Komisijas Direktīva 93/116/EK (1993. gada 17. decembris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 80/1268/EEK attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu degvielas patēriņu



Oficiālais Vēstnesis L 329 , 30/12/1993 Lpp. 0039 - 0053

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 13 Sējums 25 Lpp. 0093

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 13 Sējums 25 Lpp. 0093

CS.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306

ET.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306

HU.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306

LT.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306

LV.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306

MT.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306

PL.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306

SK.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306

SL.ES Nodaļa 13 Sējums 012 Lpp. 292 - 306



Komisijas Direktīva 93/116/EK (1993. gada 17. decembris), ar ko tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 80/1268/EEK attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu degvielas patēriņu EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes Direktīvu 70/156/EEK (1970. gada 6. februāris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tipa apstiprinājumu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 93/81/EEK [2], un jo īpaši tās 13. panta 2. punktu, ņemot vērā Padomes Direktīvu 80/1268/EEK (1980. gada 16. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu degvielas patēriņu [3], kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 89/491/EEK [4], un jo īpaši tās 3. pantu, tā kā Direktīva 80/1268/EEK ir viena no atsevišķajām direktīvām, kas attiecas uz EEK tipa apstiprināšanas procedūru, kura izstrādāta ar Direktīvu 70/156/EEK; tā kā tādējādi Direktīvas 70/156/EEK noteikumi, kas attiecas uz transportlīdzekļu sistēmām, detaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, attiecas uz šo Direktīvu; tā kā konkrēti Direktīvas 70/156/EEK 3. panta 4. punktā un 4. panta 3. punktā paredzēts, ka katrā atsevišķajā direktīvā jāiekļauj informācijas dokuments ar minētās direktīvas I pielikuma attiecīgajiem punktiem un arī tipa apstiprinājuma sertifikāts, ko noformē saskaņā ar VI pielikumu, lai šo tipa apstiprinājumu varētu apstrādāt ar datoru; tā kā jāatsaucas uz Padomes Direktīvu 70/220/EEK [5], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/59/EEK [6]un kura attiecas uz pasākumiem, kas veicami pret gaisa piesārņojumu, kuru rada emisijas no mehāniskajiem transportlīdzekļiem, jo minētā direktīva nosaka tehniskos un administratīvos noteikumus, kas attiecas arī uz šo direktīvu; tā kā, ņemot vērā pieaugošās bažas par oglekļa dioksīda ietekmi uz vidi, Eiropas Kopienu Piektā vides aizsardzības rīcības programma, ko 1992. gada 16. decembrī apstiprinājusi Padome, paredz mērķi stabilizēt šīs emisijas; tā kā saistībā ar EK tipa apstiprinājumu jānosaka oglekļa dioksīda emisijas no vieglajiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem; tā kā ir lietderīgi oglekļa dioksīda mērījumu pamatā izvirzīt testa procedūru, kas izveidota ar Direktīvu 70/220/EEK, attiecībā uz to vielu mērījumiem, ar ko mehāniskie transportlīdzekļi piesārņo gaisu, un tādējādi, pamatojoties uz šo mērījumu rezultātiem, aprēķināt degvielas patēriņu; tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi ar Direktīvu 70/156/EEK izveidotā Komiteja pielāgošanai tehnikas attīstībai, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Direktīvu 80/1268/EEK groza šādi: 1. Direktīvas nosaukumu aizstāj ar šādu nosaukumu: "Padomes Direktīva 80/1268/EEK par oglekļa dioksīda emisiju no mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to degvielas patēriņu" . 