LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 317/4

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) 2016/2031

(2016. gada 26. oktobris)

par aizsardzības pasākumiem pret augiem kaitīgajiem organismiem, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 228/2013, (ES) Nr. 652/2014 un (ES) Nr. 1143/2014 un atceļ Padomes Direktīvas 69/464/EEK, 74/647/EEK, 93/85/EEK, 98/57/EK, 2000/29/EK, 2006/91/EK un 2007/33/EK

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),

pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,

saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),

tā kā:

(1) Padomes Direktīvā 2000/29/EK (3) ir izklāstīts fitosanitārais režīms.

(2) Padome 2008. gada 21. novembrī aicināja Komisiju veikt minētā fitosanitārā režīma izvērtēšanu.

(3) Ņemot vērā minētās izvērtēšanas rezultātus un pieredzi, kas gūta, piemērojot Direktīvu 2000/29/EK, minētā direktīva būtu jāaizstāj. Lai nodrošinātu jauno noteikumu vienādu piemērošanu, minētā direktīva būtu jāaizstāj ar regulu.

(4) Augu veselība ir ļoti svarīga augkopībai, mežiem, dabas teritorijām un apstādītām platībām, dabiskajām ekosistēmām, ekosistēmu pakalpojumiem un bioloģiskajai daudzveidībai Savienībā. Augu veselību apdraud sugas, kas kaitē augiem un augu produktiem un kuru ievešanas Savienības teritorijā risks tagad ir lielāks tirdzniecības un klimata pārmaiņu globalizācijas dēļ. Lai novērstu minēto apdraudējumu, ir jāpieņem pasākumi saistībā ar minēto kaitīgo organismu radīto fitosanitāro risku noteikšanu un minēto risku samazināšanu līdz pieņemamam līmenim.

(5) Šādu pasākumu nepieciešamība jau sen ir atzīta. Tie ir bijuši starptautisku nolīgumu un starptautisku konvenciju – tostarp Starptautiskās augu aizsardzības konvencijas (IPPC), ko 1951. gada 6. decembrī noslēdza Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijā (FAO), un tās jaunā pārskatītā teksta, kas tika apstiprināts FAO konferences 29. sesijā 1997. gada novembrī, – priekšmets. Savienība un visas tās dalībvalstis ir IPPC līgumslēdzējas puses.

(6) Ir kļuvis skaidrs, ka, nosakot šīs regulas darbības jomu, ir svarīgi ņemt vērā bioģeogrāfiskos faktorus, lai izvairītos no tādu kaitīgo organismu ievešanas un izplatīšanās Eiropas Savienības teritorijā, kas minētajā teritorijā nav sastopami. Tādējādi Seūta, Melilja un Līguma par Eiropas Savienības (LESD) 355. panta 1. punktā minētie dalībvalstu tālākie reģioni, izņemot Madeiras un Azoru salas, būtu jāizslēdz no šīs regulas teritoriālās darbības jomas. Atsauces uz trešām valstīm būtu jāuzskata par atsaucēm arī uz minētajām izslēgtajām teritorijām.

(7) Direktīvā 2000/29/EK ir paredzēti noteikumi par kompetento iestāžu veicamajām oficiālajām kontrolēm saistībā ar aizsardzības pasākumiem pret augiem vai augu produktiem kaitīgu organismu ievešanu un izplatīšanos Kopienā. Minētajā direktīvā ir noteikts, ka dalībvalstīm jāveic piemēroti un efektīvi kontroles pasākumi. Šādi piemēroti un efektīvi kontroles pasākumi būtu jāturpina arī nākotnē. Šajā regulā, kas ir daļa no “Pārdomātāku noteikumu drošākai pārtikai” paketes, būtu jāparedz tikai daži noteikumi par oficiālajām kontrolēm, jo minētie noteikumi būtu jāparedz horizontālajos tiesību aktos par oficiālajām kontrolēm.

(8) Būtu jānosaka kritēriji to kaitīgo organismu identificēšanai, attiecībā uz kuriem jāpieņem pasākumi, lai novērstu to ievešanu un izplatīšanos visā Savienības teritorijā. Šādus kaitīgos organismus sauc par “Savienības karantīnas organismiem”. Tāpat būtu jānosaka kritēriji, pēc kuriem identificēt kaitīgos organismus, attiecībā uz kuriem jāpieņem kontroles pasākumi, kas piemērojami tikai vienā vai vairākās minētās teritorijas daļās. Šādus kaitīgos organismus sauc par “aizsargājamās zonas karantīnas organismiem”. Ja minētie kaitīgie organismi ir augi, šīs regulas īstenošanā īpaša uzmanība būtu jāpievērš augiem, kuri ir citu augu parazīti, kad tie nodara vislielāko kaitējumu augu veselībai.

