tādā pašā līmenī, kāds noteikts uzņēmumam ar lielāko dempinga starpību, t. i., valsts akciju sabiedrībai Magnitogorsk Iron & Steel Works (PJSC MMK) (grupa).

(143) Dempinga starpības, kas izteiktas procentos no CIF cenas līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas, ir šādas: Uzņēmums Dempinga starpība Valsts akciju sabiedrība Magnitogorsk Iron Steel Works (PJSC MMK) 33,0 % PAO Severstal 5,3 % Novolipetsk Steel 15,0 % Visi pārējie uzņēmumi 33,0 %

3.5. Serbija

(144) Serbijā ir tikai viens attiecīgā ražojuma ražotājs eksportētājs, kas šīs izmeklēšanas ietvaros pilnībā sadarbojās. Lielākā daļa tā pārdevumu Savienībā bija tieši pārdevumi neatkarīgiem pircējiem, tomēr dažus īstenoja ar saistīta importētāja starpniecību, kurš atrodas Slovākijā.

3.5.1. Normālā vērtība

(145) Vienīgā ražotāja eksportētāja normālā vērtība tika noteikta atbilstoši iepriekš 3.1.1. sadaļā izklāstītajai vispārējai metodikai. Rezultātā normālā vērtība 23 % ražojuma veidu, kas veido 71 % no apjoma, kuru ražotājs eksportētājs eksportēja uz Savienību, balstījās uz iekšzemes cenu parastajā tirdzniecības apritē. Vienmēr, kad ražojuma veida iekšzemes pārdevumu kopējais apjoms neatkarīgiem pircējiem izmeklēšanas periodā veidoja mazāk par 5 % no identiska vai salīdzināma ražojuma veida eksporta pārdevumu kopējā apjoma uz Savienību, šā veida normālo vērtību noteica, izmantojot šā veida PVA un peļņu, nevis vidējo svērto PVA un peļņu. Tomēr, ja ražojuma veida vidējā svērtā cena bija mazāka par vienības ražošanas izmaksām, normālo vērtību noteica saskaņā ar iepriekš (55). apsvērumā izklāstīto metodiku.

3.5.2. Eksporta cena

(146) Eksporta cenu noteica, izmantojot iepriekš 3.1.2. sadaļā un it sevišķi pamatregulas 2. panta 8. punktā izklāstīto vispārējo metodiku. Pārdevumiem ar saistītā importētāja starpniecību eksporta cenu noteica, pamatojoties uz pamatregulas 2. panta 9. punktu.

3.5.3. Salīdzinājums

(147) Komisija salīdzināja normālo vērtību un vienīgā ražotāja eksportētāja eksporta cenu, pamatojoties uz EXW cenu.

(148) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu gadījumos, kad to pamatoja vajadzība nodrošināt taisnīgu salīdzinājumu, Komisija koriģēja normālo vērtību un/vai eksporta cenu, ņemot vērā atšķirības, kas ietekmē cenu salīdzināmību. Korekcijas ieviesa attiecībā uz transporta, apdrošināšanas, kravas apstrādes, iekraušanas izmaksām un papildizmaksām (robežās no 5 % līdz 9 %), kredīta izmaksām (robežās no 0 % līdz 1,5 %), bankas komisijām (robežās no 0 % līdz 1 %) un komisijas maksām (robežās no 0,5 % līdz 2 %).

3.5.4. Dempinga starpība

(149) Komisija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. un 12. punktu salīdzināja katra līdzīgā ražojuma veida vidējo svērto normālo vērtību ar attiecīgā ražojuma atbilstošā veida vidējo svērto eksporta cenu.

(150) Serbijas sadarbības līmenis bija ļoti augsts, jo ražotāja eksportētāja, kas sadarbojās, eksports izmeklēšanas periodā bija aptuveni 100 % no kopējā eksporta uz Savienību. Pamatojoties uz to, Komisija noteica valsts mēroga dempinga starpību tādā pašā apmērā kā vienīgajam ražotājam eksportētājam.

(151) Dempinga starpības, kas izteiktas procentos no CIF cenas līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas, ir šādas: Uzņēmums Dempinga starpība Zelezara Smederevo d.o.o. 38,7 % Visi pārējie uzņēmumi 38,7 %

3.6. Ukraina

(152) Ukrainā ir viena trīs saistītu attiecīgā ražojuma ražotāju eksportētāju grupa (šajā sadaļā tiek kopā saukti “ražotājs eksportētājs”), kas šīs izmeklēšanas ietvaros pilnībā sadarbojās. Divas ražotnes atrodas Mariupolē, Doņeckas reģionā, kas izmeklēšanas laikā bija konflikta zona. Pēc ražotāja eksportētāja pieprasījuma Komisija izlēma aprēķinos neietvert vienu no šīm ražotnēm, kura uz Savienību eksportēja vien niecīgu apjomu.

(153) Savās piezīmēs par informācijas dokumentu sūdzības iesniedzējs pieprasīja Komisijai paskaidrot lēmumu dempinga starpības aprēķinā neietvert vienu Ukrainas uzņēmumu.

(154) Komisija šo uzņēmumu neietvēra aprēķinā tādēļ, ka tā pārdevumu nelielais īpatsvars saistībā ar grupas pārdevumiem nebūtu ietekmējis dempinga starpību. Turklāt militāro operāciju dēļ šajā apvidū nebija iespējams pārbaudīt attiecīgos datus. Komisija uzskatīja, ka šī ir nepārvaramas varas situācija.

(155) Iekšzemes tirgū ražotājs eksportētājs pārdeva līdzīgo ražojumu gan tieši, gan ar saistīta tirgotāja starpniecību.

(156) Visi ražotāja eksportētāja pārdevumi uz Savienību tika īstenoti ar saistīta tirgotāja Šveicē starpniecību. Tirgotājs attiecīgo ražojumu pārdeva gan saistītiem, gan nesaistītiem importētājiem Savienībā.

3.6.1. Normālā vērtība

(157) Ražotāja eksportētāja normālā vērtība tika noteikta atbilstoši iepriekš 3.1.1. sadaļā izklāstītajai vispārējai metodikai. Vienas no ražotnēm normālās vērtības pamatā bija tikai iekšzemes cenas parastā tirdzniecības apritē. Otras ražotnes normālo cenu daļēji veidoja iekšzemes cenas parastā tirdzniecības apritē (38 % ražojuma veidu, kas veido 12 % no kopējā eksporta apjoma uz Savienību no šīs ražotnes), un daļēji tā bija salikta. Vienmēr, kad ražojuma veida iekšzemes pārdevumu kopējais apjoms neatkarīgiem pircējiem izmeklēšanas periodā veidoja mazāk par 5 % no identiska vai salīdzināma ražojuma veida eksporta pārdevumu kopējā apjoma uz Savienību, šā veida normālo vērtību noteica, izmantojot šā veida PVA un peļņu, nevis vidējo svērto PVA un peļņu. Tomēr, ja ražojuma veida vidējā svērtā cena bija mazāka par vienības ražošanas izmaksām, normālo vērtību noteica saskaņā ar iepriekš (55). apsvērumā izklāstīto metodiku.