2. Direktīvas 2. pantu aizstāj ar šādu pantu: "2. pants Dalībvalsts nevar atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu valsts tipa apstiprinājumu transportlīdzeklim, atteikt vai aizliegt transportlīdzekļa pārdošanu, reģistrāciju, ekspluatācijas uzsākšanu vai lietošanu, pamatojoties uz oglekļa dioksīda emisiju no tā vai tā degvielas patēriņu, ja emisijas un degvielas patēriņa rādītāji noteikti saskaņā ar I un II pielikumu un katras dalībvalsts noteiktajā veidā un formā norādīti dokumentā, kas izsniegts transportlīdzekļa īpašniekam pērkot transportlīdzekli." 3. Direktīvas pielikumus aizstāj ar šīs direktīvas pielikumiem. 2. pants 1. No 1994. gada 1. aprīļa dalībvalstis, pamatojoties uz oglekļa dioksīda emisiju vai degvielas patēriņu, nevar: - atteikties piešķirt EK tipa apstiprinājumu vai valsts tipa apstiprinājumu mehāniskā transportlīdzekļa tipam vai - aizliegt transportlīdzekļu reģistrāciju, pārdošanu vai ekspluatācijas uzsākšanu, ja emisijas un degvielas patēriņa rādītāji ir noteikti atbilstīgi ar šo direktīvu grozītās Direktīvas 80/1268/EEK prasībām. 2. No 1996. gada 1. janvāra dalībvalstis - vairs nepiešķir EK tipa apstiprinājumu un - var atteikties piešķirt valsts tipa apstiprinājumu transportlīdzekļa tipam, pamatojoties uz oglekļa dioksīda emisiju un degvielas patēriņu, ja emisijas un degvielas patēriņa rādītāji nav noteikti saskaņā ar prasībām Direktīvā 80/1268/EEK, kas grozīta ar šo direktīvu. 3. No 1997. gada 1. janvāra dalībvalstis: - uzskata, ka atbilstības sertifikāti, kas pievienoti jauniem transportlīdzekļiem saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK noteikumiem, vairs nav derīgi šīs direktīvas 7. panta 1. punkta mērķiem un - var atteikt to jauno transportlīdzekļu reģistrāciju, pārdošanu un ekspluatācijas uzsākšanu, kam nav atbilstības sertifikāta saskaņā ar Direktīvu 70/156/EEK, pamatojoties uz oglekļa dioksīda emisiju un degvielas patēriņu, ja emisijas un degvielas patēriņa rādītāji nav noteikti saskaņā ar prasībām Direktīvā 80/1268/EEK, kas grozīta ar šo direktīvu. 3. pants 1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai līdz 1994. gada 31. martam izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka procedūru, kā izdarīt šādas atsauces. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu svarīgākos noteikumus, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 4. pants Šī direktīva stājas spēkā trešajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Briselē, 1993. gada 17. decembrī Komisijas vārdā — Komisijas loceklis Martin Bangemann [1] OV L 42, 23.2.1970., 1. lpp. [2] OV L 264, 23.10.1993., 49. lpp. [3] OV L 375, 31.12.1980., 36. lpp. [4] OV L 238, 15.8.1989., 43. lpp. [5] OV L 76, 6.4.1970., 1. lpp. [6] OV L 186, 28.7.1993., 21. lpp. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS CO2 EMISIJAS UN DEGVIELAS PATĒRIŅA NOTEIKŠANA 1. DARBĪBAS JOMA Šī direktīva attiecas uz oglekļa dioksīda (CO2) emisiju no M1 kategorijas mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to degvielas patēriņu. 2. EK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIETEIKUMS 2.1. EK tipa apstiprinājuma pieteikumu saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 3. panta 4. punktu attiecībā uz CO2 emisijām un degvielas patēriņu iesniedz izgatavotājs. 