LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 146/17

KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2017/969

(2017. gada 8. jūnijs),

ar kuru nosaka galīgos kompensācijas maksājumus konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importam un ar kuru groza Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2017/649, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importam

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regulu (ES) 2016/1037 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (1) (“pamatregula”), un jo īpaši tās 15. pantu,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

1.1. Procedūras sākšana

(1) Eiropas Komisija (“Komisija”) 2016. gada 13. maijā sāka antisubsidēšanas izmeklēšanu attiecībā uz konkrētu Ķīnas Tautas Republikas (“ĶTR” jeb “attiecīgā valsts”) izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importu Savienībā. Izmeklēšana tika sākta, pamatojoties uz 10. pantu Padomes 2009. gada 11. jūnija Regulā (EK) 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (2). Tā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja paziņojumu par procedūras sākšanu (“paziņojums par procedūras sākšanu”) (3).

(2) Pēc sūdzības, ko 2016. gada 31. martā iesniedza European Steel Association (“Eurofer” jeb “sūdzības iesniedzējs”), to ražotāju vārdā, kas pārstāv vairāk nekā 90 % no konkrētu karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu (KVP) ražošanas apjoma Savienībā, Komisija sāka izmeklēšanu. Sūdzībā bija ietverti pierādījumi par subsidēšanu un no tā izrietošiem kaitējuma draudiem, un tie bija pietiekami, lai pamatotu izmeklēšanas sākšanu.

(3) Pirms antisubsidēšanas izmeklēšanas Komisija informēja Ķīnas valdību (“ĶV”) (4), ka ir saņēmusi pienācīgi dokumentētu sūdzību, un aicināja ĶV uz apspriešanos saskaņā ar pamatregulas 10. panta 7. punktu. ĶV pieņēma piedāvājumu apspriesties, un apspriede notika 2016. gada 11. maijā. Apspriedes laikā tika pienācīgi ņemtas vērā ĶV iesniegtās piezīmes. Taču nebija iespējams panākt savstarpēji saskaņotu risinājumu.

(4) Nedaudzus mēnešus pirms šīs izmeklēšanas sākšanas, proti, 2016. gada 13. februārī (5), Komisija sāka antidempinga izmeklēšanu (“paralēlā antidempinga izmeklēšana”) attiecībā uz tā paša ĶTR izcelsmes ražojuma importu.

(5) Īsi pirms šīs izmeklēšanas sākšanas, proti, 2016. gada 7. jūlijā (6), Komisija sāka arī antidempinga izmeklēšanu (“paralēlā antidempinga izmeklēšana”) attiecībā uz tā paša Brazīlijas, Irānas, Krievijas, Serbijas un Ukrainas izcelsmes ražojuma importu.

(6) 2017. gada 5. aprīlī Komisija noteica galīgo antidempinga maksājumu tā paša ĶTR izcelsmes ražojuma importam (7) (“antidempinga regula”). Šajā antisubsidēšanas un paralēlajā antidempinga izmeklēšanā veiktā kaitējuma, cēloņsakarības un Savienības interešu analīze ir līdzīga, jo abās izmeklēšanās tika izmantota viena un tā pati Savienības ražošanas nozares, reprezentatīvo Savienības ražotāju un izmeklēšanas perioda definīcija. Tā ir atjaunināta un papildināta, lai ņemtu vērā visus faktu elementus, kas kļuva zināmi šajā izmeklēšanā.

1.1.1. Piezīmes pēc procedūras sākšanas

(7) ĶV apgalvoja, ka iesniegt antidempinga sūdzību par to pašu ražojumu ar izcelsmi piecās valstīs, pamatojoties uz to, ka ir izraisīts būtisks kaitējums, mazāk nekā divu mēnešu laikā no šīs sūdzības iesniegšanas, kura pamatota ar kaitējuma draudiem, rada nopietnas šaubas par to, vai vajadzēja sākt šo antisubsidēšanas izmeklēšanu.

(8) Komisija norādīja, ka antisubsidēšanas lieta pret ĶTR un antidempinga lieta attiecībā uz to pašu ražojumu ar izcelsmi piecās citās valstīs ir divas atsevišķas izmeklēšanas, kuras jānovērtē atsevišķi. Pirmkārt, abām lietām ir atšķirīgi izmeklēšanas periodi, kuri tikai daļēji pārklājas (2015. gada otrā puse). Otrkārt, antisubsidēšanas sūdzības pamatā bija kaitējuma draudi Savienības ražošanas nozarei, savukārt vēlāk saņemtās antidempinga sūdzības pamatā bija reāls kaitējums Savienības ražošanas nozarei. Šajā ziņā Komisija atgādināja, ka dempingu un kaitējumu nosaka, pamatojoties uz izmeklēšanas periodu, kas noteikts saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktu noteikumiem un kas paziņots paziņojumā par procedūras sākšanu katrai no abām lietām. Turklāt, neskarot iesāktās antidempinga izmeklēšanas rezultātus attiecībā uz piecām pārējām valstīm, 549.–551. apsvērums liecina, ka izmeklēšanā gūtie pierādījumi neapgāž pietiekamos pierādījumus, kas bija pieejami, procedūru sākot.

(9) Tādējādi Komisija šo apgalvojumu atzina par nepamatotu un noraidīja.

(10) ĶV apgalvoja arī, ka izmeklēšana būtu jāizbeidz, jo sūdzība neatbilda prasībām attiecībā pierādījumiem, kas noteiktas PTO Nolīguma par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem 11. panta 2. un 3. punktā un pamatregulas 10. panta 2. punktā. ĶV uzskatīja, ka nav pietiekamu pierādījumu par kompensējamām subsīdijām, kaitējumu un cēloņsakarību starp subsidēto importu un kaitējumu.

(11) Sūdzībā sniegtie pierādījumi bija sūdzības iesniedzējam pamatoti pieejama informācija. Bija arī pietiekami sākuma posmā parādīt, ka iespējamās subsīdijas bijušas kompensējamas saistībā ar to pastāvēšanu, apjomu un iezīmēm. Sūdzībā bija arī pietiekami pierādījumi par to, ka bija kaitējuma draudi Savienības ražošanas nozarei un ka to izraisījis subsidētais imports. Sūdzībā ir 166 lappuses, kurās aprakstīti pierādījumi, kas ietverti 117 pielikumos. Ciktāl ĶV norādīja uz trūkumiem sūdzībā sniegto pierādījumu precizitātes un atbilstības ziņā, Komisija izmeklēšanā tos pārbaudīja, taču, sākot izmeklēšanu, neatzina par pamatotu izslēgt kādu no pirmšķietamajiem apgalvojumiem par subsidēšanas pastāvēšanu un apjomu.

(12) Pēc informācijas izpaušanas ĶV atkārtoja šo apgalvojumu, bet nesniedza tam papildu pamatojumu. Tādējādi Komisija saglabāja savu nostāju, kas aprakstīta iepriekšējā apsvērumā.

1.2. Izmeklēšanas periods un attiecīgais periods

(13) Subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana attiecās uz periodu no 2015. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 31. decembrim (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude aptvēra laika posmu no 2012. gada janvāra 2015. gada 31. decembrim (“attiecīgais periods”), kā arī būtiskas norises pēc IP.

1.3. Ieinteresētās personas

(14) Komisija paziņojumā par izmeklēšanas sākšanu aicināja ieinteresētās personas, kas vēlas piedalīties izmeklēšanā, sazināties ar Komisiju. Komisija turklāt informēja sūdzības iesniedzēju, citus zināmos Savienības ražotājus, zināmos ražotājus eksportētājus un ĶV, zināmos importētājus, piegādātājus, lietotājus un tirgotājus, kā arī zināmās attiecīgās apvienības par izmeklēšanas sākšanu un aicināja tos piedalīties.

(15) Ieinteresētajām personām bija iespēja iesniegt piezīmes par izmeklēšanas sākšanu un lūgt uzklausīšanu Komisijai un/vai tirdzniecības procedūru uzklausīšanas amatpersonai.

1.4. Atlase

(16) Paziņojumā par izmeklēšanas sākšanu Komisija norādīja, ka tā izlases veidā var pārbaudīt ieinteresētās personas saskaņā ar pamatregulas 27. pantu.

1.4.1. Ražotāji Savienībā

(17) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka ir izveidojusi provizorisku Savienības ražotāju izlasi. Komisija izveidoja izlasi, saskaņā ar pamatregulas 27. panta 1. punkta b) apakšpunktu pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo ražošanas un pārdošanas apjomu, ko pieejamajā laikā iespējams pienācīgi izmeklēt. Izlasē iekļauto ražotāju ģeogrāfiskā izkliede ir liela. Komisija aicināja ieinteresētās personas sniegt piezīmes par provizorisko izlasi, bet piezīmes netika saņemtas.

(18) Tādējādi galīgajā izlasē bija seši Savienības ražotāji no piecām dažādām dalībvalstīm. Izlasē iekļautie ražotāji saražo vairāk nekā 45 % no ražošanas apjoma Savienībā.

1.4.2. Importētāji

(19) Komisija aicināja nesaistītos importētājus sniegt paziņojumā par procedūras sākšanu norādīto informāciju, lai lemtu par to, vai nepieciešama atlase, un attiecīgā gadījumā veidotu izlasi.

(20) Viens nesaistīts importētājs sniedza prasīto informāciju, un šim importētājam tika nosūtīta importētāju anketa.

(21) Taču, kaut gan Komisija sazinājās ar šo importētāju, lai iegūtu attiecīgu informāciju, nesaistītais importētājs sniedza tikai nepilnīgas atbildes uz anketas jautājumiem.

1.4.3. Ražotāji eksportētāji

(22) Lai lemtu, vai nepieciešama atlase, un attiecīgā gadījumā izveidotu izlasi, Komisija lūdza visus ĶTR ražotājus eksportētājus sniegt informāciju, kas norādīta paziņojumā par procedūras sākšanu. Turklāt Komisija lūdza ĶTR iestādēm norādīt citus ražotājus eksportētājus un/vai sazināties ar citiem ražotājiem eksportētājiem, ja tādi ir, kuriem varētu būt interese piedalīties izmeklēšanā.

(23) Deviņi ražotāji eksportētāji/ražotāju eksportētāju grupas attiecīgajā valstī sniedza prasīto informāciju un piekrita, ka tos/tās iekļauj izlasē. Saskaņā ar pamatregulas 27. panta 1. punkta b) apakšpunktu Komisija izveidoja četru ražotāju eksportētāju grupu izlasi, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo eksporta apjomu uz Savienību, kuru atvēlētajā laikā varēja pienācīgi izmeklēt: — Benxi Iron & Steel Group, Ķīna, — Hesteel Group, Ķīna, — Jiangsu Shagang Group, Ķīna, — Shougang Group, Ķīna.

(24) Izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas pārstāvēja 68 % no attiecīgā ražojuma kopējā importa Savienībā.

(25) Saskaņā ar pamatregulas 27. panta 2. punktu notika apspriešanās par atlasi ar visiem zināmajiem attiecīgajiem ražotājiem eksportētajiem un ĶV. Piezīmes par ierosināto izlasi tika saņemtas no sūdzības iesniedzēja un diviem ražotājiem eksportētājiem – viens bija iekļauts izlasē, otrs ne.

(26) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ierosinātā izlase neatspoguļo Ķīnas KVP ražošanas nozari, kuru skar izmeklēšana. Proti, sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Komisijai būtu jāveic atlase, ne tikai pamatojoties uz eksporta apjomu, bet ņemot vērā arī visas subsīdijas, kas minētas sūdzībā. Šajā sakarā sūdzības iesniedzējs uzskatīja, ka divi no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem nav reprezentatīvi kompensējamo subsīdiju saņēmēji.

(27) Komisija norādīja, kritērijs, ko tā izmantoja izlases izveidei, ir pamatregulas 27. panta 1. punkta b) apakšpunkts. Minētajā noteikumā paredzēts, ka Komisija veido izlasi, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo apjomu, kas eksportēts uz Savienību. Fakts, ka atsevišķs uzņēmums varētu nebūt tiesīgs saņemt kādu konkrētu subsīdiju veidu, nepadara izlasi nereprezentatīvu, jo izlases izveides mērķis ir pārstāvēt visu KVP ražošanas nozari ĶTR saistībā ar tiesībām saņemt visus iespējamos subsīdiju veidus. Saskaņā ar analīzi, kas iekļauta piezīmē, kura pievienota kādam no nekonfidenciālajiem dokumentiem, četras izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas ir reprezentatīvas tādā ziņā, ka tām ir tiesības uz subsīdiju, par kuru apgalvots sūdzībā. Tādējādi Komisija uzskatīja, ka izveidotā izlase ir pienācīgs pamats, lai pārbaudītu iespējamās subsidēšanas pastāvēšanu un apjomu, un tā atbilst pamatregulas 27. panta 1. punkta b) apakšpunktam.

(28) Pēc informācijas izpaušanas sūdzības iesniedzējs uzstāja, ka Komisijai, veidojot izlasi, būtu bijis jāizmanto pamatregulas 27. panta 1. punkta a) apakšpunkts, nevis 27. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo tādējādi būtu bijis iespējams labāk atspoguļot izmantotās subsīdiju programmas. Kā jau skaidrots iepriekšējā apsvērumā, Komisija uzskatīja, ka četras izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas ir reprezentatīvas ne vien apjoma ziņā, bet arī tādā ziņā, ka tām ir tiesības uz subsīdiju, par kuru ir runa sūdzībā, kā arī saistībā ar subsīdiju praksi, uz kuru saskaņā ar paziņojumu par procedūras sākšanu, attiecas izmeklēšana. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

(29) Pirmais ražotājs eksportētājs, kas bija iekļauts izlasē, vēlējās noskaidrot iemeslus, kādēļ paralēlajā antidempinga izmeklēšanā netika ierosināta izlase. Komisija atgādina, ka antidempinga un antisubsidēšanas izmeklēšanas ir divas atsevišķas izmeklēšanas. Antidempinga izmeklēšanā Komisija noteic, vai dempings ir vai nav (proti, objektīva cenu diskriminācija), – tas ir binārs jautājums. Konstatējumu par dempingu no izlases var ekstrapolēt uz visiem pārējiem uzņēmumiem. Antisubsidēšanas izmeklēšanā Komisija noteic subsidēšanas apjomu uz vienu eksportētā ražojuma vienību. Kompensēt var tikai tās subsīdijas, kas konstatētas izlasē iekļautajiem uzņēmumiem. Tādējādi, lai nodrošinātu izmeklēšanas efektivitāti un Savienības ražošanas nozares aizsardzību, Komisija uzskatīja par lietderīgu antisubsidēšanas izmeklēšanā aptvert lielāku eksporta apjomu nekā antidempinga izmeklēšanā, lai nodrošinātu, ka izlase ir reprezentatīva tādā ziņā, ka tajā iekļautajiem uzņēmumiem ir tiesības uz subsīdiju, par kuru apgalvots sūdzībā, kā arī saistībā ar subsīdiju praksi, kura minēta paziņojumā par procedūras sākšanu. Antisubsidēšanas izmeklēšanas vajadzībām paplašinātā izlase aptver pietiekami daudz uzņēmumu, kam ir tiesības uz subsīdiju, par kuru apgalvots sūdzībā. Trīs no četriem izlasē iekļautajiem uzņēmumiem tika iekļauti paralēlās antidempinga izmeklēšanas izlasē. Papildu uzņēmuma iekļaušana izlasē tika balstīta uz apsvērumu, ka tas ir nākamais lielākais uzņēmums apjoma ziņā un ka tas nodrošina izlases reprezentativitāti tādā ziņā, ka tam ir tiesības uz subsīdijām, par kurām apgalvots sūdzībā.