(158) Ražotājs eksportētājs uzstāja uz ražošanas izmaksu korekciju vienai no ražotnēm, kas atradās konflikta zonā, proti, Ilyich Iron and Steel Works of Mariupol (turpmāk – Ilyich), pamatojoties uz nenormālajām ražošanas izmaksām, pie kurām tieši un netieši noveda apgabalā īstenotās militārās operācijas. Ražotājs eksportētājs ierosināja noteikt korekcijas līmeni, salīdzinot vienības izmaksu attīstību Ilyich ar vienības izmaksu attīstību ražotnē, kuru neskāra konflikts, proti, Integrated Iron and Steel Works Zaporizhstal (turpmāk – Zaporizhstal). Lai parādītu, ko ražotājs eksportētājs domā ar “vienības izmaksām”, tas katrai ražotnei aprēķināja visu pārdoto preču izmaksas un sadalīja tās ar karsti velmētu tērauda velmējumu daudzumu, kurš saražots konkrētajā kalendārajā gadā. Ražotājs eksportētājs šādu pieeju piemēroja laikposmam no 2013. gada (pirmskonflikta periods) līdz 2015. gadam un uz šāda pamata ierosināja koriģēt Ilyich izmaksas, samazinot tās par konkrētu procentuālo lielumu.

(159) Pēc rūpīgas izpētes Komisija izlēma, ka ierosinātā korekcijas kvantitatīvās noteikšanas metode nav piemērota. Pirmkārt, termins “vienības izmaksas” neattiecās uz karsti velmēta plakana tērauda vienības izmaksām, jo ietvēra visu pārdoto preču izmaksas, starp kurām bija arī citas preces. Šīs citas preces veidoja būtisku daļu no Zaporizhstal ražošanas apjoma un vēl lielāku daļu no Ilyich ražošanas apjoma. Korekcijas kvantitatīvās noteikšanas metodē vispār netika ņemta vērā citu ražojumu izlaide un izmaksu attīstība. Citu ražojumu izlaide un izmaksas nebija nemainīgas periodā, ko ražotājs eksportētājs ierosināja izmantot metodē. Ražotājs eksportētājs savā iesniegumā patiešām atzina, ka laikposmā no 2012. līdz 2016. gadam Ilyich būtiski pieauga dažu no pārējiem ražojumiem ražošanas apjoms. Korekcijas kvantitatīvās noteikšanas metodē šīs pieaugošās izmaksas tika attiecinātas uz karsti velmēta plakana tērauda izlaides samazinājumu, kas tādējādi sekmēja (iespējams, lielā mērā) ražotāja eksportētāja tā saukto vienības izmaksu pieaugumu. Otrkārt, pat ja izmaksas, ko ražotājs eksportētājs ierosināja izmantot, bija karsti velmētu plakanu tērauda velmējumu faktiskās izmaksas, ražotājs eksportētājs ierosināja salīdzināt ražošanas apjomu ar pārdošanas izmaksām, neņemot vērā krājumu izmaiņas. Ražotājam eksportētājam bija vai nu jāsalīdzina ražošanas apjoms ar ražošanas izmaksām, vai jāsalīdzina pārdotais apjoms ar pārdošanas izmaksām. Treškārt, korekcijas kvantitatīvās noteikšanas metodē tika salīdzinātas tendences līdz 2015. kalendārajam gadam un ierosināts piemērot šā aprēķina iznākumu, t. i., samazinājumu, izmeklēšanas perioda datiem (2015. gada 1. jūlijs līdz 2016. gada 30. jūnijs). Tas nav pareizi, jo metodē būtu jāizseko tendences līdz pat izmeklēšanas periodam.

(160) Savās piezīmēs par informācijas dokumentu ražotājs eksportētājs neminēja korekcijas kvantitatīvās noteikšanas metodes nepilnības, kas iztirzātas iepriekš. Tā vietā tas salīdzināja abu ražotņu ražojuma veida ražošanas izmaksas izmeklēšanas periodā, argumentējot, ka šā salīdzinājuma iznākums ir līdzīgs korekcijas kvantitatīvās noteikšanas metodes iznākumam. Tomēr ražotājs eksportētājs neņēma vēra to, ka korekcijas kvantitatīvās noteikšanas metode tika ierosināta tieši tādēļ, ka abu ražotņu konkrēta gada izmaksas nevar vienkārši salīdzināt, jo, pirmkārt, tās atšķīrās pirms konflikta. Patiešām – saskaņā ar kvantitatīvās noteikšanas metodē izmantotajiem datiem Ilyich“vienības izmaksas” 2013. gadā bija daudz augstākas par Zaporizhstal“vienības izmaksām”. Ja šo starpību izsaka kā attiecību, tā ir daudz lielāka nekā abu ražotņu ražojuma veida izmeklēšanas perioda ražošanas izmaksu starpība, ko ražotājs eksportētājs vēlējās izmantot metodes pamatā.

(161) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs argumentēja, ka Komisija neiesaistījās konstruktīvā dialogā ar ražotāju eksportētāju un nepieprasīja vai neprecizēja papildu informāciju, kas tai varētu būt bijusi vajadzīga apgalvojuma pienācīgai novērtēšanai. Kā norādījis ražotājs eksportētājs, vienīgā reize, kad Komisija precizēja, kāda informācija un metodika ir vajadzīga, lai novērtētu apgalvojumu, bija 2017. gada 17. jūlija informācijas galīgās nodošanas atklātībā ietvaros.

(162) Komisija norādīja, ka šis apgalvojums ir faktiski nepareizs. Detalizēts skaidrojums par ierosinātās korekcijas metodes nepilnībām ražotājam eksportētājam tika nosūtīts 2017. gada 4. aprīlī kā informācijas dokumenta 4. pielikums. Šo detalizēto aprakstu nosūtīja ar mērķi dot ražotājam eksportētājam iespēju un pietiekamu laiku šo nepilnību novēršanai. Kā minēts (160). apsvērumā iepriekš, ražotājs eksportētājs to nedarīja.