2.2. Informācijas dokumenta paraugs ir iekļauts Direktīvas 70/220/EEK II pielikumā. Ja ir jau zināms, norāda arī tipa apstiprinājuma numuru. Lai nodrošinātu apstiprinājumu attiecināšanu saskaņā ar 11. punktu, ja iespējams, pievieno cita tipa apstiprinājuma kopiju ar attiecīgajiem datiem. Pēc tā tehniskā dienesta pieprasījuma, kas atbild par testiem, vai pēc izgatavotāja pieprasījuma var izskatīt papildu tehnisko informāciju par īpašiem transportlīdzekļiem, kuri patērē īpaši maz degvielas. 2.3. Ja tehniskais dienests, kas atbild par tipa apstiprinājuma testiem, testus izdara pats, šā pielikuma 6. punktā aprakstītajiem testiem tiek nodots apstiprināmā transportlīdzekļu tipa paraugs. Testā tehniskais dienests pārbauda, vai attiecīgais transportlīdzeklis atbilst šim tipam piemērojamajām robežvērtībām, kā aprakstīts Direktīvā 70/220/EEK ar jaunākajiem grozījumiem. 3. EK TIPA APSTIPRINĀJUMA PIEŠĶIRŠANA 3.1. Ja attiecīgās prasības ir izpildītas, EK tipa apstiprinājumu piešķir saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 4. panta 3. punktu. 3.2. EK tipa apstiprinājuma sertifikāta paraugs ir iekļauts II pielikumā. 3.3. Katram apstiprinātajam transportlīdzekļa tipam saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK VII pielikumu piešķir apstiprinājuma numuru. Viena un tā pati dalībvalsts nepiešķir tādu pašu numuru citam transportlīdzekļa tipam. 4. VISPĀRĪGAS PRASĪBAS 4.1. CO2 emisijas mēra testu ciklā, imitējot pilsētas un ārpuspilsētas satiksmes apstākļus, kā aprakstīts Padomes Direktīvas 91/441/EEK [1]III pielikuma 1. papildinājumā. 4.2. Testa rezultāti jāizsaka kā oglekļa dioksīda emisija gramos uz kilometru (g/km), noapaļojot uz tuvāko veselo skaitli. 4.3. Degvielas patēriņu aprēķina saskaņā ar 7. punktu ar oglekļa bilances metodi, izmantojot CO2 emisiju un pārējo oglekli saturošo vielu emisiju (CO un HC) mērījumus. Rezultātus noapaļo līdz pirmajai zīmei aiz komata. 4.4. Testa degviela Testos jāizmanto Direktīvas 91/441/EEK VIII pielikumā definētās standartdegvielas. Aprēķiniem, kas minēti 4.3. punktā, izmanto šādus degvielas raksturlielumus: a) blīvums: mēra testa degvielai saskaņā ar ISO 3675 vai līdzvērtīgu metodi; b) ūdeņraža un oglekļa attiecība: izmanto konstantas vērtības: 1,85 benzīnam un 1,86 dīzeļdegvielai. 5. TESTA APSTĀKĻI 5.1. Testējamais transportlīdzeklis 5.1.1. Transportlīdzeklim jābūt labā tehniskā stāvoklī. Pirms testa tam jābūt lietotam un tam jābūt nobraukušam vismaz 3000 kilometru, bet mazāk nekā 15000 kilometru. 5.1.2. Motora un transportlīdzekļa vadības ierīču iestatījumiem jābūt tādiem, kādus noteicis izgatavotājs. Šī prasība attiecas arī uz aukstās palaides iekārtu un uz izplūdes gāzu piesārņojošo vielu emisijas kontroles sistēmu, jo īpaši attiecībā uz brīvgaitas iestatījumiem. 5.1.3. Laboratorijā var pārbaudīt, vai transportlīdzekļa rādītāji ir tādi, kādus noteicis izgatavotājs, un vai ir iespējams to lietot normālos transportlīdzekļa vadīšanas apstākļos. 5.1.4. Pirms testa transportlīdzeklis jātur telpā, kurā pastāvīgi ir 293 līdz 303 K (20 līdz 30 °C) temperatūra. Šāds kondicionēšanas laiks ilgst vismaz sešas stundas un līdz motora ziežeļļas un motora dzesēšanas šķidrums sasniedz ± 2 K no istabas temperatūras. Pēc izgatavotāja pieprasījuma testu var izdarīt, lielākais, 30 stundu laikā pēc tam, kad transportlīdzeklis lietots normālā temperatūrā. Pēc izgatavotāja pieprasījuma transportlīdzekļus ar benzīna motoru var iepriekš kondicionēt saskaņā ar Direktīvas 91/441/EEK VI pielikuma 5.1.11. punktā noteikto procedūru; transportlīdzekļus ar kompresijaizdedzes motoru var iepriekš kondicionēt saskaņā ar tās pašas direktīvas III pielikuma 5.3. punktā aprakstīto procedūru. 