(30) Otrais ražotājs eksportētājs, kurš nebija iekļauts izlasē, lūdza, lai to iekļauj izlasē, vai lai to pārbauda individuāli, apgalvojot, ka izveidotās izlases dēļ netiks pienācīgi ņemtas vērā tā īpatnības. Minētie argumenti attiecās uz ātrgriezējtērauda un instrumentu tērauda ražošanu un eksportu, uzņēmums norādīja, ka tiem atšķiras ražojuma īpašības un cenas. Kritērijs, kas tika izmantots, lai izveidotu izlasi, ir lielākais reprezentatīvais attiecīgā ražojuma eksporta apjoms. Taču ražotājam eksportētājam, kurš lūdza, lai to iekļauj izlasē, ir ievērojami mazāks attiecīga ražojuma eksporta apjoms nekā ierosinātajiem uzņēmumiem. Tāpēc to nebija iespējams iekļaut izlasē, tādējādi prasība to iekļaut tika noraidīta. Katrā ziņā Komisija vēlāk nolēma izslēgt ātrgriezējtēraudu un instrumentu tērauda no attiecīgā ražojuma tvēruma, tādējādi izslēdzot visu uzņēmuma ražošanas apjomu no izmeklēšanas tvēruma. Rezultātā uzņēmums vairs netika uzskatīts par attiecīgā ražojuma ražotāju eksportētāju, un tā pieprasījumu veikt individuālu pārbaudi nevarēja pieņemt, jo tas vairs nebija ieinteresētā persona.

(31) Tādējādi ierosinātā izlase atbilst pamatregulas 27. panta 1. punkta b) apakšpunktam. Tāpēc Komisija nolēma atzīt ierosināto izlasi par galīgo izlasi.

1.5. Atbildes uz anketas jautājumiem un pārbaudes apmeklējumi

(32) Ķīnas valdībai tika nosūtīta anketa. Tajā ietilpa konkrētās anketas Ķīnas Attīstības bankai, Ķīnas Lauksaimniecības attīstības bankai, Ķīnas Eksporta un importa bankai (EXIM), Ķīnas Lauksaimniecības bankai (ABC), Ķīnas Bankai (BOC), Ķīnas Būvniecības bankai (CCB) un Ķīnas Rūpniecības un tirdzniecības bankai (ICBC). Sūdzībā tika konkrēti minēts, ka šīs bankas ir valsts iestādes vai organizācijas, kam uzticēts vai kas norīkotas piešķirt subsīdijas. Turklāt Ķīnas valdībai tika lūgts nosūtīt konkrēto finanšu iestādēm paredzēto anketu visām pārējām finanšu iestādēm, kuras pilnībā vai daļēji pieder ĶV (“valstij piederošās bankas”). Bez tam Ķīnas valdībai nosūtītā anketa ietvēra konkrētās anketas tiem dzelzsrūdas, koksa un koksējamo akmeņogļu ražotājiem, kuri pilnībā vai daļēji pieder valstij (“VU”). Anketas tika nosūtītas arī četrām izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām, izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, kā arī visiem saistītajiem importētājiem, nesaistītajam importētājam, kas bija pieteicies, un diviem lietotājiem, kuri bija pieteikušies.

(33) Komisija saņēma atbildes uz anketas jautājumiem no ĶV. Komisija saņēma atbildes uz konkrēto anketu jautājumiem no EXIM, ABC, BOC, CCB un ICBC. Komisija saņēma atbildes uz anketas jautājumiem arī no četrām izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām, no izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, no nesaistītā importētāja un no viena lietotāja.

(34) Komisija lūdza un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu, lai konstatētu subsidēšanu, tās radītos kaitējuma draudus un Savienības intereses. Ķīnas Tirdzniecības ministrijā notika pārbaudes apmeklējums, un tajā piedalījās arī amatpersonas no citām atbildīgajām ministrijām. Šajā pārbaudes apmeklējumā piedalījās arī pārstāvji no šādām finanšu iestādēm: — Ķīnas Eksporta un importa banka, Pekina, Ķīna — Ķīnas Rūpniecības un tirdzniecības banka, Pekina, Ķīna — Ķīnas Būvniecības banka, Pekina, Ķīna — Ķīnas Lauksaimniecības banka, Pekina, Ķīna, — Ķīnas Banka, Pekina, Ķīna.

(35) Turklāt saskaņā ar pamatregulas 26. pantu tika veikti pārbaudes apmeklējumi šādu uzņēmumu telpās: 1) izlasē iekļautie Savienības ražotāji: — ThyssenKrupp Steel Europe AG, Duisburg, Vācija, — Tata Steel IJmuiden BV, Velsen-Noord, Nīderlande, — Tata Steel UK Limited, Port Talbot, South Wales, Apvienotā Karaliste, — ArcelorMittal Mediterranee SAS, Fos-sur-Mer, Francija, — ArcelorMittal Atlantique Et Lorraine SAS, Dunkerque, Francija, — ArcelorMittal España SA, Gozón, Spānija; 2) izlasē iekļautie ĶTR ražotāji eksportētāji: b) Benxi Iron & Steel Group: — Benxi Iron & Steel (Group) Co., Ltd, Benxi, ĶTR, — Bengang Steel Plates Co., Ltd, Benxi, ĶTR, — Benxi Beiying Iron & Steel (Group) Co., Ltd., Benxi, ĶTR, — Benxi Iron & Steel (Group) Mining Industry Co., Ltd., Benxi, ĶTR, — Benxi Iron & Steel (Group) International Trading Co., Ltd., Benxi, ĶTR, — Liaoning Henderson Assets Operating & Management Co., Ltd., Benxi, ĶTR; c) Jiangsu Shagang Group: — Jiangsu Shagang Group Co., Ltd., Zhangjiagang City, ĶTR, — Zhangjiagang Hongchang Plate Co., Ltd., Zhangjiagang City, ĶTR, — Zhangjiagang GTA Plate Co., Ltd., Zhangjiagang City, ĶTR, — Zhangjiagang Yangtze River Cold rolled Sheet Co., Ltd, Zhangjiagang City, ĶTR, — Zhangjiagang Hongchang Pellets Co., Ltd, Zhangjiagang City, ĶTR, — Jiangsu Shagang International Trade Co., Ltd., Jinfeng Town, Zhangjiagang City, ĶTR; d) Hesteel Group: — Hesteel Group Co., Ltd., Shijiazhuang un Beijing, ĶTR, — Hesteel Co., Ltd., Shijiazhuang, ĶTR, — Handan Iron & Steel Group Han-Bao Co., Ltd., Handan City, ĶTR, — Hesteel Co., Ltd. Tangshan filiāle, Tangshan City, ĶTR, — Hesteel Co., Ltd. Chengde filiāle, Chengde City, ĶTR, — Hebei Iron & Steel Group Mining Co., Ltd, Tangshan, ĶTR, — Hesteel Group International Trade Corporation, Beijing, ĶTR, — Sinobiz Holdings Limited (British Virgin Islands), Tangshan City, ĶTR, e) Shougang Group: — Shougang Jingtang United Iron & Steel Co. Ltd., Caofeidian, ĶTR, — Tangshan Shougang Jingtang Xishan Coking Co. Ltd., Caofeidian, ĶTR, — Shougang Qian'an Iron and Steel, Beijing Shougang Co. Ltd., Qian'an filiāle, ĶTR, — Qian'an Coal Chemical Company, Qian'an, ĶTR, — Shougang Mining Co. Ltd., Shougang Corporation filiāle, Qian'an, ĶTR, — Beijing Shougang Co. Ltd., Beijing, ĶTR, — China Shougang International Trade & Engineering Corporation, Beijing, ĶTR, — Shougang Holding Trade Hong Kong Limited, Hong Kong, — Shougang Corporation, Beijing, ĶTR; 3) lietotāji: — Marcegaglia Carbon Steel Spa, Gazoldo degli Ippoliti, Itālija.

1.6. Pagaidu pasākumu nenoteikšana

(36) Komisija 2017. gada 13. februārī informēja visas ieinteresētās personas, ka konkrētu ĶTR izcelsmes karsti velmētu plakanu dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumu importam Savienībā pagaidu kompensācijas maksājumi netiks noteikti.

1.7. Turpmākā procedūra

(37) Komisija turpināja iegūt un pārbaudīt visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu galīgo konstatējumu iegūšanai, norādīdama jautājumus, ko nepieciešams izmeklēt sīkāk.

(38) Komisija 2017. gada 28. aprīlī visām attiecīgajām personām izpauda būtiskos faktus un apsvērumus, uz kuru pamata tā bija iecerējusi noteikt galīgo antisubsidēšanas maksājumu attiecīgā ražojuma importam Savienībā, un aicināja visas personas 17 dienu laikā sniegt piezīmes. Šajā informācijas izpaušanā Komisija arī informēja ieinteresētās personas par pārbaudes apmeklējumu rezultātiem, arī par gadījumiem, kad Komisijai nācās izmantot labākos pieejamos faktus. Turklāt 18. maijā Komisija nosūtīja informācijas papildu piezīmi visām ieinteresētajām personām, sīkāk izskaidrojot pamatojumu, kā aprēķināts ieguvums no preferenciālajiem aizdevumiem. Atvēlētajā 5 dienu termiņā tika saņemtas piezīmes un attiecīgi izskatītas.

2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS

2.1. Attiecīgais ražojums

(39) Karsti velmētus plakanus tērauda velmējumus ražo formēšanas procesā, kurā karstu metālu laiž caur vienu vai vairākiem karstu veltņu pāriem, mazinot un izlīdzinot biezumu, un kurā metāla temperatūra pārsniedz tā rekristalizācijas temperatūru. Tiem var būt dažādi veidi: ruļļi (eļļoti vai neeļļoti, kodināti vai nekodināti), sagriezti garumā (loksnēs) vai šaurās sloksnēs.

(40) Karsti velmētiem plakaniem tērauda velmējumiem ir divi galvenie lietojumi. Pirmkārt, tie ir sākotnējie materiāli, no kā ražošanas lejasposmā ražo dažādus tērauda ražojumus ar pievienoto vērtību, sākot ar auksti velmētiem (8) plakaniem tērauda velmējumiem ar pārklājumu. Otrkārt, tos izmanto par rūpnieciskās ražošanas izejmateriāliem, ko iegādājas galalietotāji dažādām vajadzībām, arī būvniecībai (tērauda cauruļu ražošanai), kuģu būvei, gāzes tvertnēm, automobiļiem, spiedtvertnēm un enerģijas pārvades cauruļvadiem.

(41) Viens ražotājs eksportētājs (Jiangsu Tiangong Tools Company Limited) 2016. gada 26. jūnijā pieprasīja, lai konkrēta veida karsti velmētus plakanus tērauda velmējumus, ko nozarē sauc par instrumentu tēraudu un ātrgriezējtēraudu, izslēgtu no ražojuma tvēruma. Tas apgalvoja, ka, instrumentu tēraudam un ātrgriezējtēraudam ir būtiski atšķirīgas īpašības, cenas, atšķirīgas specifikācijas un lietojumi.

(42) Šajā ziņā Komisija paralēlajā antidempinga izmeklēšanā konstatēja, ka tiešām ir būtiskas fizikālās un ķīmiskās atšķirības starp citiem attiecīgā ražojuma veidiem, ne vien starp instrumentu tēraudu un ātrgriezējtēraudu, no vienas puses, un instrumentu tēraudu un ātrgriezējtēraudu, no otras puses. Instrumentu tērauda un ātrgriezējtērauda ķīmiskajā sastāvā ir vairāki ķīmiskie elementi, kuru nav attiecīgajā ražojumā. Turklāt instrumentu tērauds un ātrgriezējtērauds no citiem attiecīgā ražojuma veidiem atšķiras ražošanas procesa un lietojuma un būtiski atšķiras cenu ziņā.

(43) Tādējādi Komisija no paralēlās antidempinga izmeklēšanas ražojuma tvēruma izslēdza instrumentu tēraudu un ātrgriezējtēraudu.

(44) Pamatojoties uz iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem, Komisija arī šajā izmeklēšanā nolēma instrumentu tēraudu un ātrgriezējtēraudu izslēgt no ražojuma tvēruma.

(45) Tādējādi attiecīgo ražojumu definē šādi: konkrēti Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes plakani dzelzs, neleģētā tērauda vai cita leģētā tērauda velmējumi, arī ruļļos (tostarp ražojumi, kas “sagriezti garumā” un “šaurās sloksnes”), pēc karstās velmēšanas tālāk neapstrādāti, neplaķēti, bez pārklājuma. Attiecīgais ražojums neietver: — ražojumus no nerūsējošā tērauda un elektrotehniskā silīcijtērauda ar orientētu graudu, — ražojumus no instrumentu tērauda un ātrgriezējtērauda, — ruļļos netītus ražojumus bez reljefa raksta, kuri ir biezāki par 10 mm un 600 mm plati vai platāki, un — ruļļos netītus ražojumus bez reljefa raksta, kuri ir 4,75 mm biezi vai biezāki, bet kuru biezums nepārsniedz 10 mm, un 2 050 mm plati vai platāki. Patlaban attiecīgo ražojumu klasificē ar KN kodiem 7208 10 00, 7208 25 00, 7208 26 00, 7208 27 00, 7208 36 00, 7208 37 00, 7208 38 00, 7208 39 00, 7208 40 00, 7208 52 10, 7208 52 99, 7208 53 10, 7208 53 90, 7208 54 00, 7211 13 00, 7211 14 00, 7211 19 00, ex 7225 19 10, 7225 30 90, ex 7225 40 60, 7225 40 90, ex 7226 19 10, 7226 91 91 un 7226 91 99.

2.2. Līdzīgais ražojums

(46) Izmeklēšanā tika noskaidrots, ka turpmāk uzskaitītajiem ražojumiem ir vienādas fizikālās īpašības un tiem ir vienāds galvenais lietojums: — attiecīgajam ražojumam, — ĶTR ražotais un tās iekšzemes tirgū pārdotajam ražojumam, — Savienības ražošanas nozares Savienībā ražotajam un pārdotajam ražojumam.

(47) Tāpēc šie ražojumi uzskatāmi par līdzīgiem pamatregulas 2. panta c) punkta nozīmē.

3. SUBSIDĒŠANA

3.1. Ievads. Valdības plānu, projektu un citu dokumentu izklāsts

(48) Pirms Komisija analizēja iespējamo subsidēšanu īpašu subsīdiju vai subsīdiju programmu veidā (3.4. un nākamā sadaļa), tā novērtēja valdības plānus, projektus un citus dokumentus, kuri attiecās uz vairākām subsīdijām vai subsīdiju programmām. Komisija konstatēja, ka visas novērtējamās subsīdijas vai subsīdiju programmas tālāk minēto iemeslu dēļ pieder pie ĶV centrālās plānošanas.

(49) ĶTR Valsts ekonomiskās un sociālās attīstības divpadsmitās piecgades plānā (12. piecgades plāns) uzsvērts ĶV stratēģiskais redzējums attiecībā uz galveno nozaru pilnveidi un attīstību. Jo īpaši 12. piecgades plāna 9. nodaļā par ražošanas pārveidi un modernizāciju pausts aicinājums pārveidot un modernizēt galvenās pašreizējās nozares, lai uzlabotu Ķīnas galveno rūpniecības nozaru konkurētspēju. Minētajā plānā norādīts, ka ĶV izstrādās politiku, kas veicinās tehniskos uzlabojumus uzņēmumos, lai paaugstinātu konkurētspēju tirgū. Šo galveno nozaru vidū īpaši bieži minēta tērauda ražošanas nozare.

