3.

Direktīvas V pielikumu groza šādi: a) pielikuma 1. punktu aizstāj ar šādu punktu: “1. Kompetentās iestādes ļauj iestādēm, ievērojot šajā pielikumā noteiktos nosacījumus, aprēķināt kapitāla prasības pozīciju riskam, ārvalstu valūtas riskam un/vai preču riskam, izmantojot iekšējos riska pārvaldības modeļus, kas aizstāj I, III un IV pielikumā aprakstītās metodes, vai kopā ar tām. Katrā atsevišķā gadījumā vajadzīgs, lai kompetentās iestādes noteikti atzītu modeļu izmantojumu uzraudzīta kapitāla nolūkiem.”; b) pielikuma 4. punkta otro daļu aizstāj ar šādu daļu: “Kompetentās iestādes pārbauda iestādes spēju veikt pretpārbaudi gan faktiskām, gan iespējamām izmaiņām portfeļa vērtībā. Portfeļa vērtības iespējamo izmaiņu pretpārbaudē salīdzina portfeļa vērtību dienas beigās un nākamās dienas beigās, pieņemot nemainīgas pozīcijas. Kompetentās iestādes prasa, lai iestādes veiktu attiecīgus pasākumus, lai uzlabotu to pretpārbaudes programmu, ja uzskata to par nepilnīgu. Kompetentās iestādes pieprasa iestādēm veikt pretpārbaudes vismaz uz iespējamu (izmantojot portfeļa vērtības iespējamo izmaiņu, kas būtu iespējama dienas beigās un nākamās dienas beigās, pieņemot nemainīgas pozīcijas) iznākumu.”; c) pielikuma 5. punktu aizstāj ar šādu punktu: “5. Lai aprēķinātu kapitāla normatīvus konkrētam riskam, kas saistīts ar tirgojamām parāda un pašu kapitāla pozīcijām, kompetentās iestādes atzīst iekšējo modeļu izmantošanu, ja papildus atbilstībai nosacījumiem šā pielikuma turpinājumā iekšējais modelis atbilst šādiem nosacījumiem: a) skaidro vēsturiskās portfeļa cenas izmaiņas; b) aptver portfeļa svarīguma koncentrāciju un izmaiņas struktūrā; c) ir stiprs pret nelabvēlīgu vidi; d) ir apstiprināts ar pretpārbaudi nolūkā novērtēt, vai konkrētais risks ir aptverts precīzi; ja kompetentās iestādes ļauj šo pretpārbaudi veikt, pamatojoties uz attiecīgiem apakšportfeļiem, tie jāizvēlas konsekventi; e) ietver ar vārdu saistīto bāzes risku, proti, iestādēm jāparāda, ka modelis ir jutīgs pret materiālām īpatnējām atšķirībām starp līdzīgām, bet ne identiskām pozīcijām; f) ietver gadījuma risku. Iestādes iekšējais modelis pie reālistiskiem tirgus scenārijiem piesardzīgi novērtē risku, kas rodas no mazāk likvīdām pozīcijām un pozīcijām ar ierobežotu cenu pārredzamību. Turklāt modelis atbilst obligātajiem datu standartiem. Pilnvaras ir atbilstoši konservatīvas un tās var izmantot tikai tur, kur pieejamie dati ir nepietiekami vai neatspoguļo pozīcijas vai portfeļa patieso svārstīgumu. Iestāde, izmantojot iekšējo modeli, var izvēlēties izslēgt no saviem īpašā riska kapitāla prasību aprēķiniem tās vērtspapirizācijas vai n-to saistību nepildīšanas gadījuma kredīta atvasinājuma instrumentu pozīcijas, attiecībā pret kurām tā saskaņā ar I pielikumu pilda kapitāla prasības pozīciju riskiem, izņemot tās pozīcijas, uz kurām attiecas 5.l punktā noteiktā pieeja. Metodēm un paraugpraksēm attīstoties, iestādes pašas gūs labumu no šīs attīstības. Iestādei nav jāietver tirgojamo parāda instrumentu saistību nepildīšanas un migrācijas riski iekšējā modelī, kurā tā ietver šos riskus saskaņā ar 5.a līdz 5.k punktā noteiktajām prasībām.”; d) iekļauj šādus punktus: “5.a Iestādēm, uz kurām attiecas 5. punkts par tirgojamiem