LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 319/30

KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2017/2232

(2017. gada 4. decembris),

ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo konkrēti ražotāji eksportētāji Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 C-659/13 un C-34/14

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) un jo īpaši tā 266. pantu,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regulu (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (1) (“pamatregula”), un jo īpaši tās 9. panta 4. punktu un 14. panta 1. un 3. punktu,

tā kā:

A. PROCEDŪRA

(1) Komisija 2006. gada 23. martā pieņēma Regulu (EK) Nr. 553/2006 par pagaidu antidempinga pasākumu noteikšanu dažu tādu Ķīnas Tautas Republikas (“ĶTR” jeb “Ķīna”) un Vjetnamas izcelsmes apavu ievedumiem, kuriem ir ādas virsa (“apavi”) (2) (“pagaidu regula”).

(2) Ar Regulu (EK) Nr. 1472/2006 (3) Padome uz diviem gadiem noteica galīgo antidempinga maksājumu 9,7 %–16,5 % apmērā tādu konkrētu Vjetnamas un ĶTR izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (“Regula (EK) Nr. 1472/2006” jeb “apstrīdētā regula”).

(3) Ar Regulu (EK) Nr. 388/2008 (4) Padome paplašināja galīgos antidempinga pasākumus, kas noteikti tādu konkrētu ĶTR izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, tos attiecinot arī uz importu, kas nosūtīts no Makao Īpašās Pārvaldes Apgabala (“Makao”), neatkarīgi no tā, vai tam ir deklarēta Makao izcelsme.

(4) Pēc 2008. gada 3. oktobrī sāktās termiņbeigu pārskatīšanas (5) Padome ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1294/2009 (6) (“Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009”) pagarināja antidempinga pasākumus vēl par 15 mēnešiem, proti, līdz 2011. gada 31. martam, kad pasākumu termiņš beidzās.

(5) Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd un Risen Footwear (HK) Co Ltd, kā arī Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (“pieprasījuma iesniedzēji”) apstrīdēja apstrīdēto regulu Pirmās instances tiesā (tagad – Vispārējā tiesa). Vispārējā tiesa noraidīja šīs prasības ar 2010. gada 4. marta spriedumu lietā T-401/06 Brosmann Footwear (HK) un citi/Padome un 2010. gada 4. marta spriedumu apvienotajās lietās T-407/06 un T-408/06 Zhejiang Aokang Shoes un Wenzhou Taima Shoes/Padome.

(6) Pieprasījuma iesniedzēji iesniedza apelācijas sūdzību par minētajiem spriedumiem. Tiesa ar 2012. gada 2. februāra spriedumu lietā C-249/10 P Brosmann Footwear (HK) un citi/Padome un ar 2012. gada 15. novembra spriedumu lietā C-247/10 P Zhejiang Aokang Shoes/Padome (“spriedumi Brosmann un Aokang lietās”) atcēla šos spriedumus.Tiesa lēma, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā bija lēmusi, ka Komisijai nebija pienākuma izvērtēt neatlasīto uzņēmēju iesniegtos tirgus ekonomikas režīma (“TER”) pieprasījumus saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktu (Tiesas sprieduma lietā C-249/10 P 36. punkts un Tiesas sprieduma lietā C-247/10 P 29. un 32. punkts).

(7) Tad Tiesa pasludināja spriedumu pēc būtības. Tiesa lēma: “Komisijai bija jāizskata pamatotie iesniegumi, ko tai iesniegušas apelācijas sūdzības iesniedzējas atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktam, lūdzot tām piešķirt TES [TER] apstrīdētajā regulā aplūkojamās antidempinga procedūras ietvaros. Turpinājumā ir jākonstatē, ka nav izslēgts, ka šādas izskatīšanas rezultātā attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējām tiktu noteikts galīgais antidempinga maksājums, kurš atšķirtos no maksājuma 16,5 % apmērā, kas tām ir piemērojams atbilstoši apstrīdētās regulas 1. panta 3. punktam. No šīs pašas normas izriet, ka attiecībā uz vienīgo atlasīto Ķīnas uzņēmēju, kam piešķirts TES, ticis noteikts galīgais antidempinga maksājums 9,7 % apmērā. Kā izriet no šā sprieduma 38. punkta, ja Komisija būtu konstatējusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos, tām, ja individuālās dempinga starpības aprēķins nebūtu iespējams, būtu arī jāpiemēro pēdējā minētā likme.” (Tiesas sprieduma lietā C-249/10 P 42. punkts un Tiesas sprieduma lietā C-247/10 P 36. punkts.)

(8) Rezultātā Tiesa atcēla apstrīdēto regulu, ciktāl tā attiecas uz attiecīgajiem pieprasījuma iesniedzējiem.

(9) Komisija 2013. gada oktobrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (7), darīja zināmu, ka ir nolēmusi atsākt antidempinga procedūru tajā posmā, kurā notikusi nelikumība, un izvērtēt, vai no 2004. gada 1. aprīļa līdz 2005. gada 31. martam attiecībā uz pieprasījuma iesniedzējiem dominējuši tirgus ekonomikas apstākļi. Minētajā paziņojumā ieinteresētās personas tika aicinātas iesaistīties un pieteikties.

(10) Padome 2014. gada martā ar Padomes Īstenošanas lēmumu 2014/149/ES (8) noraidīja Komisijas priekšlikumu pieņemt Padomes īstenošanas regulu, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd un Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, un izbeidza procedūru attiecībā uz minētajiem ražotājiem. Padome uzskatīja, ka importētāji, kas bija pirkuši apavus no tiem ražotājiem eksportētājiem, kuriem kompetentās valsts iestādes bija atmaksājušas attiecīgos muitas nodokļus, pamatojoties uz 236. pantu 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/1992 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (9) (“Kopienas Muitas kodekss”), bija guvuši tiesisko paļāvību uz apstrīdētās regulas 1. panta 4. punkta pamata, kā rezultātā Kopienas Muitas kodeksa noteikumi, jo īpaši tā 221. pants, bija kļuvuši piemērojami nodokļu iekasēšanai.

(11) Trīs attiecīgā ražojuma importētāji – C&J Clark International Ltd (“Clark”), Puma SE (“Puma”) un Timberland Europe B.V. (“Timberland”) (“attiecīgie importētāji”) – valstu tiesās apstrīdēja antidempinga pasākumus, kas noteikti konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, atsaucoties uz 5.–7. apsvērumā minēto judikatūru, un minētās tiesas lūdza Tiesu sniegt prejudiciālu nolēmumu par šo jautājumu.

(12) Apvienotajās lietās C-659/13 C & J Clark International Limited un C-34/14 Puma SE (10) Tiesa 2016. gada 4. februārī atzina Regulu (EK) Nr. 1472/2006 un Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1294/2009 par spēkā neesošām tiktāl, ciktāl Eiropas Komisija neizvērtēja TER un individuālā režīma (“IR”) pieprasījumus, ko bija iesnieguši neatlasīti ĶTR un Vjetnamas ražotāji eksportētāji (“spriedumi”), pretrunā prasībām, kas noteiktas Padomes Regulas (EK) Nr. 384/96 (11) 2. panta 7. punkta b) apakšpunktā un 9. panta 5. punktā.

(13) Lietā C-571/14 Timberland Europe2016. gada 11. aprīlī Tiesa pēc valsts iesniedzējtiesas pieprasījuma nolēma izņemt lietu no reģistra.

(14) LESD 266. pantā noteikts, ka iestādēm ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai pildītu Tiesas spriedumus. Gadījumā, ja tiek atcelts iestāžu pieņemts akts saistībā ar administratīvu procedūru, tādu kā antidempings, Tiesas sprieduma izpilde ietver atceltā akta aizstāšanu ar jaunu aktu, kurā ir novērsta Tiesas konstatētā nelikumība (12).

(15) Saskaņā ar Tiesas judikatūru procedūru atceltā akta aizstāšanai drīkst atsākt tajā posmā, kurā notikusi nelikumība (13). Konkrēti tas nozīmē, ka tāda akta atcelšana, ar kuru izbeidz administratīvu procedūru, neietekmē tādas sagatavošanās darbības kā antidempinga procedūras sākšana. Ja tiek atcelta regula, ar kuru nosaka galīgos antidempinga pasākumus, tas nozīmē, ka pēc akta atcelšanas antidempinga procedūra vēl nav pabeigta, jo akts, kas pabeidz antidempinga procedūru, vairs nav Savienības tiesību sistēmā (14), izņemot gadījumus, kad nelikumība notikusi procedūras sākšanas posmā.

(16) Izņemot faktu, ka iestādes neizvērtēja TER un IR pieprasījumus, ko bija iesnieguši neatlasītie ĶTR un Vjetnamas ražotāji eksportētāji, visi pārējie Regulā (EK) Nr. 1472/2006 un Īstenošanas regulā (ES) Nr. 1294/2009 izdarītie konstatējumi paliek spēkā.

(17) Šajā lietā nelikumība notika pēc procedūras sākšanas posma. Tāpēc Komisija šo antidempinga procedūru, kas pēc spriedumiem joprojām nebija pabeigta, nolēma atsākt tajā posmā, kurā notikusi nelikumība, un izvērtēt, vai no 2004. gada 1. aprīļa līdz 2005. gada 31. martam, kas bija izmeklēšanas periods (“izmeklēšanas periods”), attiecībā uz attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem dominējuši tirgus ekonomikas apstākļi. Komisija turklāt attiecīgā gadījumā pārbaudīja, vai attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem bija tiesības uz IR saskaņā ar 9. panta 5. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 1225/2009 (15) (“pamatregula pirms grozījumu stāšanās spēkā”) (16).

(18) Ar Īstenošanas regulu (ES) 2016/1395 (17) Komisija atkārtoti noteica galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasēja pagaidu maksājumu, kas noteikts Clark un Puma veiktam tādu konkrētu ĶTR izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo trīspadsmit Ķīnas ražotāji eksportētāji, kas bija iesnieguši TER un IR pieprasījumus, bet netika atlasīti.

(19) Ar Īstenošanas regulu (ES) 2016/1647 (18) Komisija atkārtoti noteica galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasēja pagaidu maksājumu, kas noteikts Clark, Puma un Timberland veiktam tādu konkrētu Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo konkrēti Vjetnamas ražotāji eksportētāji, kas bija iesnieguši TER un IR pieprasījumus, bet netika atlasīti.

(20) Ar Īstenošanas regulu (ES) 2016/1731 (19) Komisija atkārtoti noteica galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasēja pagaidu maksājumu, kas noteikts Puma un Timberland veiktam tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo viens Vjetnamas ražotājs eksportētājs un divi ĶTR ražotāji eksportētāji, kas bija iesnieguši TER un IR pieprasījumus, bet netika atlasīti.

(21) Puma un Timberland Vispārējā tiesā lietās T-781/16 Puma un citi/Komisija un T-782/16 Timberland Europe/Komisija apstrīdēja Regulas (ES) 2016/1395, Regulas (ES) 2016/1647 un Regulas (ES) 2016/1731 spēkā esību. Turklāt Clark Vispārējā tiesā lietās T-790/16 C & J Clark International/Komisija un T-861/16 C & J Clark International/Komisija apstrīdēja Regulas (ES) 2016/1395 spēkā esību.

(22) Lai īstenotu spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 C & J Clark International Limited un C-34/14 Puma SE, kas minēts 12. apsvērumā, Komisija 2016. gada 17. februārī pieņēma Īstenošanas regulu (ES) 2016/223, ar ko paredz procedūru tādu konkrētu tirgus ekonomikas režīma un individuālā režīma pieprasījumu novērtējumam, ko iesnieguši ražotāji eksportētāji no Ķīnas un Vjetnamas, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (20). Minētās regulas 1. pantā Komisija uzdeva valstu muitas dienestiem pārsūtīt visus par Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu importu samaksāto galīgo antidempinga maksājumu atmaksas pieprasījumus, kurus iesnieguši importētāji, pamatojoties uz Kopienas Muitas kodeksa 236. pantu un uz faktu, ka kāds neatlasīts ražotājs eksportētājs ir pieprasījis TER vai IR sākotnējā izmeklēšanā, kuras rezultātā ar Regulu (EK) Nr. 1472/2006 tika noteikti galīgie pasākumi (“sākotnējā izmeklēšana”). Komisija novērtē attiecīgo TER vai IR pieprasījumu un atkārtoti nosaka attiecīgu maksājuma likmi. Pamatojoties uz to, valstu muitas dienestiem pēc tam būtu jāpieņem lēmums par antidempinga maksājumu atmaksas un atlaišanas pieprasījumu.

(23) Pēc Francijas muitas dienestu paziņojuma, kas veikts saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) 2016/223 1. pantu, Komisija identificēja divus Ķīnas ražotājus eksportētājus, kuri sākotnējās izmeklēšanas laikā bija iesnieguši TER un IR pieprasījumus, bet nebija iekļauti izlasē. Tika identificēts vēl viens ražotājs eksportētājs, kas bija piegādātājs uzņēmumam Deichmann – Vācijas importētājam, kurš apstrīdēja maksājumu maksāšanu. Tādējādi Komisija analizēja TER un IR pieprasījumus, ko bija iesnieguši minētie trīs Ķīnas ražotāji eksportētāji.

(24) Iepriekšminēto darbību rezultātā ar Īstenošanas regulu (ES) 2016/2257 (21) Komisija atkārtoti noteica galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasēja pagaidu maksājumu, kas noteikts tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo trīs ražotāji eksportētāji, kas bija iesnieguši TER un IR pieprasījumus, bet netika atlasīti.

(25) Saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) 2016/223 1. pantu Apvienotās Karalistes (“AK”), Beļģijas (“BE”) un Zviedrijas (“SE”) muitas dienesti attiecīgi 2016. gada 12. jūlijā (AK), 2016. gada 13. jūlijā (BE) un 2016. gada 26. jūlijā (SE) informēja Komisiju par atmaksas pieprasījumiem. Minēto paziņojumu rezultātā Komisija analizēja TER un IR pieprasījumus, ko bija iesnieguši deviņpadsmit ražotāji eksportētāji, un ar Regulu (ES) 2017/423 (22) atkārtoti noteica galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasēja pagaidu maksājumu, kas bija noteikts konkrētu ĶTR un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo minētie deviņpadsmit ražotāji eksportētāji.

(26) Iepriekšminētajā izmeklēšanā, ņemot vērā piezīmes, ko pēc informācijas izpaušanas bija iesniegušas vairākas ieinteresētās personas, tika identificēti vēl pieci uzņēmumi/uzņēmumu grupas, kas sākotnējās izmeklēšanas laikā vai nu paši, vai ar saistītu Ķīnas vai Vjetnamas ražotāju eksportētāju starpniecību iesnieguši TER un IR pieprasījuma veidlapu, bet netika iekļauti izlasē un netika novērtēti nevienā no iepriekšējām īstenošanas reizēm. Minētie uzņēmumi uzskaitīti Regulas (ES) 2017/423 VI pielikumā un ietilpst četrās uzņēmumu grupās.