(50) 12. piecgades plānā liela uzmanība pievērsta arī resursu saglabāšanai un vides aizsardzībai, kā arī aprites ekonomikas attīstībai un mērķiem zemas oglekļa emisijas tehnoloģiju jomā. Šajā sakarā 12. piecgades plāna 9. nodaļā noteikts, ka tērauda nozarē būtu jāpanāk progress saistībā ar resursu integrētu izmantošanu, energotaupību un emisiju mazināšanu un ka ĶV atbalstīs šādus videi draudzīgus attīstības centienus.

(51) ĶV ir arī pieņēmusi īpašu plānu attiecībā uz tērauda ražošanas nozari, proti, Tērauda ražošanas nozares 12. piecgades plānu (“tērauda nozares 12. piecgades plāns”). Minētajā plānā uzsvērts, ka tērauda ražošanas nozare ir būtiska valsts ekonomikas pamatnozare. ĶV galvenā prioritāte laikposmā no 2011. līdz 2015. gadam ir tērauda ražošanas nozares strukturāla pielāgošana, pārveide un modernizācija. Turklāt tērauda nozares 12. piecgades plāna 5. nodaļā uzsvērts, ka ir būtiski “stiprināt fiskālās, finanšu, tirdzniecības, zemes izmantošanas, energotaupības, vides aizsardzības, drošuma un citu politikas virzienu saikni ar tērauda nozares politiku”).

(52) ĶV apgalvoja, ka Komisija savā izmeklēšanā nevarēja paļauties uz 12. piecgades plānu un tērauda nozares 12. piecgades plānu, jo 2015. gada 31. decembrī beidzies tā īstenošanas termiņš. Tādējādi nav juridiskā pamata, lai turpinātu subsidēšanu. Komisija norāda, ka 12. piecgades plāns un tērauda nozares 12. piecgades plāns aptver izmeklēšanas periodu. Turklāt 2016. gada martā tika publiskots 13. piecgades plāns, kurš aptver laikposmu no 2016. līdz 2020. gadam. Kā skaidrots nākamajā apsvērumā, 13. piecgades plāns balstās uz mērķiem, kuri izklāstīti 12. piecgades plānā, un turpina to tālāku īstenošanu. Tādējādi tērauda ražošanas nozare vēl aizvien tiek stimulēta.

(53) 13. piecgades plānā uzsvērta arī tehnoloģiskās inovācijas nozīme ĶTR ekonomikas attīstībā, kā arī videi draudzīgās attīstības principu aktualitāte. Tāpat kā 12. piecgades plānā, arī šā plāna 5. nodaļā noteikts, ka viens no galvenajiem attīstības virzieniem ir veicināt tradicionālo rūpniecības nozaru struktūras modernizāciju. Šī ideja ir plašāk izklāstīta 22. nodaļā, kurā skaidrota stratēģija, kā modernizēt tradicionālās rūpniecības nozares ĶTR, veicinot to tehnoloģisku pārveidi. Šajā ziņā 13. piecgades plānā noteikts, ka uzņēmumiem tiks sniegts atbalsts, lai “veiktu visaptverošus uzlabojumus tādās jomās kā ražošanas tehnoloģijas, rūpniecības iekārtas, vides aizsardzība un energoefektivitāte.” Vides aizsardzības jautājumi plašāk aplūkoti 44. nodaļā. Minētajā nodaļā noteikts, ka galvenajās nozarēs tiks īstenota tīras ražošanas “atjaunošana”, un 16. punktā šajā sakarā norādīta īpaša atsauce uz tērauda ražošanas nozari.

(54) “Tērauda ražošanas nozares pielāgošanas un modernizācijas plāns 2016.–2020. gadam” (tērauda nozares 13. piecgades plāns) tika publiskots 2016. gada novembrī. Tā pamatā ir 13. piecgades plāns. Tajā noteikts, ka tērauda ražošanas nozare ir “Ķīnas ekonomikas būtiska pamatnozare un valsts stūrakmens” (9). Plānā plašāk izklāstīti tādi principi kā tehnoloģiskā inovācija, strukturālā pielāgošana un videi draudzīga attīstība, kuri minēti 13. piecgades plānā, turklāt šie principi sasaistīti ar konkrētākām prioritātēm tērauda ražošanas nozarē (sk. IV nodaļu “Galvenie uzdevumi”), kā arī ar dažādiem fiskāliem un finansiāliem atbalsta pasākumiem (sk. V nodaļu “Aizsardzības pasākumi”).

(55) ĶV apgalvoja arī, ka minētie plāni ietver vienīgi politikas pamatnostādnes, tāpēc tie nav obligāti vai saistoši. Taču 12. piecgades plāna ievadā teikts: “Šim plānam pēc tā apspriešanas un apstiprināšanas Nacionālajā Tautas kongresā tiek piešķirts likuma spēks”. 13. piecgades plāna 17. nodaļā teikts: “Valsts attīstības stratēģiju un plānu īsteno, ņemot vērā to vadošo un ierobežojošo lomu (10).” Visbeidzot, 13. tērauda nozares plānā teikts, ka “visas vietējās pārvaldes iestādes, kuras ir atbildīgas par tērauda ražošanas nozari, … īsteno uzdevumus un politikas pasākumus, kuri izklāstīti šajā plānā”. Atsevišķu uzņēmumu līmenī “attiecīgie uzņēmumi nodrošina atbilstību šajā plānā noteiktajiem galvenajiem mērķiem un prioritārajiem uzdevumiem” (11). Tādējādi šie plāni ir saistoši, nevis tajos vispārīgi izklāstīti pamudinājumi. Pēc informācijas izpaušanas ĶV atkārtoti pauda savu nostāju, bet nesniedza papildu pierādījumus, kas pamatotu, kāpēc iepriekšminētais formulējums būtu tikai politikas pamatnostādnes, kaut arī formulējums skaidri liecina par pretējo. ĶV toties citēja konkrētus formulējumus no šiem plāniem, kas ir vairāki vērsti uz politiku, bet tie nav pretrunā konstatējumiem par dokumentu juridiski saistošo raksturu. Tādējādi Komisija saglabāja savu nosatāju, ka plāni ir juridiski saistoši.

(56) Tērauda ražošanas nozare par stratēģisku, prioritāru un/vai atbalstāmu nozari atzīta arī tālāk minētajos dokumentos. a) Valsts Padomes Lēmums Nr. 40 par “Pagaidu noteikumu par rūpnieciskās struktūras pielāgošanas veicināšanu” izsludināšanu un īstenošanu (“Lēmums Nr. 40”). Minētajā lēmumā noteikts, ka “Rūpniecības strukturālo pielāgojumu ievirzes katalogs”, kas ir Lēmuma Nr. 40 īstenošanas pasākums, ir svarīgs pamats, lai noteiktu investīciju virzienus. Tajā arī dots uzdevums Ķīnas valdībai administrēt investīciju projektus, kā arī izstrādāt un īstenot politiku tādās jomās kā valsts finanses, nodokļi, kreditēšana, zemes izmantošana, imports un eksports (12). Tērauda ražošanas nozare par atbalstāmu nozari atzīta minētā ievirzes kataloga VIII nodaļā. Attiecībā uz juridisko raksturu Komisija norāda, ka Lēmums Nr. 40 ir rīkojums, ko izdevusi Valsts Padome – augstākā administratīvā iestāde Ķīnas Tautas Republikā. Šajā ziņā lēmums ir juridiski saistošs gan valsts iestādēm, gan ekonomikas dalībniekiem (13). b) Valsts stratēģijā zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā un ilgā termiņā (2006–2020) III.5. un VIII nodaļā paredzēts atbalsts galveno jomu un prioritāro aspektu attīstībai, kā arī aicinājums sniegt finansiālu un fiskālu atbalstu šim galvenajām jomām un prioritātēm. c) Valsts attīstības un reformu komisijas (NDRC) (14) Rīkojumā Nr. 35 “Dzelzs un tērauda ražošanas nozares attīstības politika” (2005) (“Rīkojums Nr. 35”) minēts, ka dzelzs un tērauda ražošanas nozare ir būtiska valsts ekonomikas pamatnozare. d) Tērauda ražošanas nozares pielāgošanas un atjaunošanas plānošanas dokumentā (“Atjaunošanas plāns”), ko Ķīnas Valsts Padome pieņēma 2009. gada martā, ierosināti vairāki politikas virzieni un atbalsta pasākumi, lai palīdzētu tērauda ražošanas nozarei pārvarēt starptautisko finanšu krīzi, lai saglabātu izaugsmi un lai nodrošinātu nozares stabilu darbību, jo tā ir uzskatāma par svarīgu valsts ekonomikas pamatnozari.

(57) Pēc informācijas izpaušanas ĶV citēja Lēmumu Nr. 40, ka atbalstāmajām nozarēm vajadzētu saņemt kreditēšanas atbalstu “saskaņā ar kreditēšanas principiem”. Pēc ĶV domām, nevar secināt, ka šāds atbalsts būtu sniedzams preferenciāli. Tomēr izmeklēšana apliecina, ka nenoteiktais apzīmējums “kreditēšanas principi” nenozīmē vis tirgus principos balstītu un komerciālu rīcību, bet gan drīzāk to, ka šie kreditēšanas principi iekļauj būtiskus sabiedriskās politikas apsvērumus, kas neietver kredītriska novērtēšanu vai izraisa to, ka riski netiek vērtēti nemaz. Turklāt izlasē iekļautie uzņēmumi saņēma ieguvumu no preferenciālu aizdevumu politikas, kas ietvēra to, ka riski netiek pienācīgi novērtēti, kā skaidrots 3.4. sadaļā. Tāpēc Komisija noraidīja ĶV apgalvojumu, ka aizdošana tērauda ražošanas nozarei notikusi pēc tirgus principos balstītiem un komerciāliem noteikumiem un ka norāde “saskaņā ar kreditēšanas principiem” nozīmē pienākumu ievērot šos noteikumus. Galvenais aspekts paliek, ka saskaņā ar Lēmumu Nr. 40 visas finanšu iestādes sniedz kredītu atbalstāmajām nozarēm, kas ietver tērauda ražošanas nozari, un ka šāds atbalsts faktiski sniegts ar preferenciāliem noteikumiem, kas neņem vērā faktisko kredītrisku saņēmējiem.

(58) ĶV bez tam nāca klajā ar piezīmi, ka Valsts stratēģijā zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā un ilgā termiņā (2006–2020) nenosaka, ka tērauda ražotājiem ir tiesības saņemt konkrētās iespējamās subsīdijas. Tomēr minētā dokumenta III nodaļas 5. punktā tērauda ražošanas nozare skaidri minēta saistībā ar 29. prioritāro jomu “Ciklisks dzelzs un tērauda plūsmas process un iekārtas” un VIII nodaļā pausts pamudinājums sniegt finansiālu un fiskālu atbalstu šīm prioritārajām jomām. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

(59) Informācijas izpaušanas laikā sūdzības iesniedzējs lūdza Komisiju paplašināt centrālā plāna analīzi, aptverot arī bankrota tiesību neizpili. Tas apgalvoja, ka 2008.–2015. gada skaitliskie rādītāji liecina par “uzkrītoši mazu” bankrotu skaitu Ķīnā, un citēja 2016. gada decembra glābšanas līgumu starp vairākām Ķīnas bankām un bankrotētāju tērauda tirgotāju Sinosteel. Turklāt tas atsaucās uz konstatējumiem SVF ziņojumā “Resolving China's Corporate Debt Problem” (15), kurā identificēti vairāki iemesli, kāpēc Ķīnā ir zema maksātnespēja. Komisija pieņēma, ka sūdzības iesniedzējs sūdzībā bija minējis vairākas atsevišķas lietas, kad bankrota procedūra netika sākta konkrētiem grūtībās nonākušiem uzņēmumiem. Tomēr tā konstatēja, ka vispārējos skaitliskos rādītājus par bankrotu Ķīnā, kuri tika sniegti pēc informācijas izpaušanas, nevar ar pietiekamu pārliecību nodalīt attiecībā uz KVP nozari. Lai pārliecinātos, vai maksātnespējas gadījumu skaits ir “normāls” vai “mazs”, būtu jānoteic pienācīgs standarts, lai varētu precīzi noteikt maksātnespējas gadījumu skaitu IP laikā. Šādu analītisku darbu nebūtu iespējams veikt ierobežotā laikā, kas pieejams pēc informācijas izpaušanas. Katrā ziņā piezīmē netika apstrīdēts Komisijas konstatējums, kas izklāstīts šajā sadaļā, bet drīzāk tas apstiprināts.

(60) Var secināt, ka tērauda ražošanas nozare tiek uzskatīta par būtisku/stratēģisku nozari, kuras attīstību ĶV aktīvi realizē, jo atzinusi to par politikas mērķi.

3.2. Daļēja nesadarbošanās un labāko pieejamo faktu izmantošana

3.2.1. Pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumu piemērošana saistībā ar ĶV preferenciālajiem aizdevumiem

(61) Komisija aicināja Ķīnas valdību sazināties ar septiņām konkrētām valstij piederošām bankām, kuras minētas sūdzībā, kā arī jebkuru citu valstij piederošu banku, lai tās sniegt atbildes uz anketas jautājumiem. Taču ĶV sazinājās tikai ar piecām no septiņām valstij piederošām bankām, kas bija konkrēti minētas sūdzībā. ĶV informēja, ka tai nav tiesību prasīt informāciju no citām valstij piederošām bankām, jo tās darbojas neatkarīgi no ĶV. Šajā ziņā Komisija atgādina, ka ĶV netika lūgta sniegt informāciju, bet tikai nosūtīt konkrēto anketu valstij piederošām bankām.

(62) Neviena no piecām valstij piederošajām bankām, kuras sniedza atbildes uz konkrētās anketas jautājumiem, nesniedza konkrētu informāciju par izlasē iekļautajiem uzņēmumiem sniegtajiem aizdevumiem, apgalvojot, ka tām ir saistošas tiesību aktos noteiktās prasības un līgumu noteikumi attiecībā uz tās informācijas konfidencialitāti, kas skar izlasē iekļautos uzņēmumus. Turklāt trīsdesmit valstij piederošās bankas, ar kurām ĶV bija atteikusies sazināties, lai lūgtu atbildes uz konkrētās anketas jautājumiem, bija devušas aizdevumus izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām. Ķīnas Lauksaimniecības attīstības banka nebija devusi aizdevumus izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām.

(63) Tāpēc Komisija lūdza visas izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas piešķirt piekļuvi konkrētai informācijai par uzņēmumiem, kura bija visu to valstij piederošo un privāto banku rīcībā, no kurām tie bija saņēmuši aizdevumus. Taču visi izlasē iekļautie uzņēmumi atteicās sniegt piekļuvi datiem, kas attiecas uz tiem, bet nesniedza pamatojumu.

(64) Trīs no izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām pilnībā pieder valstij, tāpēc Komisija lūdza ĶV kā šo uzņēmumu īpašnieci arī noorganizēt piekļuvi prasītajai informācijai. Tomēr ĶV noraidīja šo Komisijas lūgumu, apgalvojot, ka nav pilnvarota dot norādījumus šīm trim ražotāju eksportētāju grupām, lai tās dotu prasīto piekļuvi.

(65) Komisija saņēma informāciju par uzņēmumu struktūru un to, kam tas pieder, tikai no piecām 34. apsvērumā minētajām valstij piederošajām bankām, bet no pārējām 40 finanšu iestādēm ne. Turklāt neviena no 45 finanšu iestādēm nesniedza informāciju, kas attiektos uz izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām piešķirto aizdevumu riska novērtējumu.