(9) Lai centienus kontrolēt Savienības karantīnas organismus varētu koncentrēt uz tiem kaitīgajiem organismiem, kuru iespējamā ekonomiskā, ar vidi saistītā vai sociālā ietekme ir visnopietnākā Savienības teritorijā, būtu jāizveido ierobežots šādu kaitīgo organismu (“prioritārie kaitīgie organismi”) saraksts.

(10) Lai nodrošinātu, ka tiek veikta efektīva un savlaicīga rīcība gadījumos, kad tiek atklāta Savienības karantīnas organisma klātbūtne vai par to rodas aizdomas, dalībvalstīm, profesionāliem operatoriem un sabiedrībai būtu jāpiemēro paziņošanas pienākumi.

(11) Ja minētie paziņošanas pienākumi paredz fizisko vai juridisko personu personas datu atklāšanu kompetentajām iestādēm, var rasties Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (“Harta”) 8. panta (Personas datu aizsardzība) ierobežojums. Tomēr tāds ierobežojums būtu nepieciešams un samērīgs, lai sasniegtu šīs regulas sabiedrības interešu mērķi.

(12) Uz profesionālu operatoru vai citu personu, kuram ir aizdomas vai kurš uzzina par Savienības karantīnas organisma klātbūtni augā, augu produktā vai citā objektā, kas ir vai bija tā kontrolē, būtu jāattiecina pienākums paziņot kompetentajai iestādei par minētajām aizdomām vai uzzināto, veikt visus attiecīgos pasākumus, lai izskaustu šo kaitīgo organismu un izņemtu no apgrozības vai atsauktu attiecīgos augus, augu produktus vai citus attiecīgos objektus un informētu kompetento iestādi, citas tirdzniecības ķēdē iesaistītās personas un sabiedrību.

(13) Dalībvalstīm būtu jāveic visi nepieciešamie fitosanitārie pasākumi, lai izskaustu Savienības karantīnas organismus, ja tie ir konstatēti to teritorijā. Ir lietderīgi paredzēt pasākumus, ko dalībvalstis šādā gadījumā var veikt, un principus, kas tām jāievēro, lemjot, kuri pasākumi būtu jāpiemēro. Minētajiem pasākumiem būtu jāietver tādu norobežotu teritoriju izveide, kas sastāv no invadētās zonas un buferzonas, un attiecīgā gadījumā – tādu darbību noteikšana, kuras būtu jāveic profesionālam operatoram vai citai personai, lai izskaustu karantīnas organismu vai lai novērstu minētā kaitīgā organisma izplatīšanos.

(14) Atsevišķos gadījumos dalībvalstīm būtu jānosaka pasākumi karantīnas organismu izskaušanai no augiem privātos īpašumos, jo kaitīgo organismu izskaušana var būt sekmīga tikai tad, ja ir iznīcināti visi invadēšanās avoti. Šim nolūkam dalībvalstu kompetentajām iestādēm būtu nepieciešama likumīga piekļuve minētajiem īpašumiem. Tas var radīt Hartas 7. panta (Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība) un 17. panta (Tiesības uz īpašumu) ierobežojumu. Minētajam ierobežojumam vajadzētu būt nepieciešamam un samērīgam ar šīs regulas sabiedrības interešu mērķa sasniegšanu.

(15) Lai kaitīgo organismu izskaušana būtu laicīga un iedarbīga, ir ļoti svarīgi nodrošināt to profilaksi un to klātbūtni konstatēt pēc iespējas agrāk. Tāpēc dalībvalstīm būtu jāveic apsekojumi, lai konstatētu Savienības karantīnas organismu klātbūtni teritorijās, kurās minētie karantīnas organismi iepriekš nav konstatēti. Ņemot vērā Savienības karantīnas organismu skaitu un to, cik daudz laika un resursu nepieciešams minēto apsekojumu veikšanai, dalībvalstīm būtu jāizstrādā daudzgadu apsekojumu programmas.

(16) Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt pasākumus gadījumos, ja ir aizdomas vai apstiprināta konkrēta Savienības karantīnas organisma klātbūtne, jo īpaši attiecībā uz to izskaušanu un izplatības ierobežošanu, un norobežotu teritoriju veidošanu, apsekojumiem, ārkārtas situāciju plāniem, modelējošām mācībām un rīcības plāniem.