(163) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs argumentēja, ka preces, kas nav karsti velmēti tērauda velmējumi, kā minēts (159). apsvērumā iepriekš, neveidoja Zaporizhstal un Ilyich būtisku ražošanas apjoma daļu. Atbalstot šo apgalvojumu, ražotājs eksportētājs minēja Komisijai 2017. gada 16. februārī iesniegtos datus par ražošanas apjomiem Ilyich.

(164) Šajā saistībā Komisija norādīja, ka ražotāja eksportētāja minētie dati tika iesniegti pēc pārbaudes apmeklējuma pabeigšanas, tādēļ tos nevarēja pārbaudīt. Turklāt dati attiecas uz ražošanas apjomu tonnās un neattiecas uz to izmaksām vai vērtību. Saražotais daudzums neatspoguļo ražošanas izmaksas, it sevišķi ņemot vērā, ka pārējie ražojumi ietver lielāku pievienoto vērtību un tādējādi ar papildu izmaksām saistītus ražojumus, piemēram, auksti velmētu un cinkotu tēraudu. Attiecībā uz datiem, ko Komisija izmantoja savu secinājumu izdarīšanai, – atbildē uz antidempinga anketu ražotājs eksportētājs norādīja datus par visas ražotnes apgrozījumu, attiecīgā ražotnes departamenta apgrozījumu un attiecīgā ražojuma apgrozījumu. Komisija šos apgrozījuma datus pārbaudīja apmeklējuma laikā un izmantoja kā aplēsto izmaksu vērtību, kura parādīja, ka velmēti (bet ne karsti velmēti) tērauda ražojumi veido ievērojamu Ilyich ražošanas apjoma daļu.

(165) Papildu piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs nepiekrita Komisijas piezīmei iepriekš (159). apsvērumā par to, ka velmētu (bet ne karsti velmētu) tērauda ražojumu ražošanas apjoma pieaugums neatbilstīgi paaugstināja metodē izmantotās “vienības izmaksas”. Ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Ilyich pārdoto preču kopējo izmaksu vispārējais pieaugums apgāž Komisijas pamatojumu, ka citu ražojumu izlaides pieaugums varētu paaugstināt “vienības izmaksas”, kuras aprēķinātas karsti velmētiem tērauda ražojumiem.

(166) Komisija nepiekrita šai piezīmei. Kā minēts iepriekš, ražotājs eksportētājs “vienības izmaksas” noteica, dalot visas pārdoto preču (arī velmētu (bet ne karsti velmētu) tērauda ražojumu) izmaksas ar karsti velmētu tērauda ražojumu daudzumu, ko ražotne saražoja attiecīgajos periodos. Kā atzinis ražotājs eksportētājs, metodē ņemtajā vērā periodā ievērojami palielinājās dažu velmētu (bet ne karsti velmētu) tērauda ražojumu daudzums. Šo ražojumu ražošanas izmaksu attiecīgo pieaugumu ražotāja eksportētāja ierosinātajā metodē attiecināja uz karsti velmētiem tērauda ražojumiem, tādējādi paaugstinot “vienības izmaksas” (t. i., palielinot “vienības izmaksu” pieaugumu attiecīgajā periodā), uz kā pamata ražotājs eksportētājs ierosināja koriģēt Ilyich izmaksas. Tas joprojām ir tiesa neatkarīgi no tā, vai ražotnes pārdoto preču vispārējas izmaksas palielinājās, samazinājās vai nemainījās.

(167) Attiecībā uz Komisijas piezīmi (159). apsvērumā, ka metodē bija jāizseko tendences līdz pat izmeklēšanas periodam, ražotājs eksportētājs savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā apgalvoja, ka nevarēja nodrošināt datus par izmeklēšanas periodu izmantošanai metodē, jo revidētais 2016. gada pārskats kļuva pieejams tikai nesen.

(168) Šajā saistībā Komisija norādīja, ka ražotājs eksportētājs varēja iesniegt apjomīgus izmeklēšanas perioda datus antidempinga anketas aizpildīšanai. Tādēļ nav skaidrs, kādēļ ražotājs eksportētājs nevarēja nodrošināt izmeklēšanas perioda datus ierosinātās metodes pamatošanai, vēl jo vairāk, ja ņem vērā, ka, kā minēts (162). apsvērumā iepriekš, ražotājam eksportētājam bija nodrošināta gan iespēja, gan laiks, lai sniegtu šos datus.

(169) Visbeidzot, savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs uzstāja, ka abu ražotņu ražojumu veidu ražošanas izmaksu starpība izmeklēšanas periodā, kā aplūkots (160). apsvērumā iepriekš, atbalsta korekcijas metodi, jo šī starpība ir līdzīga starpībai, kas iegūta metodē.

(170) Komisija nepiekrita šai piezīmei. Savās piezīmēs ražotājs eksportētājs neminēja to, ka saskaņā ar kvantitatīvās noteikšanas metodē izmantotajiem datiem Ilyich 2013. gada “vienības izmaksas” (t. i., normālos pirmskonflikta apstākļos) bija daudz augstākas par Zaporizhstal“vienības izmaksām”. Ja šo starpību izsaka kā attiecību, tā ir daudz lielāka nekā abu ražotņu ražojuma veida izmeklēšanas perioda ražošanas izmaksu starpība. Tas nozīmē, ka, vai nu Ilyich un Zaporizhstal vienības izmaksu starpība samazinājās laikposmā no 2013. gada līdz izmeklēšanas periodam (t. i., Ilyich vienības izmaksas salīdzinājās attiecībā pret Zaporizhstal vienības izmaksām), vai metodē izmantotās “vienības izmaksas” ir absolūti neuzticamas. Kā skaidrots (159). apsvērumā iepriekš, vismaz otrais apgalvojums ir patiess, jo metodē izmantotās “vienības izmaksas” ir izkropļotas, ietverot citu ražojumu pārdošanas izmaksas, kas attiecīgajā periodā katrā ražotnē attīstījās citādi. No tā izriet, ka ražojumu veida ražošanas izmaksu starpība izmeklēšanas periodā nepalīdz nodrošināt ražotāja eksportētāja ierosinātās metodes precizitāti.

(171) Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ šo apgalvojumu noraidīja.

(172) Zaporizhstal savos finanšu pārskatos atzina būtiskus zaudējumus ārvalstu valūtas kursu atšķirību dēļ, konvertējot darījumus, kuri nav izteikti Ukrainas grivnās. Ražotājs eksportētājs argumentēja, ka šie izdevumi, kas nav jāsedz parastā tirdzniecības apritē, ir jānosaka saskaņā ar pamatregulas 2. panta 6. punkta c) apakšpunktu, un ka tie ir ierobežoti līmenī, kurš atspoguļo uzņēmuma normālus darbības apstākļus.