(66) Tāpēc Komisija informēja ĶV, ka, pārbaudot, vai iespējamā subsidēšana tiešām bijusi un cik liels bijis tās apmērs preferenciālu aizdevumu veidā, tai varētu būt nepieciešams izmantot labākos pieejamos faktus saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu.

(67) ĶV iebilda pret labāko pieejamo faktu izmantošanu, norādot, ka tai nav pilnvaru prasīt informāciju no finanšu iestādēm un trim ražotāju eksportētāju grupām, kuras pieder valstij.

(68) Apgalvojums nav pamatots. Komisija Ķīnas valdību lūdza tikai nosūtīt konkrēto anketu valstij piederošajām bankām, jo ĶV ir labākā situācijā, lai gūtu detalizētu informāciju par ĶTR finanšu iestāžu īpašumtiesību struktūru. ĶV būtu varējusi arī sniegt administratīvu atbalstu atbilžu savākšanā no finanšu iestādēm.

(69) Turklāt Komisijai nav saprotams, kāpēc nevarēja atbalstīt trim izlasē iekļautajām valstij piederošajām uzņēmumu grupām adresēto Komisijas lūgumu par piekļuvi konkrētai informācijai, it sevišķi ņemot vērā to, ka piekļuvei visticamāk būtu vajadzīga augstākā līmeņa atļauja, tādējādi būtu jāiesaistās ĶV amatpersonām.

(70) Pēc informācijas izpaušanas ĶV atkārtoti apgalvoja, ka tai nav pilnvaru lūgt prasīto informāciju no valstij piederošajām bankām un trim valstij piederošajām ražotāju eksportētāju grupām. ĶV atzina arī, ka Komisijas lūgums radījis pārmērīgu slogu ĶV, jo no tās ticis gaidīts, lai tā ne vien pārsūtītu anketas, bet arī sniegtu administratīvu atbalstu atbilžu vākšanā. Komisija neizprot, kāpēc anketu nosūtīšana un atbilžu apkopošana centrālā līmenī Ķīnas valdībai būtu pārmērīgs slogs. ĶV nenāca klajā ar jauniem argumentiem, tāpēc Komisija saglabāja savu nostāju, kas aprakstīta 68. apsvērumā.

(71) Bez tam ĶV apgalvoja, ka Komisija nav norādījusi, kuras izmeklēšanai būtiski svarīgās informācija trūkst, un ka Komisija nav izskaidrojusi, kāpēc prasītā informācija nepieciešama un kāpēc ĶV sniegtā informācija bijusi nepietiekama. Faktiski Komisija 2016. gada 16. novembra vēstulē par nepilnībām jau bija brīdinājusi ĶV, ka nav pietiekamas informācijas jo īpaši par valstij piederošām bankām adresētajiem jautājumiem un ka pārbaudes laikā vajadzētu darīt pieejamus kredītriska novērtējumus. Pēc pārbaudes prasītā informācija vēl aizvien nebija pieejama, tāpēc Komisija 2017. gada 16. marta vēstulē informēja ĶV, ka tā saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu varētu izmantot labākos pieejamos faktus, jo Komisijai vēl aizvien nav informācijas par lielāko daļu valstij piederošo banku, kuras sniegušas aizdevumus izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, un bankas, kas sadarbojās, nesniedza konkrētu informāciju par uzņēmumiem attiecībā uz sniegtajiem aizdevumiem. Tādējādi ĶV bija pietiekami informēta par sniedzamās informācijas raksturu un nepietiekamību.

(72) Visbeidzot, ĶV norādīja, ka Komisija nav pienācīgi izskaidrojusi, kāpēc konkrēti fakti uzskatīti par labāko pieejamo informāciju. Komisija nepiekrita šim apgalvojumam. 3.4.1.2. sadaļā tā ir izskaidrojusi, kuri pieejamie fakti izmantoti un kāpēc Komisija tos uzskatīja par labāko pieejamo informāciju. Šis apgalvojums tādējādi tika atzīts par nepamatotu un noraidīts.

(73) Arī attiecībā uz privāto ražotāju eksportētāju grupu Jiangsu Shagang Group ĶV iebilda pret labāko pieejamo faktu izmantošanu un uzskatīja, ka lūgums dot Komisijai atļauju pārbaudīt grupas finansiālos datus, kas ir finanšu iestāžu rīcībā, uzliek tai pārmērīgu slogu. Konkrēti tā apgalvoja, ka uzņēmuma pārstāvis nav nedz aicināts būt klāt finanšu iestāžu pārbaudes laikā, nedz tam ir sniegta informācija par šādu pārbaudi.

(74) Atbildē uz šiem apgalvojumiem Komisija atgādināja, ka uzņēmums 2016. gada 24. novembra e-pastā bija sniedzis vienīgi īsu un nepamatotu noraidījumu šādas atļaujas sniegšanai. Vienlaikus uzņēmums nelūdza sīkāku informāciju par pārbaudi finanšu iestādēs un nelūdza arī, lai pārbaudē varētu būt klāt tā pārstāvis. Ja uzņēmums būtu lūdzis, Komisija būtu varējusi sniegt sīkāku informāciju un būtu centusies noorganizēt iespēju uzņēmuma pārstāvim būt pārbaudē klāt.

(75) Tāpēc Komisijai, pārbaudot iespējamas preferenciālu aizdevumu veidā īstenotas subsidēšanas pastāvēšanu un apjomu, daļēji bija jāpaļaujas uz pieejamajiem faktiem.

3.2.2. Pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumu piemērošana vienam ražotājam eksportētājam saistībā ar dotācijām

(76) Jiangsu Shagang Group nesniedza informāciju pārbaudes vajadzībām par nejaušas izlases dotācijām. Turklāt Komisija revidētos pārskatos guva pierādījumus par ievērojamām dotācijām, kuras tika saņemtas pirms izmeklēšanas perioda, taču nodrošināja ieguvumu izmeklēšanas periodā, un par kurām nebija paziņots.

(77) Ņemot to vērā, Komisija uzskatīja, ka tā nav saņēmusi būtisko informāciju, kas attiecas uz šo izmeklēšanas aspektu. Šāda situācija būtiski apgrūtināja precīza un pamatota secinājuma izdarīšanu attiecībā uz konstatējumiem par dotācijām konkrētajam ražotājam eksportētājam.

(78) Tāpēc Komisija paziņoja uzņēmumam, ka tā apsver iespēju savus konstatējumus saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu daļēji balstīt uz labākajiem pieejamajiem faktiem (t. i., ciktāl tie skar informāciju par dotācijām).

(79) Atbildē uz Komisijas vēstuli uzņēmums iebilda pret pamatregulas 28. panta 1. punkta piemērošanu attiecībā uz dotācijām. Tas apgalvoja, ka nebija ziņojis par dotācijām, kuras Komisija konstatēja pārbaudes apmeklējuma laikā, tādēļ, ka anketā nebija prasīts paziņot par dotācijām, ko uzņēmums saņēmis pirms IP un kas nebija reģistrētas kā atliktie aktīvi. Turklāt uzņēmums apgalvoja, ka pārbaudes apmeklējuma laikā tas sniedzis informāciju par minēto dotāciju sadalījumu.

(80) Pārbaudes apmeklējuma laikā, pamatojoties uz izmeklējamo subsīdiju nosaukumiem, Komisija konstatēja, ka lielākā daļa dotāciju, kuras tika saņemtas pirms IP, bijušas saistītas ar aktīviem. Tādējādi ražotājam eksportētājam saskaņā ar piemērojamiem grāmatvedības noteikumiem, kas norādīti tā finanšu pārskatu piezīmēs, būtu bijis jāatzīst šīs dotācijas par atliktajiem aktīviem/ienākumiem. Tādējādi uzņēmumam, atbildot uz anketas jautājumiem, kur bija prasīts paziņot visas dotācijas, kas saistītas ar aktīviem un kas iegrāmatotas kā atliktie ienākumi, būtu vajadzējis paziņot par dotācijām. Fakts, ka revidents šīs dotācijas neatzina par atliktajiem aktīviem, nenozīmē, ka finansējumu, kas saņemts pirms IP, nevar piešķirt ieguvumu IP laikā, jo īpaši ņemot vērā to, ka tika sniegta vienīgi informācija par finansējuma sadalījumu uzņēmumā. Tāpēc Komisija secināja, ka uzņēmums nebija sniedzis nedz sīku informāciju par IP laikā saņemtajām dotācijām, par kurām bija paziņots atbildēs uz anketas jautājumiem, nedz informāciju par dotācijām, kuras tas saņēmis pirms IP un par kuru attiecināmību uz IP tika konstatēts tikai pārbaudes apmeklējuma laikā. Tā kā šāda sīka informācija nebija pieejama, Komisija nevarēja izmantot uzņēmuma sniegto informāciju par dotācijām.

(81) Tāpēc, lai izdarītu secinājumus par preferenciālajiem aizdevumiem un dotācijām šim uzņēmumam, Komisijai bija jāizmanto labākie pieejamie fakti. Veicot izmeklēšanu uz vietas uzņēmumā, Komisija konstatēja, ka uzņēmums saņēmis ievērojamas summas no dažādām dotāciju programmām, tāpēc Komisija par labākajiem pieejamajiem faktiem izmantoja šo dotāciju lielāko subsīdijas apjomu, kas konstatēts izmeklēšanas periodā.

3.3. Subsīdijas un subsīdiju programmas šīs izmeklēšanas tvērumā

(82) Pamatojoties uz sūdzībā, paziņojumā par procedūras sākšanu un atbildēs uz Komisijas anketas jautājumiem sniegto informāciju, tika izmeklēta iespējama subsidēšana, aplūkojot šādas subsīdijas: i) preferenciāli politikas aizdevumi, kredītlīnijas, cits finansējums un garantijas; ii) faktiska garantija darbības turpināšanai KVP ražošanas nozares uzņēmumiem, kuriem ir grūtības atmaksāt aizdevumus; iii) dotāciju programmas: — Pasaulē vadošo Ķīnas zīmolu programma, — Slaveno zīmolu programma, — Palīdzība antidempinga procedūru respondentiem, — Valsts pamattehnoloģiju projektu fonda subsīdijas, — eksporta veicināšanas dotācijas, piemēram, dotācijas attīstītiem eksporta uzņēmumiem vai dotācijas par eksporta rādītājiem, taisnīgas tirdzniecības subsīdijas, dotācijas starptautiskajai ekonomiskajai sadarbībai, — dotācijas inovatīviem un eksperimentāliem uzņēmumiem, — īpašs atbalsta fonds uzņēmumiem, kas nepieder valstij — vides aizsardzības dotācijas, piemēram, stimuli vides aizsardzībai un resursu saglabāšanai, sinerģiskas resursu izmantošanas veicināšana, atbalsta finansējums modernizācijas projektiem energotaupības jomā, energoapgādes pārvaldības veicināšanas demonstrējumu centri, — dotācijas, kas saistītas ar tehnoloģiju modernizāciju vai pārveidi, piemēram, atbalsts pētniecības un izstrādes projektiem zinātnes un tehnoloģiju atbalsta plānu ietvaros, galveno nozaru pielāgošanas un atjaunošanas, kā arī tehnoloģiju atjaunošanas veicināšana, dotācijas pētniecības un izstrādes jomā gūto rezultātu komerciālai izmantošanai, kvalitātes uzlabošanas veicināšana, patentu reģistrācijas veicināšana, finansējums no programmas “Trīs kategorijas”, — dotācijas novecojušas jaudas novēršanai, — Liaoninas provinces dotācijas: programma “Five Point One Line”, — subsīdijas, kuras piešķirtas Tianjin Binhai jaunajā teritorijā un Tianjin ekonomiskās un tehnoloģiskās attīstības teritorijā: Zinātnes un tehnoloģijas fonds un Paātrinātas amortizācijas programma, — ad hoc subsīdijas, ko piešķir municipālās/provinces iestādes; iv) tieša atbrīvojuma no nodokļa un nodokļa samazinājumu programmas: — uzņēmumu ienākuma nodokļa (UIN) atvieglojumi resursefektīviem ražojumiem, ko ražo, sinerģiski izmantojot resursus, — UIN kredīti investīcijām tādu iekārtu iegādē, kuras saistītas ar vides aizsardzību, energotaupību un ūdens resursu saglabāšanu, kā arī ražošanas drošumu, — UIN atvieglojumi augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, — UIN atvieglojumi Lielās rietumu attīstības programmas ietvaros, — UIN atvieglojumi ieņēmumiem no atbalstāmajiem ražojumiem, — UIN kredīts par valstī ražotu iekārtu iegādi, — atbrīvojums no iemaksām vai iemaksu samazinājums saistībā ar būvniecības projektu finansēšanu ūdenssaimniecības jomā, — Programma “two free/three half” ārvalstu investīciju uzņēmumiem (ĀIU), — UIN kompensācijas par pētniecību un izstrādi, — ienākuma nodokļa samazinājums ārvalstu investīciju uzņēmumiem, kas iegādājas Ķīnā ražotas iekārtas, — preferenciāla nodokļu politika Ziemeļaustrumu atveseļošanas programmas ietvaros, — Rietumu reģiona preferenciālā nodokļu politika, — preferenciālā nodokļu politika pret ĀIU piekrastes atvērtajās ekonomikas zonās un tehnoloģiskās attīstības teritorijās, — preferenciālā nodokļu politika pret ĀIU īpašajās ekonomikas zonās, — atbrīvojums no zemes izmantošanas nodokļa vai nodokļa samazinājums, — vietējo nodokļu atlaides, — atbrīvojums no dividenžu nodokļa kvalificētiem rezidentuzņēmumiem; v) netiešo nodokļu un importa tarifu programmas: — atbrīvojumi no PVN un importa tarifu atlaides par importētu iekārtu un tehnoloģiju izmantošanu, — PVN atlaides par Ķīnā ražotu iekārtu iepirkšanu, ko veic ĀIU, — atbrīvojums no PVN par ražojumiem, kurus pārdod ĀIU, — PVN samazinājums/atbrīvojums no PVN par ražojumiem, kurus ražo, sinerģiski izmantojot resursus, — nodokļu koncesijas centrālajiem un rietumu reģioniem; vi) valsts nodrošinātās preces un pakalpojumi par neatbilstoši zemu atlīdzību: — valsts nodrošinātā dzelzsrūda par neatbilstoši zemu atlīdzību, — valsts nodrošināta koksa ekstrūzija par neatbilstoši zemu atlīdzību, — valsts nodrošinātās koksējamās akmeņogles par neatbilstoši zemu atlīdzību, — valsts nodrošinātā elektroenerģija par neatbilstoši zemu atlīdzību, — valsts nodrošināta zeme un zemes izmantošanas tiesības par neatbilstoši zemu atlīdzību; vii) “Demonstrējumu bāzes ārējās tirdzniecības pārveidei un modernizācijai” (“Demonstrējumu bāzes”) un “Kopēju pakalpojumu platformas”; viii) karsti velmētu plakanu velmējumu piegādes uz ES subsidēšana izmeklēšanas periodā.