5.1.5. Izdarot testu, darbina tikai tās ierīces, kas vajadzīgas, lai transportlīdzeklis darbotos. Ja pie karburatora ievada ir ar roku vadāma ierīce gaisa sildīšanai, tā jāiestata "vasaras" pozīcijā. Parasti palīgierīcēm, kas vajadzīgas transportlīdzekļa normālai darbībai, jābūt ieslēgtām. 5.1.6. Ja noteiktā temperatūrā ieslēdzas radiatora ventilators, tam jānotiek parastajā režīmā. Pasažieru salona sildīšanas sistēmai nav jādarbojas, arī gaisa kondicionēšanas sistēmai ne, tomēr tās uzpūtes iekārtai jādarbojas parastajā režīmā. 5.1.7. Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar uzpūtes iekārtu, tam jādarbojas parastajā režīmā. 5.2. Eļļošanas līdzekļi Visiem eļļošanas līdzekļiem jābūt transportlīdzekļa izgatavotāja ieteiktiem, un tie jānorāda testa ziņojumā. 5.3. Riepas Riepu tipam jābūt tādam, kādu transportlīdzekļa izgatavotājs norādījis par pamataprīkojumu, tām jābūt piepumpētām līdz spiedienam, kas ieteikts testa slodzei un ātrumam (vajadzības gadījumā koriģē atbilstīgi darbībai testa stendā testa apstākļos). Izmantotais spiediens jānorāda testa ziņojumā. 6. CO2 UN OGLEKĻA EMISIJU MĒRĪŠANA 6.1. Testa cikls Testa cikls ir aprakstīts Direktīvas 91/441/EEK III pielikuma 1. papildinājumā — gan pirmajā daļā (pilsētas satiksme), gan otrajā daļā (ārpuspilsētas satiksme). CO2 mērījumos piemēro visus transportlīdzekļa vadīšanas nosacījumus, kas ietverti minētajā pielikuma papildinājumā. 6.2. Definīcija 6.2.1. Standartmasa. Darba kārtībā esoša transportlīdzekļa masa, kam atņemta viena un tā pati vadītāja masa, kura ir 75 kg, un kas palielināta par vienu un to pašu masu, kura ir 100 kg. 6.3. Dinamometra pielāgojumi 6.3.1. Dinamometra pielāgojumus attiecībā uz slodzi un inerci nosaka, kā paredzēts Direktīvas 91/441/EEK III pielikumā, izņemot 5.1. punktu un II papildinājuma 3.3.1. punktu. 6.3.2. Lai noteiktu CO2 emisijas un ar tām saistīto degvielas patēriņu, inerces masu, ko izmanto, lai pielāgotu dinamometru, izvēlas šādi: Transportlīdzekļa standartmasa RW (kg) | Dinamometra absorbētā jauda Pa (kW) | Līdzvērtīgā inerce I (kg) | RW ≤ 480 | 3,8 | 455 | 480 < RW ≤ 540 | 4,1 | 510 | 540 < RW ≤ 595 | 4,3 | 570 | 595 < RW ≤ 650 | 4,5 | 625 | 650 < RW ≤ 710 | 4,7 | 680 | 710 < RW ≤ 765 | 4,9 | 740 | 765 < RW ≤ 850 | 5,1 | 800 | 850 < RW ≤ 965 | 5,6 | 910 | 965 < RW ≤ 1080 | 6,0 | 1020 | 1080 < RW ≤ 1190 | 6,3 | 1130 | 1190 < RW ≤ 1305 | 6,7 | 1250 | 1305 < RW ≤1420 | 7,0 | 1360 | 1420 < RW ≤ 1530 | 7,3 | 1470 | 1530 < RW ≤1640 | 7,5 | 1590 | 1640 < RW ≤ 1760 | 7,8 | 1700 | 1760 < RW ≤ 1870 | 8,1 | 1810 | 1870 < RW ≤ 1980 | 8,4 | 1930 | 1980 < RW ≤ 2100 | 8,6 | 2040 | 2100 < RW ≤ 2210 | 8,8 | 2150 | 2210 < RW ≤ 2380 | 9,0 | 2270 | 2380 < RW ≤ 2610 | 9,4 | 2270 | 2610 < RW | 9,8 | 2270 | Ja dinamometrs neuzrāda atbilstīgo līdzvērtīgo inerci, izmanto transportlīdzekļa standartmasai tuvāko lielāko vērtību. 6.3.3. Ja izmanto citu metodi dinamometra noregulēšanai, bremzi pielāgo atbilstīgi Pa vērtībām, kas norādītas tabulā iepriekš. 6.4. Emisiju aprēķins 6.4.1. Vispārīgi noteikumi. 