parāda instrumentiem, ir metode, kā savos kapitāla prasību aprēķinos ietvert tirdzniecības portfeļa pozīciju saistību nepildīšanas un migrācijas risku, kam ir pieaugums salīdzinājumā ar saistību nepildīšanas risku, kas ir ietverts VaR mērījumā, kā norādīts 5. punktā. Iestāde parāda, ka tās pieeja atbilst drošības standartiem, kas salīdzināmi ar pieeju, kura izklāstīta Direktīvas 2006/48/EK 84. līdz 89. pantā, pieļaujot nemainīgu riska līmeni, un vajadzības gadījumā pielāgota, lai atspoguļotu likviditāti, koncentrācijas, cenu fiksēšanu un neobligātumu. Darbības joma 5.b Pieeja, ko izmanto, lai ietvertu papildu saistību nepildīšanas un migrācijas riskus, aptver visas pozīcijas, kas atbilst specifiskā procentu likmju riska kapitāla prasībai, taču neattiecas uz vērtspapirizācijas pozīcijām un n-to saistību nepildīšanas gadījuma kredīta atvasinājuma instrumentiem. Saskaņā ar uzraudzības iestādes apstiprinājumu kredītiestāde var izvēlēties konsekventi iekļaut visas uzskaitītās pašu kapitāla pozīcijas un atvasinātās pozīcijas, pamatojoties uz uzskaitītajām pašu kapitāla pozīcijām, kuru iekļaušana atbilst banku iekšējiem novērtējumiem un riska pārvaldībai. Izmantotā pieeja atspoguļo saikni starp saistību neizpildes un migrācijas gadījumiem. Tā neatspoguļo ietekmi, ko rada diversifikācija starp, no vienas puses, saistību neizpildes un migrācijas gadījumi un, no otras puses, citi tirgus riska faktori. Parametri 5.c Izmantojot riska pieauguma aprēķināšanas metodi, aprēķina saistību neizpildes vai ārējo likmju migrācijas radītos zaudējumus 99,9 % ticamības intervālā attiecībā pret kapitāla rādītājiem gada laikā. Korelācijas pieņēmumus pamato ar konceptuāli nevainojamas sistēmas objektīvo datu analīzi. Risku pieauguma aptveršanas metode atbilstīgi atspoguļo emitentu koncentrācijas procesu. Atspoguļo arī stresa apstākļos notiekošo koncentrācijas procesu saistībā ar produktu veidiem un to ietvaros. Pieeju pamato, pieļaujot nemainīgu riska līmeni kapitāla rādītājiem gada laikā, norādot, ka katra tirdzniecības portfeļa pozīcijai vai pozīciju kopumam, kas ir pārsniedzis saistību neizpildes un migrācijas noteikto likviditātes rādītāju robežu, šo robežu sasniedzot, ir jālīdzsvaro savi likviditātes rādītāji, lai sasniegtu sākotnējo riska līmeni. Kā alternatīvu iestāde var konsekventi piemērot viena gada laikā nemainīgo pozīciju pieņēmumus. 5.d Likviditātes rādītājus nosaka proporcionāli laikam, kas nepieciešams, lai stresa tirgus apstākļos pārdotu attiecīgo pozīciju vai nodrošinātu visus reālās cenas riskus, īpaši ņemot vērā pozīcijas lielumu. Likviditātes rādītāji atspoguļo praksi un pieredzi, ko reāli piemēro gan paredzamās, gan arī specifiskās stresa situācijās. Likviditātes rādītājus mēra, izmantojot piesardzīgus pieņēmumus, un dara to pietiekami ilgā laika posmā, lai pati pārdošanas vai nodrošinājuma darbība būtiski neietekmētu cenu, kas noteikta pārdošanas vai nodrošinājuma darījumam. Atbilstīgi likviditātes rādītājus pozīcijām vai pozīciju kopumam nosaka vismaz trim mēnešiem. Nosakot atbilstīgus likviditātes rādītājus pozīcijām vai pozīciju kopumam, ņem vērā iestādes iekšējo politiku attiecībā uz kredīta vērtēšanas korekcijām un prasības zaudējušu pozīciju vadību. Ja iestāde likviditātes