3.4. Preferenciāli aizdevumi

(83) Spriežot pēc četru izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju grupu sniegtās informācijas, aizdevumus tām bija sniegušas 45 finanšu iestādes. No šīm 45 finanšu iestādēm 35 bija valstij piederošas bankas. Pārējās 10 finanšu iestādes bija vai nu privātas, vai arī Komisija nespēja iegūt pārliecinošu informāciju, kam tās pieder. Tomēr tikai piecas valstij piederošās bankas atbildēja uz konkrētās anketas jautājumiem, kaut arī Ķīnas valdībai tika iesniegts lūgums par 35 valsts bankām. No pārējām 10 finanšu iestādēm atbildēja tikai viena, norādīdama, ka nespēj atbildēt, iekam nav konsultējusies ar pārvaldes iestādēm. Pēc konsultēšanās ar CBRC šī finanšu iestāde informēja Komisiju, ka tā vēlējusies sadarboties, bet CBRC tai ieteikusi sadarboties regulatīvā sadarbības mehānisma ietvaros (t. i., informācijas apmaiņa attiecīgi starp Ķīnas un ES regulatoriem, nevis tieši starp Komisiju un banku). Komisija atzinīgi novērtēja šo sadarbības piedāvājumu, bet norādīja, ka līdz atlikušā izmeklēšanas laika beigām vairs nebija iespējams izveidot šādu starpniecības režīmu. Katrā ziņā Komisija no CBRC nesaņēma citas vēstules vai lūgumus. Turklāt noteiktajā termiņā finanšu iestāde nesniedza piezīmes par lietas būtību. Tāpēc Komisijai bija jābalstās uz labākajiem pieejamajiem faktiem.

3.4.1. Valstij piederošās bankas kā valsts iestādes

(84) Komisija pārbaudīja, vai valstij piederošās bankas rīkojas kā valsts iestādes pamatregulas 3. panta un 2. panta b) punkta nozīmē. Šajā ziņā pārbaude, ko izmanto, lai noteiktu, vai valstij piederošs uzņēmums ir valsts iestāde, ir šāda (16): “Svarīgi, lai subjektam būtu piešķirtas pilnvaras īstenot valdības funkcijas, nevis veids, kā to panāk. Ir daudzi, dažādi veidi, kā valdība šaurā izpratnē var piešķirt subjektiem pilnvaras. Attiecīgi, lai pierādītu, ka konkrētam subjektam ir piešķirtas šādas pilnvaras, nozīme var būt dažādiem pierādījumiem. Pierādījums, ka subjekts faktiski īsteno valdības funkcijas, var kalpot par pierādījumu, ka tam ir vai ir bijušas piešķirtas valdības pilnvaras, jo īpaši, ja minētie pierādījumi liecina par ilgstošu un sistemātisku praksi. Tādējādi mēs uzskatām, ka pierādījums, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār kādu subjektu un tā darbību, konkrētos apstākļos ir uzskatāms par pierādījumu, ka attiecīgajam subjektam ir valdības pilnvaras un tas izmanto šīs pilnvaras valdības funkciju veikšanai. Tomēr uzsveram, ka, izņemot pilnvaru tiešu deleģēšanu ar tiesību aktu, ar to vien, ka starp subjektu un valdību šaurā izpratnē pastāv formāla saikne, visticamāk nepietiek, lai konstatētu, ka tam ir valdības pilnvaras. Tādējādi, piemēram, tikai fakts vien, ka valdība ir kāda subjekta vairākuma kapitāldaļu turētāja, neliecina, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār šo subjektu, nemaz nerunājot par to, ka valdība tam būtu piešķīrusi valdības pilnvaras. Tomēr dažos gadījumos, ja pierādījumi liecina, ka par valdības kontroli liecina daudzveidīgas formālas norādes, un ir arī pierādījumi, ka šī kontrole tiek izmantota būtiski, tad šie pierādījumi ļauj secināt, ka attiecīgais subjekts īsteno valdības pilnvaras.” Šajā lietā secinājums, ka valstij piederošās bankas izmanto valdības pilnvaras, ir balstīts uz formālām norādēm par valdības kontroli un pierādījumiem, ka tā tiek izmantota būtiski.

(85) Komisija centās iegūt informāciju par valsts īpašumtiesībām, kā arī formālas norādes, ka valdībai ir kontrolei pār valstij piederošajām bankām. Tā analizēja arī, vai kontrole tiek izmantota būtiski. Ķīnas valdība un valstij piederošās bankas traucēja šā aspekta izmeklēšanu, atteikdamās nodrošināt Komisijai iespēju analizēt lēmumu pieņemšanas procesu, kurā piešķir preferenciālus aizdevumus.

(86) Lai veiktu šo analīzi, Komisija vispirms pārbaudīja informāciju par piecām valstij piederošām bankām, kas bija atbildējušas uz konkrēto anketu jautājumiem, un ļāvušas veikt pārbaudi.

3.4.1.1. Sadarbība ar valstij piederošajām bankām

(87) Šādas piecas valstij piederošas bankas sniedza atbildes uz anketas jautājumiem, kuras tika pārbaudītas uz vietas: EXIM, ICBC, CCB, ABC un BOC. Šīs piecas valstij piederošās bankas aizņēmuma summu ziņā sniedza ievērojamu daļu no aizdevumiem, kas izmeklēšanas periodā tika piešķirti izlasē iekļautajām uzņēmumu grupām (50 %–60 % Hesteel Group un Jiangsu Shagang Group un 80 %–95 % Benxi Group un Shougang Group).

a) ĶV īpašumtiesības un formālas norādes par ĶV īstenotu kontroli

(88) Pamatojoties uz saņemto informāciju, kas bija sniegta atbildēs uz anketas jautājumiem un kas tika iegūta pārbaudes apmeklējuma laikā, Komisija konstatēja, ka ĶV tieši vai netieši piederēja vairāk nekā 50 % kapitāldaļu katrā no šīm finanšu iestādēm.

(89) Attiecībā uz formālām norādēm par valdības kontroli pār piecām valstij piederošām bankām, Komisija tās visas kvalificēja kā “lielākās valstij piederošās finanšu iestādes”. Konkrēti Paziņojumā “Lielāko valstij piederošu finanšu iestāžu uzraudzības padomju iekšējie noteikumi” ir noteikts: “Šajos noteikumos minētās valstij piederošās finanšu iestādes ir valstij piederošas politikas bankas, komercbankas, finanšu aktīvu pārvaldības sabiedrības, vērtspapīru sabiedrības, apdrošināšanas sabiedrības u. c. (turpmāk – valstij piederošas finanšu iestādes), kurām Valsts Padome ieceļ uzraudzības padomes” (17).

(90) Lielāko valstij piederošu finanšu iestāžu uzraudzības padomes ieceļ saskaņā ar “Lielāko valstij piederošu finanšu iestāžu uzraudzības padomju iekšējiem noteikumiem”. Pamatojoties uz minēto iekšējo noteikumu 3. un 5. pantu, Komisija konstatēja, ka uzraudzības padomes locekļus ieceļ Valsts padome un uzraudzības padome tai atskaitās – tas liecina par valsts institucionālu kontroli pār valstij piederošo banku, kas sadarbojās, saimniecisko darbību. Papildus šīm vispārējām norādēm Komisija guva šādus konstatējumus attiecībā uz piecām valstij piederošām bankām.

EXIM

(91) EXIM tika izveidota un darbojas saskaņā ar Valsts Padomes pieņemto Paziņojumu par Ķīnas Eksporta un importa bankas izveidošanu un EXIM statūtiem. Valsts kā EXIM vienīgā kapitāldaļu turētāja kontrolē EXIM, ieceļot tās Uzraudzības padomes locekļus. Uzraudzības padomes locekļi pārstāv valsts intereses, tostarp politikas apsvērumus EXIM sanāksmēs. Direktoru padomes nav. Valsts tieši izvirza EXIM vadību. Spriežot pēc EXIM tīmekļa vietnes, tās uzdevums ir atbalstīt Ķīnas ārējo tirdzniecību, investīcijas un starptautisko ekonomisko sadarbību. Tā ir apņēmusies stiprināt finansiālo atbalstu Ķīnas ekonomikas būtiskās nozares un vājās saites, lai nodrošinātu ilgtspējīgu un veselīgu ekonomikas un sociālo attīstību.

ICBC

(92) Saskaņā ar statūtu 8.–10. nodaļu Ķīnas valdībai kā 69,6 % kapitāldaļu turētājai ir pilnvaras iecelt amatā personas svarīgākajos bankas vadības amatos, piemēram, prezidentu, viceprezidentu, direktoru padomes priekšsēdētāju un priekšsēdētāja vietnieku, izpilddirektoru, kā arī uzraudzības padomes priekšsēdētāju.

(93) Turklāt saskaņā ar statūtiem direktoru padome sasauc kapitāldaļu turētāju sapulces, nosaka bankas darījumdarbības stratēģiju un budžetu, pieņem lēmumus par investīcijām (un apvienošanu), lemj par augstākās vadības atlaišanu, nosaka riska pārvaldības sistēmu un lemj par nodaļu un filiāļu izveidi. Šis nepilnīgais pienākumu saraksts ilustrē valsts iestāžu kontroli par ICBC ikdienas darbību.

CCB

(94) Saskaņā ar statūtu 11. un 12. nodaļu Ķīnas valdībai kā galvenajai (57,3 %) kapitāldaļu turētājai ir pilnvaras iecelt vairākumu locekļu direktoru padomē, kas ir akcionāru kopsapulces izpildaģentūra, kura pārvalda ĶBB un atskaitās akcionāru kopsapulcei. Tas pats attiecas uz uzraudzības padomi, t. i., bankas uzraudzības struktūru, kas noteikta statūtu 16. pantā.

(95) Turklāt, kā norādīts CCB statūtos, direktoru padome cita starpā nosaka bankas budžetu, pieņem lēmumus par investīcijām, lemj par galvenā izpildrevidenta un direktoru padomes sekretāra atlaišanu. CCB augstākā vadība ir 10 direktoru padomes izpildlocekļi (no pavisam 15 locekļiem). Šis nepilnīgais pienākumu saraksts ilustrē valsts institucionālo kontroli par CCB ikdienas darbību.

ABC

(96) Statūtu 134. pantā noteikts, ka Ķīnas valdībai kā galvenajai (79,62 %) kapitāldaļu turētājai ir pilnvaras iecelt visus direktoru padomes locekļus. Saskaņā ar statūtu 199. pantu tas attiecas arī uz uzraudzības padomi.

(97) Turklāt saskaņā ar ABC statūtiem direktoru padome nosaka bankas stratēģiju, lemj par bankas budžetu, pieņem lēmumus par investīcijām, ieceļ bankas prezidentu un direktoru, padomes sekretāru, kā arī izveido un uzrauga bankas riska pārvaldības sistēmu. Šis nepilnīgais pienākumu saraksts ilustrē valsts iestāžu kontroli par ABC ikdienas darbību.

BOC

(98) Statūtu 122. pantā noteikts, ka Ķīnas valdībai kā galvenajai (64,63 %) kapitāldaļu turētājai ir pilnvaras iecelt direktoru padomē gan izpilddirektorus, gan direktorus bez izpildpilnvarām.

(99) Turklāt saskaņā ar BOC statūtiem direktoru padome cita starpā nosaka finanšu iestāžu stratēģiskos principus, darījumdarbības plānus un galvenos investīciju plānus, ieceļ vai atlaiž no amata augstākā līmeņa darbiniekus, piemēram, prezidentu, direktoru padomes sekretāru, viceprezidentu un citus augstākā līmeņa vadītājus. Direktoru padome kapitāldaļu turētāju sapulcēs arī lemj par lēmumu īstenošanu, kā arī apstiprina korporatīvās pārvaldības politiku. Šis nepilnīgais pienākumu saraksts ilustrē valsts iestāžu kontroli par BOC ikdienas darbību.

b) Pierādījumi, kas liecina, ka valdība īstenojusi būtisku kontroli pār minēto iestāžu rīcību

(100) Bez tam Komisija centās iegūt informāciju par to, vai ĶV īsteno būtisku kontroli pār piecu valstij piederošo banku darbību attiecībā uz to aizdošanas politiku riska novērtējumu gadījumos, kad tās sniedza aizdevumus tērauda ražošanas nozarei. Šajā sakarā tika ņemti vērā šādi dokumenti: — ĶTR Likuma par komercbankām (“Banku likums”) 34. pants, — Vispārīgo noteikumu par aizdevumiem 7. un 15. pants (īsteno Ķīnas Tautas banka), — tērauda nozares 12. piecgades plāna 5. nodaļa, — tērauda nozares 13. piecgades plāna 5. nodaļa, — Lēmums Nr. 40, — Ķīnas Tautas bankas, Ķīnas Banku regulatīvās komisijas (CBRC), Ķīnas Vērtspapīru regulatīvās komisijas (CSRC) un Ķīnas Apdrošināšanas regulatīvās komisijas (CIRC) pamatnostādnes par atbalstu tērauda un ogļu rūpniecībai jaudas pārpalikuma mazināšanai un attīstības izrāviena panākšanai (2016) (“Ķīnas Tautas bankas, CBRC, CSRC un CIRC pamatnostādnes”), — Paziņojums “Daži atzinumi par jaudas pārpalikuma novēršanu”, ko izdevusi NDRC, Rūpniecības un informācijas tehnoloģiju ministrija (MIIT) un CBRC (2016) (Paziņojums “Daži atzinumi par jaudas pārpalikuma novēršanu”), — CBRC Videi draudzīgas kreditēšanas pamatnostādnes (lasīt kopā ar Valsts Padomes 2010. gada jūnija “Atzinumiem par energotaupības uzlabošanu, emisiju mazināšanu un strukturālās pielāgošanas paātrināšanu dzelzs un tērauda ražošanas nozarē”) (“Videi draudzīgas kreditēšanas pamatnostādnes”).

(101) Iepazīstoties ar šiem reglamentējošajiem dokumentiem, Komisija konstatēja, ka ĶTR finanšu iestādes darbojas tādā tiesiskajā vidē, kas kopumā liek finanšu iestādēm, pieņemot finanšu lēmumus, tos pielāgot ĶV rūpniecības politikas mērķiem.

(102) Vispārīgi 34. pants Banku likumā, kas attiecas uz visām finanšu iestādēm, kuras darbojas Ķīnā, paredz, ka “komercbankas aizdošanas darījumus veic atbilstoši valsts ekonomikas attīstības un sociālās attīstības vajadzībām, ievērojot valsts rūpniecības politikas pamatnostādnes”. Attiecībā uz EXIM tās sabiedriskās politikas pilnvaras ir noteiktas “Paziņojumā par Ķīnas Eksporta un importa bankas izveidošanu”, kā arī citā publiski pieejamā informācijā.

(103) Pēc informācijas izpaušanas ĶV norādīja, ka Vispārīgo noteikumu par aizdevumiem 7. pantā minētie īpašie aizdevumi tika atcelti 1999. gadā, pamatojoties uz Apkārtrakstu par īpašo aizdevumu pārvaldības uzlabošanu (YINFA (1999) Nr. 228), un ka 15. pants ir zaudējis nozīmi, jo PBOC vairs nenosaka aizdevumu maksimālos un minimālos ierobežojumus.

(104) Bez tam ĶV apgalvoja, ka Komisija nepareizi interpretējusi Banku likuma 34. pantu. Tā arī atsaucās uz Banku likuma 4., 5., un 7. pantu, kuri, kā tiek apgalvots, ir saistīti ar bankas autonomiju, subjektu vai privātpersonu neiejaukšanos, vadību un aizņēmēju uzticamības izvērtēšanu. ĶV arī norādīja, ka 34. pants nebūtu jāskata atrauti no citiem.

(105) Komisija atzīst, ka īpašie aizdevumi tika izbeigti 1999. gadā. Tomēr tas neapgāž izdarītos secinājumus par to, ka sniegti preferenciāli aizdevumi, kuru pamatā ir citi pieejamie fakti, kas paši par sevi ir nepietiekami.