(173) Komisija nepiekrīt šim argumentam. Šie zaudējumi tika pienācīgi atspoguļoti uzņēmuma uzskaitē un bija radušies izmeklēšanas periodā. Tādēļ Komisija noraidīja šo apgalvojumu, uzskatot, ka šie zaudējumi ir daļa no uzņēmuma PVA izdevumiem, kas saistīti ar tā darbību, un iekļāva tos normālās vērtības aprēķinā.

(174) Savās piezīmēs par informācijas dokumentu ražotājs eksportētājs atzina, ka Zaporizhstal PVA izdevumu aprēķinā izmantotie finanšu izdevumi tika pienācīgi reģistrēti uzņēmuma uzskaitē un segti izmeklēšanas periodā. Pēc tam ražotājs eksportētājs atkārtoti minēja savu argumentu, ka attiecīgo PVA izdevumu pamatā jābūt pamatregulas 2. panta 6. punkta c) apakšpunktam, jo daži finanšu izdevumi nebija saistīti ar ražojumu ražošanu un/vai pārdošanu. Lai pamatotu šo argumentu, ražotājs eksportētājs iesniedza jaunu datu kopu (krietni pēc pārbaudes apmeklējuma pabeigšanas un sākotnējā apgalvojuma). Visbeidzot, ražotājs eksportētājs norādīja uz vairākiem pamatregulas noteikumiem, kas reglamentē PVA izdevumu noteikšanu un paredz, ka šādai noteikšanai ir jābūt “pamatotai”.

(175) Komisija nepiekrita šai analīzei. Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 6. punktu PVA izdevumu pamatā jābūt faktiskajiem ražošanas un pārdošanas datiem. Tikai gadījumā, ja šīs summas nav iespējams noteikt, var piemērot 2. panta 6. punkta c) apakšpunktu. Kā ir apstiprinājis ražotājs eksportētājs, PVA faktiskie izdevumi ir norādīti uzskaitē un ietver attiecīgos finanšu izdevumus. Arguments, ka daži no finanšu izdevumiem nav saistīti ar ražojumu ražošanu un/vai pārdošanu, ir jānoraida. Pirmkārt, šajā izmeklēšanas posmā ražotāja eksportētāja iesniegtos datus apgalvojuma pamatošanai nav iespējams pārbaudīt. Ražotāja eksportētāja rīcībā bija daudz laika, un tas saņēma iepriekšēju paziņojumu, tādēļ būtu spējis sagatavot informāciju uz laiku, kad veica pārbaudi, taču ražotājs eksportētājs neizmantoja šo iespēju. Otrkārt, Zaporizhstal strādā tikai pie savu ražojumu ražošanas un pārdošanas. Ražotājs eksportētājs nav sniedzis nekādu informāciju, kura apliecinātu pretējo. Atsaukšanās uz prasību, ka PVA izdevumu noteikšanai ir jābūt pamatotai, ir nevietā, jo Komisija attiecīgās PVA izmaksas nenoteica, bet gan aprēķināja saskaņā ar pamatregulas 2. panta 6. punktu. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

(176) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs argumentēja, ka attiecīgie izdevumi bija saistīti ar ražotnes vispārējo saimniecisko darbību, bet nebija saistīti ar darbībām saistībā ar attiecīgā ražojuma ražošanu un pārdošanu. Ražotājs eksportētājs turklāt argumentēja, ka Komisija neņēma vēra liecības saistībā ar tā pieprasījumu neietvert šos izdevumus. Pēc tam ražotājs eksportētājs argumentēja, ka Komisija pat neņēma vērā to, ka šā apgalvojuma pamatošanai vispār tika iesniegtas liecības, norādot, ka nav saņemtas nekādas liecības, kas apstrīdētu to, ka Zaporizhstal strādā tikai pie savu ražojumu ražošanas un pārdošanas. Visbeidzot, saistībā ar Komisijas piezīmi par jauno datu kopu, ko iesniedza, lai pamatotu dažu finanšu izdevumu neietveršanu, ražotājs eksportētājs norādīja, ka tā apgalvojums kā tāds tika izklāstīts atbildē uz antidempinga anketu un ka attiecīgie dati bija ietverti kopā ar šo atbildi iesniegtajā revidētajā pārskatā.

(177) Atbildot uz iepriekš aprakstīto, Komisija atzīmēja, ka ražotājs eksportētājs saistībā ar šo apgalvojumu bija iesniedzis divus pieprasījumus. Pirmajā pieprasījumā, kas bija ietverts atbildē uz antidempinga anketu un pēc tam pamatots 2017. gada 5. janvāra paziņojumā, tika lūgts koriģēt Zaporizhstal finanšu izdevumus, nosakot tos vēsturiskajā līmenī normālos darbības apstākļos. Otrajā pieprasījumā, ko pirmo reizi iesniedza 2017. gada 2. maija piezīmēs par informācijas dokumentu pēc pārbaudēm Zaporizhstal, tika lūgts koriģēt PVA izdevumus, izslēdzot izdevumus, kuri, iespējams, nav saistīti ar attiecīgā ražojuma ražošanu un/vai pārdošanu.

(178) Kā paskaidrots (175). apsvērumā iepriekš, Komisija nevar koriģēt Zaporizhstal finanšu izdevumus, nosakot tos vēsturiskajā līmenī normālos darbības apstākļos, jo saskaņā ar pamatregulas 2. panta 6. punktu PVA izdevumu pamatā jābūt faktiskajiem ražošanas un pārdošanas datiem. Komisijai šie dati bija pieejami, un tos izmantoja attiecīgajā aprēķinā. Ražotāja eksportētāja piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā nebija nekādu jaunu argumentu par šo jautājumu, tādēļ nav vajadzīgs nekāds papildu skaidrojums.

(179) Runājot par otro pieprasījumu, t. i., koriģēt Zaporizhstal normālo vērtību, lai izslēgtu izdevumus, kuri, iespējams, nav saistīti ar attiecīgā ražojuma ražošanu un/vai pārdošanu, Komisija atzīmēja, ka no piezīmēm par informācijas dokumentu nevar skaidri secināt, ka šie izdevumi nav tieši vai netieši saistīti ar attiecīgā ražojuma ražošanu un/vai pārdošanu. Kā minēts iepriekš un ciktāl Komisija ir informēta, Zaporizhstal strādā tikai pie sava ražojuma ražošanas un pārdošanas. Tādēļ tā finanšu izdevumiem vajadzētu būt tā vai citādi saistītiem ar šīm darbībām. Patiešām – posteņi, ko ražotājs eksportētājs savās piezīmēs par informācijas dokumentu ir minējis kā nesaistītus ar attiecīgā ražojuma ražošanu un/vai pārdošanu, attiecas uz naudas plūsmu saistībā ar ieguldījumiem, aizdevumiem izejmateriālu ražotājiem-meitasuzņēmumiem vai saistībām, kuras izriet no darbinieku pabalstiem. Šie izdevumi šķiet vismaz netieši saistīti ar attiecīgā ražojuma ražošanu un/vai pārdošanu.