(27) Pamatojoties uz minēto, Komisija identificēja četras uzņēmumu grupas, kurās kopā ietilpst septiņi atsevišķi uzņēmumi, kas ir Ķīnas vai Vjetnamas ražotāji eksportētāji, kuri netika atlasīti sākotnējā izmeklēšanā, un novērtēja TER un IR pieteikuma veidlapas, ko minētie uzņēmumi bija iesnieguši sākotnējās izmeklēšanas laikā. Rezultātā ar Īstenošanas regulu (ES) 2017/1982 (23) Komisija atkārtoti noteica galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasēja pagaidu maksājumu, kas noteikts tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo minētie ražotāji eksportētāji, kas bija iesnieguši TER un IR pieprasījumus, bet netika atlasīti.

(28) Turklāt ar Īstenošanas Regulas (ES) 2017/423 3. pantu Komisija uz laiku apturēja tās III pielikumā uzskaitīto uzņēmumu situācijas novērtēšanu, līdz importētājs, kurš pieprasa atmaksu no valstu muitas dienestiem, ir darījis zināmu Komisijai to ražotāju eksportētāju nosaukumu un adresi, no kuriem attiecīgie tirgotāji ir pirkuši apavus. Faktiski, lai gan Komisija uzskata, ka pierādīšanas pienākums, kas jāizpilda, lai identificētu attiecīgos ražotājus eksportētājus Ķīnā un/vai Vjetnamā, ir importētājiem, kurš pieprasa samaksāto antidempinga maksājumu atmaksu, tā ir arī atzinusi, ka ne visi importētāji, kuri pirkuši apavus no tirgotājiem, varētu zināt, ka ir jādara Komisijai zināmi to ražotāju eksportētāju nosaukumi, no kuriem šie tirgotāji iegādājušies apavus. Tāpēc Komisija sazinājās ar visiem importētājiem, uz kuriem attiecas Apvienotās Karalistes, Beļģijas un Zviedrijas paziņojumi, un aicināja tos noteiktā termiņā sniegt nepieciešamo informāciju, proti, ĶTR un Vjetnamā esošo ražotāju eksportētāju nosaukumu un adresi.

(29) Rezultātā trīs importētāji, t. i., Pentland Brands Ltd, Puma UK Ltd un Deichmann Shoes UK Ltd, attiecīgi 2017. gada 18. aprīlī (Puma UK Ltd), 2017. gada 27. aprīlī (Pentland Brands Ltd) un 2017. gada 15. maijā (Deichmann Shoes UK Ltd) darīja zināmu savu attiecīgo piegādātāju nosaukumu un adresi Ķīnā un/vai Vjetnamā.

(30) Saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) 2016/223 1. pantu Vācijas muitas dienesti 2017. gada 7. aprīlī informēja Komisiju par atmaksas pieprasījumiem, kas saņemti no importētājiem Savienībā, un iesniedza apliecinošos dokumentus. 2017. gada 20. jūnijā Vācijas muitas dienesti nosūtīja sava sākotnēja paziņojuma papildinājumu un informēja Komisiju par importētāju iesniegtajām papildu prasībām.

(31) Saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) 2016/223 1. pantu Nīderlandes muitas dienesti 2017. gada 23. maijā informēja Komisiju par atmaksas pieprasījumiem, kas saņemti no importētājiem Savienībā, un iesniedza apliecinošos dokumentus. 2017. gada 21. jūlijā Nīderlandes muitas dienesti nosūtīja sava sākotnēja paziņojuma papildinājumu un informēja Komisiju par importētāju iesniegtajām papildu prasībām.

(32) Rezultātā Komisija saņēma pavisam 600 uzņēmumu nosaukumu un adresi, par kuriem tika ziņots, ka tie ir apavu piegādātāji ĶTR un Vjetnamā.

(33) Tika konstatēts, ka par 431 uzņēmumu (uzņēmumi, kas uzskaitīti šīs regulas III pielikumā) Komisijai nav informācijas, ka tie sākotnējā izmeklēšanā būtu iesnieguši TER vai IR pieprasījuma veidlapu. Minētie uzņēmumi nespēja arī pierādīt, ka ir saistīti ar kādu Ķīnas vai Vjetnamas ražotāju eksportētāju, kas sākotnējā izmeklēšanā bija iesniedzis TER/IR pieprasījumu.

(34) No atlikušajiem uzņēmumiem 19 ražotāji eksportētāji jau sākotnējā izmeklēšanā tika novērtēti individuāli vai kā Ķīnas un Vjetnamas ražotāju eksportētāju izlasē iekļautas uzņēmumu grupas daļa (uzskaitīti šīs regulas IV pielikumā). Neviens no šiem uzņēmumiem nesaņēma individuālu maksājuma likmi, tāpēc maksājums 16,5 % apmērā, ko piemēro ĶTR, vai 10 % apmērā, kuru piemēro Vjetnamai, attiecās uz apavu importu, ko veic attiecīgi minētie uzņēmumi. Šīs likmes 12. apsvērumā minētais spriedums neskāra.

(35) No atlikušajiem uzņēmumiem 72 ražotāji eksportētāji (uzskaitīti šīs regulas V pielikumā) 12. apsvērumā minētajā sprieduma izpildes kontekstā tika novērtēti individuāli vai kā uzņēmumu grupas daļa – proti, attiecīgi Īstenošanas lēmumā 2014/149/ES vai Īstenošanas regulās (ES) 2016/1395, (ES) 2016/1647, (ES) 2016/1731, (ES) 2016/2257 un (ES) 2017/1982.

(36) Kā jau minēts 10. apsvērumā, uzņēmumiem vai uzņēmumu grupām, kas tika novērtētas ar Īstenošanas lēmumu 2014/149/ES, netika atkārtoti noteikts antidempinga maksājums, pamatojoties uz to, ka minētajiem uzņēmumiem jau bija atmaksāti attiecīgie muitas nodokļi un tie bija guvuši tiesisko paļāvību, ka maksājums netiks noteikts atkārtoti. No otras puses, nebūtu jāapmierina atmaksas pieprasījumi, kas saņemti no importētājiem Savienībā, kuri saistīti ar uzņēmumiem vai uzņēmumu grupām, kas attiecīgi novērtēti ar Īstenošanas regulām (ES) 2016/1395, (ES) 2016/1647, (ES) 2016/1731, (ES) 2016/2257 un (ES) 2017/1982. Tas skaidrojams ar to, ka minēto importētāju juridiskā situācija bija citāda nekā importētājiem, kas tika novērtēti ar Īstenošanas lēmumu 2014/149/ES, proti, tie nebija guvuši tiesisko paļāvību.

(37) Pārējie 70 uzņēmumi (uzskaitīti šīs regulas II pielikumā) bija Ķīnas vai Vjetnamas ražotāji eksportētāji, kas netika atlasīti sākotnējā izmeklēšanā un kas bija iesnieguši TER/IR pieprasījuma veidlapu. Tāpēc Komisija novērtēja šo uzņēmumu iesniegtos TER un IR pieprasījumus.

(38) Kopumā šajā regulā Komisija ir novērtējusi TER/IR pieprasījuma veidlapas no Aiminer Leather Products Co., Ltd, Best Health Ltd, Best Run Worldwide Co. Ltd, Bright Ease Shoe Factory, Cambinh Shoes Company, Dong Anh Footwear Joint Stock Company, Dong Guan Bor Jiann Footwear Co., Ltd, Dongguan Hongguo Shoes Co. Ltd, Freetrend Industrial Ltd, Freeview Company Ltd, Dongguan Hopecome Footwear Co Ltd, Dongguan Houjie Baihou Hua Jian Footwear Factory, Dongguan Qun Yao Shoe Co., Ltd, Dongyi Shoes Co., Ltd, Doozer (Fujian) Shoes Co., Ltd, Emperor (VN) Co., Ltd, Everlasting Industry Co., Ltd, Fu Jian Ching Luh Shoes Co., Ltd, Fu Jian Lion Score Sport Products Co., Ltd, Fujian Footwear & Headgear Import & Export (Holdings) Co., Ltd, Fujian Jinjiang Guohui Footwear & Garment Co., Ltd, Gan Zhou Hua Jian International Footwear Co., Ltd, Golden Springs Shoe Co., Ltd, Haiduong Shoes Stock Company, Hangzhou Forever Shoes Factory, Hua Jian Industrial Holding Co., Ltd, Huu Nghi Danang Company, Hwa Seung Vina Co., Ltd, Jason Rubber Works Ltd, Jinjiang Hengdali Footwear Co., Ltd, Jinjiang Xiangcheng Footwear and Plastics Co., Ltd, JinJiang Zhenxing Shoes & Plastic Co., Ltd, Juyi Group Co., Ltd, K Star Footwear Co., Ltd, Kangnai Group Wenzhou Lucky Shoes and Leather Co., Ltd, Khai Hoan Footwear Co., Ltd, Lian Jiang Ching Luh Shoes Co., Ltd, Li-Kai Shoes Manufacturing Co., Ltd, New Star Shoes Factory, Ngoc Ha Shoe Company, Nhi Hiep Transportation Construction Company Limited, Ophelia Shoe Co., Ltd, Ormazed Shoes (Zhao Qing City) Ltd, Ormazed Shoes Ltd (Dong Guan) Ltd, Pacific Joint – Venture Company, Phuc Yen Shoes Factory, Phuha Footwear Enterprise, Phuhai Footwear Enterprise, Phulam Footwear Joint Stock Company, Putian Dajili Footwear Co., Ltd, Right Rich Development VN Co., Ltd, Saigon Jim Brother Corporation, Shenzhen Harson Shoes Ltd, Shunde Sunrise (II) Footwear Co., Ltd, Splendour Enterprise Co., Ltd, Stellar Footwear Co., Ltd, Sung Hyun Vina Co., Ltd, Synco Footwear Ltd, Thai Binh Shoes Joint Stock Company, Thang Long Shoes Company, Thanh Hung Co, Ltd, Thuy Khue Shoes Company Ltd, Truong Loi Shoes Company Limited, Wenzhou Chali Shoes Co, Ltd, Wenzhou Dibang Shoes Co., Ltd, Wenzhou Gold Emperor Shoes Co., Ltd, Xiamen Sunchoose Import & Export Co., Ltd, Xingtaiy Footwear Industry & Commerce Co., Ltd, Zhuhai Shi Tai Footwear Company Limited un Zhuhai Shun Tai Footwear Company Limited.

B. TIESAS SPRIEDUMA APVIENOTAJĀS LIETĀS C-659/13 UN C-34/14 PAR IMPORTU NO ĶĪNAS UN VJETNAMAS ĪSTENOŠANA

(39) Komisijai ir iespēja labot tos apstrīdētās regulas aspektus, kuru dēļ tā tika atcelta, vienlaikus atstājot negrozītas tās novērtējuma daļas, kuras spriedums (24) neietekmē.

(40) Šīs regulas mērķis ir labot tos apstrīdētās regulas aspektus, par kuriem tika konstatēts, ka tie neatbilst pamatregulai, un kuri tādējādi tika atzīti par spēkā neesošiem attiecībā uz 30. apsvērumā minētajiem ražotājiem eksportētājiem.

(41) Visi pārējie konstatējumi, kas ietverti apstrīdētajā regulā un Īstenošanas regulā (ES) 1294/2009 un ko Tiesa neatzina par spēkā neesošiem, paliek spēkā un ar šo tiek iestrādāti šajā regulā.

(42) Tāpēc nākamie apsvērumi attiecas tikai uz jauno novērtējumu, kas nepieciešams Tiesas spriedumu izpildei.

(43) Komisija ir pārbaudījusi, vai 38 apsvērumā minētie ražotāji eksportētāji, kas bija iesnieguši TER/IR pieprasījumus attiecībā uz izmeklēšanas periodu, pārsvarā bija darbojušies TER vai IR apstākļos. Šīs izvērtēšanas nolūks ir noskaidrot, kādā mērā attiecīgajiem importētājiem ir tiesības uz tā antidempinga maksājuma atmaksu, kas veikts saistībā ar antidempinga maksājumiem par minēto piegādātāju veikto eksportu.

(44) Ja analīzē tiktu atklāts, ka attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem, kuru eksportam bija noteikts attiecīgo importētāju samaksātais antidempinga maksājums, piešķirams TER, tad šim ražotājam eksportētājam būtu jāpiemēro individuāla maksājuma likme un maksājuma atmaksa tiktu ierobežota līdz summai, kas atbilst starpībai starp samaksāto nodokli un individuālo maksājuma likmi, proti, importa no Ķīnas gadījumā – starpībai starp 16,5 % un maksājumu, kurš noteikts vienīgajam izlasē iekļautajam eksportētājam uzņēmumam, kam piešķirts TER, konkrēti, 9,7 %; un importa no Vjetnamas gadījumā tā būtu starpība starp 10 % un individuālo maksājuma likmi, kas attiecīgā gadījumā aprēķināta attiecīgajam ražotājam eksportētājam.

(45) Ja analīzē tiktu atklāts, ka ražotājam eksportētājam, kura TER pieteikums ticis noraidīts, piešķirams IR, tad attiecīgajam ražotājam eksportētājam būtu jāpiemēro individuāla maksājuma likme un maksājuma atmaksa tiktu ierobežota līdz summai, kas atbilst starpībai starp veikto maksājumu, proti, 16,5 % importam no Ķīnas un 10 % importam no Vjetnamas, un attiecīgā gadījumā konkrētajam ražotājam eksportētājam aprēķināto individuālo maksājumu.

(46) Savukārt, ja šādu TER un IR pieprasījumu analīzē tiktu atklāts, ka gan TER, gan IR būtu jānoraida, tad antidempinga maksājumu atmaksu piešķirt nevarētu.

(47) Kā paskaidrots 12. apsvērumā, Tiesa atcēla apstrīdēto regulu un Īstenošanas regulu (ES) 1294/2009 attiecībā uz konkrētu Ķīnas un Vjetnamas ražotāju eksportētāju veiktu konkrētu apavu eksportu, ciktāl Komisija nebija izvērtējusi TER un IR pieprasījumus, ko šie ražotāji eksportētāji bija iesnieguši.

(48) Tāpēc Komisija ir izvērtējusi attiecīgo ražotāju eksportētāju TER un IR pieprasījumus, lai noteiktu viņu eksportam piemērojamo maksājuma likmi. Novērtējums liecina – iesniegtā informācija neapstiprina, ka attiecīgie ražotāji eksportētāji būtu darbojušies tirgus ekonomikas apstākļos vai ka tiem būtu tiesības uz individuālu režīmu (sīkāku paskaidrojumu sk. 49. un turpmākajos apsvērumos).