rādītājus nosaka nevis atsevišķām pozīcijām, bet pozīciju kopumiem, tad pozīciju kopuma definēšanas kritērijus nosaka tādā veidā, kas jēgpilni atspoguļo likviditātes atšķirības. Likviditātes rādītāji koncentrētām pozīcijām ir augstāki un atspoguļo ilgāku periodu, kas nepieciešams, lai šīs pozīcijas likvidētu. Vērtspapirizācijas darījumu likviditātes rādītāji atspoguļo laiku, kas nepieciešams, lai izveidotu, pārdotu un vērtspapirizētu aktīvus vai stresa tirgus apstākļos ierobežotu būtiskus riska faktorus. 5.e Ierobežojumus var iekļaut iestādes pieejā, lai aptvertu pieaugošo saistību neizpildes un migrācijas riskus. Pozīcijas var kompensēt, ja garās vai īsās pozīcijas attiecas uz vienu un to pašu finanšu instrumentu. Nodrošināšanas vai diversifikācijas efekts, ko rada garās un īsās pozīcijas, iekļaujot atšķirīgus instrumentus vai atšķirīgus nodrošinājumus vienam un tam pašam debitoram, kā arī garās un īsās pozīcijas atšķirīgiem emitentiem, var pieņemt, tikai skaidri modelējot atšķirīgu instrumentu bruto garās un īsās pozīcijas. Iestādes atspoguļo visus būtiskos riskus, kas varētu rasties atšķirību dēļ starp nodrošinājuma termiņiem un likviditātes rādītājiem, kā arī varbūtējiem būtiskajiem bāzes riskiem, nodrošinot produkta stratēģiju, kapitāla struktūras pakāpēm, iekšējo vai ārējo novērtējumu, termiņiem, emisijas datumiem un citām instrumentu atšķirībām. Iestāde atspoguļo nodrošinājumu tikai tādā mērā, lai debitoram tas būtu pieejams kredīta vai citos gadījumos. Tirdzniecības portfeļa pozīcijām, kurām izmanto dinamiskās nodrošinājuma stratēģijas, nodrošinājuma līdzsvara atjaunošanu pret nodrošinātās pozīcijas likviditātes rādītājiem var atzīt, ja šī iestāde: i) izvēlas līdzsvara atjaunošanas modeli konsekventi visam attiecīgā tirdzniecības portfeļa pozīciju kopumam; ii) parāda, ka tā izmanto līdzsvara atjaunošanas rezultātus, lai labāk novērtētu risku; un iii) parāda, ka instrumentu tirgi, kas kalpo nodrošinājumam, ir pietiekami likvīdi, lai šādu līdzsvara atjaunošanu spētu veikt arī stresa periodos. Visi pārējie riski, ko rada dinamiskā nodrošinājuma stratēģija, jāatspoguļo kapitāla prasībās. 5.f Pieeja, ko izmanto, aprēķinot saistību neizpildes pieauguma riska vai migrācijas radītos zaudējumus, ņemot vērā cenu izmaiņas, atspoguļo iespēju līgumu nelineāro ietekmi, strukturēto kredītu atvasinātos instrumentus un citas pozīcijas, kam raksturīga būtiska nelinearitāte. Iestādes pienācīgi ņem arī vērā modeļu riska pakāpi, kas raksturīga cenas risku novērtējumam un aprēķināšanai attiecībā uz šādiem produktiem. 5.g Saistību neizpildes un migrācijas risku pieauguma aptveršanas metode balstās uz datiem, kas ir objektīvi un atjaunināti. Apstiprināšana 5.h Pamatojoties uz šajā pielikumā noteikto prasību veikt riska pārvaldības sistēmas un iekšējo modeļu apstiprināšanas neatkarīgo pārbaudi, ņemot vērā pieeju pieaugošo saistību neizpildes un migrācijas riskiem, iestādes jo īpaši i) apstiprina, ka modelis, ko tās pielieto korelāciju un cenu izmaiņu gadījumos, atbilst tirdzniecības portfelim, tostarp arī sistēmisko riska faktoru izvēlei un svērumam; ii) veic dažādus stresa testus, tostarp arī jutīguma analīzi un scenāriju analīzi, lai kvalitatīvi un kvantitatīvi novērtētu pieejas