(180) Šo jautājumu nebija iespējams pārbaudīt padziļinātāk, jo pieprasījumu iesniedza tikai 2017. gada 2. maijā, proti, krietni pēc pārbaudes apmeklējuma pabeigšanas (i. i., 2016. gada 24. novembrī). Paziņojumā, ko ražotājs eksportētājs iesniedza 2017. gada 5. janvārī, arī pēc attiecīgā pārbaudes apmeklējuma pabeigšanas, tas minēja, ka daži ar aizdevumiem saistītie finanšu izdevumi tika segti saistībā ar vispārīgām vajadzībām un nebija saistīti ar attiecīgā ražojuma ražošanu un/vai pārdošanu. Nekāda papildu informācija tobrīd netika sniegta, jo ražotājs eksportētājs nelūdza šos aizdevumus izslēgt, bet uzturēja savu apgalvojumu koriģēt Zaporizhstal finanšu izdevumus, nosakot tos vēsturiskajā līmenī normālos darbības apstākļos.

(181) Šajā saistībā ražotājs eksportētājs savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā argumentēja, ka Komisija pārbaudes apmeklējuma laikā Zaporizhstal saņēma “revidentu ziņojumu pilnīgas un vispusīgas redakcijas, kas noteikti liek domāt par ražotnes papildu finanšu izdevumiem, kuri nav saistīti ar attiecīgā ražojuma ražošanu un/vai pārdošanu”. Ražotājs eksportētājs argumentēja, ka Komisija būtu varējusi izmantot šo iespēju, lai veiktu pārbaudi un vajadzības gadījumā pieprasītu papildu skaidrojumus par Zaporizhstal iesniegtajām liecībām.

(182) Komisija vispirms norādīja, ka, kā ir atzīmējis ražotājs eksportētājs, Zaporizhstal pilnīgie gada pārskati netika iesniegti ātrāk kā vien pārbaudes apmeklējuma laikā, lai gan tika pieprasīti antidempinga anketā. Turklāt Komisija norādīja, ka, kā ražotājs eksportētājs paziņoja 2016. gada 27. oktobra pirmspārbaudes vēstulē, apmeklējuma mērķis bija pārbaudīt atbildēs uz anketu sniegto informāciju, salīdzinot tur ietvertos datus ar avota dokumentiem, izmaksām un finanšu uzskaites datiem, kā arī revidētajiem finanšu pārskatiem. Jautājums par to, ka daži Zaporizhstal finanšu izdevumi, iespējams, nav saistīti ar attiecīgā ražojuma ražošanu un/vai pārdošanu, tika izvirzīts tikai 2017. gada 2. maijā un minēts 2017. gada 5. janvāra paziņojumā. Tas viss notika pēc pārbaudes apmeklējuma Zaporizhstal telpās pabeigšanas. Tādēļ šā jautājuma izskatīšana un šo izdevumu pārbaude nebija un nevarēja būt Komisijas darba programmā attiecībā uz šo apmeklējumu. Argumentējot, ka jautājumu par finanšu izdevumiem, kas nav saistīti ar ražošanu vai pārdošanu, izvirza tas, ka šie izdevumi ir reģistrēti revidētajos pārskatos, netiek ņemts vērā pārbaudes apmeklējuma mērķis un Komisijas nozīme, kā ražotājs eksportētājs ir norādījis pirmspārbaudes vēstulē pirms savu piezīmju iesniegšanas. Minētais, kā arī tas, ka pilnīgus revidētos pārskatus nodrošināja tikai pārbaudes apmeklējuma laikā un ka, kā minēts iepriekš, noteikti nav skaidrs, vai attiecīgie izdevumi ir saistīti ar attiecīgā ražojuma ražošanu un pārdošanu, noved pie tā, ka šā apgalvojuma daļa tiek noraidīta.

(183) Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ šo apgalvojumu noraidīja.

3.6.2. Eksporta cena

(184) Eksporta cenu noteica, izmantojot iepriekš 3.1.2. sadaļā un it sevišķi pamatregulas 2. panta 8. punktā izklāstīto vispārējo metodiku. Pārdevumiem ar saistīto importētāju starpniecību eksporta cenu noteica, pamatojoties uz pamatregulas 2. panta 9. punktu.

(185) Ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka Šveices tirgotājs Metinvest International SA (MISA) pilda tikai ražotnes eksporta nodaļas funkcijas, jo nenodrošina Savienībā ievesto preču muitošanu. Turklāt ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka nedrīkstētu atskaitīt nekādus tirgotāja PVA izdevumus un peļņu (vai nominālu komisijas maksu), jo pamatregulas 2. panta 9. punkts šajā gadījumā nav piemērojams, ņemot vērā to, ka tirgotājs neatrodas Savienībā.

(186) Komisija eksporta cenu eksporta pārdevumiem neatkarīgiem pircējiem ar Šveices tirgotāja starpniecību nenoteica saskaņā ar pamatregulas 2. panta 9. punktu. Tomēr, pat ja pircējs ir atbildīgs par muitošanu, pārdošanu joprojām veic saistītais tirgotājs, kurš sedz PVA izdevumus un kurš parasti vēlas gūt peļņu par savu pakalpojumu sniegšanu. Tādēļ, kā norādīts (194). apsvērumā, Komisija uzskatīja, ka ir pamatoti piemērot korekciju saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu.

(187) Savās piezīmēs par informācijas dokumentu ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka MISA nav tirgotājs, kas cenšas gūt peļņu, bet gan saistīts uzņēmums, kam ir uzticēti uzdevumi, kādus parasti ietver iekšējas eksporta pārdošanas nodaļas pienākumi.