1. TER pieprasījumu novērtējums

(49) Nepieciešams uzsvērt, ka pierādīšanas pienākums ir ražotājam, kurš vēlas pieprasīt TER saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunktu. Šajā ziņā 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajā daļā ir noteikts, ka šāda ražotāja iesniegtajā prasībā jābūt pietiekamiem pierādījumiem, kā noteikts minētajā noteikumā, par to, ka ražotājs darbojas tirgus ekonomikas apstākļos. Attiecīgi Savienības iestādēm nav pienākuma pierādīt, ka ražotājs neatbilst noteiktajiem šā statusa piešķiršanas nosacījumiem. Gluži pretēji, Savienības iestādes novērtē, vai attiecīgā ražotāja iesniegtie pierādījumi ir pietiekami, lai pierādītu, ka ir izpildīti pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajā daļā noteiktie kritēriji, lai ražotājam piešķirtu TER, un Savienības tiesas pārbauda, vai novērtējumā nav pieļauta acīmredzama kļūda (sprieduma lietā C-249/10 P 32. punkts un sprieduma lietā C-247/10 P 24. punkts).

(50) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu, lai ražotājam eksportētājam piešķirtu TER, ir jāizpilda visi pieci minētajā pantā uzskaitītie kritēriji. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka vismaz viena kritērija neizpilde ir pietiekams iemesls TER pieprasījuma noraidīšanai.

(51) Neviens no attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem nespēja pierādīt atbilstību 1. kritērijam (ar darījumdarbību saistītie lēmumi). Konkrētāk, Komisija konstatēja, ka 34., 36., 37., 38., 39., 42., 43., 44., 45., 46., 47., 48., 53.,54., 58., 65., 66., 67., 69., 72., 77., 79., 80., 82., 84., 85., 88., 89., 92., 93., 94., 96., 97., 98., 99., 100., 101. un 102. uzņēmums (25) nevar brīvi noteikt savus pārdošanas apjomus iekšzemes un eksporta tirgū. Šajā ziņā Komisija konstatēja, ka pastāv ierobežojumi attiecībā uz saražojamo apjomu un/vai ierobežojums attiecībā uz konkrētos tirgos (iekšzemes un eksporta) pārdodamajiem daudzumiem. 33., 35., 39., 49., 50., 51., 52., 53., 54., 55., 58., 59., 60., 61., 62., 63., 66., 67., 68., 69., 70., 72., 73., 74., 75., 77., 81., 83., 84., 85., 86., 87., 91., 96., 97., 101. un 102. uzņēmums nesniedza pietiekamu informāciju par savu īpašumtiesību struktūru, kapitāla daļu īpašniekiem, direktoru padomi vai direktoru atlasi, lai pierādītu, ka viņu lēmumi, kas saistīti ar darījumdarbību, ir pieņemti atbilstoši tirgus situācijai, bez izteiktas valsts iejaukšanās. Turklāt konkrēti uzņēmumi neuzrādīja darījumdarbības licenci, neiesniedza tās tulkojumu angļu valodā (33., 35., 59., 60., 62., 81. un 87. uzņēmums) vai neiesniedza statūtus vai to tulkojumu angļu valodā (34., 40., 41., 51., 59., 63., 64., 95., 101. un 102. uzņēmums). Turklāt konkrēti uzņēmumi nesniedza pietiekamu informāciju par saviem piegādātājiem (42., 43., 44., 46., 49., 51., 57., 60., 64., 65., 69., 74., 76. un 95. uzņēmums) vai arī nav spējuši pierādīt, ka darbaspēka atlase ir pietiekami neatkarīga no vietējām iestādēm (38., 39., 42., 45. un 46. uzņēmums), un tādējādi nesniedza pietiekamus pierādījumus, ka ar darījumdarbību saistītie lēmumi tiek pieņemti bez valsts pārmērīgas iejaukšanās.

(52) Bez tam 33., 34., 35., 40., 41., 43., 44., 45., 46., 47., 48., 49., 50., 51., 57., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65., 66., 67., 68., 69., 70., 72., 73., 74., 75., 76., 79., 80., 81., 82., 84., 85., 86., 87., 88., 91., 93., 94., 95., 96., 97., 100., 101. un 102. uzņēmums nepierādīja, ka atbilst 2. kritērijam (grāmatvedība). Konkrētāk, 33., 43., 45., 46., 47., 48., 49., 50., 51., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65., 66., 67., 68., 73., 74., 75., 76., 79., 80., 81., 82., 84., 85., 86., 87., 88., 91., 93., 94., 96., 97., 101. un 102. uzņēmums nepierādīja, ka tiem ir pamata grāmatvedības uzskaite, kuru pārbauda neatkarīgs revidents saskaņā ar starptautiskajiem grāmatvedības standartiem. TER novērtējumi konkrēti atklāja, ka minētie uzņēmumi vai nu neuzrādīja Komisijai neatkarīga revidenta atzinumu/ziņojumu, vai arī to grāmatvedības uzskaite netika revidēta, vai vairākām pozīcijām to bilancē vai ienākumu pārskatā nebija paskaidrojumu. Citi uzņēmumi neiesniedza tās tulkojumu angļu valodā (34., 35., 40., 41., 51., 57., 69., 70., 95. un 100. uzņēmums). Turklāt revidētajā 43., 44., 45., 57., 65. un 72. uzņēmuma uzskaitē tika konstatētas ievērojams neatbilstības, tostarp nesakritības starp datiem, kas iegrāmatoti par dažādiem gadiem, atšķirības starp oriģinālu un tulkojums angļu valodā, radās šaubas par pareizu nolietojuma aprēķina metodes piemērošanu un inventarizācijas veikšanu, un revīzijas ziņojumā fiksētās problēmas pēc tam nebija labotas. Tāpēc šie uzņēmumi neatbilst 2. kritērijam.

(53) Attiecībā uz 3. kritēriju (aktīvi un “pārnešana”) vairāki uzņēmumi nepierādīja, ka no sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, nav mantoti izkropļojumi. Konkrēti 33., 34., 35., 36., 37., 38., 39., 42., 43., 44., 47., 48., 58., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65., 66., 67., 70., 72., 74., 75., 76., 77., 80., 81., 83., 84., 85., 86., 87., 88., 91., 94., 95., 96., 97., 101. un 102. uzņēmums nesniedza būtisku un pilnīgu informāciju par zemes izmantošanas tiesību noteikumiem un vērtību. Turklāt 34., 35., 37., 38., 39., 42., 43., 45., 46., 52., 53., 54., 57., 60., 63., 65., 66., 72., 77., 79., 84., 85., 87., 93., 94., 95. un 98. uzņēmums nesniedza informāciju par atkāpēm no standarta nodokļu likmes vai par šā nodokļa samaksu, savukārt 37., 42., 43., 44., 57., 84., 87. un 94. uzņēmums nesniedza informāciju par elektroapgādi un elektroenerģijas cenu. 40. un 41. uzņēmums nesniedza tulkojumu angļu valodā būtiskai informācijai par to aktīviem.

(54) Attiecībā uz 4. kritēriju (tiesiskā vide) 76., 101. un 102. uzņēmums nepierādīja, ka darbojas atbilstoši tiesību aktiem par bankrotu un īpašumtiesībām, kas garantē stabilitāti un juridisko noteiktību.

(55) 70. uzņēmums nepierādīja, ka atbilst 5. kritērijam (valūtas konvertācija), jo pārskatu piezīmēs norādīts, ka darījumos ar ārvalstu valūtu uzņēmums izmantojis fiksēto valūtas maiņas kursu, bet tas neatbilst 5. kritērijam, kas paredz, ka konvertācijas maiņas kurss atbilst tirgus likmei.

(56) Turklāt 56., 71., 78. un 90. uzņēmums nesniedza pierādījumus par attiecīgā ražojuma ražošanu, par to, kā īpašumā ir galvenās izejvielas, attiecīgais ražojums, un kontroli pār cenu noteikšanu. Tāpēc to TER pieprasījumi netika detalizēti analizēti.

(57) Komisija informēja attiecīgos ražotājus eksportētājus, ka TER nebūtu piešķirams nevienam no tiem, un aicināja tos iesniegt piezīmes. Piezīmes netika saņemtas.

(58) Tāpēc neviens no septiņdesmit attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem nav izpildījis visus pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā paredzētos nosacījumus, un tādējādi TER tiem visiem tiek atteikts.

2. IR pieprasījumu novērtējums

(59) Saskaņā ar 9. panta 5. punktu pamatregulā pirms grozījumu stāšanās spēkā, ja piemēro tās 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu, tad eksportētājiem, kuri var pierādīt, ka atbilst visiem kritērijiem, kas noteikti 9. panta 5. punktā pamatregulā pirms grozījumu stāšanās spēkā, tomēr var noteikt individuālu maksājumu.

(60) Kā minēts 49. apsvērumā, nepieciešams uzsvērt, ka pierādīšanas pienākums ir ražotājam, kurš vēlas pieprasīt IR saskaņā ar 9. panta 5. punktu pamatregulā pirms grozījumu stāšanās spēkā. Tālab 9. panta 5. punkta pirmajā daļā pamatregulā pirms grozījumu stāšanās spēkā paredzēts, ka iesniegtajam pieprasījumam jābūt pienācīgi pamatotam. Tādējādi Savienības iestādēm nav pienākuma pierādīt, ka eksportētājs neatbilst nosacījumiem, kas noteikti šāda statusa atzīšanai. Gluži pretēji, Savienības iestādes novērtē, vai attiecīgā eksportētāja iesniegtie pierādījumi pietiekami pierāda atbilstību visiem IR piešķiršanas kritērijiem, kas noteikti 9. panta 5. punktā pamatregulā pirms grozījumu stāšanās spēkā.

(61) Saskaņā ar 9. panta 5. punktu pamatregulā pirms grozījumu stāšanās spēkā eksportētājiem pienācīgi pamatotā pieprasījumā būtu jāpierāda, ka ir izpildīti visi pieci minētajā punktā uzskaitītie IR piešķiršanas kritēriji. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka pat viena kritērija neizpilde jau ir iemesls IR pieprasījuma noraidīšanai.

(62) Minētie pieci kritēriji ir šādi: 1) ja firmas vai kopuzņēmumi pilnīgi vai daļēji pieder ārvalstniekiem vai kopuzņēmumiem, var brīvi repatriēt kapitālu un peļņu; 2) eksporta cenas un daudzumi, un pārdošanas noteikumi ir brīvi noteikti; 3) vairākums akciju pieder privātpersonām; valsts ierēdņi, kas ir valdē vai ieņem galvenos amatus vadībā, ir mazākumā, vai arī ir jāpierāda, ka uzņēmējsabiedrība tomēr ir pietiekami neatkarīga no valsts iejaukšanās; 4) valūtas maiņas kursu pārrēķina atbilstīgi tirgus likmei; un 5) valsts iejaukšanās nepieļauj pasākumu apiešanu, ja individuālajiem eksportētājiem piemēro dažādas maksājuma likmes.

(63) Visi septiņdesmit attiecīgie ražotāji eksportētāji, kuri pieprasīja TER, pieprasīja arī IR gadījumā, ja TER tiem netiktu piešķirts. Tāpēc Komisija ne vien noraidīja ražotāju eksportētāju TER pieprasījumus, kā aprakstīts 49.–57. apsvērumā, bet arī novērtēja katra attiecīgā ražotāja eksportētāja IR pieprasījumu.

(64) Attiecībā uz 1. kritēriju (kapitāla un peļņas repatriācija), 69., 77., 86. un 95. uzņēmums nepierādīja, ka var brīvi repatriēt kapitālu un peļņu, un tādējādi nepierādīja, ka šis kritērijs ir izpildīts.

(65) Attiecībā uz 2. kritēriju (brīvi noteikta eksporta pārdošana un cenas) 33., 34., 35., 36., 37., 40., 41., 43., 44., 45., 46., 47., 48., 52., 53., 54., 58., 59., 60., 62., 64., 66., 67., 69., 72., 74., 75., 79., 80., 82., 84., 85., 88., 89., 92., 93., 94., 95., 96., 97., 98., 99. un 100. uzņēmums nepierādīja, ka tādi ar darījumdarbību saistīti lēmumi, kas attiecas uz eksporta cenām un daudzumiem un pārdošanas noteikumiem, tiek pieņemti brīvi, reaģējot uz tirgus signāliem, – par to liecina tādi analizētie pierādījumi kā statūti un darījumdarbības licences, kas atklāj, ka saražojamais apavu daudzums un/vai konkrētos tirgos pārdodamie daudzumi tiek ierobežoti.

(66) Attiecībā uz 3. kritēriju (uzņēmums – galvenie amati vadībā un akcijas – ir pietiekami neatkarīgs no valsts iejaukšanās), 33., 34., 35., 36., 37., 38., 39., 40., 41., 42., 43., 44., 49., 50., 51., 52., 53., 54., 55., 57., 58., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65., 66., 67., 68., 69., 70., 72., 73., 74., 75., 76., 77., 80., 81., 82., 83., 84., 85., 86., 87., 91., 93., 94., 95., 96., 97., 98., 101. un 102. uzņēmums nepierādīja, ka ar darījumdarbību saistītie lēmumi tiek pieņemti pietiekami neatkarīgi no valsts iejaukšanās. Cita starpā netika sniegta informācija vai tika sniegtanepilnīga informācija par uzņēmuma īpašumtiesību struktūru un to, kā tiek pieņemti lēmumi. Turklāt 33., 34., 35., 36., 37., 38., 39., 42., 43., 44., 58., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65., 66., 67., 70., 72., 74., 75., 76., 77., 80., 81., 83., 84., 85., 86., 87., 91., 94., 95., 96., 97., 101., 102. uzņēmums nesniedza pietiekamu informāciju par to, ka šiem uzņēmumiem tiek nodotas zemes izmantošanas tiesības un ar kādiem nosacījumiem. 33., 34., 35., 40., 41., 51., 59., 62., 81. un 95. uzņēmums nesniedza būtisku dokumentu tulkojumu angļu valodā.

(67) Visbeidzot, 70. uzņēmums nepierādīja, ka konvertācijas maiņas kurss atbilst tirgus likmei. Tāpēc tas neatbilst 4. kritērija prasībām (valūtas konvertācija pēc tirgus likmes).