lietderību, īpaši attiecībā uz koncentrāciju; šādus testus neierobežo jau notikušo gadījumu mērogs; iii) piemēro atbilstīgu kvalitātes apstiprinājumu, tostarp iekšējo modeļu veidošanas standartus. Riska pieauguma aprēķināšanas metode ir konsekventa pret iestādes iekšējām riska pārvaldības metodēm, kas nosaka, novērtē un pārvalda tirdzniecības riskus. Dokumentācija 5.i Iestāde dokumentē savu prasību neizpildes un migrācijas riska pieauguma aprēķināšanas pieeju, lai tās korelācijas un citi modelēšanas pieņēmumi būtu pārredzami kompetentajām iestādēm. Iekšējās pieejas, kas balstās uz atšķirīgiem parametriem 5.j Ja iestāde prasību neizpildes un migrācijas riska pieauguma aprēķināšanai izmanto pieeju, kas neatbilst visām šajā punktā noteiktajām prasībām, bet iestādes iekšējais modelis konsekventi novērtē iestādes iekšējās risku noteikšanas, novērtēšanas un pārvaldības metodes, tā var parādīt, ka šī pieeja pilda kapitāla prasības un ka tā galu galā ir daudz efektīvāka, nekā tad, ja tā balstītos uz pieeju, kas pilnībā atbilst šā punkta prasībām. Kompetentās iestādes vismaz reizi gadā pārbauda atbilstību iepriekšējā teikumā minētajām prasībām. Eiropas Banku uzraudzītāju komiteja uzrauga šajā jomā piemērotās prakses kopumu un izstrādā pamatnostādnes, lai nodrošinātu vienādus noteikumus visiem dalībniekiem. Aprēķinu biežums 5.k Iestāde vismaz reizi nedēļā veic aprēķinus, kas vajadzīgi saskaņā ar izvēlēto riska pieauguma aptveršanas pieeju. 5.l Kompetentās iestādes atzīst iekšējās pieejas izmantošanu, lai korelācijas tirdzniecības portfeļa specifiskā riska kapitāla prasības vietā aprēķinātu papildu kapitāla prasības saskaņā ar I pielikuma 14.a punktu, ja ir izpildīti visi šā punkta nosacījumi. Šāda iekšēja pieeja 99,9 % ticamības intervālā pienācīgi aptver visus cenas riskus viena gada laikposmā, pieņemot nemainīgu riska pakāpi un vajadzības gadījumā veicot korekcijas, lai atspoguļotu likviditātes, koncentrāciju, cenu fiksēšanas un neobligātuma ietekmi. Iestāde šajā punktā minētajā pieejā var iekļaut visas pozīcijas, ko pārvalda kopā ar pozīcijām korelācijas tirdzniecības portfelī, un pēc tam šīs pozīcijas izslēgt no pieejas, kā prasīts šā pielikuma 5.a punktā. Šīs kapitāla prasības summa attiecībā uz visiem cenas riskiem nav mazāka par 8 % no tās kapitāla prasības, kas tiktu iegūta saskaņā ar I pielikuma 14.a punktu attiecībā uz visām pozīcijām, kas iekļautas kapitāla prasībā attiecībā uz visiem cenas riskiem. Pienācīgi aptver īpaši šādus riskus: a) kumulatīvo risku, kas izriet no vairāku saistību neizpildes, tostarp no saistību neizpildes sadalītajos produktos; b) kredītu ienākumu/izdevumu starpības risku, tostarp gamma un cross-gamma faktoru ietekmi; c) implicēto korelāciju svārstības, tostarp starpību un korelāciju savstarpēji saistīto ietekmi; d) bāzes risku, kas aptver gan: i) indeksa likmju starpības un tajā ietilpstošo atsevišķo nosaukumu ienākumu/izdevumu starpības bāzi; un ii) indeksa un pasūtītā portfeļa implicētās korelācijas bāzi; e) atgūšanas likmes svārstības, kā tās ir saistītas ar atgūšanas likmes tendenci ietekmēt laidiena cenas; un f) tādā mērā, kādā salīdzinošā riska novērtējumā iekļauti ieguvumi no dinamiskās nodrošinājuma stratēģijas - nodrošinājuma novirzes