(188) Pamatojoties uz savā rīcībā esošajām liecībām, Komisija noraidīja šo apgalvojumu. MISA ir uzņēmums, kas cenšas gūt peļņu un sevi raksturo kā uzņēmumu, kurš cenšas rast pareizo līdzsvaru starp rentabilitāti, pircēju apmierinātību un riska pārvaldību. MISA darbības neietver tikai Metinvest grupas ražojumu tirdzniecību. MISA un ražotnēm ir atšķirīgi īpašnieki. Visbeidzot, MISA ar ražotnēm slēdz detalizētus pārdošanas un iegādes līgumus. Šajos līgumos ir klauzulas par sankcijām attiecīgo pienākumu neizpildes vai nepietiekamas izpildes gadījumā, kā arī strīdu izšķiršanas procedūras ar trešās personas starpniecību, kādas biežāk ir noteiktas līgumos starp neatkarīgiem tirgotājiem, nevis starp viena uzņēmuma ražošanas un pārdošanas nodaļām. Pamatojoties uz šīm liecībām, Komisija secina, ka abu ražotņu attiecības ar MISA vairāk atgādina attiecības ar aģentu, nevis integrētu pārdošanas nodaļu. Kā paskaidrots (194). apsvērumā, attiecīgā korekcija ir pamatota visos gadījumos, kad darījumā piedalās MISA.

(189) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs secināja, ka pamatregulas 2. panta 8. punkta piemērošana pārdevumiem ar MISA starpniecību nozīmē, ka Komisija piekrita, ka MISA funkcionē kā grupas eksporta pārdošanas nodaļa. Pēc tam ražotājs eksportētājs nepiekrita pamatregulas 2. panta 10. punkta i) apakšpunkta piemērošanai, argumentējot, ka MISA nefunkcionē kā aģents vai tirgotājs. Lai to uzsvērtu, ražotājs eksportētājs argumentēja, ka MISA pārdod tikai nelielu un nišas daudzumu grupas neražotu ražojumu. Ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka tas, ka MISA cenšas rast pareizo līdzsvaru starp rentabilitāti, pircēju apmierinātību un riska pārvaldību vai ka tas ar ražotnēm slēdz detalizētus pārdošanas un iegādes līgumus, vai ka tam ir savs direktors un darbinieki, kuri nav tie paši, ko nodarbina ražotnes Ukrainā, būtu prasības, kuras izriet no Ukrainas un Šveices vajadzīgo juridisko prasību ievērošanas.

(190) Kā paskaidrots iepriekš, Komisija nepiekrīt, ka MISA pildīja tikai grupas eksporta pārdošanas nodaļas funkcijas. MISA darbojas kā saistīts tirgotājs, tādēļ Komisija piemēroja pamatregulas 2. panta 8. punktu saistībā ar 2. panta 10. punkta i) apakšpunktu. Turklāt MISA ne tikai pārdod nelielu un nišas daudzumu grupas neražotu ražojumu, lai gan šis apstāklis vien šajā saistībā jau ir būtisks. MISA grupai pārdod arī ievērojamus daudzumus trešo personu ražojumu. Attiecībā uz (188). apsvērumā iepriekš aprakstītajām liecībām ražotājs eksportētājs tikai norādīja, ka šos elementus paredz tiesību akti un ka tie neiedragā MISA kā eksporta nodaļas statusu. Netika sniegta nekāda papildu informācija par to, kuri tiesību akti nosaka šādus elementus. Turklāt ražotājs eksportētājs nepaskaidroja, kādēļ tādi elementi, kā vēlēšanās gūt peļņu (ko ražotājs eksportētājs pirms tam apstrīdēja savās piezīmēs par informācijas dokumentu) vai līgumi ar klauzulām par sankcijām attiecīgo pienākumu neizpildes vai nepietiekamas izpildes gadījumā, kā arī ar strīdu izšķiršanas procedūrām ar trešās personas starpniecību neiedragātu MISA kā eksporta nodaļas statusu. Tādēļ par šo jautājumu nav vajadzīgas nekādas papildu piezīmes.

(191) Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ šo apgalvojumu noraidīja.

3.6.3. Salīdzinājums

(192) Komisija salīdzināja normālo vērtību un vienīgā ražotāja eksportētāja eksporta cenu, pamatojoties uz EXW cenu.

(193) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punktu gadījumos, kad to pamatoja vajadzība nodrošināt taisnīgu salīdzinājumu, Komisija koriģēja normālo vērtību un/vai eksporta cenu, ņemot vērā atšķirības, kas ietekmē cenu salīdzināmību. Korekcijas ieviesa attiecībā uz importa maksām (robežās no 0,1 % līdz 0,7 %), transporta, apdrošināšanas, kravas apstrādes, iekraušanas izmaksām un papildizmaksām (robežās no 1 % līdz 8 %), iepakojuma izmaksām (robežās no 0 % līdz 0,1 %), kredīta izmaksām (robežās no 0 % līdz 0,7 %), pēcpārdošanas izmaksām (robežās no 0,1 % līdz 0,4 %), bankas komisijas maksām (robežās no 0 % līdz 0,3 %) un komisijas maksām (robežās no 0 % līdz 0,2 %).

(194) Turklāt, tā kā pārdošanu uz Savienību veica ar Šveices saistītā tirgotāja starpniecību, piemēroja attiecīgu korekciju, pamatojoties uz pamatregulas 2. panta 10. punkta i) daļu.

(195) Ražotājs eksportētājs uzstāja, ka tirdzniecības korekcijas līmenim ir jāatbilst pamatregulas 2. panta 10. punkta d) apakšpunkta i) daļai, argumentējot, ka līdzīgā ražojuma pārdošanas kanāli iekšzemes tirgū būtiski atšķīrās no attiecīgā ražojuma pārdošanas kanāliem uz Savienību, tādējādi skarot cenu salīdzināmību. Tāpat tas argumentēja, ka dažādos tirdzniecības līmeņos iekšzemes tirgū un eksporta pārdevumu jomā uz Savienību pastāv nemitīgas un izteiktas funkciju un cenu atšķirības.

(196) Ražotājs eksportētājs nepierādīja šīs pārdevēja nemitīgās un izteiktās funkciju un cenu atšķirības dažādajos tirdzniecības līmeņos eksportētājvalsts iekšzemes tirgū. Patiešām – ražotāja eksportētāja iesniegtie dati nepamatoja šādu konstatējumu. Tāpēc Komisija šo apgalvojumu noraidīja.