6.4.1.1. M = V · Q · C · 10 − 6d (1) kur: Mi = piesārņotāja "i" emisijas masa gramos uz kilometru; Vmix = atšķaidītās izplūdes gāzes tilpums, kas katrā testā izteikts litros un koriģēts atbilstīgi standarta apstākļiem (273,2 K un 101,33 kPa); Qi = piesārņotāja "i" blīvums gramos uz litru normālā temperatūrā un spiedienā (273,2 K un 101,33 kPa); Ci = piesārņotāja "i" koncentrācija atšķaidītajā izplūdes gāzē, kas izteikta ppm un koriģēta ar piesārņotāja "i" daudzumu gaisā, ar ko tas atšķaidīts. Ja Ci izsaka tilpuma %, koeficientu 10 - 6 aizstāj ar 10 -2; d = km izteikts darbības cikla laikā nobrauktais attālums. 6.4.1.2. Tilpuma noteikšana. 6.4.1.2.1. Tilpuma aprēķins, ja izmanto regulējamu atšķaidīšanas ierīci, kas pastāvīgu plūsmu regulē ar sprauslu vai Venturi cauruli. Nepārtraukti fiksē parametrus, kas rāda tilpuma plūsmu, un aprēķina kopējo tilpumu testa laikā. 6.4.1.2.2. Tilpuma aprēķins, ja izmanto pozitīva darba tilpuma sūkni. Atšķaidītas izplūdes gāzes tilpumu sistēmā ar pozitīva darba tilpuma sūkni aprēķina, izmantojot šādu formulu: V = V · N kur: V = atšķaidītās izplūdes gāzes tilpums, kas katrā testā izteikts litros (pirms korekcijas); Vo = pozitīvā darba tilpuma sūkņa testa apstākļos padotās gāzes tilpums litros uz apgriezienu; N = apgriezienu skaits katrā testā. 6.4.1.2.3. V = V · K · PpTp (2) K = = 2,6961 K · kPa− 1 (3) kur: Pp = absolūtais spiediens pie pozitīvā darba tilpuma sūkņa ievada, kas izteikts kPa; Tp = vidējā temperatūra atšķaidītajai izplūdes gāzei, kas ieplūst pozitīvā darba tilpuma sūknī testa laikā (K). 6.4.1.3. Koriģētās piesārņotāju koncentrācijas aprēķins paraugu maisā. C = C − C 1 DF (4) kur: Ci = piesārņotāja "i" koncentrācija atšķaidītajā izplūdes gāzē, izteikta ppm vai tilpuma % un koriģēta ar piesārņotāja "i" daudzumu gaisā, ar ko tas atšķaidīts; Ce = izmērītā piesārņotāja "i" koncentrācija atšķaidītajā izplūdes gāzē, izteikta ppm vai tilpuma %; Cd = izmērītā piesārņotāja "i" koncentrācija atšķaidīšanas gaisā, izteikta ppm vai tilpuma %; DF = atšķaidījuma pakāpe. Atšķaidījuma pakāpi aprēķina šādi: DF = C + 10 (5) kur: CCO2 = CO2 koncentrācija atšķaidītajā izplūdes gāzē paraugu maisā, izteikta tilpuma %; CHC = HC koncentrācija atšķaidītajā izplūdes gāzē paraugu maisā, izteikta oglekļa ekvivalenta ppm. CCO = CO koncentrācija atšķaidītajā izplūdes gāzē paraugu maisā, izteikta tilpuma ppm. 6.4.1.4. Piemērs. 6.4.1.4.1. Dati. 6.4.1.4.1.1. Apkārtējās vides apstākļi: apkārtējā temperatūra: 23 °C = 296,2 °K, gaisa spiediens: PB = 101,33 kPa. 6.4.1.4.1.2. Izmērītais un atbilstīgi standarta apstākļiem samazinātais tilpums. 6.4.1.4.1.3. Analizatora rādījumi: | Atšķaidītā izplūde gāze | Atšķaidīšanas gaiss | HC [2] | 92 ppm | 3,0 ppm | CO | 470 ppm | 0 ppm | CO2 | 1,6 tilp.% | 0,03 tilp.% | 6.4.1.4.2. Aprēķins. 6.4.1.4.2.1. Atšķaidījuma pakāpe (DF) (sk. 5. formulu) DF = C + 10 DF = 1,6 + 10 6.4.1.4.2.2. Aprēķins piesārņotāju koriģētajai koncentrācijai paraugu maisā: C = C − C 1 DF (4) C = 92 − 3 1 8,091 C = 89,371 ppm M = C · V · Q · · 10 − 6 (1) Q = 0,619 M = 89,371 · 51961 · 0,619 · 10 · M = g/km M = C · V · Q · · 10 − 6 (1) Q = 1,25 M = 470 · 51961 · 1,25 · 10 · M = g/km C = C − C 1 DF (4) C = 1,6 − 0,03 1 8,091 C = 1,573 tilp..% Q = 1,964 M = C · V · Q · 10 · 1d (1) M = 1,573 · 51961 · 1,964 · 10 · M = g/km 6.4.2. Īpaši noteikumi attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar kompresijaizdedzes motoriem. HC mērījumi kompresijaizdedzes motoriem. C = ∫ C · dt t − t 1 (7) kur: ∫ C • dt = integrālis no sakarsēta FID rādījuma testa laikā (t2 – t1), Ce = no HC pēdām izplūdes gāzē aprēķināta, oglekļa ekvivalenta ppm izteikta HC koncentrācija atšķaidītās izplūdes gāzes paraugā. 