(17) Ja Savienības karantīnas organisms ir ieviesies norobežotā teritorijā un to nevar izskaust, Komisijai būtu jāpieņem Savienības pasākumi attiecībā uz minētā kaitīgā organisma izplatības ierobežošanu minētajā teritorijā.

(18) Lai nodrošinātu ātru un iedarbīgu rīcību, kas vērsta pret kaitīgajiem organismiem, kuri nav Savienības karantīnas organismi, bet kuri, pēc dalībvalstu uzskatiem, varētu atbilst nosacījumiem, kas jāizpilda, lai tos iekļautu Savienības karantīnas organismu sarakstā, būtu jāparedz noteikums par pasākumiem, kuri dalībvalstīm jāveic, ja to rīcībā nonāk informācija par šāda kaitīgā organisma klātbūtni. Līdzīgi noteikumi būtu jāparedz attiecībā uz Komisiju.

(19) Noteiktos apstākļos dalībvalstīm būtu jāļauj pieņemt pasākumus, kas ir stingrāki par Savienības tiesību aktos paredzētajiem.

(20) Prioritārajiem kaitīgajiem organismiem būtu jāpiemēro īpaši noteikumi, jo īpaši par sabiedrības informēšanu, apsekojumiem, ārkārtas situāciju plāniem, modelējošām mācībām, rīcības plāniem saistībā ar izskaušanu un par pasākumu līdzfinansēšanu no Savienības līdzekļiem.

(21) Karantīnas organismi, kuri ir sastopami Savienības teritorijā, bet nav sastopami minētās teritorijas konkrētās daļās, kas noteiktas par “aizsargājamām zonām”, un kuru klātbūtnes nepieņemamā ekonomiskā, sociālā vai ar vidi saistītā ietekme izpaustos tikai minētajās aizsargājamās zonās, būtu īpaši jāidentificē un jānorāda sarakstā kā “aizsargājamās zonas karantīnas organismi”. Aizsargājamās zonas karantīnas organismu ievešana, pārvietošana un izlaišana attiecīgajās aizsargājamās zonās būtu jāaizliedz.

(22) Būtu jāparedz noteikumi par aizsargājamo zonu atzīšanu, mainīšanu vai aizsargājamās zonas statusa atsaukšanu, pienākumiem apsekot aizsargājamās zonas, darbībām, kas veicamas, ja aizsargājamās zonas karantīnas organismi tiek konstatēti attiecīgajās aizsargājamās zonās, kā arī par pagaidu aizsargājamo zonu izveidi. Būtu jāpiemēro stingri noteikumi attiecībā uz aizsargājamo zonu lieluma mainīšanu un aizsargājamās zonas statusa atzīšanas atsaukšanu, ja attiecīgajā aizsargājamā zonā tiek konstatēta aizsargājamās zonas karantīnas organisma klātbūtne.

(23) Kaitīgais organisms, kas nav Savienības karantīnas organisms, būtu jāsauc par “Savienībā reglamentētu nekarantīnas organismu”, ja minētais kaitīgais organisms galvenokārt tiek pārnēsāts ar konkrētu stādāmu augu starpniecību, ja tā klātbūtnei minētajos stādāmajos augos ir nepieņemama ekonomiska ietekme saistībā ar minēto augu paredzēto izmantojumu un ja tas ir norādīts sarakstā kā Savienībā reglamentēts nekarantīnas organisms. Lai ierobežotu šādu kaitīgo organismu klātbūtni, to ievešana vai pārvietošana Savienības teritorijā ar attiecīgajiem stādāmajiem augiem būtu jāaizliedz, ja minēto kaitīgo organismu sastopamība pārsniedz noteiktu slieksni.

(24) Konkrēti augi, augu produkti un citi objekti rada nepieņemamu risku tādēļ, ka pastāv iespējamība, ka tajos ir Savienības karantīnas organisms. Attiecībā uz dažiem no tiem ir pieejami pieņemami riska mazināšanas pasākumi, taču attiecībā uz citiem tādu nav. Atkarībā no tā, vai ir pieejami pieņemama riska mazināšanas pasākumi, to ievešana vai pārvietošana Savienības teritorijā būtu vai nu jāaizliedz, vai jāpakļauj īpašām prasībām. Minētie augi, augu produkti un citi objekti būtu jāiekļauj sarakstā.