risku un iespējamās izmaksas, lai atkal atjaunotu šādu nodrošinājumu līdzsvaru. Šā punkta nolūkā iestādei ir pietiekami tirgus dati, lai nodrošinātu, ka tā savā iekšējā pieejā pilnībā aptver šo darījumu ievērojamākos riskus saskaņā ar šajā punktā noteiktajiem standartiem, ar pretpārbaudi vai citiem piemērotiem līdzekļiem pierāda, ka tās riska novērtējumi var adekvāti skaidrot šo produktu cenu izmaiņas laika gaitā, un nodrošina, ka tā var atšķirt tādas pozīcijas, attiecībā uz kurām tās rīcībā ir apstiprinājums, lai varētu tās iekļaut kapitāla prasībās saskaņā ar šo punktu, no tādām pozīcijām, attiecībā uz kurām tai nav šāda apstiprinājuma. Attiecībā uz portfeļiem, uz kuriem attiecas šis punkts, iestāde regulāri piemēro īpašu iepriekš paredzētu stresa scenāriju kopumu. Ar šiem stresa scenārijiem pārbauda stresa ietekmi uz saistību neizpildes procentiem, atgūšanas likmēm, kredītu ienākumu/izdevumu starpībām, uz savstarpējo saikni ar korelācijas tirdzniecības nodaļas ienākumiem un izdevumiem. Iestāde piemēro šos stresa scenārijus vismaz reizi nedēļā un vismaz reizi ceturksnī paziņo kompetentajām iestādēm rezultātus, tostarp salīdzinājumus ar iestādes kapitāla prasībām saskaņā ar šo punktu. Par jebkuru gadījumu, kad stresa testi norāda uz būtisku šo kapitāla prasību trūkumu, laikus ziņo kompetentai iestādei. Pamatojoties uz šo stresa testu rezultātiem, kompetentās iestādes apsver kapitāla prasības papildinājumu attiecībā uz korelācijas tirdzniecības portfeli, kā noteikts Direktīvas 2006/48/EK 136. panta 2. punktā. Iestāde vismaz reizi nedēļā aprēķina kapitāla prasības, lai aptvertu visus cenas riskus.”; e) pielikuma 6. punktu aizstāj ar šādu punktu: “6. Iestādes, kas izmanto iekšējos modeļus, kas nav atzīti saskaņā ar 5. punktu, ir pakļautas atsevišķiem konkrēta riska kapitāla maksājumiem, ko aprēķina saskaņā ar I pielikumu.”; f) pielikuma 7. punktu aizstāj ar šādu punktu: “7. Saskaņā ar 10.b punkta a) apakšpunktu un b) apakšpunktu pašas iestādes aprēķinus palielina ar reizinājuma koeficientu (mc) un (ms). Šo faktoru skaitliskā vērtība ir vismaz 3.”; g) pielikuma 8. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu daļu: “Saskaņā ar 10.b punkta a) apakšpunktu un 10.b punkta b) apakšpunktu reizinājuma koeficientu mc) un (ms) palielina ar plusa koeficientu starp 0 un 1 saskaņā ar 1. tabulu atkarībā no noviržu skaita pēdējās 250 darba dienās, kā atbilstīgi 10. punktam konstatēts iestādes riskam pakļauto vērtību novērtējuma pretpārbaudē. Kompetentās iestādes pieprasa, lai iestādes aprēķinātu novirzes saskaņā ar portfeļa vērtības iespējamo un faktisko izmaiņu pretpārbaudi. Novirze ir vienas dienas izmaiņas portfeļa vērtībā, kas pārsniedz attiecīgo vienas dienas riska novērtējumu, ko aprēķina, izmantojot iestādes modeli. Lai noteiktu plusa koeficientu, noviržu skaitu izvērtē vismaz reizi ceturksnī, un tam ir jābūt vienādam ar lielāko noviržu skaitu portfeļa vērtības hipotētiskajās un faktiskajās izmaiņās.”; h) svītro 9. punktu. i) pielikuma 10. punktu groza šādi: i) punkta c) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu: “c) desmit dienu līdzvērtīgas turēšanas periods (iestādes var izmantot riska vērtības, kas aprēķinātas īsākam laikam, pagarinot to līdz desmit