6.5. Rezultātu interpretācija 6.5.1. CO2 vērtība, kas pieņemta par tipa apstiprinājuma vērtību, ir izgatavotāja norādītā vērtība, ja tehniskā dienesta izmērītā vērtība nepārsniedz izgatavotāja norādīto vērtību vairāk kā par 4 %. Izmērītā vērtība var būt neierobežoti zemāka. 6.5.2. Ja CO2 izmērītā vērtība pārsniedz izgatavotāja norādīto CO2 vērtību vairāk nekā par 4 %, tad to pašu transportlīdzekli testē vēlreiz. Ja divu testu rezultātu vidējais rādītājs nepārsniedz izgatavotāja norādīto vērtību vairāk kā par 4 %, tad izgatavotāja norādīto vērtību pieņem par tipa apstiprinājuma vērtību. 6.5.3. Ja vidējais rādītājs tomēr pārsniedz norādīto vērtību vairāk nekā par 4 %, tam pašam transportlīdzeklim izdara galīgo testu. Par tipa apstiprinājuma vērtību pieņem triju testu vidējo rādītāju. 7. DEGVIELAS PATĒRIŅA APRĒĶINS. 7.1. Degvielas patēriņu aprēķina no ogļūdeņražu, oglekļa monoksīda un oglekļa dioksīda emisijām, ko aprēķina saskaņā ar 6. punktu. 7.2. Degvielas patēriņu, ko izsaka litros uz 100 km, aprēķina, izmantojot šādas formulas: a) transportlīdzekļiem ar benzīna motoriem: FC = 0,273 · CO 2 b) transportlīdzekļiem ar dīzeļmotoriem: FC = 0,273 · CO 2 kur: FC = degvielas patēriņš litros uz 100 km; HC = izmērītā ogļūdeņraža emisija g/km; CO = izmērītā oglekļa monoksīda emisija g/km; CO2 = izmērītā oglekļa dioksīda emisija g/km; D = testa degvielas blīvums. 8. APSTIPRINĀJUMU GROZĪJUMI 8.1. Ja tiek grozīts apstiprinājums, kas piešķirts saskaņā ar šo direktīvu, piemēro Direktīvas 70/156/EEK 5. panta noteikumus. 9. RAŽOJUMU ATBILSTĪBA ATTIECĪBĀ UZ CO2 EMISIJĀM 9.1. Parasti pasākumus, ko veic, lai nodrošinātu ražojumu atbilstību attiecībā uz CO2 emisijām no transportlīdzekļiem, pārbauda, pamatojoties uz aprakstu tipa apstiprinājuma sertifikātā, kurš parādīts šīs direktīvas II pielikumā, un saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK 10. panta noteikumiem. Ja attiecīgo iestādi neapmierina izgatavotāja pārbaudes procedūra, piemēro Direktīvas 70/156/EEK X pielikuma 2.4.2. un 2.4.3. punktu. 9.1.1. Ja transportlīdzekļa tipa apstiprinājums vienu vai vairākas reizes attiecināts uz citiem transportlīdzekļiem, testus veic transportlīdzeklim(-iem), kas aprakstīti pirmajam tipa apstiprinājumam pievienotajā informācijas paketē. 9.1.1.1. Transportlīdzekļa atbilstība CO2 testā. 9.1.1.1.1. No sērijas izlases veidā atlasa trīs transportlīdzekļus un testē, kā aprakstīts šā pielikuma 6. punktā. 9.1.1.1.2. Ja attiecīgā iestāde saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK X pielikumu ir apmierināta ar izgatavotāja norādīto produkcijas standartnovirzi, testus izdara saskaņā ar šā pielikuma 9.2. punktu. Ja attiecīgā iestāde saskaņā ar Direktīvas 70/156/EEK X pielikumu nav apmierināta ar izgatavotāja norādīto produkcijas standartnovirzi, testus izdara saskaņā ar šā pielikuma 9.3. punktu. 9.1.1.1.3. Sērijas produkciju uzskata par atbilstīgu vai neatbilstīgu, pamatojoties uz triju paraugam ņemtu transportlīdzekļu testu, ja attiecībā uz CO2 pieņem apstiprinošu vai noraidošu lēmumu, saskaņā ar testa kritērijiem attiecīgajā tabulā. Ja attiecībā uz CO2 pieņem noraidošu un/vai apstiprinošu lēmumu, testē vēl vienu papildu transportlīdzekli (sk. I/8. attēlu). +++++ TIFF +++++ I/8. ATTĒLS 9.1.1.2. Neatkarīgi no šā pielikuma 5.1.1. punkta noteikumiem testus izdara transportlīdzekļiem, kas nav veikuši nekādu attālumu. 