(106) Komisija nepiekrīt ĶV viedoklim attiecībā uz Vispārīgo noteikumu par aizdevumiem 15. pantu. Minētajā pantā ir noteikts: “Saskaņā ar valsts politiku attiecīgie departamenti var subsidēt aizdevumu procentus ar mērķi veicināt konkrētu nozaru izaugsmi un dažu teritoriju ekonomisko attīstību.” Tādējādi minētajam noteikumam ir nozīme arī pēc minimālo un maksimālo likmju atcelšanas. Katrā ziņā Banku likuma 38. pants joprojām attiecas uz ierobežojumiem, un to vienmēr var piemērot.

(107) Ciktāl ir runa par Banku likumu, 4., 5. un 6. pants ietilpst I nodaļā “Vispārīgi noteikumi”, savukārt 34. un 35. pants – IV nodaļā “Pamatnoteikumi par aizdevumiem un citiem darījumdarbības veidiem”. 4. pantā noteikts, ka “Komercbanku darījumdarbībā piemēro drošības, likviditātes un efektivitātes principus. Komercbankas patstāvīgi pieņem lēmumus par savu darījumdarbību, uzņemas atbildību par saviem riskiem, vienpersoniski uzņemas atbildību par peļņu un zaudējumiem un īsteno pašierobežojumus. Komercbankas likumā noteiktajā kārtībā veic uzņēmējdarbību, kurā neiejaucas neviena struktūra vai privātpersona. Komercbankas neatkarīgi uzņemas civiltiesisko atbildību ar visu savu juridiskās personas mantu.” Banku likuma 7. pants attiecas uz aizņēmēja kredītspējas pārbaudi.

(108) Izmeklēšana liecina, ka Banku likuma 4. un 7. pants piemēroti, ievērojot Banku likuma 34. pantu, t. i., ja valsts noteikusi sabiedrisko politiku, tad bankas to īsteno un ievēro valsts norādījumus. Šīs izmeklēšanas konstatējumi nepamato apgalvojumu, ka bankas, pieņemot lēmumus par aizdevumu piešķiršanu, neņem vērā valsts politiku un plānus. Tā toties apstiprina pretējo, kā skaidri aprakstīts 121.–128. apsvērumā. Tāpēc Komisija konstatēja, ka Banku likuma 4. pants neliedz komercbankām ņemt vērā valsts rūpniecības politiku un plānus.

(109) ĶV atsaucās arī uz Banku likuma 5. pantu, no tā atvedinot, ka “vietējās valdības un dažādu līmeņu valdības departamenti, sabiedriskas organizācijas vai indivīdi neiejaucas banku darījumdarbībā.” Tomēr faktiskais Banku likuma teksts ir šāds: “Komercbankas komercdarījumos ar klientiem ievēro vienlīdzības, brīvprātības, taisnīguma un labticības principus”. Pēc Komisijas domām, šāds formulējums neatbrīvo bankas no pienākuma piemērot Banku likuma 34. pantā izklāstītos sabiedriskās politikas apsvērumus. Kā izklāstīts tālāk 121.–128. apsvērumā, ņemot vērā banku rīcību aizdevumu sniegšanā izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, minēto pantu tādejādi nevar uzskatīt par tādu, kas ir pretrunā 34. panta interpretācijai, ko iedibinājusi Komisija.

(110) Kā skaidrots 3.1. sadaļā, valsts rūpniecības politiku nosaka, veicot centralizētu plānošanu. Attiecībā uz tērauda ražošanas nozari tērauda nozares 12. piecgades plāna 5. nodaļa konkrēti paredz stiprināt saikni starp finanšu politiku un tērauda nozares politiku. Turklāt tērauda nozares 13. piecgades plāna 5. nodaļā sniegti “norādījumi finanšu iestādēm un privātā kapitāla īpašniekiem atbalstīt plānā paredzētos prioritāros uzdevumus” un paredzēts, ka “attiecībā uz uzņēmumiem, kuriem ir noieta tirgus un kuri ir ienesīgi, bankas uztur samērīgu pieprasījumu pēc kreditēšanas”.

(111) Līdzīgi Lēmumā Nr. 40 visām finanšu iestādēm uzdots sniegt kreditēšanas atbalstu tieši “atbalstāmajiem” projektiem. Kā jau skaidrots 3.1. sadaļā, tērauda ražošanas nozares projekti ietilpst “atbalstāmo” projektu kategorijā.

(112) Pēc informācijas izpaušanas ĶV norādīja, ka Komisija nav izskaidrojusi, kā Lēmums Nr. 40 apliecina, ka bankām tiek prasīts vienmēr piešķirt preferenciālus kredītus, un atsaucās uz minētā lēmuma 17. un 18. pantu. Komisija norādīja, ka lēmumā paredzēts, ka ĶV aktīvi atbalsta tērauda ražošanas nozares attīstību. Lēmumā visām finanšu iestādēm uzdots sniegt kreditēšanas atbalstu vienīgi atbalstāmajiem projektiem (kategorijai, pie kuras pieder tērauda nozares projekti) un solīts īstenot “citus preferenciālas politikas virzienus attiecībā uz atbalstāmajiem projektiem.” Pamatojoties uz minēto, saskaņā ar Lēmumu Nr. 40 bankām tiek prasīts sniegt kreditēšanas atbalstu tērauda ražošanas nozarei. Lai gan minētā lēmuma 17. un 18. pantā arī prasīts bankām ievērot kreditēšanas principus, Komisija izmeklēšanā nespēja konstatēt, ka tas notiek praksē. Tādējādi Lēmums Nr. 40 apliecina iepriekš konstatēto par Banku likumu, ka bankas īsteno valdības pilnvaras preferenciālas kreditēšanas veidā.

(113) Turklāt Ķīnas Tautas bankas, CBRC, CSRC un CIRC pamatnostādnes, kā arī Paziņojums “Daži atzinumi par jaudas pārpalikuma novēršanu” ir konkrēti vērsti uz tērauda ražošanas nozares uzņēmumiem. Minētajos dokumentos noteikts, ka finanšu iestādēm pilnībā jāatzīst tērauda un ogļu ražošanas nozaru kā pamatnozaru stratēģiskā nozīme un jāturpina sniegt kreditēšanas atbalsts tērauda ražošanas uzņēmumiem, kuri atbilst rūpniecības politikai un kuri pielāgojas un pārgrupējas, nepalielinot savu ražošanas jaudu. Šāds atbalsts ietver arī procentu likmju noteikšanu un obligāciju izmantošanas veicināšanu, kā arī aizdevumus uzņēmumu apvienošanai un iegādei. Tiek veicināta arī parādu pārstrukturēšana un anulēšana.

(114) Pēc informācijas izpaušanas ĶV norādīja, ka iepriekšminētajos dokumentos, kas pamato Komisijas secinājumus, tā nav atsaukusies uz nevienu konkrētu noteikumu. Komisija uzsver, ka tā savus iepriekšējā apsvērumā paustos apgalvojumus cita starpā balstījusi uz šādiem formulējumiem Paziņojumā “Daži atzinumi par jaudas pārpalikuma novēršanu”: a) “Banku finanšu iestādes paaugstina dzelzs un tērauda nozares un ogļu nozares kā pīlāru stratēģiskās lomas vērtējumu valsts ekonomikā un nopietni īsteno diferencētas attieksmes kreditēšanas politiku, kas ir gan atbalstoša, gan kontrolējoša.” b) “Dzelzs un tērauda nozares uzņēmumiem un ogļu nozares uzņēmumiem, kuri apvienojas un reorganizējas, tiek sniegts pastiprināts finansiālais atbalsts.” c) “Banku finanšu iestādes tiek mudinātas reorganizēt aizdevumus, ko tās sniedz dzelzs un tērauda nozares uzņēmumiem un ogļu nozares uzņēmumiem, kuri nonākuši grūtībās, bet apņēmušies samazināt jaudu.” d) “Attiecība uz dzelzs un tērauda nozares uzņēmumiem un ogļu nozares uzņēmumiem, kuru ražojumi vai pakalpojumi ir tirgū pieprasīti un kuriem ir daudzsološs attīstības potenciāls, kas atbilst valsts rūpniecības politikai, un kuri apņēmušies samazināt jaudu, pielāgot struktūru un pārveidot attīstības modeļu, banku finanšu iestādes izveido kreditoru komitejas, pielāgo aizdevuma termiņa beigas, procentu likmes un atmaksas metodes un veic citus pasākumus.”

(115) Ciktāl ir runa par Ķīnas Tautas bankas, CBRC, CSRC un CIRC pamatnostādnēm, nozīme ir šādiem formulējumiem: a) “Banku finanšu iestādēm būtu pilnībā jāatzīst tērauda un ogļu nozares pīlāra loma un stratēģiskā nozīme, precīzi jāuztver to attīstības likumības, saskaņā ar riska kontrolējamības un darījumdarbības ilgtspējas principiem jāturpina piešķirt kreditēšanas atbalstu kvalitatīviem nozīmīgākajiem uzņēmumiem, kas izmanto progresīva tehnoloģijas un iekārtas, kam ir konkurētspējīgi ražojumi, tirgi un kas spēj atjaunot konkurētspēju un izkļūt no īslaicīgām grūtībām pēc padziļinātām reformām un iekšējās vadības nostiprināšanas; aktīvi piedāvāt visaptverošus finanšu pakalpojumus uzņēmumiem, kuri pielāgojas un pārgrupējas, bet nepalielina ražošanas jaudu.” b) “Uzlabot procentu likmju cenu noteikšanas pārvaldību un mazināt uzņēmuma finansēšanas izmaksas.” c) “Aktīvi veicināt zaļo inovāciju obligāciju un ļoti ienesīgu obligāciju ziņā. Lai virzītu tērauda un ogļu nozares attīstību, izvērst zaļo finanšu obligāciju emisiju, zaļo aktīvu pārvēršanu vērtspapīros un citos inovatīvos finanšu instrumentos.” d) “Aktīvi un neatlaidīgi veicināt parādu pārstrukturēšanu uzņēmumā. Uzņēmumiem, kas ievēro valsts rūpniecības politiku un aktīvi samazina ražošanas jaudu, pielāgo struktūru un pārveidojas attīstībai un kam ir zināma maksātspēja, ar priekšnoteikumu, ka aizdevums tiek kvalitatīvi uzraudzīts un precīzi klasificēts, palīdzēt “pārvarēt vētru”, pielāgojot aizdevuma termiņu, atmaksas veidus un citus parāda pārstrukturēšanas pasākumus.” e) “Uzlabot M & A aizdevumu darījumus un paplašināt M & A aizdevumu klāstu, samērīgi nosakot aizdevuma termiņu un procentu likmi, lai atbalstītu uzņēmumus un reģionus, kam ir salīdzinoša priekšrocība integrēt rūpniecisko jaudu”.

(116) Videi draudzīgas kreditēšanas pamatnostādnes mudina finanšu iestādes izmantot dažādas kreditēšanas un riska pārvaldības politikas atbilstoši rūpniecības politikas virzieniem un ņemot vērā aizņēmēja vidisko statusu. Tērauda ražošanas nozare tiek uzskatīta par prioritāru nozari, kurai dot aizdevumus, kas saistīti ar vides projektiem. Rūpniecības politika šajā kontekstā ir skaidrota “Atzinumos par energotaupības uzlabošanu, emisiju mazināšanu un strukturālās pielāgošanas paātrināšanu dzelzs un tērauda ražošanas nozarē”. Minētajos atzinumos uzsvērts, ka “dzelzs un tērauda ražošanas nozarei, kurai piemīt lielākais energotaupības un emisiju mazināšanas potenciāls, ir ļoti būtiska nozīme energotaupības un emisiju mazināšanas centienu īstenošanā. Lai veicinātu energotaupību un emisiju mazināšanu, strukturālā pielāgošana ir būtisks un aktuāls pasākums, kā pārveidot dzelzs un tērauda ražošanas nozares attīstības modeli”. Tādēļ “aktīvi tiek atbalstīti” projekti, kuri saistīti ar jaunām tehnoloģijām un metodēm aprites ekonomikas, energotaupības un emisiju mazināšanas jomā, piemēram, ar koksa sauso dzesēšanu augstā temperatūrā un augstā spiedienā, sauso putekļu tīrīšanu, atlikumsiltuma un akmeņogļu gāzes spiediena atgūšanu un utilizāciju, aglomerācijas dūmgāzu atsērošanu, tādējādi panākot videi draudzīgas finansēšanas aktīvu veicināšanu.

(117) Piezīmēs par izpausto informāciju ĶV norāda, ka līdzīgi Videi draudzīgas kreditēšanas pamatnostādnes un “Atzinumi par energotaupības uzlabošanu, emisiju mazināšanu un strukturālās pielāgošanas paātrināšanu dzelzs un tērauda ražošanas nozarē” neliecina par to, ka būtu saistošs aizdošanas prakses normatīvais satvars. Jo īpaši ĶV atsaucas uz Videi draudzīgas kreditēšanas pamatnostādņu 15. pantu, kur norādīts, ka “banku iestādes stiprina pienācīgu rūpību kredītu piešķiršanā”.

(118) Šīs izmeklēšanas konstatējumi neapstiprina apgalvojumu, ka Videi draudzīgas kreditēšanas pamatnostādņu 15. pants liegtu finanšu iestādēm, piešķirot aizdevumus, ievērot valdības rūpniecības politiku un plānus. Tā toties apstiprina pretējo, kā skaidri aprakstīts 121.–128. apsvērumā. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

(119) Banku likums ir juridiski saistošs. Tas, ka piecgades plāns ir obligāts, jau ir noteikts 55. apsvērumā. Tas, ka Lēmums Nr. 40 ir obligāts, jau ir noteikts 55. apsvērumā. Par visu minēto reglamentējošo dokumentu obligātumu liecina tajos iekļautie uzraudzības un novērtēšanas noteikumi. Paziņojumā “Daži atzinumi par jaudas pārpalikuma novēršanu” teikts, ka CBRC, Valsts attīstības un reformu komisija un Rūpniecības un informācijas tehnoloģiju ministrija savlaicīgi organizē pamatnostādņu īstenošanas inspekciju un uzraudzību. Videi draudzīgas kreditēšanas pamatnostādņu 28. pantā noteikts, ka banku nozares regulatīvās iestādes … visaptveroši novērtē banku nozares finanšu iestāžu veiktās videi draudzīgās kreditēšanas ietekmi, veicot noteikumu novērtējumu neklātienē un pārbaudes uz vietas. Vērtēšanas rezultātus izmanto par nozīmīgu pamatu, lai veiktu regulatīvu novērtēšanu, kā arī tam, lai banku nozares finanšu iestāžu augstākā līmeņa vadītāji varētu novērtēt iestāžu un uzņēmumu piekļuvi finansējumam, kā arī darbības rādītājus saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem un noteikumiem. Ķīnas tautas bankas, CBRC, CSRC un CIRC pamatnostādnēs par atbalstu tērauda un ogļu rūpniecībai jaudas pārpalikuma mazināšanai un attīstības izrāviena panākšanai teikts, ka finanšu iestādēm jāstiprina saziņa ar vietējo valdību struktūrām.

(120) Pamatojoties uz minēto, Komisija secina, ka ĶV radījusi normatīvu satvaru, kas jāievēro vadītājiem un uzraugiem, ko iecēlusi ĶV un kas atskaitās ĶV. Tāpēc ĶV, lai īstenotu būtisku kontroli pār piecu valstij piederošo banku, kas sadarbojās, rīcību, kad tās sniedz aizdevumus tērauda ražošanas nozarei, balstījās uz minēto normatīvo satvaru.