dienām, piemēram, reizinot ar perioda ilguma kvadrātsakni. Iestāde, kas izmanto minēto pieeju periodiski iesniedz kompetentajām iestādēm pamatojumu par šīs pieejas pieņemamību);”; ii) punkta e) apakšpunktu e) aizstāj ar šādu apakšpunktu: “e) atjauninājumi, ko nosaka viena mēneša dati.”; j) iekļauj šādus punktus: “10.a Turklāt katra iestāde aprēķina savas “riskam pakļautās vērtības stresa situācijās” 10 dienu turēšanas periodā, piemērojot 99 % vienpusējas ticamības intervālu, aprēķinot riska vērtības mērījumu attiecīgajam portfelim, pievienojot riskam pakļauto vērtību modeļus, kuri attiecas uz vēsturiskajiem datiem ievērojamu nepārtrauktu 12 mēnešu laika posmu finansiālu stresu periodos, kas atbilst iestādes portfelim. Šo vēsturisko datu izvēli apstiprina kompetentās iestādes un iestāde to pārskata reizi gadā. Eiropas Banku uzraudzītāju komiteja uzrauga šajā jomā piemērotās prakses kopumu un izstrādā pamatnostādnes, lai nodrošinātu konverģenci. Iestāde vismaz reizi nedēļā aprēķina riskam pakļautās vērtības stresa situācijās. 10.b Katra iestāde ik dienas pilda kapitāla prasības, ko izsaka kā turpmāk a) un b) punktos noteikto vērtību summu. Turklāt iestāde, kas konkrētas pozīcijas riska kapitāla prasības aprēķinam izmanto iekšēju modeli, ievēro kapitāla prasību, kas izteikta kā turpmāk c) un d) punktos noteikto vērtību summa: a) augstākā no: i) iepriekšējās dienas augstākais aprēķinātais riska vērtību skaitlis saskaņā ar 10. punktu (VaRt-1); un ii) dienas augstākās vidējās riska vērtības aprēķins visu iepriekšējo sešdesmit uzņēmējdarbības dienu periodā (VaRavg) saskaņā ar 10. punktu, reizinot to ar koeficientu (mc); b) augstākā no: i) pēdējais pieejamais augstākais aprēķinātais riska vērtību skaitlis saskaņā ar 10.a punktu (sVaRt-1); un ii) augstākā vidējā dienas laikā aprēķinātā stresam pakļautā riska vērtība, ko visām iepriekšējām sešdesmit uzņēmējdarbības dienām aprēķina tādā veidā un tik bieži, kā noteikts 10.a punktā (sVaRavg), reizinot to ar koeficientu (ms); c) saskaņā ar I pielikumu aprēķināta pozīcijas riska kapitāla prasība attiecībā uz vērtspapirizācijas pozīcijām un n-to saistību nepildīšanas gadījuma kredīta atvasinājuma instrumentu pozīcijām tirdzniecības portfelī, izņemot tās pozīcijas, kas iekļautas kapitāla prasībā saskaņā ar 5.l punktu; d) augstākais no iestādes pieaugošā saistību neizpildes un migrācijas riska pēdējiem un 12 nedēļu vidējiem aprēķiniem, kas veikts saskaņā ar 5.a punktu un vajadzības gadījumā augstākais no iestādes visa cenas riska pēdējiem un 12 nedēļu vidējiem aprēķiniem saskaņā ar 5.l punktu. 10.c Iestādes arī veic atgriezeniskā stresa testus.”; k) pielikuma 12. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu daļu: “12. Iekšējais riska aprēķina modelis aptver pietiekamu skaitu riska faktoru atkarībā no iestādes darbības līmeņa attiecīgos tirgos. Ja riska faktors ir ietverts iestādes cenu noteikšanas modelī, nevis riska aprēķina modelī, iestādei šī novirze jāspēj pārliecinoši pamatot kompetentajām iestādēm. Turklāt riska aprēķina modelis ietver iespēju līgumu un citu produktu nelineāro būtību, kā arī korelācijas un bāzes riskus. Ja izmanto riska faktoru tuvinātās vērtības, veic aktuālo pozīciju uzskaiti. Turklāt konkrētiem riskiem piemēro:”.