(25) Papildus pasākumiem, kas veikti, lai pārvaldītu nepieņemamu risku, kam pakļauti augi, augu produkti un citi objekti, šajā regulā būtu jāparedz uz risku balstīti un profilaktiskie pasākumi, lai Savienības teritoriju aizsargātu no kaitīgiem organismiem, kurus varētu ievest ar augiem, augu produktiem vai citiem objektiem, kuru izcelsme ir trešā valstī, pamatojoties uz minētā augstā riska sākotnējo novērtējumu. Minētajā sākotnējā novērtējumā būtu jāņem vērā specifiski kritēriji atkarībā no attiecīgā auga, augu produkta vai cita objekta. Šādā nolūkā būtu jāņem vērā IPPC, Eiropas un Vidusjūras augu aizsardzības organizācijas (EPPO), Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) vai dalībvalstu iestāžu sagatavotie zinātniskie atzinumi vai pētījumi. Uz minētā sākotnējā novērtējuma pamata būtu jāizveido minēto augsta riska augu, augu produktu vai citu objektu saraksts, un būtu jāaizliedz to ievešana Savienības teritorijā, kamēr nav veikts riska novērtējums saskaņā ar IPPC standartiem. Minētajiem augiem, augu produktiem vai citiem objektiem nebūtu jāietver tie, kuru ievešana Savienības teritorijā ir aizliegta vai kam piemēro īpašas un līdzvērtīgas prasības, pamatojoties uz kaitīgo organismu riska analīzi, vai kam piemēro šajā regulā noteiktos pagaidu aizliegumus.

(26) Būtu jāparedz atkāpes no aizliegumiem vai īpašām prasībām attiecībā uz augu, augu produktu un citu objektu ievešanu Savienības teritorijā. Komisija būtu jāpilnvaro konkrētus trešo valstu pasākumus atzīt par līdzvērtīgiem prasībām, kas jāievēro attiecīgo augu, augu produktu un citus objektu pārvietošanai Savienības teritorijā.

(27) Minētos aizliegumus vai prasības nebūtu jāpiemēro nedz nelieliem noteiktu augu, augu produktu un citu objektu daudzumiem, kas nav stādāmie augi un nav paredzēti komerciāliem un profesionāliem nolūkiem, nedz noteiktos gadījumos augu, augu produktu un citu objektu ievešanai un pārvietošanai pierobežas zonās.

(28) Ir lietderīgi paredzēt izņēmumus no aizlieguma Savienības teritorijā ievest un pārvietot kaitīgos organismus, augus, augu produktus un citus objektus, uz kuriem minētie aizliegumi attiecas un kuri ir paredzēti konkrētam nolūkam, piemēram, oficiālai testēšanai, zinātniskiem vai izglītības mērķiem, izmēģinājumos, šķirņu veidošanā vai selekcijā. Būtu jānosaka piemēroti aizsardzības pasākumi un jāinformē attiecīgās personas.

(29) Augi, ko Savienībā ieved no trešām valstīm un kas tiek pārvietoti ar pasta pakalpojumu starpniecību, bieži neatbilst Savienības fitosanitārajām prasībām. Lai palielinātu sapratni, būtu jāparedz konkrēti noteikumi par informāciju, kas sniedzama ceļotājiem un pasta pakalpojumu izmantotājiem.

(30) Atkāpe no Savienības noteikumiem par ievešanu un pārvietošanu Savienības teritorijā būtu jāpiemēro fitosanitārajā tranzītā esošiem augiem, augu produktiem un citiem objektiem, ievērojot īpašus nosacījumus.

(31) Tādu augu, augu produktu un citu objektu starptautiskā tirdzniecība, ar kuriem fitosanitārā pieredze ir neliela, iespējams, var ietvert nepieņemamus riskus, ka ieviešas tādi karantīnas organismi, kuri vēl nav iekļauti Savienības karantīnas organismu sarakstā un attiecībā uz kuriem nav pieņemti pasākumi, ievērojot šo regulu. Lai nodrošinātu ātru un iedarbīgu rīcību pret tiem kaitīgo organismu riskiem, kas ir nesen identificēti vai par kuriem pastāv aizdomas saistībā ar augiem, augu produktiem un citiem objektiem un uz kuriem neattiecas pastāvīgas prasības vai aizliegumi, bet kuri var kvalificēties šādiem pastāvīgiem pasākumiem, Komisijai vajadzētu būt iespējai pieņemt pagaidu pasākumus saskaņā ar piesardzības principu un identificēt minētos augus, augu produktus un citus objektus, ņemot vērā objektīvus un vispāratzītus elementus.