(197) Savās piezīmēs par informācijas dokumentu ražotājs eksportētājs stingri iebilda pret šo pamatojumu, sakot, ka tas ir patvaļīgs un nepamatots. Tomēr tas neiesniedza nekādas liecības par to, ka pastāv šīs pārdevēja nemitīgās un izteiktās funkciju un cenu atšķirības dažādajos tirdzniecības līmeņos eksportētājvalsts iekšzemes tirgū. Tā vietā tas koncentrēja uzmanību tikai uz šīs prasības pirmo daļu, argumentējot, ka dažādos tirdzniecības līmeņos dažādos tirgos pastāv nemitīgas un izteiktas funkciju un pārdošanas cenu atšķirības, neņemot vērā prasību, ka ir jāpierāda šā apgalvojuma patiesums iekšzemes tirgū. Komisija patiešām pārbaudīja pārdevēja cenas dažādos tirdzniecības līmeņos iekšzemes tirgū un nespēja atklāt nemitīgas un izteiktas atšķirības,

(198) Ražotājs eksportētājs argumentēja, ka, ja Komisija uzskata, ka nav piemērojams pamatregulas 2. panta 10. punkta d) apakšpunkta i) daļa, Komisijai būtu bijis jāpiemēro pamatregulas 2. panta 10. punkta d) apakšpunkta ii) daļa. Šajā saistībā ražotājs eksportētājs neizvirzīja nevienu argumentu, kādēļ šis noteikums būtu piemērojams (izņemot neskaidru atsauci uz prima facie liecībām). Iekšzemes tirgū pastāvēja attiecīgie tirdzniecības līmeņi, un nav nepārprotami pierādīts, ka konkrētas funkcijas būtu saistītas ar tirdzniecības līmeņiem, kuri atšķiras no tiem, ko izmantoja salīdzinājumā. Tādēļ šis noteikums šajā gadījumā nav piemērojams.

(199) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs argumentēja, ka Komisija rīkojās pretrunīgi, norādot, ka, lai gan iekšzemes tirgū pastāv dažādi tirdzniecības līmeņi, ražotājs eksportētājs nepierādīja, ka šajos līmeņos pastāv nemitīgas un izteiktas pārdevēja funkciju un pārdošanas cenu atšķirības.

(200) Komisija šajā apgalvojumā nesaskatīja nekādas pretrunas.

(201) Turklāt ražotājs eksportētājs argumentēja, ka 2017. gada 5. janvāra paziņojumā tas Komisijai iesniedza savu analīzi un salīdzinājumu par dažādiem tirdzniecības līmeņiem iekšzemes tirgū, apzinot un salīdzinot tirdzniecības līmeņus iekšzemes tirgū, un pierādot, ka starp šiem līmeņiem pastāv cenu atšķirības.

(202) Savā atbildē Komisija norādīja, ka minētajā paziņojumā uzņēmums salīdzināja vienas no savām ražotnēm dažādus iekšzemes pārdošanas kanālus, nevis tirdzniecības līmeņus. Šajā jau tā neatbilstīgajā salīdzinājumā ražotājs eksportētājs arī argumentēja, ka ar Savienības pārdošanas kanālu vistuvāk ir salīdzināms tiešas pārdošanas kanāls, t. i., kanāls, kurā nav iesaistīts to iekšzemes tirgotājs. Netika iesniegtas nekādas liecības, kādēļ tas tā būtu, it sevišķi ņemot vērā to, ka visi pārdevumi uz Savienību tiek īstenoti ar saistīta tirgotāja Šveicē, t. i., MISA, starpniecību. Tādēļ Komisija joprojām uzskata, ka ražotājs eksportētājs nepierādīja, ka pastāv pārdevēja nemitīgas un izteiktas funkciju un cenu atšķirības dažādajos tirdzniecības līmeņos eksportētājvalsts iekšzemes tirgū.

(203) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka Komisija nebija ņēmusi vērā to, ka tas bija iesniedzis sava saistītā uzņēmuma MISA pārskatītu eksporta pārdevumu uzskaiti. Šajā uzskaitē ražotājs eksportētājs bija minējis Komisijas piezīmi par tirdzniecības līmeņu apzināšanu lielam skaitam darījumu, kas sākotnējā atbildē uz antidempinga anketu bija neprecīza. Ražotājs eksportētājs norādīja, ka nevar apgalvot, ka šī informācija tika iesniegta izmeklēšanas novēlotā posmā, jo Komisija vajadzības gadījumā būtu varējusi to pārbaudīt pārbaudes apmeklējuma laikā uzņēmuma saistītajās struktūrās Savienībā.

(204) Komisija nepiekrita šim apgalvojumam. Papildu informācija par MISA pārdevumu uzskaiti iesniedza pēc MISA pārbaudes. Nolūkā izvairīties no tieši šādas situācijas pirms pārbaudes veikšanas MISA telpās Komisija savā 2017. gada 17. janvāra paziņojumā bija atgādinājusi uzņēmumam, ka, ja saistībā ar apgalvojumu vai kādiem tās aspektiem ir vajadzīga pārbaude, informācija ir jāsniedz pietiekamu laiku pirms pārbaudes apmeklējuma, lai pie lietas strādājošie darbinieki varētu sagatavot šo attiecīgo apmeklējuma daļu. Visbeidzot, pat ja Komisija varēja pārbaudīt šos datus MISA telpās, tas nemainītu to, ka, kā minēts iepriekš, ražotājs eksportētājs nepierādīja, ka pastāv pārdevēja nemitīgas un izteiktas funkcijas un cenas atšķirības dažādajos tirdzniecības līmeņos eksportētājvalsts iekšzemes tirgū.

(205) Savās piezīmēs par informācijas galīgo nodošanu atklātībā ražotājs eksportētājs arī atkārtoja savu apgalvojumu, ka, ja Komisija uzskata, ka liecības, ko uzņēmums iesniedza, lai pamatotu savu apgalvojumu saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta d) apakšpunkta i) punktu, nepierādīja pārdevēja nemitīgās un izteiktās funkciju un cenu atšķirības dažādajos tirdzniecības līmeņos iekšzemes tirgū, Komisija būtu varējusi izmantot tās pašas liecības, lai piemērotu īpašu korekciju saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta d) apakšpunkta ii) punktu, t. i., gadījumos, kad “iekšzemes tirgū nav attiecīgo līmeņu”. Tomēr, kā minēts iepriekš, Komisija konstatēja, ka iekšzemes tirgū bija attiecīgie tirdzniecības līmeņi. Ražotājs eksportētājs nepierādīja, ka šajos līmeņos pastāv pārdevēja nemitīgas un izteiktas funkcijas un cenas atšķirības, taču tas nemaina faktu, ka iekšzemes tirgū bija šie līmeņi. Tādēļ nebija izpildīti nosacījumi, lai piemērotu pamatregulas 2. panta 10. punkta d) apakšpunkta ii) punktu.

(206) Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ šo apgalvojumu noraidīja.

(207) Ražotājs eksportētājs arī apgalvoja, ka taisnīga salīdzinājuma nolūkā normālā vērtība bija jākoriģē, ņemot vērā izmaksas saistībā ar līdzīgā ražojuma transportēšanu no ražotnes pie saistītā iekšzemes tirgotāja.