9.1.1.2.1. Tomēr pēc izgatavotāja pieprasījuma testus izdara transportlīdzekļiem, kas nobraukuši, lielākais, 15000 km. Šajā gadījumā iebraukšanu veic izgatavotājs, kas minētajiem transportlīdzekļiem apņemas neizdarīt nekādus pielāgojumus. 9.1.1.2.2. Ja izgatavotājs prasa izdarīt iebraukšanu ("x" km, kur x ≤15000 km), to var veikt šādi: - CO2 emisiju mēra pirmajam testējamajam transportlīdzeklim (kas var būt tipa apstiprinājuma transportlīdzeklis), kad tā nobraukums ir nulle un kad tas ir "x" km, - EK = Emisija ′x′ kmEmisija nulles km Tas var būt mazāks par vienu, - šādus transportlīdzekļus neiebrauc, taču to nulles kilometru emisijas rādītājus maina ar izmaiņu koeficientu EK. Šajā gadījumā mērāmās vērtības ir: - vērtība ar "x" km nobraukumu pirmajam transportlīdzeklim, - vērtības ar nulles km nobraukumu, kas reizinātas ar izmaiņu koeficientu turpmāk minētiem transportlīdzekļiem. 9.1.1.2.3. Kā alternatīvu šai procedūrai automašīnu izgatavotājs var izmantot fiksētu izmaiņu koeficientu EK 0,92 un reizināt ar šo koeficientu visas CO2 vērtības, kas mērītas ar nulles km nobraukumu. 9.1.1.2.4. Šim testam izmanto standartdegvielas, kas aprakstītas Direktīvas 91/441/EEK VII pielikumā. 9.2. Ražojuma atbilstības noteikšana, ja izgatavotāja statistikas dati ir pieejami. 9.2.1. Turpmākajos punktos aprakstīta procedūra, kas jāaizmanto, lai pārbaudītu ražojuma atbilstību prasībām attiecībā uz CO2, ja izgatavotāja norādītā produkcijas standartnovirze ir apmierinoša. 9.2.2. Minimālais paraugu skaits ir trīs, un līdz ar to paraugu atlases procedūra ir noteikta tāda, ka partijai iespēja izturēt testu ar 40 % nepilnīgas produkcijas ir 0,95 (ražotāja risks = 5 %), kamēr iespēja partiju pieņemt ar 65 % nepilnīgas produkcijas ir 0,1 (patērētāja risks = 10 %). 9.2.3. Izmanto šādu procedūru (sk. I/8. attēlu). Ar L apzīmē CO2 tipa apstiprinājuma vērtības naturāllogaritmu: xi = mērījuma naturāllogaritms i-tajam transportlīdzeklim no attiecīgā paraugu skaita. s = produkcijas standartnovirzes provizorisks aprēķins (pēc mērījumu naturāllogaritmēšanas); n = pašreizējais paraugu skaits. 9.2.4. Aprēķiniet paraugu testa statistiku, kas nosaka standartnoviržu summu līdz robežai un kas definēta kā: ∑ 9.2.5. Tad: - ja testa statistika ir lielāka par apstiprinoša lēmuma skaitli attiecīgajam paraugu skaitam I/-/9.2.5. tabulā, lēmums ir apstiprinošs, - ja testa statistika ir mazāka par noraidoša lēmuma skaitli attiecīgajam paraugu skaitam I/-/9.2.5. tabulā, lēmums ir noraidošs, - ja tā nav, testē papildu transportlīdzekli saskaņā ar šā pielikuma 6. punktu un procedūru piemēro attiecīgajam paraugu skaitam, kas ir par vienu vienību lielāks. I/-/9.2.5. TABULA Paraugu skaits (kopējais testēto transportlīdzekļu skaits) | Apstiprinoša lēmuma skaitlis | Noraidoša lēmuma skaitlis | (a) | (b) | (c) | 3 | 3,327 | - 4,724 | 4 | 3,261 | - 4,790 | 5 | 3,195 | - 4,856 | 6 | 3,129 | - 4,922 | 7 | 3,063 | -4,988 | 8 | 2,997 | - 5,054 | 9 | 2,931 | - 5,120 | 10 | 2,865 | - 5,185 | 11 | 2,799 | - 5,251 | 12 | 2,733 | - 5,317 | 13 | 2,667 | - 5,383 | 14 | 2,601 | - 5,449 | 15 | 2,535 | - 5,515 | 16 | 2,469 | - 5,581 | 17 | 2,403 | - 5,647 | 18 | 2,337 | - 5,713 | 19 | 2,271 | - 5,779 | 20 | 2,205 | - 5,845 | 21 | 2,139 | - 5,911 | 22 | 2,073 | - 5,977 | 23 | 2,007 | - 6,043 | 24 | 1,941 | - 6,109 | 25 | 1,875 | - 6,175 | 26 | 1,809 | - 6,241 | 27 | 1,743 | - 6,307 | 28 | 1,677 | - 6,373 | 29 | 1,611 | - 6,439 | 30 | 1,545 | - 6,505 | 31 | 1,479 | - 6,571 | 32 | - 2,112 | - 2,112 | 9.3. Ražojuma atbilstības noteikšana, ja izgatavotāja statistikas dati nav pietiekami vai pieejami. 