(121) Pamatojoties uz konkrētiem aizdevumiem, Komisija meklēja arī konkrētu pierādījumu, ka tiek īstenota būtiska kontrole. Pārbaudes laikā piecas valstij piederošās bankas, kas sadarbojās, atsaucās uz Banku likuma 4. un 5. pantu, kur noteikts, ka tām jānodrošina neatkarīgs aizdevuma pieprasījuma novērtējums. Bankas palika pie viedokļa, ka, piešķirot konkrētos aizdevumus, tās izmantojušas sarežģītas kredītriska novērtēšanas politiku un modeļus. Taču konkrēti piemēri netika sniegti. Piecas valstij piederošās bankas, kas sadarbojās, ar regulējumu un līgumiem saistītu apsvērumu dēļ atteicās sniegt informāciju, arī par konkrētajiem kredītriska novērtējumiem, kas saistīti ar izlasē iekļautajiem uzņēmumiem. Attiecībā uz apsvērumiem, kas saitīti ar līgumiem, tās norādīja, ka tad, ja, nesaņēmušas aizņēmēja piekrišanu, sniegtu informāciju, tās pārkāptu līguma noteikumus. Visas četras izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas atteicās parakstīt piekrišanas dokumentu, ar ko ļautu bankas telpās pārbaudīt to finansiālos datus.

(122) Konkrētu pierādījumu par kredītspējas novērtējumiem nebija, tāpēc Komisija novērtēja vispārējo tiesisko vidi, kā jau izklāstīts 100.–120. apsvērumā, kā arī valstij piederošo banku, kuras sadarbojās, rīcību saistībā ar aizdevumiem, kuri tika sniegti izlasē iekļautajiem uzņēmumiem. To rīcība neatbilda to oficiālajai nostājai, jo tās nedarbojās tā, kā finanšu iestādes parasti rīkotos, pamatojoties uz padziļinātu tirgus riska novērtējumu.

(123) Pārbaudes apmeklējumi atklāja, ka ar vienu izņēmumu, kas attiecas uz konkrētiem aizdevumiem ārvalstu valūtā un vienu aizdevumu vienam izlasē iekļautam ražotājam eksportētājam, četrām izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju grupām aizdevumi sniegti ar procentu likmēm, kas ir tuvas Ķīnas Tautas bankas (PBOC) standarta procentu likmēm (18), neatkarīgi no uzņēmumu finansiālā un kredītriska stāvokļa. Tādējādi, salīdzinot ar likmi, kas atbilst četru izlasē iekļauto ražotāju eksportetāju riska profilam, sniegto aizdevumu likmes bija zemākas par tirgus likmēm. Turklāt visi izlasē iekļautie uzņēmumi bija saņēmuši atjaunojamus aizdevumus, kuri nodrošina iespēju aizdevuma termiņa beigās atmaksāto kapitālu nekavējoties aizstāt ar jaunu kapitālu no jauniem aizdevumiem.

(124) Shougang Group un Benxi Group maksājumu grafiki tika pārstrukturēti, vai tām finansiālu grūtību dēļ tika anulēti parādi, un Komisija konstatēja vienu konkrētu piemēru ar ĶV iejaukšanos, kuras rezultātā tika veikta parāda pārstrukturēšana pretēji finanšu iestāžu vērtējumam par efektīvāku finansēšanu (19).

(125) Komisija secināja arī, ka piecas valstij piederošas bankas, kas darbojās, nav paziņojušas valsts centrālajam kredītu reģistram par aizdevumiem, par kuriem bankām būtu bijis jāziņo kā par normai neatbilstošiem. Pienākums paziņot jāpilda jo īpaši tad, kad aizdevumi ir pārstrukturēti, ja aizņēmējs nav pildījis maksājumu saistības vai ja sniegti atjaunojamie aizdevumi. Šādi gadījumi konstatēti visām četrām izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju grupām. Atbilstoši CBRC“Pamatnostādnēm par aizdevumu klasifikāciju pēc riska” visi šie gadījumi būtu bijuši jānorāda centrālajā kredītreģistrā. Tā kā finanšu iestādes nebija to paziņojušas, tad centrālais kredītreģistrs rada nepareizu priekšstatu par uzņēmumu kredītsituāciju, jo kredītreģistrs neparāda reālo uzņēmuma kredītspēju. Tādējādi, pat ja finanšu iestādei būtu bijis jāpiemēro uz tirgu balstīts riska novērtējums, tas būtu bijis darīts, pamatojoties uz neprecīzu informāciju.

(126) Pēc informācijas izpaušanas ĶV apgalvoja, ka tas, ka daži aizdevumi netika paziņoti centrālajā kredītu reģistrā, parāda, ka aizdošanas prakses normatīvais satvars nav saistošs. Tomēr tas, ka daži dalībnieki nav izpildījuši pienākumu paziņot konkrētus aizdevumus nenozīmē, ka pamatnostādēm pašam par sevi nav juridiska spēka.

(127) Turklāt ĶV norādīja, ka dažādu Ķīnas banku gada pārskatos ir izvērstas nodaļas par riska pārvaldību un kredīta analīzi un tās skaidri parāda, ka aizdevumi tērauda ražošanas nozarei pēdējā laikā tiek drīzāk ierobežoti, nevis veicināti. Komisija uzskata, ka informācija, kas gada pārskatos sniegta par kredītriska novērtēšanu, nesniedz neko jaunu papildus tam, ko jau paudusi ĶV. Katrā ziņā tie ir abstrakti un neļauj izvērtēt individuālus gadījumus, kā arī nepierāda, ka šāda novērtēšana tiešām notiek. Turklāt ĶV sniegti piemēri par EXIM un CCB attiecās tikai uz tērauda ražošanas nozarei sniegto aizdevumu procentuālu samazinājumu. Minētie pārskati nesniedz informāciju par nosacījumiem, ar kādiem aizdevumi piešķirti. Katrā ziņā, tā kā nav informācijas par visu aizdošanu tērauda ražošanas nozarei, kuru veikušas visu valstij piederošās bankas un privātās bankas, kam uzticēts vai kas norīkotas veikt funkcijas, fakts, ka divas bankas samazinājušas attiecīgo kreditēšanu, neko nenozīmē. Attiecībā uz China Merchants Bank gada pārskatu ĶV tikai norāda faktu, ka banka pielāgojusi savu kreditēšanas politiku, bet nesniedz nekādus precizējumus. Pat ja China Merchants Bank“paaugstinājusi savus piekļuves standartus”, citētajā dokumentā minēts arī, ka banka “atbalstījusi savus kvalitatīvos klientus”.

(128) Tāpēc Komisija nesaskatīja iemeslu mainīt savus konstatējumus un secināja, ka ĶV īstenojusi būtisku kontroli pār piecu valstij piederošo banku, kas sadarbojās, darbību attiecībā uz to aizdošanas politiku un riska novērtēšanu gadījumos, kad tās sniegušas aizdevumus tērauda ražošanas nozarei.

c) Secinājumi par finanšu iestādēm, kuras sadarbojās

(129) Komisija konstatēja, ka piecas valstij piederošās finanšu iestādes, kas sadarbojās, faktiski īsteno iepriekš izklāstīto tiesisko regulējumu, tērauda nozarē īstenodamas valdības funkcijas un tādējādi darbodamās kā valsts iestādes nozīmē, kas lietota pamatregulas 2. panta b) punktā, ko lasa saistībā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu un PTO judikatūru.

(130) Pēc informācijas izpaušanas ĶV apgalvoja, ka Komisija, noteikdama, ka valstij piederošās bankas ir valsts iestādes, nav ievērojusi pierādīšanas standartus, jo, izdarot secinājumus, paļāvusies tikai uz formālām norādēm par kontroli, piemēram, uz ĶV īpašumtiesībām vai tiesībām iecelt vai izvirzīt vadības amatpersonas. Komisija šo apgalvojumu atzina par nepamatotu un noraidīja, jo tā sīki pārbaudīja būtiskās kontroles īstenošanu, kā aprakstīts 100.–128. apsvērumā.

3.4.1.2. Valstij piederošo banku nesadarbošanās

(131) Kā jau izklāstīts 3.2. sadaļā, ĶV nelūdza sniegt atbildes uz konkrētās anketas jautājumiem nevienai valstij piederošai bankai, kas bija sniegusi aizdevumus izlasē iekļautajiem uzņēmumiem. Tādējādi atbilstoši 61.–75. apsvēruma secinājumiem Komisija nolēma izmantot labākos pieejamos faktus, lai noteiktu, vai minētās valstij piederošas bankas atzīstamas par valsts iestādēm.

(132) Izmantojot publiski pieejamu informāciju, piemēram, informāciju banku tīmekļa vietnēs, gada pārskatus, informāciju, kas pieejama banku direktorijos vai internetā, Komisija konstatēja, ka šādas 30 bankas, kuras bija sniegušas aizdevumus četrām izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju grupām, pilnībā vai daļēji piederēja valstij vai valstij piederošām juridiskām personām: China Development Bank, Bank of Communications, China Everbright Bank, Postal Savings Bank, China Merchants Bank, Shanghai Pudong Development Bank, China Industrial Bank, Shenyang Rural Commercial Bank, Benxi City Commercial Bank, Benxi Commercial Bank, Kailuan Group Financial Co., Liaoning Hengyi Financing Lease Co., Ltd., Bank of Chengde, Bank of Hebei, Bank of Shanghai, Ningbo Bank, China CITIC Bank, China Guangfa Bank, China Bohai Bank, Huaxia Bank, China Resources Bank, China Zheshang Bank, China Credit Trust, Huarong International Trust Co. Ltd., Northern International Trust Co., Ltd., Zhangjiakou Bank, Hebei Iron and Steel Group Financial Co., Ltd, Shougang Group Finance, Finance Bureau of Benxi City, Zunhua Rural Credit Union. Informācija par šo banku īpašumtiesību struktūru – nākamajā tabulā. Bankas nosaukums Informācija par īpašumtiesību struktūru China Development Bank 100 % valstij piederoša politikas banka Bank of Communications Finanšu ministrija un Central Huijin Investments piederēja 26,53 % no bankas kapitāldaļām China Everbright Bank Finanšu ministrija un Central Huijin Investments piederēja 41,24 % no bankas kapitāldaļām Postal Savings Bank Banku sākotnēji 2007. gadā izveidojis valsts pasta birojs (State Post Bureau), kas patlaban ir departaments Satiksmes ministrijā. Patlaban 64 % no kapitāldaļām pieder China Post Corp., kas pilnībā pieder valstij. China Merchants Bank Banka ietilpst China Merchants Group, valstij piederošā uzņēmumā (VU) Shanghai Pudong Development Bank China Mobile Communication Group Guangdong Limited (VU): 20 % Shanghai International Group Co., Ltd (valstij piederoša finanšu pārvaldītājgrupa): 16,93 % Shanghai Sitico Assets Management Co., Ltd. (ietilpst grupā Shanghai International Group): 5,23 % Central Huijin Asset Management Co., Ltd.: 1,49 % (…) China Industrial Bank Finance Bureau of Fujian 17,86 % (valsts iestāde) Valstij piederošas juridiskas personas: PICC Property and Casualty Company Limited 4,98 % PICC Life Insurance Company Limited 4,21 % Buttonwood Investment Platform LLC. 3,52 % China National Tobacco Corporation 3,22 % China Securities Finance Corporation Limited 2,87 % PICC Life Insurance Company Limited-universal 2,49 % Fujian Tobacco Haisheng Investment Management Co., Ltd. 2,32 % China Huijin Investment LLC. 1,55 % Iekšzemes juridiskā persona, kas nepieder valstij: Tianan Property Insurance Co., Ltd 1,71 % (…) Shenyang Rural Commercial Bank Kapitāldaļas (2014. gada beigās) Valstij piederošas juridiskas personas: — Liaoning Energy Investment Group (10 %) — Yingkou Port Group (10 %) Iekšzemes juridiskā persona, kas nepieder valstij: — Shenyang Zhongyou Tianbao (Group) Materials and equipment (10 %) — Shenzhen Yunfan Technology (10 %) — Beijing Beili Bowen Technology (10 %) — Hangzhou Yongyuan Network Technology (10 %) — Dalian Yidu Group (10 %) (…) Benxi City Commercial Bank Kapitāldaļas (2015. gada beigās) — vietējās publiskās finanses: (1 kapitāldaļu turētājs) 12,08 % — valstij piederoši uzņēmumi (8 kapitāldaļu turētāji) 59,35 % — privāti uzņēmumi (6 kapitāldaļu turētāji) 23,17 % — privātpersonas (789 kapitāldaļu turētāji) 5,42 % Galvenie kapitāldaļu turētāji: Benxi City finance Office (vietējās publiskās finanses) 12,08 % Shenjing Bank (VU) 11,88 % Bengang Group (VU): 9,99 % Liaoning Rongda Investment Enterprise (VU): 9,99 % Dalian Port Group (VU): 9,99 % Liaoning Liaoan Engineering and Machinery Group (privāts uzņēmums): 9,99 % Benxi Commercial Bank Tie paši. Kailuan Group Financial Co. Hebei Province State Asset Commission kontrolē 100 % no Kailuan Group, kas savukārt kontrolē Kailuan Group Financial Co. Liaoning Hengyi Financing Lease Co., Ltd. pieder grupai Benxi Group (VU) Bank of Chengde Kapitāldaļas (2015. gada beigās) — Chengde City Financial Office: 7,359 % — Chengde Zhongsheng Investment Group: 7,359 % — Hebei Beifang Road engineering construction group 7,359 % — Chengde City Jinhui Real Estate 6,211 % — Hebei Beichen Powergrid construction 4,842 % — Chengde city Shuangluan district Kangda industry and trade: 4,842 % (…) Bank of Hebei Kapitāldaļas (2013. gada beigās) Valstij piederošas juridiskas personas: — China Guodian Power Development: 18,98 % — Zhongcheng Construction & Investment Holding: 10,98 % — Hebei Port Group: 9,41 % Bank of Shanghai Lielākie kapitāldaļu turētāji (pēc 2015. gada pārskata): 206 Ķīnas valstij piederošiem uzņēmumiem kopumā piederēja 56 % no kapitāldaļām (2015. gada 31. jūlijā) Šanhajas municipālās tautas valdības un rajona līmeņa valdību meitasuzņēmumi un tām pilnībā piederoši meitasuzņēmumi: — Shanghai Alliance Investment (15,08 %) — Shanghai International Port Group (7,20 %) — Shanghai Huixin (2,16 %) — Shanghai Huangpu District State-Owned Assets Corporation (2,20 %) Uzņēmumi, ko uzrauga Valsts padome (SASAC un Finanšu ministrija): — China Jianyin Investment (5,48 %) — China Shipbuilding & Offshore International of China Shipbuilding Industry Corporation (4,63 %) — CITIC Guoan of CITIC Guoan Group (2,00 %) Ningbo Bank Lielākais kapitāldaļu turētājs (21,38 %) ir Ningbo valdība, otrais lielākais (20 %) ir OCBC Bank of Singapore, nākamais (11,57 %) – liela Ķīnas tekstilnozares grupa China CITIC Bank CITIC Group Corporation Ltd., iepriekš the China International Trust Investment Corporation, ir valstij piederošs Ķīnas Tautas Republikas investīciju uzņēmums. Patlaban tam ir 44 meitasuzņēmumi, ieskaitot China CITIC Bank, CITIC Holdings, CITIC Trust Co. un CITIC Merchant Co. China Guangfa Bank 2015. gadā 71,86 % no kapitāldaļām piederēja valsti piederošām juridiskām personām, 20 % – Citigroup China Bohai Bank VU: — TEDA Holding (25,00 %) — China COSCO Shipping (13,67 %) — Baosteel Group (11,67 %) Valstij piederošas juridiskas personas: — State Development & Investment Corporation, SDIC (11,67 %) — Tianjin Trust (10,00 %) — Tianjin Shanghui Investment (8,00 %) Ārvalstu investors: — Standard Chartered HK (19,99 %) Huaxia Bank 20 % kapitāldaļu pieder Shougang Group (VU), kurš ir lielākais kapitāldaļu turētājs. Bez tam 18 % pieder VU China State Grid un 1,3 % – Central Huijin China Resources Bank Kapitāldaļu turētājs, kas īsteno kontroli, ir China Resources Group (liels VU) ar 75 % kapitāldaļu China Zheshang Bank Kapitāldaļu turētāji 2015. gada martā: Valstij piederošas juridiskas personas: — Zhejiang Finance Development Corporation (19,96 %) — Zhejiang Provincial Energy Group Company Ltd (5,50 %) Iekšzemes juridiskā persona, kas nepieder valstij: — Travelers Automobile Group (8,99 %) — Hengdian Group Holdings Limited (8,30 %) — Zhejiang Hengyi Group (6,21 %) — Citi (51,04 %) China Credit Trust Finanšu iestāde ir saistīta ar vienu no četrām valstij piederošām aktīvu pārvaldīšanas sabiedrībām, kuru galvenais uzdevums ir valstij piederošo banku slikto aktīvu iegāde, pārvaldība un atbrīvošanās no tiem Huarong International Trust Co. Ltd. Finanšu iestāde ir saistīta ar vienu no četrām valstij piederošām aktīvu pārvaldīšanas sabiedrībām, kuru galvenais uzdevums ir valstij piederošo banku slikto aktīvu iegāde, pārvaldība un atbrīvošanās no tiem Northern International Trust Co., Ltd. Finanšu iestāde ir saistīta ar vienu no četrām valstij piederošām aktīvu pārvaldīšanas sabiedrībām, kuru galvenais uzdevums ir valstij piederošo banku slikto aktīvu iegāde, pārvaldība un atbrīvošanās no tiem Zhangjiakou Bank Handan filiāle Pieder vietējai valdībai Hebei Iron and Steel Group Financial Co., Ltd Pieder grupai Hesteel Group (VU) Shougang Group Finance Pieder grupai Shougang Group (VU) Finance Bureau of Benxi City Finanšu ministrijas vietējais birojs, kurš sniedzis aizdevumu vienam no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem Zunhua Rural Credit Union Pieder vietējo lauksaimnieku ciemam