(68) Turklāt 33., 34., 35., 36., 37., 38., 39., 40., 41., 42., 43., 44., 49., 50., 51., 52., 53., 54., 55., 57., 58., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65., 66., 67., 68., 69., 70., 72., 73., 74., 75., 76., 77., 80., 81., 82., 83., 84., 85., 86., 87., 91., 93., 94., 95., 96., 97., 98., 101. un 102. uzņēmums nepierādīja arī, ka atbilst 5. kritērija (apiešana) prasībām, jo nesniedza informāciju par to, kā uzņēmums pieņem lēmumus un vai valstij bijusi nozīmīga ietekme uz lēmumu pieņemšanu uzņēmumā.

(69) Turklāt 56., 71., 78. un 90. uzņēmums nesniedza pierādījumus par attiecīgā ražojuma ražošanu, par to, kā īpašumā ir galvenās izejvielas un attiecīgais ražojums, un par kontroli pār cenu noteikšanu. Tāpēc to IR pieprasījumi netika detalizēti analizēti.

(70) Ņemot vērā iepriekš minēto, neviens no septiņdesmit attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem neatbilda 9. panta 5. punktā pamatregulā pirms grozījumu stāšanās spēkā noteiktajiem kritērijiem, un tāpēc tiem visiem IR piešķiršana tika noraidīta. Komisija attiecīgi informēja attiecīgos ražotājus eksportētājus un aicināja tos iesniegt piezīmes. Piezīmes netika saņemtas.

(71) Tāpēc šo septiņdesmit attiecīgo ražotāju eksportētāju veiktajam eksportam Regulas (EK) Nr. 1472/2006 piemērošanas laika posmā būtu jānosaka atlikušais antidempinga maksājums, kas piemērojams Ķīnai un Vjetnamai, attiecīgi 16,5 % un 10 %. Minētās regulas piemērošanas laika posms sākotnēji bija no 2006. gada 7. oktobra līdz 2008. gada 7. oktobrim. Pēc termiņbeigu pārskatīšanas sākšanas tas 2009. gada 30. decembrī tika pagarināts līdz 2011. gada 31. martam. Spriedumos konstatētā nelikumība ir tāda, ka Savienības iestādes nenoskaidroja, vai attiecībā uz tiem ražojumiem, ko ražo attiecīgie ražotāji eksportētāji, būtu jānosaka atlikušais maksājums vai individuālais maksājums. Pamatojoties uz Tiesas konstatēto nelikumību, nav juridiska pamatojuma atbrīvot attiecīgo ražotāju eksportētāju ražotos ražojumus no antidempinga maksājumiem. Tāpēc jaunajā aktā, ar ko novērš Tiesas konstatēto nelikumību, atkārtoti jānovērtē tikai piemērojamā antidempinga maksājumu likme, nevis paši pasākumi.

(72) Komisija ir secinājusi, ka atlikušais maksājums, kas piemērojams attiecīgi Ķīnai un Vjetnamai, tāpēc būtu atkārtoti jānosaka attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem ar tādu pašu likmi, kāda sākotnēji noteikta ar apstrīdēto regulu un Īstenošanas regulu (ES) 1294/2009, tad nav nepieciešams izdarīt grozījumus Regulā (EK) 388/2008. Pēdējā minētā regula paliek spēkā.

C. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES PĒC INFORMĀCIJAS IZPAUŠANAS

(73) Pēc informācijas izpaušanas Komisija saņēma piezīmes, kas tika iesniegtas šādu ieinteresēto personu vārdā: i) FESI un Footwear Coalition (26), kuri pārstāv apavu importētājus Savienībā; ii) C&J Clark International, Cortina, Deichmann un Wortmann (“Clarks et al”), apavu importētāji Savienībā, iii) Sino Pro Trading un iv) Schuhhaus SIEMES Einkaufs & Beteiligungs GmBH (“SIEMES”) (abi – apavu importētāji no Ķīnas un Vjetnamas).

Šīs regulas III pielikumā iekļautie uzņēmumi

(74) FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka sabiedrībai pieejamā Komisijas dokumentācija liecina, ka uzņēmums Fortune Footwear Co. Ltd iesniedzis TER/IR pieprasījumu attiecībā uz izmeklēšanas periodu, tāpēc tas nebūtu jāiekļauj šīs regulas III pielikumā. Tomēr nav reģistrēts, ka šis uzņēmums būtu iesniedzis TER/IR pieprasījumu, un FESI un Footwear Coalition nav snieguši papildu pierādījumus, ka uzņēmums tik tiešām iesniedzis šādu pieprasījumu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

(75) FESI un Footwear Coalition apgalvo arī, ka uzņēmums Foshan Nanhai Shyang Yuu/Hu Footwear nepareizi iekļauts III pielikumā, jo uzņēmums iesniedzis TER/IR pieprasījumu. Uzņēmums Foshan Nanhai Shyang Yuu/Hu Footwear nav iekļauts ne III pielikumā, ne kādā citā šīs regulas pielikumā. Uzņēmums ar līdzīgu nosaukumu (Nanhai Shyang Ho Footwear Co. Ltd) ir iekļauts III pielikumā, bet FESI un Footwear Coalition nav snieguši pierādījumus, ka tas ir taspats uzņēmums, kas Foshan Nanhai Shyang Yuu/Hu Footwear. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts. Pilnīguma labad jānorāda arī, ka uzņēmums ar līdzīgu nosaukumu, proti, Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd, ir novērtēts Regulā (ES) 2016/2257. Tomēr līdzīgi nav pieejami pierādījumi, ka tas ir tas pats uzņēmums, kas Foshan Nanhai Shyang Yuu/Hu Footwear.

(76) Bez tam FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka Guangzhou Panyu Xintaiy Footwear Industry Commerce Co., Ltd iesniedzis TER/IR pieprasījumu un ka Komisijai tas būtu bijis jānovērtē. Tiek precizēts, ka uzņēmuma iesniegtais TER/IR pieprasījumus tika novērtēts. Uzņēmums neatbilda TER un IR kritērijiem, un tāpēc tā pieprasījums tika noraidīts. Tādējādi attiecībā uz šo uzņēmumu būtu atkārtoti jānosaka galīgais maksājums, tāpēc uzņēmums ir iekļauts šīs regulas II pielikumā. Tāpēc šis FESI un Footwear Coalition apgalvojums tiek noraidīts.

(77) Turklāt FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka uzņēmums Mega Power Union Co. Ltd iesniedzis TER/IR pieprasījumu. Tomēr Komisijā nav reģistrēts šāds TER/IR pieprasījums, un FESI un Footwear Coalition nav snieguši pierādījumus, ka uzņēmums tik tiešām iesniedzis šādu pieprasījumu. Tāpēc šis FESI un Footwear Coalition apgalvojums tiek noraidīts.

(78) Visbeidzot, FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka grupa Evervan group iesniegusi TER/IR pieprasījumu un ka tāpēc šī uzņēmumu grupa nepareizi iekļauta III pielikumā. Taču, lai arī sešiem III pielikumā iekļautiem uzņēmumiem nosaukumā ir vārds “Evervan” (Evervan, Evervan Deyang Footwear Co., Ltd, Evervan Golf, Evervan Qingyuan Footwear Co., Ltd, Evervan Qingyuan Vulcanized, Evervan Vietnam), FESI un Footwear Coalition nav snieguši pierādījumus, ka tie pieder pie grupas. FESI un Footwear Coalition nav arī snieguši pierādījumus, ka šī grupa kopumā tiešām iesniegusi TER/IR pieprasījumu. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts. Pilnīguma labad jānorāda, ka uzņēmums Guangzhou Evervan Footwear Co., Ltd ir iesniedzis TER/IR pieprasījumu, kas tika novērtēts un noraidīts Regulā (ES) 2017/1982. Nav pieejami pierādījumi, kas ļautu noteikt saistību ar pārējiem III pielikumā uzskaitītajiem uzņēmumiem, kuru nosaukumā ir vārds “Evervan”.

Procedūras noteikumi, kas attiecas uz TER un IR pieprasījuma veidlapu novērtēšanu

(79) FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka TER/IR pieprasījumu novērtēšanā pierādīšanas pienākums ir Komisijai, jo Ķīnas un Vjetnamas ražotāji eksportētāji ir izpildījuši savu pienākumu, sākotnējā izmeklēšanā iesniedzot TER/IR pieprasījumus. FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka tādas pašas procesuālās tiesības, kādas bija atlasītajiem ražotājiem eksportētajiem sākotnējā izmeklēšanā, būtu bijis jāpiešķir ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecas šī īstenošana. FESI un Footwear Coalition konkrēti apgalvo, ka veikta vienīgi dokumentu analīze, nevis apmeklējumi uz vietas, un ka, nenosūtot Ķīnas un Vjetnamas ražotājiem eksportētājiem vēstules par nepilnībām, tiem netika dota iespēja papildināt TER/IR pieprasījuma veidlapas.

(80) Bez tam FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecas šī īstenošana, netika nodrošinātas tādas pašas procesuālās garantijas, kādas piemēro standarta antidempinga izmeklēšanās, bet tika piemēroti stingrāki standarti. FESI un Footwear Coalition norāda, ka Komisija nav ņēmusi vērā laika posmu starp TER/IR pieprasījuma iesniegšanu sākotnējā izmeklēšanā un pieprasījumu novērtēšanu. Turklāt ražotājiem eksportētājiem sākotnējā izmeklēšanā TER/IR pieprasījumu aizpildīšanai ierastās 21 dienas vietā tika dotas tikai 15 dienas.

(81) Pamatojoties uz minēto, FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka nav ievērots tiesību pamatprincips dot ieinteresētajām personām iespēju pilnībā izmantot tiesības uz aizstāvību, kuras noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā un Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā. Pamatojoties uz minēto, tiek apgalvots, ka, nedodot ražotājiem eksportētājiem iespēju papildināt nepilnīgo informāciju, Komisija ļaunprātīgi izmantojusi savas pilnvaras un īstenošanas posmā faktiski apvērsusi pierādīšanas pienākumu.

(82) Visbeidzot, FESI un Footwear Coalition apgalvo arī, ka šāda pieeja būt diskriminējoša attiecībā pret Ķīnas un Vjetnamas ražotājiem eksportētājiem, kas atlasīti sākotnējā izmeklēšanā, kā arī pret citiem ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecas antidempinga izmeklēšana un kuri šajā izmeklēšanā iesnieguši TER/IR pieprasījumus, valstīs, kurās nav tirgus ekonomikas. Tādējādi attiecībā uz Ķīnas un Vjetnamas uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šī īstenošana, nevajadzētu noteikt tādu pašu informācijas sniegšanas slieksni, kādu piemēro parastajā 15 mēnešu izmeklēšanā, un uz tiem nevajadzētu attiecināt stingrākus procesuālos standartus.

(83) FESI un Footwear Coalition apgalvo arī, ka Komisija de facto piemērojusi pieejamos faktus pamatregulas 18. panta 1. punkta nozīmē, taču Komisija nav ievērojusi pamatregulas 18. panta 4. punktā izklāstītos procedūras noteikumus.

(84) Komisija atgādina, ka saskaņā ar judikatūru pierādīšanas pienākums ir ražotājam, kurš vēlas iegūt TER/IR atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam. Šajā ziņā 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajā daļā ir noteikts, ka šāda ražotāja iesniegtajā prasībā jābūt pietiekamiem pierādījumiem, kā noteikts minētajā noteikumā, par to, ka ražotājs darbojas tirgus ekonomikas apstākļos. Tādejādi atbilstoši Tiesas spriedumiem Brosmann un Aokang lietās iestādēm nav pienākuma pierādīt, ka ražotājs neatbilst nosacījumiem, kas noteikti šāda statusa atzīšanai. Gluži pretēji, Komisija novērtē, vai attiecīgā ražotāja iesniegtie pierādījumi ir pietiekami, lai pierādītu, ka ir izpildīti pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta pirmajā daļā noteiktie kritēriji TER/IR piešķiršanai (sk. 49. apsvērumu). Šai sakarā tiek atgādināts, ka ne pamatregulā, ne judikatūrā Komisijai nav noteikts pienākums dot ražotājam eksportētājam iespēju papildināt TER/IR pieprasījumu ar visiem trūkstošajiem faktiem. Komisija novērtējumu var balstīt uz ražotāja eksportētāja sniegto informāciju.

(85) Attiecībā uz apgalvojumu, ka veikta vienīgi dokumentu analīze, Komisija norāda, ka dokumentu analīze ir procedūra, kurā analizē TER/IR pieprasījumus, pamatojoties uz dokumentiem, ko iesniedzis ražotājs eksportētājs. Dokumentu analīzi Komisija veic visiem TER/IR pieprasījumiem. Turklāt Komisija var nolemt veikt pārbaudes apmeklējumus uz vietas. Pārbaudes apmeklējumi uz vietas tomēr nav nepieciešami un netiek veikti par katru TER/IR pieprasījumu. Ja pārbaudes uz vietas tiek veiktas, to nolūks parasti ir apstiprināt konkrētu sākotnēju novērtējumu, ko veikušas iestādes, un/vai pārbaudīt attiecīgā ražotāja eksportētāja sniegtās informācijas ticamību. Citiem vārdiem, ja ražotāja eksportētāja sniegtie pierādījumi skaidri parāda, ka TER/IR nav pamatots, tad neobligātā pārbaude uz vietas parasti papildus nenotiek. Vai pārbaudes apmeklējums ir lietderīgs, novērtē Komisija (27). Minētajai iestādei ir rīcības brīvība lemt par TER/IR veidlapā ietvertās informācijas pārbaudes līdzekļiem. Tādējādi, ja Komisija, pamatojoties uz dokumentu analīzi, lemj, ka tās rīcībā ir pietiekami pierādījumi, lai lemtu par TER/IR pieprasījumu, kā tas ir šajā lietā, tad pārbaudes apmeklējums nav nepieciešams un to nevar prasīt.

(86) Attiecībā uz apgalvojumu par to, ka, Komisijai pieņemot lēmumu nenosūtīt vēstules par nepilnībām, nav pienācīgi ievērotas tiesības uz aizstāvību, pirmkārt, tiek atgādināts, ka tiesības uz aizstāvību ir individuālās tiesības un ka FESI un Footwear Coalition nevar atsaukties uz citu uzņēmumu individuālo tiesību pārkāpumu. Otrkārt, Komisija apstrīd pārliecību, ka tad, ja tiek izmantota tikai dokumentu analīze, pretstatā dokumentu analīzei apvienojumā ar pārbaudes apmeklējumu uz vietas, Komisijai būtu prakse veikt nozīmīgu informācijas apmaiņu un detalizēti novērst informācijas trūkumus. Faktiski FESI un Footwear Coalition nav snieguši pierādījumus par pretējo.