9.3.1. Turpmākajos punktos aprakstīta procedūra, kas jāaizmanto, lai pārbaudītu ražojuma atbilstību prasībām attiecībā uz CO2, ja izgatavotāja norādījumi par produkcijas standartnovirzi ir vai nu nepietiekami, vai nav apmierinoši. 9.3.2. Minimālais paraugu skaits ir trīs, un tādējādi paraugu atlases procedūra ir noteikta tāda, ka partijai iespēja izturēt testu ar 40 % nepilnīgas produkcijas ir 0,95 (ražotāja risks = 5 %), kamēr iespēja partiju akceptēt ar 65 % nepilnīgas produkcijas ir 0,1 (patērētāja risks = 10 %). 9.3.3. Pieņem, ka CO2 mērījumi reģistrējami, normāli sadalot, un vispirms jāpārveido, izmantojot naturāllogaritmus. Ja ar m0 un m apzīmē attiecīgi minimālo un maksimālo paraugu skaitu (m0 = 3 un m = 32) un ja ar n apzīmē pašreizējo paraugu skaitu. 9.3.4. Ja mērījumu naturāllogaritmi sērijās ir x1, x2,…, xj un L ir CO2 tipa apstiprinājuma vērtības naturāllogaritms, tad: d = x − L d = ∑ d un V = ∑ 9.3.5. Pielikuma I/-/9.3.5. tabulā norādītas apstiprinošu (An) un noraidošu (Bn) lēmumu skaitliskās vērtības, kas pretstatītas pašreizējam paraugu skaitam. Testa statistika ir attiecība d /Vn, un lai noteiktu, vai sērija ir apstiprināta vai noraidīta, to izmanto šādi. m0 ≤ n ≤ m: - d -n/Vn ≤ An, - d -n/Vn ≥ Bn, - izdara vēl vienu mērījumu, ja An < d /Vn < Bn. 9.3.6. Piezīmes. Šādas progresiju formulas noder testa statistikas secīgo vērtību aprēķiniem: d = 1 n d − 1 + d V = 1 n V − 1 + d − d n = 2, 3,…; d = d ; V1 = 0 I/-/9.3.5. TABULA Paraugu skaits (kopējais testēto transportlīdzekļu skaits) n | Apstiprinoša lēmuma skaitlis An | Noraidoša lēmuma skaitlis Bn | (a) | (b) | (c) | 3 | - 0,80381 | 16,64743 | 4 | - 0,76339 | 7,68627 | 5 | - 0,72982 | 4,67136 | 6 | - 0,69962 | 3,25573 | 7 | - 0,67129 | 2,45431 | 8 | - 0,64406 | 1,94369 | 9 | - 0,6175 | 1,59105 | 10 | - 0,59135 | 1,33295 | 11 | - 0,56542 | 1,13566 | 12 | - 0,5396 | 0,9797 | 13 | - 0,51379 | 0,85307 | 14 | - 0,48791 | 0,74801 | 15 | - 0,46191 | 0,65928 | 16 | - 0,43573 | 0,58321 | 17 | - 0,40933 | 0,51718 | 18 | - 0,38266 | 0,45922 | 19 | - 0,3557 | 0,40788 | 20 | - 0,3284 | 0,36203 | 21 | - 0,30072 | 0,32078 | 22 | - 0,27263 | 0,28343 | 23 | - 0,2441 | 0,24943 | 24 | - 0,21509 | 0,21831 | 25 | - 0,18557 | 0,1897 | 26 | - 0,1555 | 0,16328 | 27 | - 0,12483 | 0,1388 | 28 | - 0,09354 | 0,11603 | 29 | - 0,06159 | 0,0948 | 30 | - 0,02892 | 0,07493 | 31 | - 0,00449 | 0,05629 | 32 | - 0,03876 | 0,03876 | 10. ĪPAŠI NOTEIKUMI 10.1. Turpmāk papildu testēšanas programmām var pieteikt transportlīdzekļus ar īpaši mazu degvielas patēriņu. Šīs programmas precizēs vēlākā stadijā, ko izgatavotājs var pieprasīt, lai demonstrētu šāda risinājuma priekšrocības. 11. APSTIPRINĀJUMA ATTIECINĀŠANA 11.1. Tipa apstiprinājumu var attiecināt uz tā paša tipa transportlīdzekļiem vai cita tipa transportlīdzekļiem, kas atšķiras ar šādiem parametriem, kuri ietverti II pielikumā, ja tehniskā dienesta izmērītās emisijas nepārsniedz tipa apstiprinājuma vērtību vairāk kā par 4 %. 11.1.1. Masa. 11.1.2. Maksimālā atļautā masa. 11.1.3. Virsbūves tips: limuzīns, furgons, kupeja. 11.1.4. Galvenie pārnesumi. 11.1.5. Motora aprīkojums un piederumi. [1] OV L 242, 30.8.1991., 1. lpp. [2] Izteikta oglekļa ekvivalenta ppm -------------------------------------------------- II PIELIKUMS PARAUGS (maksimālais izmērs: A4 (210 × 297 mm)) EK TIPA APSTIPRINĀJUMA SERTIFIKĀTS +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ --------------------------------------------------