(133) Bez tam apstākļos, kad no attiecīgajām finanšu iestādēm netika saņemta konkrēta informācija, kas liecinātu par pretējo, Komisija to pašu iemeslu dēļ, kas jau izklāstīti 3.4.1.1. sadaļā, konstatēja, ka formālās norādes liecina par ĶV īpašumtiesībām un kontroli. Konkrēti, pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem faktiem, tiek pieņemts, ka šo 30 valstij piederošo banku vadītājus un uzraugus ieceļ ĶV un tie atskaitās ĶV tādā pašā veidā kā piecu valstij piederošo banku, kas sadarbojās, vadītāji un uzraugi.

(134) Attiecībā uz būtiskas kontroles īstenošanu Komisija uzskatīja, ka konstatējumus par piecām finanšu iestādēm, kuras sadarbojās un izmeklēšanas periodā četrām izlasē iekļautajām uzņēmumu grupām bija sniegušas ievērojamu daļu aizdevumu (no vairāk nekā 50 % līdz gandrīz 90 % atkarībā no uzņēmuma), var uzskatīt par reprezentatīviem arī attiecībā uz citām valstij piederošām finanšu iestādēm, kuras nesadarbojās. Normatīvais satvars analizēts 3.4.1.1. sadaļā. Identiskā veidā uz tām attiecas b) punkts. Negūstot norādes par pretējo un pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem faktiem, tāda pašā veidā kā attiecībā uz piecām valstij piederošajām bankām, kas sadarbojās, tāpat uz normatīvā satvara konkrētās piemērošanas analīzi 3.4.1.1. sadaļā, ir pamatoti atzīt, ka nav konkrētu pierādījumu par kredītspējas novērtējumiem. Identiskā veidā uz tām attiecas b) punkts.

(135) Turklāt Komisija novēroja, ka lielākajā daļā aizdevumu līgumu, kurus Komisija bija ieguvusi no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, bija līdzīgi nosacījumi un ka aizdevumu likmes, kas vairumā gadījumu bija saskaņotas, bija līdzīgas un daļēji pārklājās ar likmēm, ko piedāvāja piecas valstij piederošās bankas, kuras sadarbojās.

(136) Tāpēc Komisija uzskatīja, ka konstatējumi par piecām valstij piederošajām bankām, kas sadarbojās, ir labākie pieejamie fakti, lai izvērtētu30 pārējās valstij piederošās bankas, jo šo piecu finanšu iestāžu līdzība aizdevumu nosacījumu un aizdošanas likmju ziņā un reprezentativitāte bija pārbaudīta.

(137) Ņemot to vērā, Komisija secināja, ka pārējās 30 valstij piederošās bankas, kas sniedz aizdevumus izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, ir valsts iestādes pamatregulas 3. panta un 2. panta b) punkta nozīmē.

(138) Pēc informācijas izpaušanas ĶV izteica iebildumus pret to, kā Komisija novērtējusi formālās norādes par kontroli, un norādīja, ka Komisija veikusi lielu valsts mēroga visu finanšu iestāžu novērtējumu, neņemot vērā konkrētu subjektu būtiskās īpatnības un funkcijas un to saistību ar valdību. Konkrētāk, ĶV uzskatīja, ka būtu jānošķir VU piederošās finanšu iestādes un ĶV tieši piederošās finanšu iestādes. Saistībā ar valsts mēroga novērtējumu Komisija norāda, ka tā ir veikusi konkrētu valsts iestādes analīzi attiecībā uz katru finanšu iestādi, par kuru ĶV sniedza attiecīgo prasīto informāciju. Diemžēl ĶV nesniedza informāciju par pārējām finanšu iestādēm, kas sniegušas aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, kuri sadarbojās, kā skaidrots 3.2. sadaļā. Tādējādi Komisija bija spiesta veikt valsts iestādes analīzi, pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem faktiem.

3.4.1.3. Secinājumi par valstij piederošajām finanšu iestādēm, kuras sadarbojās

(139) Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, Komisija konstatēja, ka visas 35 valstij piederošās Ķīnas finanšu iestādes, kas bija sniegušas aizdevumus četrām izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām, kas sadarbojās, grupām ir valsts iestādes pamatregulas 3. panta un 2. panta b) punkta nozīmē.

(140) Turklāt, pat ja valstij piederošās finanšu iestādes neuzskatītu par valsts iestādēm, Komisija konstatēja, ka tās uzskatāmas par tādām, kam ĶV uzticējusi vai ko ĶV norīkojusi veikt funkcijas, kas parasti ir valdības kompetencē pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti 143. un 144. apsvērumā. Tādējādi katrā ziņā to rīcība tiktu saistīta ar ĶV.

3.4.2. Funkciju uzticēšana un norīkošana tās veikt privātām finanšu iestādēm

(141) Tad Komisija pievērsās desmit pārējām finanšu iestādēm. Par privātām tika uzskatītas šīs astoņas finanšu iestādes: HSBC, Standard Chartered Bank, Ping An Bank, Australia & New Zealand Banking Group (China) Limited, Shagang Group Finance, DBS Group (China) Limited, Bank of Beijing, Hang Seng Bank. Turklāt Jinfeng Rural Commercial Bank un SPB Bank tika uzskatītas par privātām, jo nebija publiski pieejamas informācijas par to īpašumtiesību struktūru. Komisija analizēja, vai šīm finanšu iestādēm Ķīnas valdība bija uzticējusi vai norīkojusi tērauda ražošanas nozarē piešķirt subsīdijas pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē.

(142) PTO Apelācijas institūcija atzinusi, ka situācijas, kad valdība nodod atbildību privātai organizācijai, ir uzskatāmas par “uzticēšanu”, savukārt uz situācijām, kad valdība īsteno savu varu pār privātu organizāciju, attiecināms apzīmējums “norīkošana” (20). Abos gadījumos valdība izmanto privātu organizāciju par starpnieci finansiāla ieguldījuma veikšanai, un “lielākoties ir paredzams, ka uzticēšana privātai organizācijai vai privātas organizācijas norīkošana būs saistīta ar zināmiem draudiem vai pamudinājumiem” (21). Vienlaikus iv) punkts neļauj loceklēm noteikt kompensācijas pasākumus ražojumiem, ja “valdība tikai īsteno savas vispārējas regulatīvās pilnvaras” (22) vai ja valdības iejaukšanās “var izraisīt vai neizraisīt konkrētu rezultātu, konkrētos faktiskajos apstākļos tirgus dalībniekiem šajā tirgū īstenojot izvēles brīvību” (23)… Tā vietā uzticēšana un norīkošana nozīmē “aktīvāku valdības rīcību, nevis tikai veicināšanas pasākumus” (22).

(143) Komisija ņēma vērā, ka tērauda ražošanas nozares normatīvais satvars, kas jau minēts 100.–120. apsvērumā, attiecas uz visām finanšu iestādēm ĶTR, tostarp privātajām finanšu iestādēm. To ilustrē, ka Paziņojums “Daži atzinumi par jaudas pārpalikuma novēršanu” ir adresēts visām politikas bankām, lielajām bankām, bankām, kuras ir akciju sabiedrības, pasta noguldījumu bankām, ārvalstu investīciju bankām, finanšu aktīvu pārvaldības sabiedrībām un citām finanšu iestādēm, kuras pārvalda CBRC.

(144) Turklāt pārbaudes apmeklējumos izlasē iekļautajos uzņēmumos tika atklāts, ka lielākajā daļā aizdevumu līgumu, kurus Komisija bija ieguvusi no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, bija līdzīgi nosacījumi un ka aizdevumu likmes, ko piedāvāja privātās finanšu iestādes, bija līdzīgas un daļēji pārklājās ar likmēm, ko piedāvāja publiskajam sektoram piederošas finanšu iestādes.

(145) Komisija arī nosūtīja vēstules šīm desmit finanšu iestādēm ar lūgumu sniegt papildu informāciju par to aizdevumu praksi un riska novērtēšanu. Atbildēja tikai viena, norādīdama, ka nespēj atbildēt, iekam nav konsultējusies ar pārvaldes iestādēm. Pēc konsultēšanās ar CBRC šī finanšu iestāde informēja Komisiju, ka tā vēlējusies sadarboties, bet CBRC tai ieteikusi sadarboties regulatīvā sadarbības mehānisma ietvaros (t. i., informācijas apmaiņa attiecīgi starp Ķīnas un ES regulatoriem, nevis tieši starp Komisiju un banku). Komisija atzinīgi novērtēja šo sadarbības piedāvājumu, bet norādīja, ka līdz atlikušā izmeklēšanas laika beigām vairs nebija iespējams izveidot šādu starpniecības režīmu. Katrā ziņā Komisija no CBRC nesaņēma citas vēstules vai lūgumus. Turklāt noteiktajā termiņā finanšu iestāde nesniedza piezīmes par lietas būtību. Tādējādi neviena no šīm iestādēm nesniedza pierādījumus, kas būtu pretrunā Komisijas konstatējumiem.

(146) No privātajām finanšu iestādēm netika saņemta citāda informācija, tāpēc Komisija secināja, ka attiecībā uz tērauda ražošanas nozari visām finanšu iestādēm (ieskaitot privātās finanšu iestādes), kuras darbojās Ķīnā CRBC uzraudzībā, valsts bija uzticējusi vai tās norīkojusi 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta pirmā ievilkuma nozīmē tērauda ražošanas nozarē īstenot valdības politiku un sniegt aizdevumus ar preferenciālām likmēm.

(147) Pēc informācijas izpaušanas ĶV norādīja, ka Komisijai vajadzējis precizēt, vai tā piemērojusi “uzticēšanas” vai “norīkošanas” standartu, jo tie abi ir savstarpēji izslēdzoši. Turklāt ĶV apgalvoja, ka Komisija interpretējusi uzticēšanu un norīkošanu pārāk šauri, jo tā koncentrējusies uz juridisku standartu, kas paredz “aktīvāku valdības rīcību, nevis tikai veicināšanas pasākumus”. No otras puses, ĶV palika pie uzskata, ka PTO šķīrējtiesa lietā US – Export Restraints prasījusi dziļāku analīzi, kuras pamatā būtu i) nepārprotama un apstiprinoša rīcība deleģējuma vai pavēles veidā, ii) kura adresēta konkrētai personai un iii) kuras darbības objekts ir konkrēts uzdevums vai mērķis (24).

(148) Attiecībā uz pirmo aspektu Komisija uzskata, ka “uzticēšanas” un “norīkošanas” standarti nav savstarpēji izslēdzoši, jo abos gadījumos valdība izmanto privātu organizāciju par starpnieci, lai veiktu finansiālu ieguldījumu. Attiecībā uz otro aspektu Komisija nepiekrīt ĶV interpretācijai attiecībā uz piemērojamo juridisko standartu. Kā jau ir aprakstīts 142. apsvērumā, Komisija balstījās uz tālāk minēto PTO lietu, kurā Apelācijas institūcija lēma, ka aizstāt vārdus “uztic” un “norīko” ar “deleģējums” un “pavēle” ir standartam pārāk robusti (25). No tā izriet, ka pierādīšanas standarts, ko šajā lietā iedibinājusi Apelācijas institūcija, ir mazāk stingrs nekā sākotnējā PTO šķīrējtiesas interpretācija lietā US – Export Restraints. Katrā ziņā ĶV nesniedza pierādījumus vai argumentus, kas šajā izmeklēšanā atspēkotu Komisijas konstatējumus par uzticēšanu vai norīkošanu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

3.4.3. Īpašas iezīmes

(149) Kā jau parādīts 100.–120. apsvērumā, vairāki juridiskie dokumenti, kas ir konkrēti vērsti uz tērauda nozares uzņēmumiem, dod rīkojumus finanšu iestādēm sniegt aizdevumus ar preferenciālām likmēm tērauda ražošanas nozarei. Pamatojoties uz minētajiem dokumentiem, redzams, ka finanšu iestādes sniegušas vienīgi preferenciālus aizdevumus ierobežotam skaitam nozaru/uzņēmumu, kuri atbilst ĶV attiecīgajai politikai.

(150) Tāpēc Komisija secināja, ka subsīdijas preferenciālu aizdevumu veidā nav vispārēji pieejamas, bet ir īpašas pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Turklāt neviena ieinteresētā persona nesniedza pierādījumus, ka šie preferenciālie aizdevumi tiek balstīti uz objektīviem kritērijiem vai nosacījumiem pamatregulas 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē.

(151) Pēc informācijas izpaušanas ĶV norādīja, ka, pamatojoties uz Apelācijas institūcijas ziņojumu lietā US-Aircraft (Second Complaint) īpašo iezīmju analīzē būtu jākoncentrējas ne vien uz “konkrētiem saņēmējiem, kas norādīti sūdzībā, bet … arī uz visiem uzņēmumiem vai nozarēm, kam ir tiesības saņemt vienu un to pašu subsīdiju” (26), un ka saskaņā ar šķīrējtiesas ziņojumu lietā EC – Aircraft (27), lai subsīdiju atzītu par īpašu, tai jābūt sniegtai pietiekami ierobežotai uz