(87) Nepamatotības dēļ arī FESI un Footwear Coalition piezīmes par diskrimināciju ir jānoraida. Tiek atgādināts, ka vienlīdzīgas attieksmes princips ir pārkāpts tad, ja Savienības iestāžu attieksme līdzīgās lietās atšķiras, tādējādi bez šādu atšķirību pamatošanas ar būtiskām objektīvām atšķirībām dažus tirgotājus nostāda nelabvēlīgākā situācijā kā citus (28). Tomēr Komisija tā nerīkojas: lūgdama neatlasītos Ķīnas un Vjetnamas ražotājus eksportētājus iesniegt TER/IR pieprasījumus atkārtotai novērtēšanai, tā ir iecerējusi pret šiem iepriekš neatlasītajiem ražotājiem eksportētājiem īstenot tādu pašu attieksmi kā pret tiem, kas tika atlasīti sākotnējā izmeklēšanā. Turklāt, ņemot vērā, ka pamatregulā šajā ziņā nav noteikts minimālais laikposms, ja atvēlētais laikposms šai vajadzībai ir piemērots un nodrošina personām pietiekamas iespējas savākt (vai atkārtoti savākt) nepieciešamo informāciju, vienlaikus aizsargājot to tiesības uz aizstāvību, diskriminācija nenotiek.

(88) Attiecībā uz argumentiem par pamatregulas 18. panta 1. punktu Komisija vēlas norādīt, ka šajā lietā tā nepiemēroja pamatregulas 18. pantu. Faktiski tā pieņēma attiecīgo ražotāju eksportētāju sniegto informāciju,nenoraidīja to un balstīja novērtējumu uz to. Tas nozīmē, ka nebija vajadzības izmantot pamatregulas 18. panta 4. punktā paredzēto procedūru. Pamatregulas 18. panta 4. punktā paredzēto procedūru izmanto gadījumos, kad Komisija plāno noraidīt konkrētu informāciju, ko sniegusi ieinteresētā persona, un tās vietā izmantot pieejamos faktus.

(89) Vēl viens importētājs, proti, Sino Pro Trading Limited, apgalvo, ka Komisijai nevarēja būt pietiekami daudz laika, lai tikai dažu mēnešu laikā veiktu izmeklēšanu attiecībā uz 600 uzņēmumu iesniegtajiem TER un IR pieprasījumiem, un ka Komisijas veiktajā izmeklēšanā tāpēc nevarētu būt gūti pārliecinoši rezultāti. Bez tam šī persona apgalvo, ka šīs izmeklēšanas rezultāts, t. i., visu novērtēto TER/IR pieprasījumu noraidīšana, norāda, ka Komisijas veiktā izmeklēšana nav objektīva. No otras puses, šī persona apgalvo arī, ka TER/IR pieprasījumi izmeklēti nepietiekami, proti, no sākotnējiem 600 izmeklēšana aptvērusi tikai 70. Turklāt tas pats importētājs apgalvo, ka, ņemot vērā, ka 49.–72. apsvērumā uzņēmumi novērtēti anonīmi, ieinteresētajām personām bija liegts gūtos konstatējumus sasaistīt ar konkrētiem uzņēmumiem. Visbeidzot, šis importētājs apgalvoja, ka izmeklēšana nav veikta attiecībā uz tā piegādātāju, lai gan tas iekļauts šīs regulas II pielikumā, bet šim piegādātājam nosūtīta tikai anketa, bet nav atvēlēts pietiekams termiņš, lai atbildētu.

(90) Attiecībā uz šiem apgalvojumiem Komisija, pirmkārt, paskaidro, ka 600 uzņēmumu nosaukumus tai paziņojuši Vācijas vai Nīderlandes muitas dienesti vai iesnieguši trīs importētāji, kas minēti 29. apsvērumā kā apavu piegādātāji no Ķīnas un Vjetnamas. Kā skaidrots 33. apsvērumā, par lielāko daļu no šiem uzņēmumiem Komisijā nav reģistrēts, ka sākotnējās izmeklēšanas laikā tie būtu iesnieguši TER vai IR pieprasījumu. Komisija bija novērtējusi ievērojamas daļas pārējo uzņēmumu TER un IR pieprasījumus jau iepriekšējā īstenošanā. Šī procedūra ir detalizēti izskaidrota 34.–36. apsvērumā, un attiecīgie uzņēmumi, kā arī attiecīgie tiesību akti ir uzskaitīti šīs regulas IV un VI pielikumā. Arguments, ka Komisija šajā īstenošanā būtu veikusi izmeklēšanu attiecībā uz 600 uzņēmumiem, ir aplams, tāpēc tas ir jānoraida.

(91) Turklāt Komisija precizē, ka Komisija, kā minēts 17. apsvērumā, atsāka šo antidempinga procedūru tieši tajā posmā, kurā notika nelikumība, un tāpēc izvērtēja, vai no 2004. gada 1. aprīļa līdz 2005. gada 31. martam, t. i., izmeklēšanas periodā izmeklēšanā, kuras rezultātā 2006. gadā tika noteikti galīgie antidempinga maksājumi, attiecībā uz attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem dominējuši tirgus ekonomikas apstākļi. Tāpēc Komisija arī nevāca jaunu informāciju, bet novērtējumu balstīja uz TER/IR pieprasījumu, ko šīs izmeklēšanas laikā bija iesniedzis attiecīgais ražotājs eksportētājs. Novērtējuma secinājumi tika izpausti attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem, kam tika dots laiks piezīmju iesniegšanai. Kā izklāstīts 70. apsvērumā, neviens no attiecīgajiem eksportētājiem, ieskaitot piegādātāju Sino Pro Trading Ltd, nesniedza piezīmes par izpausto informāciju.

(92) Visbeidzot, tiek uzsvērts, ka informācija, ko TER/IR pieprasījumos snieguši ražotāji eksportētāji, tiek uzskatīta par konfidenciālu pamatregulas 19. panta nozīmē. Tāpēc, lai ievērotu konfidencialitāti, uzņēmumu nosaukumi ir aizstāti ar numuriem.

(93) Tāpēc visi šie apgalvojumi tiek noraidīti.

Izmeklēšanas atsākšanas juridiskais pamats

(94) FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka Komisija varētu būt pārkāpusi LESD 266. pantu, jo tas nav juridiskais pamats, lai atsāktu izmeklēšanu attiecībā uz pasākumu, kam beidzies termiņš. FESI un Footwear Coalition atkārto arī, ka antidempinga maksājumus ar atpakaļejošu spēku neļauj noteikt LESD 266. pants, uz kuru ir atsauces Tiesas nolēmumā lietā C-458/98P Industrie des poudres sphériques/Padome (29).

(95) Šajā ziņā FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka antidempinga procedūra, kas attiecas uz apavu importu no Ķīnas un Vjetnamas, ir noslēgta 2011. gada 31. martā, beidzoties pasākumu termiņam. Tālab Komisija 2011. gada 16. martāEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja paziņojumu par maksājumu termiņa beigām (30) (“paziņojums par termiņa beigām”), Savienības ražošanas nozare nav nākusi klajā ar apgalvojumu, ka dempings turpinātos, un arī Tiesas spriedums paziņojumu nav atzinis par spēkā neesošu.

(96) Turklāt tās pašas personas apgalvo, ka arī pamatregula nepiešķir Komisijai pilnvaras atkārtoti sākt antidempinga izmeklēšanu.

(97) Šajā kontekstā FESI un Footwear Coalition bez tam apgalvo, ka izmeklēšanas atsākšana un to TER/IR pieprasījumu novērtēšana, kurus iesnieguši Ķīnas un Vjetnamas ražotāji eksportētāji, uz kuriem attiecās sākotnējā izmeklēšana, pārkāpj universālo noilguma vai ierobežojuma principu. Minētais princips ir izklāstīts PTO nolīgumā un pamatregulā, kur noteikts 5 gadu pasākumu termiņš, un Kopienas Muitas kodeksa 236. panta 1. punktā un 221. panta 3. punktā, kur noteikts 3 gadu termiņš, kurā importētāji var pieprasīt antidempinga maksājumu atmaksu, no vienas puses, un valstu muitas dienesti var iekasēt ievedmuitu un antidempinga maksājumu, no otras puses (31). LESD 266. pants nepieļauj atkāpes no šā principa.

(98) Visbeidzot, tiek apgalvots, ka Komisija nav sniegusi pamatojumu vai atsaukusies uz agrāku judikatūru, kas pamatotu LESD 266. panta izmantošanu par juridisko pamatu procedūras atsākšanai.

(99) Attiecībā uz juridiska pamata trūkumu izmeklēšanas atsākšanai Komisija atsaucas uz iepriekš 15. apsvērumā citēto judikatūru, kur teikts, ka tā drīkst atsākt izmeklēšanu tajā posmā, kurā notikusi nelikumība. Katrā ziņā, kā nesen atgādinājis ģenerāladvokāts, LESD 266. pants piešķir Komisijai tiesības rīkoties tā, lai atjaunotu tiesiskumu saskaņā ar to, kas noteikts spriedumā, kurā ir pasludināta tiesību akta spēkā neesamība, kā arī tai ir pienākums padarīt savu rīcību atbilstošu šā sprieduma saturam (32). Lieta Komisija pret McBride and Others (33), uz kuru pamatojas FESI un Footwear Coalition, šajā kontekstā nav piemērojama, jo tajā noteikumi, kas piešķir kompetenci pieņemt aktu (atceltā akta vietā), vairs neietilpst ES tiesībās, savukārt šajā lietā juridiskais pamats ir saglabājies un vienīgā izmaiņa ir tāda, ka kompetence ir piešķirta Komisijai (34).

(100) Attiecībā uz tiesisko paļāvību būtu jāatgādina, ka antidempinga regulas likumība ir jānovērtē, ņemot vērā Savienības tiesību aktu objektīvās normas, nevis lēmumu pieņemšanas praksi, pat ja šāda prakse pastāv (konkrētajā gadījumā tā nepastāv). Tādējādi no Komisijas iepriekšējās prakses, kuras nav, nevar gūt tiesisko paļāvību: ievērojot iedibināto Tiesas judikatūru, tiesisko paļāvību var gūt vienīgi tad, ja iestādes ir devušas konkrētus solījumus, kas ļautu ieinteresētai personai likumīgi secināt, ka Savienības iestādes rīkosies konkrētā veidā (35). Ne FESI, ne Footwear Coalition nav apliecinājis, ka šajā lietā būtu doti šādi solījumi. Tas vēl jo vairāk tā ir tāpēc, ka minētā agrākā prakse neatbilst konkrētās lietas faktiskajai un juridiskajai situācijai, un tās atšķirības var būt izskaidrojamas ar faktiskajām un juridiskajām atšķirībām salīdzinājumā ar konkrēto lietu.

(101) Minētās atšķirības ir šādas. Tiesas konstatētā nelikumība neattiecas uz konstatējumiem par dempingu, kaitējumu un Savienības interesēm un tādējādi arī uz maksājuma noteikšanas principu ne – tā attiecas tikai uz precīzu maksājuma likmi. Iepriekšējās tiesību aktu atcelšanas, uz kurām atsaucas ieinteresētās personas, gluži pretēji, bija saistītas tieši ar konstatējumiem par dempingu, kaitējumu un Savienības interesēm. Tāpēc iestādēm ir ļauts pārrēķināt precīzu nodokļa likmi attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem.

(102) Šajā lietā jo īpaši nebija nepieciešams lūgt papildu informāciju no ieinteresētajām personām. Komisijai toties bija jānovērtē informācija, kas bija iesniegta, bet nebija novērtēta pirms Regulas (EK) Nr. 1472/2006 pieņemšanas. Katrā ziņā, kā norādīts 99. apsvērumā, iepriekšējā prakse citās lietās nav uzskatāma par precīzu un beznosacījuma pamatojumu šai lietai.

(103) Visbeidzot, visas personas, pret kurām ir vērsta procedūra, t. i., attiecīgie ražotāji eksportētāji, kā arī puses tiesvedībā un apvienība, kas pārstāv kādu no šīm personām, tika informētas, izpaužot informāciju par attiecīgajiem faktiem, uz kuru pamata Komisija plāno pieņemt pašreizējo TER/IR novērtējumu. Tādējādi tiek nodrošinātas viņu tiesības uz aizstāvību. Šajā ziņā jo īpaši nepieciešams norādīt, ka nesaistītajiem importētājiem antidempinga procedūrā nav tiesību uz aizstāvību, jo minētā procedūra nav vērsta pret viņiem.

(104) Attiecībā uz apgalvojumu, ka attiecīgo pasākumu termiņš beidzās 2011. gada 31. martā, Komisija neuzskata, ka pasākumu termiņa beigām būtu kāda saistība ar iespēju Komisijai pieņemt jaunu tiesību aktu, lai, izpildot spriedumu, ar kuru sākotnējais akts tiek atcelts, aizstātu atcelto aktu. Saskaņā ar 15. apsvērumā minēto judikatūru administratīvā procedūra būtu jāatsāk tajā posmā, kurā notikusi nelikumība. Komisija atsāka izmeklēšanu tieši tajā posmā, lai novērtētu, vai TER/IR pieprasījumi, kas nebija novērtēti, būtu apmierināmi un paralēli – vai, iespējams, būtu bijusi nosakāma zemāka maksājuma likme (kas savukārt ļautu šiem attiecīgajiem uzņēmumiem vērsties kompetentajos muitas dienestos un pieprasīt pārmaksāto maksājumu atmaksu kopā ar procentiem (36)). Kaut arī ar paziņojumu par termiņa beigām tiek oficiāli izbeigta procedūra, tas nevar būt par pamatu, lai liegtu šiem uzņēmumiem tiesības uz to iesniegto TER/IR pieteikumu izskatīšanu – tiesības, kuras izmeklēšanā bija jāievēro, kā C&J Clark (37) lietā atzinusi Tiesa. Tādējādi 2016. gada 17. martā izmeklēšanā tika atsākta, un tā tiks slēgta ar šo regulu atbilstoši pamatregulas 9. panta 4. punktam.

Kopienas Muitas kodeksa 236. pants.

(105) FESI un Footwear Coalition apgalvo arī, ka procedūra, kas pieņemta, lai atsāktu izmeklēšanu un ar atpakaļejošu spēku noteiktu maksājumu apmēru, ļaunprātīgi izmanto Komisijas pilnvaras un pārkāpj LESD. FESI un Footwear Coalition šajā ziņā apgalvo, ka Komisijai nav pilnvaru rīkoties pretēji Kopienas Muitas kodeksa 236. panta 1. punktam, liedzot antidempinga maksājumu atmaksu. Tie apgalvo, ka valstu muitas dienestiem jāreaģē uz sekām, kas izriet no maksājumu atzīšanas par spēkā neesošiem, un ka tiem vajadzētu arī atmaksāt antidempinga maksājumus, ko Tiesa atzinusi par spēka neesošiem.