(208) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 10. punkta e) apakšpunktu korekciju izdara, ņemot vērā tādu ar attiecīgo ražojumu un/vai līdzīgo ražojumu tieši saistīto izmaksu atšķirības, kas rodas, nogādājot attiecīgo ražojumu no ražotāja eksportētāja telpām pie neatkarīga pircēja, ja šādas izmaksas tiek ietvertas cenā. Šis noteikums neietver izmaksas saistībā ar transportēšanu starp divām saistītām pusēm, kas, šķiet, nav atspoguļotas cenā, kuru piemēro neatkarīgam pircējam. Tāpēc Komisija noraidīja šo apgalvojumu.

3.6.4. Dempinga starpība

(209) Pēc informācijas dokumenta ražotājs eksportētājs iesniedza jaunu datu kopu par saistīto importētāju pārdevumiem. Pēc tam Komisija šo datu kopu pārbaudīja. Šie dati ietekmēja informācijas dokumentā sākotnēji izklāstīto dempinga aprēķinu.

(210) Attiecībā uz ražotāju eksportētāju Komisija saskaņā ar pamatregulas 2. panta 11. un 12. punktu salīdzināja katra līdzīgā ražojuma veida vidējo svērto normālo vērtību ar attiecīgā ražojuma atbilstošā veida vidējo svērto eksporta cenu.

(211) Ukrainas sadarbības līmenis bija ļoti augsts, jo ražotāja eksportētāja, kas sadarbojās, eksports izmeklēšanas periodā bija vairāk nekā 95 % no kopējā eksporta uz Savienību. Pamatojoties uz to, Komisija noteica valsts mēroga dempinga starpību tādā pašā apmērā kā vienīgajam ražotājam eksportētājam.

(212) Dempinga starpības, kas izteiktas procentos no CIF cenas līdz Savienības robežai pirms nodokļa nomaksas, ir šādas: Uzņēmums Dempinga starpība Metinvest Group; 19,4 % Visi pārējie uzņēmumi 19,4 %

4. KAITĒJUMS

4.1. Savienības ražošanas nozares un Savienības ražošanas apjoma definīcija

(213) Izmeklēšanas ietvaros 17 Savienības uzņēmumi iesniedza ražošanas un pārdošanas datus un norādīja, ka tie izmeklēšanas periodā ražojuši līdzīgo ražojumu. Pamatojoties uz sūdzībā norādīto informāciju, minētie 17 uzņēmumi pārstāv aptuveni 90 % no līdzīgā ražojuma ražošanas apjoma Savienībā.

(214) Neskaitot minētos 17 uzņēmumus, bija vēl pieci citi uzņēmumi, kuri izmeklēšanas periodā ražoja līdzīgo ražojumu.

(215) Viena no ieinteresētajām personām apgalvoja, ka Itālijas ražotāja Ilva datu ietveršana izkropļotu visai Savienības tērauda nozarei nodarītā kaitējuma novērtējumu, ņemot vērā šā uzņēmuma specifisko situāciju (13), tādēļ šis Itālijas ražotājs būtu jāizslēdz. Tomēr saskaņā ar pamatregulas 4. panta 1. punktu ar terminu “Savienības ražošanas nozare” saprot līdzīgo ražojumu ražotāju kopumu Savienībā vai arī to lielāko īpatsvaru. Tā kā Komisijai nebija nekāda iemesla savu analīzi attiecināt uz lielāko īpatsvaru, tā analizēja visu ražošanas nozari, ietverot Ilva. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

(216) Tika konstatēts, ka Savienības ražošanas kopējais apjoms izmeklēšanas periodā bija apmēram 72,9 miljoni tonnu. Komisija šo skaitli aprēķināja, pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no sūdzības iesniedzēja un visiem zināmajiem ražotājiem Savienībā. Kā norādīts (7). apsvērumā, tika atlasīti seši Savienības ražotāji, kuru produkcija veido vairāk nekā 45 % no līdzīgā ražojuma kopējā ražošanas apjoma Savienībā, ko uzskatīja par reprezentatīvu izlasi.

(217) Savienības ražotāju darījumdarbības modelis un vertikālās integrācijas pakāpe atšķiras. Tomēr Savienības ražošanas nozari kopumā var raksturot kā nozari ar lielu vertikālās integrācijas pakāpi, kā sīkāk paskaidrots (219). apsvērumā turpmāk.

4.2. Patēriņš Savienībā

(218) Kā jau minēts (45). apsvērumā iepriekš, attiecīgo ražojumu klasificē ar vairākiem KN kodiem, tostarp ar dažiem ex kodiem. Lai patēriņu Savienībā nenovērtētu par zemu, un ņemot vērā šādu kodu acīmredzami nenozīmīgo ietekmi uz kopējo patēriņu, Savienības patēriņa aprēķinā pilnībā ņēma vērā ar KN ex kodiem klasificēto importa apjomu.

(219) Savienības ražošanas nozare ir pārsvarā vertikāli integrēta, un attiecīgais ražojums tiek uzskatīts par sākotnējo materiālu dažādu lejasposma ražojumu ar pievienoto vērtību ražošanā, sākot ar auksti velmētiem velmējumiem, tāpēc tika atsevišķi analizēts patēriņš garantētā noieta un brīvajā tirgū.

(220) Kaitējuma analīzē ir svarīgi nošķirt garantētā noieta tirgu no brīvā tirgus. Turklāt garantētā noieta tirgū transfertcenas tiek noteiktas grupu iekšienē saskaņā ar atšķirīgu cenu politiku. Turpretī ražojumi, kas paredzēti brīvam Savienības tirgum, tieši konkurē ar importēto attiecīgo ražojumu, un cenas ir brīvā tirgus cenas.

(221) Lai sniegtu iespējami pilnīgu priekšstatu par Savienības ražošanas nozari, Komisija ieguva datus par visām darbībām ar līdzīgo ražojumu un noteica, vai ražojumus bija paredzēts izmantot garantētam noietam vai brīvajam tirgum. Komisija konstatēja, ka izmeklēšanas periodā aptuveni 58 % no Savienības ražotāju kopējā saražotā apjoma bija paredzēts izmantot garantētam noietam.

(222) Pēc informācijas dokumenta nosūtīšanas Serbijas ražotājs eksportētājs atzīmēja, ka laikposmā no 2015. gada līdz izmeklēšanas periodam attiecīgā ražojuma patēriņš brīvajā tirgū samazinājās par vairāk nekā 1,2 miljoniem tonnu un ka tas nozīmē, ka 2015. gada otrajā pusgadā patēriņš Savienībā būtiski saruka. Tādēļ tas lūdza, lai Komisija veiktu dziļāku izmeklēšanu par to, vai Savienības ražošanas nozares sniegtie dati par brīvo tirgu ir patiešām precīzi.

(223) Komisija analizēja Savienības ražošanas nozares