(106) Šajā ziņā FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka pamatregulas 14. panta 3. punkts neļauj Komisijai atkāpties no Kopienas Muitas kodeksa 236. panta, jo abi ir viena līmeņa tiesību akti un pamatregulu nevar uzskatīt par Kopienas Muitas kodeksa lex specialis.

(107) Turklāt tās pašas personas turpina, ka pamatregulas 14. panta 3. punkts neatsaucas uz Kopienas Muitas kodeksa 236. pantu un ka tajā tikai noteikts, ka Komisija var pieņemt īpašus noteikumus, nevis atkāpes no Kopienas Muitas kodeksa.

(108) Lai atbildētu uz šādu apgalvojumu, svarīgi uzsvērt, ka pamatregulas 14. panta 1. punkts noteikumus, kas reglamentē Savienības tiesību aktus muitas jomā, nedara automātiski piemērojamus individuālo antidempinga maksājumu noteikšanai (38). Toties pamatregulas 14. panta 3. punkts dod Savienības iestādēm tiesības, ja tas ir nepieciešami un lietderīgi, pārņemt un noteikt par piemērojamiem noteikumus, kas reglamentē Savienības tiesību aktus muitas jomā (39).

(109) Lai pārņemtu noteikumus, nav nepieciešams pilnībā piemērot visus noteikumus, kas ietilpst Savienības tiesību aktos muitas jomā. Pamatregulas 14. panta 3. punktā skaidri paredzēti īpaši noteikumi attiecībā uz izcelsmes koncepcijas kopējo definīciju, kas ir labs piemērs tam, kā tiek pieļauta atkāpe no Savienības tiesību aktiem muitas jomā. Atkāpes pamatā ir tas, ka Komisija izmanto pilnvaras, kas izriet no pamatregulas 14. panta 3. punkta, un lūdz valstu muitas dienestus uz laiku neveikt atmaksu. Tas nemazina valstu muitas dienestu ekskluzīvo kompetenci attiecībā uz strīdiem, kas saistīti ar muitas parādu: pilnvaras pieņemt lēmumus paliek dalībvalstu muitas dienestiem. Pamatojoties uz secinājumiem, ko par TER un IR pieprasījumiem izdarījusi Komisija, dalībvalstu muitas dienesti joprojām lemj, vai būtu jāpiešķir atmaksa.

(110) Tādējādi, kaut arī Savienības tiesību akti muitas jomā tik tiešām neļauj likt šķēršļus kļūdaini samaksāto muitas nodokļu atmaksai, attiecībā uz antidempinga maksājumu atmaksu nevar nākt klajā ar šādu pārsteidzīgu paziņojumu. Tādējādi un ņemot vērā principiālo nepieciešamību aizsargāt Savienības pašu resursus nonepamatotiem atmaksas pieprasījumiem un saistītajām grūtībām, ko tas varētu radīt, veicot nepamatotas atmaksas pēc tam, Komisijai uz laiku ir bijis jāatkāpjas no Savienības tiesību aktiem muitas jomā, izmantojot pilnvaras, kas izriet no pamatregulas 14. panta 3. punkta.

Juridiskā pamatojuma trūkums

(111) FESI un Footwear Coalition apgalvo arī, ka, pārkāpjot LESD 296. pantu, Komisija nav sniegusi atbilstošu pamatojumu un nav norādījusi juridisko pamatu maksājumu atkārtotai noteikšanai ar atpakaļejošu spēku un tādējādi arī liegumam importētājiem, uz kuriem attiecas šī īstenošana, saņemt veikto maksājumu atmaksu. FESI un Footwear Coalition attiecīgi apgalvo, ka Komisija pārkāpusi ieinteresēto personu tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

(112) Arī SIEMES, viens no importētājiem, kas sniedza piezīmes par izpausto informāciju, apgalvo, ka Komisijas īstenošanas regulai nav atbilstoša pamatojuma, tāpēc ar to tiek pārkāpts LESD 296. pants, tomēr šo apgalvojumu sīkāk nepaskaidro. Pamatojot savu apgalvojumu, šī persona atsaucas uz spriedumu lietā T-310/12 Yuanping Changyuan Chemicals/Padome (40).

(113) Komisija uzskata, ka plašais pamatojums, kas sniegts vispārīgajā informācijas izpaušanas dokumentā un šajā regulā, ieskaitot šīs regulas juridiskā pamata norādi, pienācīgi pamato šo regulu.

Tiesiskā paļāvība

(114) Turklāt FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka to pasākumu labošana ar atpakaļejošu spēku, kuriem beidzies termiņš, pārkāpj tiesiskās paļāvības aizsardzības principu. FESI apgalvo, ka, pirmkārt, ieinteresētās personas, ieskaitot importētājus, bija guvušas apliecinājumu, ka pasākumu termiņš beidzas 2011. gada 31. martā, un, ņemot vērā laiku, kas pagājis kopš sākotnējās izmeklēšanas, ieinteresētajām personām ir tiesības pamatoti paļauties uz to, ka sākotnējā izmeklēšana netiks atsākta no jauna. Līdzīgā kārtā Ķīnas un Vjetnamas ražotājiem eksportētājiem bijušas tiesības tiesiski paļauties uz to, ka TER/IR pieprasījumus, ko tie iesniedza sākotnējā izmeklēšanā, Komisija vairs neizskatīs tikai tāpēc vien, ka šie pieprasījumi netika novērtēti triju mēnešu termiņā, kas bija piemērojams sākotnējā izmeklēšanā.

(115) Attiecībā uz ieinteresēto personu tiesisko paļāvību, ka antidempinga pasākumiem ir beidzies termiņš un izmeklēšana vairs netiks atsākta, tiek norādīts, ka 104. apsvērumā šie argumenti ir detalizēti aplūkoti.

(116) Attiecībā uz Ķīnas un Vjetnamas ražotāju eksportētāju tiesisko paļāvību uz to, ka to iesniegtie TER/IR pieprasījumi netiks izskatīti, tiek izdarīta atsauce uz 99. apsvērumu, kur šis jautājums aplūkots, ņemot vērā Tiesas judikatūru šajā jautājumā.

Nediskriminēšanas princips

(117) FESI un Footwear Coalition piebilst, ka antidempinga pasākumu noteikšana ar atpakaļejošu spēku uzskatāma par i) minēto importētāju diskrimināciju pretstatā importētājiem, uz kuriem attiecas 6. apsvērumā minēto spriedumu Brosmann un Aokang lietās īstenošana un kuriem tika atmaksāti tie maksājumi par apavu importu, ko veikuši pieci ražotāji eksportētāji, uz kuriem attiecas minētie spriedumi, kā arī ii) to ražotāju eksportētāju diskrimināciju, uz kuriem attiecas pašreizējā īstenošana, pretstatā pieciem ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecas spriedumu Brosmann un Aokang lietās īstenošana un kuriem netika noteikti maksājumi saskaņā ar Īstenošanas lēmumu 2014/149/ES.

(118) Attiecībā uz apgalvojumu par diskrimināciju Komisija vispirms atgādina 87. apsvērumā izklāstītās prasības, kas attiecas uz diskrimināciju.

(119) Turklāt tā norāda, ka atšķirība starp importētājiem, uz kuriem attiecas pašreizējā īstenošana, un importētājiem, uz kuriem attiecas spriedumu īstenošana Brosmann un Aokang lietās, ir tāda, ka pēdējie minētie nolēma Vispārējā tiesā apstrīdēt Regulu (EK) Nr. 1472/2006, savukārt pirmie minētie tā nerīkojās.

(120) Savienības iestādes pieņemts lēmums, ko tā adresāts nav apstrīdējis LESD 263. panta sestajā daļā noteiktajā termiņā, attiecībā uz viņu kļūst galīgs. Minētais noteikums jo īpaši balstīts uz apsvērumu, ka termiņi, kuros notiek tiesvedība, ir paredzēti tam, lai nodrošinātu juridisko noteiktību, nepieļaujot to, ka Savienības pasākumus, no kuriem rodas juridiskas sekas, var apstrīdēt bezgalīgi (41).

(121) Šāds Savienības tiesību procesuālais princips neizbēgami rada divas grupas: tie, kas apstrīdējuši Savienības pasākumu un, iespējams, rezultātā nonākuši izdevīgākā stāvoklī (kā Brosmann un pārējie četri ražotāji eksportētāji), un tie, kas šādi nav rīkojušies. Tomēr tas nenozīmē, ka Komisijas attieksme pret abām grupām nav bijusi vienlīdzīga un tā pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu. Atzinums, ka persona pieder pie otrās grupas tāpēc, ka tā apzināti lēmusi neapstrīdēt Savienības pasākumu, nenozīmē šīs grupas diskrimināciju.

(122) Tādējādi visas ieinteresētās personas var jebkurā laikā izmantot tiesību aizsardzību Savienības tiesās.

(123) Attiecībā uz apgalvojumu par to ražotāju eksportētāju diskrimināciju, uz kuriem attiecas šī īstenošana un kuriem pēc Īstenošanas lēmuma 2014/149/ES pieņemšanas netika piemērots maksājums, būtu jānorāda, ka Padomes lēmums atkārtoti nenoteikt maksājumus, tika nepārprotami pieņemts attiecībā uz konkrētiem apstākļiem konkrētā situācijā laikā, kad Komisija iesniedza priekšlikumu atkārtoti noteikt minētos maksājumus, un jo īpaši tas pamatojās uz to, ka attiecīgie antidempinga maksājumi jau bija atmaksāti un to, ka pēc tam, kad tika pieņemti spriedumi Brosmann un Aokang lietās, sākotnējais paziņojums par parādu konkrētajam parādniekam tika atsaukts. Padome uzskatīja, ka atmaksa attiecīgajiem importētājiem radījusi tiesisko paļāvību. Ņemot vērā, ka citiem importētājiem salīdzināma atmaksa netika veikta, tie nav salīdzināmā situācijā ar importētājiem, uz kuriem attiecas Padomes lēmums.

(124) Katrā ziņā, ņemot vērā konkrētos lietas apstākļus, no fakta, ka Padome izvēlējusies rīkoties noteiktā veidā, nevar izrietēt pienākums Komisijai īstenot kādu citu spriedumu tieši tādā pašā veidā.

Komisijas kompetence noteikt galīgos antidempinga pasākumus

(125) Turklāt FESI un Footwear Coalition apgalvo, ka šīs sprieduma īstenošanas ietvaros Komisija nav kompetenta pieņemt regulu, ar ko nosaka antidempinga maksājumu ar atpakaļejošu spēku, un ka šāda kompetence vienmēr ir Padomei. Šis apgalvojums balstīts uz argumentu, ka tad, ja izmeklēšanu atsāktu tajā posmā, kurā notikusi nelikumība, būtu piemērojami tie paši noteikumi, kuri bija piemērojami sākotnējās izmeklēšanas laikā, kad Padome pieņēma galīgos pasākumus. Minētās personas apgalvo, kas saskaņā ar 3. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. janvāra Regulā (ES) 37/2014, ar ko attiecībā uz konkrētu pasākumu pieņemšanas procedūrām groza konkrētas regulas saistībā ar kopējo tirdzniecības politiku (saukta arī par “Kopoto regulu I”) (42) jauna lēmumu pieņemšanas procedūra kopējās tirdzniecības politikas jomā neattiecas uz šo konkrēto kontekstu, jo pirms Kopotās regulas I stāšanās spēkā Komisija i) aktu (pagaidu regulu) jau bija pieņēmusi, ii) bija sāktas uz pabeigtas konsultācijas, kas nepieciešamas saskaņā ar Padomes 1995. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, un iii) Komisija jau bija pieņēmusi priekšlikumu Padomes regulai, ar ko pieņem galīgos pasākumus. Pamatojoties uz minēto, šīs personas secina, ka būtu jāpiemēro lēmumu pieņemšanas procedūras, kas izmantotas, pirms stājās spēkā Kopotā regula I.

(126) Taču apgalvojums koncentrējas uz izmeklēšanas sākšanas dienu (kas tik tiešām ir nozīmīga saistībā ar citiem būtiskiem grozījumiem pamatregulā), bet nenorāda, ka Regulā (ES) Nr. 37/2014 izmantots citāds kritērijs (proti, procedūras sākšana pasākumu pieņemšanai). FESI un Footwear Coalition nostāja tāpēc balstīta uz Regulas (ES) Nr. 37/2014 pārejas noteikuma nepareizu interpretāciju.

(127) Patiešām, ņemot vērā norādi uz “pasākumu pieņemšanai sāktajām procedūrām”, kas iekļauta 3. pantā Regulai (ES) Nr. 37/2014, kurā izklāstīti pārejas noteikumi attiecībā uz izmaiņām lēmumu pieņemšanas procedūrās antidempinga pasākumu pieņemšanai, un ņemot vērā termina “procedūra” nozīmi pamatregulā, attiecībā uz izmeklēšanu, kura sākta pirms Regulas (ES) Nr. 37/2014 stāšanās spēkā, bet kurā Komisija, lai pieņemtu pasākumus, pirms tie stājas spēkā, nebija apspriedusies ar attiecīgo komiteju, jaunie noteikumi attiecas uz procedūru minēto antidempinga pasākumu pieņemšanai. Tas pats attiecas uz procedūrām gadījumos, kad pasākumi noteikti, pamatojoties uz vecajiem noteikumiem, un tiek pārskatīti, vai uz tādiem pasākumiem, kad, pamatojoties uz vecajiem noteikumiem, noteikti pagaidu maksājumi, bet, stājoties spēkā Regulai (ES) Nr. 37/2014, galīgo pasākumu pieņemšanas procedūra vēl nav sākta. Citiem vārdiem, Regula (ES) Nr. 37/2014 attiecas uz “pieņemšanas procedūru”, nevis visu konkrētās izmeklēšanas vai pat procedūras periodu.

(128) Apstrīdētā regula tika pieņemta 2006. gadā. Šajā procedūrā piemērojamais attiecīgais tiesību akts ir Regula (ES) 2016/1036. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

(129) Savukārt Clarks et al, pirmkārt, apgalvo, ka nav juridiskā pamata, lai Komisija izmeklētu TER/IR pieprasījumus, ko sākotnējā izmeklēšanā bija iesnieguši ražotāji eksportētāji. Clarks et al apgalvo, ka procedūra, kas tika pabeigta 2011. gada 31. martā, beidzoties pasākumu termiņam, ar spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 netika atzīta par spēkā neesošu, tāpēc to nevar atsākt.

(130) Atbildot uz šo piezīmi, Komisija atsaucas uz skaidrojumu, kas sniegts 99.–104. apsvērumā.

(131) Otrkārt, Clarks et al apgalvo, ka ar šo procedūru tiek pārkāpts atpakaļejoša spēka neesamības un juridiskās noteiktības princips, kas noteikti pamatregulas 10. pantā. Turklāt SIEMES, vēl viens apavu importētājs, līdzīgi apgalvo, ka nav juridiskā pamata ar atpakaļejošu spēku noteikt antidempinga maksājumus, un atsaucas uz judikatūru, proti, lietu C-458/98 P Industrie des poudres sphériques/Padome (43), un Komisijas iepriekšējo praksi šajā ziņā.

(132) Saistībā ar apgalvojumu par atpakaļejošu spēku, kas balstīts uz pamatregulas 10. pantu un PTO Antidempinga nolīguma (“PTO AN”) 10. pantu, pamatregulas 10. panta 1. punktā, kura teksts atbilst PTO AN 10.1. pantam, noteikts, ka pagaidu pasākumus galīgos antidempinga maksājumus piemēro tikai tiem ražojumiem, kas tiek laisti brīvā apgrozībā pēc tam, kad ir stājies spēkā pasākums, kas pieņemts, ievērojot attiecīgi pamatregulas 7. panta 1. punktu vai 9. panta 4. punktu. Šajā gadījumā konkrētie antidempinga maksājumi tiek piemēroti tikai tiem ražojumiem, kuri laisti brīvā apgrozībā pēc tam, kad bija stājusies spēkā pagaidu un apstrīdētā (galīgā) regula, kas pieņemta, ievērojot attiecīgi pamatregulas 7. panta 1. punktu un 9. panta 4. punktu. Taču pamatregulas 10. panta 1. punkta nozīmē atpakaļejošs spēks attiecināms tikai uz situāciju, kurā preces laistas brīvā apgrozībā pirms pasākumu ieviešanas, kā tas redzams minētā noteikuma tekstā, kā arī pamatregulas 10. panta 4. punktā paredzētajā izņēmumā.

(133) Komisija arī norāda, ka šajā gadījumā nav pārkāpts ne atpakaļejoša spēka neesamības, ne juridiskās noteiktības princips, ne tiesiskā paļāvība.

(134) Ciktāl ir runa par atpakaļejošu spēku, tad, novērtējot, vai pasākumam ir atpakaļejošs spēks, Tiesas judikatūrā šai sakarā izšķir jauna noteikuma piemērošanu situācijai, kas ir kļuvusi galīga (tā tiek dēvēta arī par pastāvošu vai pilnīgi pabeigtu juridisku situāciju), un situācijai, kura ir sākusies, pirms jaunais noteikums ir stājies spēkā, bet kura vēl nav galīga (tā tiek dēvēta arī par pagaidu situāciju).

(135) Šajā lietā attiecīgo ražojumu importam, kas noticis laikposmā, kurā tika piemērota Regula (EK) Nr. 1472/2006, piemērojamā situācija vēl nav kļuvusi galīga, jo apstrīdētās regulas atcelšanas rezultātā šiem ražojumiem piemērojamie antidempinga maksājumi vēl nav galīgi noteikti. Vienlaikus, publicējot paziņojumu par procedūras sākšanu un pagaidu regulu, apavu importētāji tika brīdināti, ka šādu maksājumu var noteikt. Savienības tiesu judikatūrā ir iedibināts, ka uzņēmējiem nav tiesiskās paļāvības, līdz iestādes ir pieņēmušas tiesību aktu, ar ko izbeidz administratīvo procedūru un kas ir kļuvis galīgs.

(136) Šī regula paredz, ka to nekavējoties piemēro pašreizējās procesā esošas situācijas sekām nākotnē. Valstu muitas dienesti ir iekasējuši maksājumus par apaviem. Atmaksas pieprasījumu dēļ, par kuriem vēl nav pieņemts galīgais lēmums, situācija uzskatāma par procesā esošu situāciju. Šajā regulā ir noteikta minētajam importam piemērojamā maksājuma likme, un tāpēc tā regulē procesā esošas situācijas sekas nākotnē.

(137) Katrā ziņā, pat ja būtu notikusi piemērošana ar atpakaļejošu spēku Savienības tiesību nozīmē, kas tā nav, šāda piemērošana ar atpakaļejošu spēku būtu pamatota tālāk izklāstītā iemesla dēļ.

(138) Savienības tiesību materiālās normas var piemērot situācijām, kas ir pastāvējušas pirms šo normu stāšanās spēkā, ciktāl no šo normu noteikumiem, mērķiem vai vispārējās shēmas ir nepārprotams, ka minētajām normām šāds spēks ir jāpiešķir. Jo īpaši lietā C-337/88 Società agricola fattoria alimantare (SAFA) Tiesa lēma: “[L]ai gan vispārīgijuridiskās noteiktības princips neļauj Kopienu pasākumam stāties spēkā, pirms šis pasākums ir publicēts, var pieļaut izņēmuma gadījumus tad, ja tas nepieciešams mērķa sasniegšanai un ja tiek pienācīgi ievērota iesaistīto personu tiesiskā paļāvība” (44).

(139) Šajā lietā mērķis ir ievērot Komisijas pienākumu atbilstoši LESD 266. pantam. Tā kā 12. apsvērumā minētajos spriedumos Tiesa konstatēja nelikumību tikai saistībā ar piemērojamās maksājuma likmes noteikšanu, nevis pasākumu noteikšanu vispār (tas ir, attiecībā uz secinājumiem par dempingu, kaitējumu, cēloņsakarību un Savienības interesēm), attiecīgie ražotāji eksportētāji nevarēja tiesiski paļauties, ka netiks noteikti galīgie antidempinga pasākumi. Tādējādi pasākumu noteikšanu, pat ja tā būtu ar atpakaļejošu spēku, kas tā nav, nevar uzskatīt par tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu.

(140) Treškārt, Clarks et al apgalvo, ka antidempinga maksājuma atkārtota noteikšana septiņdesmit attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem nozīmētu diskrimināciju un LESD 266. panta pārkāpumu, jo pēc spriedumiem Brosmann un Aokang lietās antidempinga maksājums netika noteikts atkārtoti.

(141) Šāds apgalvojums nav pamatots. Importētāji, kas importējuši no Brosman un pārējiem četriem ražotājiem eksportētājiem, kurus skar spriedums lietās C-247/10 P un C-249/10 P, atrodas citā faktiskajā un juridiskajā situācijā, jo to ražotāji eksportētāji nolēma apstrīdēt apstrīdēto regulu un tiem tika atmaksāti to veiktie maksājumi, tādējādi tos aizsargā Kopienas Muitas kodeksa 221. panta 3. punkts. Attiecībā uz citiem nav bijis nedz šādas apstrīdēšanas, nedz šādas atmaksas. Šajā sakarā sk. arī 118.–122. apsvērumu.

(142) Ceturtkārt, Clarks et al apgalvo, ka šīs izmeklēšanas rezultātā pieļauti vairāki procesuāli pārkāpumi. Vispirms tiek apgalvots, ka attiecīgie ražotāji eksportētāji, iespējams, vairs nevar sniegt jēgpilnas piezīmes vai iesniegt papildu pierādījumus, lai pamatotu savus TER/IR pieprasījumus, kurus tie bija iesnieguši pirms vairākiem gadiem. Piemēram, iespējams, uzņēmumu vairs nav vai nav pieejami attiecīgie dokumenti.

(143) Bez tam Clarks et al apgalvo, ka, pretēji sākotnējai izmeklēšanai, Komisijas noteiktie pasākumi de facto un de jure skar tikai importētājus, savukārt tiem nav līdzekļu, lai gan tie nevar dot jēgpilnu ieguldījumu un nevar pieprasīt, lai piegādātāji sadarbojas ar Komisiju.

(144) Komisija norāda, ka pamatregulā nekur nav prasīts, lai Komisija eksportētājiem uzņēmumiem, kuri pieprasa TER/IR, sniegtu iespēju papildināt trūkstošos faktus. Faktiski un kā izklāstīts 88. apsvērumā, pierādīšanas pienākums ir ražotājam, kurš vēlas iegūt TER/IR atbilstoši pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam. Tiesības tikt uzklausītam attiecas uz minēto faktu novērtējumu, bet neietver tiesības papildināt trūkstošu informāciju. Pretējā gadījumā ražotājs eksportētājs varētu bezgalīgi pagarināt novērtēšanas procesu, iesniedzot informāciju pa daļām.

(145) Šai sakarā tiek atgādināts, ka Komisijai nav pienākuma prasīt ražotājam eksportētājam, lai tas papildina TER/IR pieprasījumu. Kā minēts 84. apsvērumā, Komisija var veikt novērtējumu, pamatojoties uz ražotāja eksportētāja iesniegto informāciju. Katrā ziņā minētie ražotāji eksportētāji nav apstrīdējuši Komisijas veikto TER/IR pieprasījumu novērtējumu, un tie nav arī norādījuši, uz kuriem dokumentiem vai cilvēkiem tie vairs nevar atsaukties. Tāpēc šis apgalvojums ir tik abstrakts, ka iestādes nevar ņemt vērā šīs grūtības, veicot TER/IR pieprasījumu novērtējumu. Minētais arguments ir balstīts uz pieņēmumu un nav pamatots ar precīzām norādēm par to, kuri dokumenti un cilvēki vairs nav pieejami, kā arī par to, kāda ir šo dokumentu un cilvēku nozīme TER/IR pieprasījumu novērtēšanā, tāpēc šis arguments tiek noraidīts.

(146) Attiecībā uz apgalvojumu, ka importētājam nav iespējas dot jēgpilnu ieguldījumu, Komisija norāda uz šādiem aspektiem: pirmkārt, importētāji nevar izmantot tiesības uz aizstāvību, jo antidempinga pasākums nav vērsts pret tiem, bet gan pret ražotājiem eksportētājiem. Otrkārt, tiem bija iespēja izteikt piezīmes par šo jautājumu jau administratīvās procedūras laikā pirms apstrīdētās regulas pieņemšanas. Treškārt, ja importētāji uzskatīja, ka šajā ziņā ir izdarīts pārkāpums, viņiem vajadzēja veikt nepieciešamos līgumā paredzētos pasākumus ar saviem piegādātājiem, lai nodrošinātu, ka ir pieejama nepieciešamā dokumentācija. Tāpēc apgalvojums tiek noraidīts.

(147) Piektkārt, Clarks et al apgalvo, ka Komisija nav pārbaudījusi, vai antidempinga maksājumu noteikšana būtu Savienības interesēs, un apgalvo, ka pasākumi būtu pretrunā Savienības interesēm, jo i) ar pasākumiem jau bija panākta paredzētā ietekme, kad tos noteica pirmoreiz; ii) pasākumi nenodrošinātu papildu ieguvumus Savienības ražošanas nozarei; iii) pasākumi neietekmētu ražotājus eksportētājus un iv) pasākumi radītu būtiskas izmaksas importētājiem Savienībā.

(148) Šī lieta attiecas tikai uz TER/IR pieprasījumiem, jo tas ir vienīgais posms, kurā Savienības tiesās ir konstatēta juridiska kļūda. Attiecībā uz Savienības interesēm joprojām pilnībā ir spēkā novērtējums Regulā (EK) Nr. 1472/2006. Turklāt šis pasākums ir pamatots ar Savienības finanšu interešu aizsardzību.

(149) Sestkārt, Clarks et al apgalvo, ja atkārtoti tiktu noteikts antidempinga maksājums, to vairs nevarētu iekasēt, jo ir beidzies Kopienas Muitas kodeksa 221. panta 3. punktā (tagad Savienības Muitas kodeksa 103. panta 1. punktā) noteiktais noilguma termiņš. Clarks et al apgalvo, ka šī situācija ir uzskatāma par Komisijas pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu.

(150) Komisija atgādina, ka saskaņā ar Kopienas Muitas kodeksa 221. panta 3. punktu/Savienības Muitas kodeksa 103. panta 1. punktu noilguma termiņu nepiemēro, ja saskaņā ar Kopienas Muitas kodeksa 243. pantu/Savienības Muitas kodeksa 44. panta 2. punktu ir iesniegta pārsūdzība, kā tas ir noticis visās konkrētajās lietās, kuras attiecas uz pārsūdzībām, pamatojoties uz Kopienas Muitas kodeksa 236. pantu/Savienības Muitas kodeksa 119. pantu. Pārsūdzību Savienības Muitas kodeksa 103. panta 3. punkta nozīmē, ievērojot skaidrojumu tās pašas regulas 44. panta 2. punktā, var izmantot, sākot ar tāda lēmuma sākotnējo apstrīdēšanu, kuru pieņēmuši valstu muitas dienesti, kas uzliek nodokļus, un beidzot ar galīgo spriedumu, ko izdevusi valsts tiesa, vajadzības gadījumā ietverot atsauci un prejudiciālu nolēmumu. Triju gadu termiņš tādējādi tiek apturēts, sākot no dienas, kad iesniegta apstrīdēšanas prasība.

(151) Visbeidzot, Clarks et al apgalvo, ka pēc tam, kad 2016. gada 11. decembrī zaudēja spēku 15. panta a) punkta ii) apakšpunkts Protokolā par Ķīnas pievienošanos PTO, Komisija, lai noteiktu normālo vērtību Ķīnas ražotājiem eksportētājiem, vairs nevar izmantot to pašu metodiku, kas izmantota sākotnējā izmeklēšanā (t. i., analogās valsts metodiku, kas aprakstīta pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktā).

(152) Apstrīdētā regula tika pieņemta 2006. gadā. Šajā procedūrā piemērojamais attiecīgais tiesību akts ir Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regula (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

(153) Bez tam SIEMES apgalvo, ka procedūras ilgums attiecībā pret tā atmaksas pieprasījuma izskatīšanas ilgumu, ko tas iesniedzis Vācijas muitas dienestiem, pārkāpj tiesības uz labu pārvaldību, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā. Pirmkārt, Komisija norāda, ka lēmumi par antidempinga maksājumu atmaksu ietilpst dalībvalstu muitas dienestu kompetencē. Otrkārt, Komisija, vadoties pēc informācijas, ko tai sniedzis SIEMES, saprot, ka 2012. gada 19. marta atmaksas pieprasījums tika noraidīts, jo spriedums, uz kura pamata tika iesniegts atmaksas pieprasījums, attiecas tikai uz Brosmann un Aokang. Spriedums nav piemērojams citiem ražotājiem eksportētājiem Ķīnā un Vjetnamā. Tikai 2016. gada 4. februārī Tiesa apvienotajās lietās C-659/13 C & J Clark International Limited un C-34/14 Puma SE pasludināja apstrīdēto regulu par spēkā neesošu attiecībā uz visiem attiecīgā ražojuma ražotājiem eksportētājiem (sk. 12. apsvērumu). Tikai tad Tiesas spriedums, ko tā ar 2016. gada 7. septembra vēstuli attiecīgi paziņoja Vācijas muitas dienestiem, kļuva piemērojams uzņēmumam SIEMES. Kā aprakstīts 18.–38. apsvērumā, Komisija īstenoja spriedumu attiecībā pret zināmu skaitu ražotāju eksportētāju, kā arī attiecībā uz importētājiem, kas Vācijas muitas dienestiem iesniedza atmaksas pieprasījumus. Konkrēti, attiecībā uz importu, par ko iesniegti atmaksas pieprasījumi, par kuriem Vācijas muitas dienesti informējuši Komisiju saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) 2016/223 1. pantu (atsauce uz 30. apsvērumu), Komisija ir pilnība ievērojusi astoņu mēnešu termiņu, kas īstenošanai noteikts minētās regulas 1. panta 2. punktā. Tādējādi Komisija nepieņem argumentu, ka šajā procedūrā pārkāpts labas pārvaldības princips. Tāpēc šis apgalvojums tiek noraidīts.

D. SECINĀJUMI

(154) Ņemot vērā sniegtās piezīmes un to analīzi, Komisija secina, ka Ķīnai un Vjetnamai piemērojamais atlikušais antidempinga maksājums, proti, attiecīgi 16,5 % un 10 %, būtu jānosaka atkārtoti attiecībā uz laika posmu, kurā bija piemērojama apstrīdētā regula.

(155) Kā minēts 28. apsvērumā, Komisija apturēja Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/423 III pielikumā uzskaitīto uzņēmumu novērtēšanu, līdz importētājs, kas no valsts muitas dienestiem pieprasa atmaksu, paziņo Komisijai tā/to ražotāja(-u) eksportētāja(-u) nosaukumu un adresi, no kura(-iem) attiecīgie tirgotāji pirkuši apavus, vai, ja minētajā laikā nav saņemta atbilde, līdz beidzas termiņš, ko šīs informācijas sniegšanai noteikusi Komisija.

(156) Regulas (ES) 2017/423 3. pantā Komisija arī deva rīkojumu attiecīgajiem valstu muitas dienestiem neatmaksāt iekasētos muitas nodokļus, līdz Komisija pabeidz attiecīgo TER/IR pieprasījumu novērtēšanu.

(157) Rezultātā, kā minēts 29. apsvērumā, Pentland Brands Ltd, Puma UK Ltd un Deichmann Shoes UK Ltd pieteicās un norādīja savus piegādātājus. Komisija analizēja TER/IR pieprasījumus, ko iesnieguši šajā regulā noradītie piegādātāji. Rezultātā Komisija pabeidza Regulas (ES) 2017/423 III pielikumā uzskaitīto uzņēmumu situācijas novērtēšanu. Tādējādi par Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/423 III pielikumā uzskaitītajiem uzņēmumiem Komisijai nav informācijas, ka tie sākotnējā izmeklēšanā būtu iesnieguši TER/IR pieprasījuma veidlapu. Tāpēc šo importētāju iesniegtie attiecīgie atmaksas pieprasījumi nebūtu jāapmierina, jo apstrīdētā regula nav atcelta attiecībā uz tiem. Ērtības labad Komisija Regulas (ES) 2017/423 III pielikumu iekļāvusi šīs regulas VI pielikumā.

E. INFORMĀCIJAS IZPAUŠANA

(158) Attiecīgie ražotāji eksportētāji, importētāji, uz kuriem attiecas Vācijas un Nīderlandes muitas dienestu paziņojums, importētāji, kas pieteicās, sniedzot attiecīgo Ķīnā un/vai Vjetnamā esošo piegādātāju nosaukumu un adresi, kā arī visas pārējās personas, kuras pieteicās, tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata tika paredzēts ierosināt atkārtoti noteikt galīgo antidempinga maksājumu 70 attiecīgo ražotāju eksportētāju veiktajam eksportam. Tiem tika dots laiks, kurā tie pēc informācijas izpaušanas varēja iesniegt apsvērumus.

(159) Šī regula ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar Regulas (ES) 2016/1036 15. panta 1. punktu,

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

1. pants

1. Ar šo nosaka galīgo antidempinga maksājumu Regulas (EK) Nr. 1472/2006 un Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1294/2009 piemērošanas laika posmā veiktam tādu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas vai mākslīgās [kompozītās] ādas virsa, izņemot sporta apavus, apavus, kuru ražošanā izmantotas īpašas tehnoloģijas, čības un citus telpās valkājamus apavus un apavus ar aizsargplāksnīti purngalā, kurus ražo šīs regulas II pielikumā uzskaitītie ražotāji eksportētāji un kurus klasificē ar KN kodiem 6403 20 00, ex 6403 30 00 (45), ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 un ex 6405 10 00 (46). Taric kodi ir uzskaitīti šīs regulas I pielikumā.

2. Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

— “sporta apavi” ir apavi nozīmē, kas lietota Komisijas Regulas (EK) Nr. 1719/2005 I pielikuma 64. nodaļas 1. piezīmē par apakšpozīcijām (47),

— “apavi, kuru ražošanā izmantotas īpašas tehnoloģijas”, ir apavi, kuru CIF cena par vienu pāri nav mazāka kā EUR 7,5, kurus izmanto sporta nodarbībās, kuros ir vienkārtas vai vairākkārtu formētas zoles, kas nav pildītas, izgatavotas no sintētiskiem materiāliem, kuri īpaši paredzēti vertikālu un sānu kustību triecienu amortizēšanai, un ar tādām tehniskām iezīmēm kā, piemēram, hermētiskas ieliekamas zolītes, kas pildītas ar gāzi vai šķidrumu, mehāniskām sastāvdaļām, kas absorbē vai neitralizē triecienu, vai ar tādiem materiāliem kā zema blīvuma polimēri, un kurus klasificē ar KN kodiem ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98,

— “apavi ar aizsargplāksnīti purngalā” ir apavi, kuru purngalā iestrādāta aizsargplāksnīte ar triecienizturību vismaz 100 džouli (48) un kurus klasificē ar KN kodiem: ex 6403 30 00 (49), ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 un ex 6405 10 00,

— “čības un citi telpās valkājami apavi” ir apavi, kurus klasificē ar KN kodu ex 6405 10 00.

3. Galīgā antidempinga maksājuma likme, kas piemērojama to ražojumu neto cenai ar piegādi līdz Savienības robežai pirms nodokļu nomaksas, kuri minēti 1. punktā un kurus ražo šīs regulas II pielikumā uzskaitītie ražotāji eksportētāji, attiecīgajiem Ķīnas ražotājiem eksportētājiem ir 16,5 % un attiecīgajam Vjetnamas ražotājam eksportētājam – 10 %.

2. pants

Galīgi iekasē summas, kas nodrošinātas ar pagaidu antidempinga maksājumu atbilstoši Regulai (EK) Nr. 553/2006. Nodrošinātās summas, kas pārsniedz galīgo antidempinga maksājumu likmi, atmaksā.

3. pants

Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 2017. gada 4. decembrī Komisijas vārdā – priekšsēdētājs Jean-Claude JUNCKER

(1) OV L 176, 30.6.2016., 21. lpp.

(2) OV L 98, 6.4.2006., 3. lpp.

(3) Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 6.10.2006., 1. lpp.).

(4) Padomes 2008. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 388/2008, ar ko galīgos antidempinga pasākumus, kas ar Regulu (EK) Nr. 1472/2006 noteikti tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, paplašina un attiecina uz tāda paša ražojuma importu, kas nosūtīts no Makao īpašās pārvaldes apgabala un ir deklarēts vai nav deklarēts kā Makao īpašās pārvaldes apgabala izcelsmes ražojums (OV L 117, 1.5.2008., 1. lpp.).

(5) OV C 251, 3.10.2008., 21. lpp.

(6) Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar [Padomes] Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā (OV L 352, 30.12.2009., 1. lpp.).

(7) OV C 295, 11.10.2013., 6. lpp.

(8) Padomes 2014. gada 18. marta Īstenošanas lēmums 2014/149/ES, ar ko noraida priekšlikumu Īstenošanas regulai, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd un Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (OV L 82, 20.3.2014., 27. lpp.).

(9) OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp.

(10) OV C 106, 21.3.2016., 2. lpp.

(11) Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 6.3.1996., 1. lpp.).

(12) Apvienotās lietas 97, 193, 99 un 215/86 Asteris AE u. c. un Grieķijas Republika/Komisija, Recueil 1988, 2181. lpp., 27. un 28. punkts.

(13) Lieta C-415/96 Spānija/Komisija, Recueil 1998, I-6993. lpp., 31. punkts; lieta C-458/98 P Industrie des Poudres Sphériques/Padome, Recueil 2000, I-8147. lpp., 80.–85. punkts; lieta T-301/01 Alitalia/Komisija, Krājums 2008, II-1753. lpp., 99. un 142. punkts; apvienotās lietas T-267/08 un T-279/08 Région Nord-Pas de Calais/Komisija, Krājums 2011, II-1999. lpp., 83. punkts.

(14) Lieta C-415/96 Spānija/Komisija, Recueil 1998, I-6993. lpp., 31. punkts; lieta C-458/98 P Industrie des Poudres Sphériques/Padome, Recueil 2000, I-8147. lpp., 80.–85. punkts.

(15) Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 22.12.2009., 51. lpp.).

(16) Regula (EK) Nr. 1225/2009 pēc tam tika grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 13. jūnija Regulu (ES) Nr. 765/2012, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV L 237, 3.9.2012., 1. lpp. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 765/2012 2. pantu grozījumi, kas ieviesti ar minēto grozošo regulu, attiecas vienīgi uz tām izmeklēšanas procedūrām, kuras sāktas pēc grozošās regulas stāšanās spēkā. Savukārt šī izmeklēšana tika sākta 2005. gada 7. jūlijā (OV C 166, 7.7.2005., 14. lpp.).

(17) Komisijas 2016. gada 18. augusta Īstenošanas regula (ES) 2016/1395, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Buckinghan Shoe Mfg Co. Ltd, Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd, Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd, Wei Hao Shoe Co. Ltd, Wei Hua Shoe Co. Ltd, Win Profile Industries Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 225, 19.8.2016., 52. lpp.).

(18) Komisijas 2016. gada 13. septembra Īstenošanas regula (ES) 2016/1647, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu apavu ar ādas virsu importam, kuru izcelsme ir Vjetnamā un kurus ražo Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd un ar to saistītais uzņēmums Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd, Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 245, 14.9.2016., 16. lpp.).

(19) Komisijas 2016. gada 28. septembra Īstenošanas regula (ES) 2016/1731, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu apavu ar ādas virsu importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā un Vjetnamā un kurus ražo General Footwear Ltd (China), Diamond Vietnam Co Ltd un Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 262, 29.9.2016., 4. lpp.).

(20) OV L 41, 18.2.2016., 3. lpp.

(21) Komisijas 2016. gada 14. decembra Īstenošanas regula (ES) 2016/2257, ar kuru atkārtoti uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts tādu konkrētu apavu ar ādas virsu importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā un kurus ražo Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd, Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd un Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd, un īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 340I, 15.12.2016., 1. lpp.).

(22) Komisijas 2017. gada 9. marta Īstenošanas regula (ES) 2017/423, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd un Dongguan Texas Shoes Limited Co., un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 64, 10.3.2017., 72. lpp.).

(23) Komisijas 2017. gada 31. oktobra Īstenošanas regula (ES) 2017/1982, ar kuru atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa un kurus ražo Dongguan Luzhou Shoes Co. Ltd, Dongguan Shingtak Shoes Co. Ltd, Guangzhou Dragon Shoes Co. Ltd, Guangzhou Evervan Footwear Co. Ltd, Guangzhou Guangda Shoes Co. Ltd, Long Son Joint Stock Company un Zhaoqing Li Da Shoes Co., Ltd, un ar kuru īsteno Tiesas spriedumu apvienotajās lietās C-659/13 un C-34/14 (OV L 285, 1.11.2017., 14. lpp.).

(24) Lieta C-458/98 P Industrie des Poudres Sphériques/Padome, ECLI:EU:C:2000:531, 80.–85. punkts.

(25) Lai ievērotu konfidencialitāti, uzņēmumu nosaukumi ir aizstāti ar numuriem. Uz 1.–3. uzņēmumu attiecās Īstenošanas regula (ES) 2016/1731, kas minēta 20. apsvērumā, savukārt uz 4.–6. uzņēmumu attiecās Īstenošanas regula (ES) 2016/2257, kura minēta 24. apsvērumā Uz 7.–25. uzņēmumu attiecās Īstenošanas regula (ES) 2017/423, kas minēta 26. apsvērumā, un uz 26.–32. uzņēmumu attiecās Īstenošanas regula (ES) 2017/1982, kura minēta 27. apsvērumā. Uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šī regula, piešķirts 33.–102. kārtas numurs.

(26) Wolverine Europe BV, Wolverine Europe Limited un Damco Netherlands BV atbildē uz vispārīgo informācijas izpaušanas dokumentu atsaucās uz FESI un Footwear Coalition sniegtajām piezīmēm.

(27) Lieta T-192/08 Transnational Company Kazchrome and ENRC Marketing/Padome, ECLI:EU:T:2011:619, 298. punkts. Spriedums tika atstāts negrozīts apelācijas instancē, sk. lietu C-10/12 P Transnational Company Kazchrome un ENRC Marketing/Padome, ECLI:EU:C:2013:865.

(28) Lieta T-255/01 Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures and Zhejiang Sunlight Group/Padome, ECLI:EU:T:2003:282, 60. punkts

(29) Lieta C-458/98 P Industrie des Poudres Sphériques/Padome, ECLI:EU:C:2000:531, 80.–85. pants

(30) Paziņojums par konkrētu antidempinga pasākumu termiņa beigām, OV C 82, 16.3.2011., 4. lpp.

(31) Minētais termiņš tagad ir noteikts 103. panta 1. punktā un 121. panta 1. punkta a) apakšpunktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 9. oktobra Regulā (ES) Nr. 952/2013, ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, OV L 269, 10.10.2013., 1. lpp.

(32) Ģenerāladvokāta Campos Sánchez-Bordona2017. gada 20. jūlija secinājumi lietā C-256/16 Deichmann, ECLI:EU:C:2017:580, 73. punkts.

(33) Lieta C-361/14 P Komisija/McBride u. c., ECLI:EU:C:2016:434.

(34) Turpat, 76. punkts.

(35) Lieta C-373/07 P Mebrom/Komisija (2009), ECR I-00054, 91.–94. punkts.

(36) Šajā sakarā sk. lietu C-365/15 Wortmann, ECLI:EU:C:2017:19, 34. un 37. punktu.

(37) Apvienotās lietas C-659/13 un C-34/14 C & J Clark International, ECLI:EU:C:2016:74, 110.–112. punkts.

(38) Sk. Commission Staff Working Document, Compliance with the judgments of the Court of Justice of 2 February 2012 in Case C-249/10 P Brosmann and of 15 Nov