(32) Ir jānosaka aizliegumi un īpašas prasības, kas līdzīgas Savienības teritorijai noteiktajiem aizliegumiem un īpašajām prasībām, attiecībā uz tādu augu, augu produktu un citu objektu ievešanu un pārvietošanu aizsargājamās zonās, kuri radītu nepieņemama līmeņa risku tāpēc, ka pastāv iespējamība, ka tajos ir attiecīgās aizsargājamās zonas karantīnas organisms.

(33) Būtu jāpieņem vispārīgas prasības attiecībā uz augu, augu produktu un citu objektu pārvadāšanā izmantotajiem transportlīdzekļiem, mašīnām un iepakojuma materiālu, lai nodrošinātu, ka tajos nav karantīnas organismu.

(34) Dalībvalstīm būtu jānozīmē norobežošanas kompleksi un karantīnas stacijas. Būtu jānosaka prasības attiecībā uz minēto norobežošanas kompleksu un karantīnas staciju nozīmēšanu, to darbības atļaušanu, darbību un uzraudzību, un attiecībā uz augu, augu produktu vai citu objektu izlaišanu no minētajiem kompleksiem vai stacijām. Ja minētās prasības ietver pienākumu uzturēt kompleksu un staciju darbinieku un apmeklētāju sarakstu, var rasties Hartas 8. panta (Personas datu aizsardzība) ierobežojums. Tomēr minētais ierobežojums būtu nepieciešams un samērīgs ar šīs regulas sabiedrības interešu mērķa sasniegšanu.

(35) Komisijai būtu jānodrošina publiski pieejams, atjaunināts saraksts ar visiem paziņojumiem, ko tā saņēmusi par kaitīgiem organismiem, kas nesen parādījušies trešās valstīs un var radīt risku augu veselībai Savienības teritorijā.

(36) Lai nodrošinātu šīs regulas efektīvu īstenošanu, konkrētiem profesionāliem operatoriem, uz kuriem attiecas šajā regulā noteiktie pienākumi, vajadzētu būt reģistrētiem dalībvalstu izveidotos reģistros. Būtu jānosaka reģistrācijas prasības, kā arī izņēmumi no minētajām prasībām.

(37) Lai atvieglotu karantīnas organisma invadēšanās avota noteikšanu, ir lietderīgi prasīt, lai profesionāli operatori glabātu dokumentāciju saistībā ar augiem, augu produktiem un citiem objektiem, ko tiem piegādājuši profesionāli operatori un ko tie piegādājuši citiem profesionāliem operatoriem. Ņemot vērā atsevišķu karantīnas organismu latento fāzi un invadēšanās avota noteikšanai nepieciešamo laiku, dokumentācija būtu jāglabā vismaz trīs gadus.

(38) Profesionālu operatoru rīcībā vajadzētu būt arī sistēmām un procedūrām, ar kuru palīdzību var sekot tam, kā notiek augu, augu produktu un citu objektu pārvietošana to īpašumos un starp to īpašumiem.

(39) Lai no trešām valstīm Savienības teritorijā un aizsargājamās zonās ievestu konkrētus augus, augu produktus un citus objektus, būtu jāpieprasa fitosanitārais sertifikāts. Pārredzamības labad būtu jāizveido minēto augu, augu produktu un citu objektu saraksts.

(40) Fitosanitārie sertifikāti būtu jāpieprasa arī citu augu ievešanai Savienības teritorijā no trešām valstīm. Tas ir svarīgi, lai nodrošinātu atbilstošu fitosanitārās drošības līmeni, kā arī efektīvu pārskatu par minēto augu importu Savienībā un ar to saistītajiem riskiem. Tomēr minētajiem augiem nebūtu jāpiemēro noteikumi par oficiālajām kontrolēm robežkontroles punktos, kā paredzēts attiecīgajos Savienības tiesību aktos.

(41) Minētajiem fitosanitārajiem sertifikātiem būtu jāatbilst IPPC prasībām un būtu jāapliecina atbilstība prasībām un pasākumiem, kas noteikti, ievērojot šo regulu. Lai nodrošinātu fitosanitāro sertifikātu ticamību, būtu jāparedz noteikumi par to derīguma un anulēšanas nosacījumiem.

(42) Konkrētu augu, augu produktu un citu objektu pārvietošana Savienības teritorijā un ievešana un pārvietošana aizsargājamās zonās būtu jāatļauj tikai tad, ja tiem ir pievienota augu pase, kas apliecina atbilstību prasībām un pasākumiem, kuri noteikti, ievērojot šīs regulas noteikumus. Pārredzamības labad būtu jāizveido minēto augu, augu produktu un citu objektu saraksts.

(43) Augu pases nebūtu jāpieprasa augiem, augu produktiem un citiem objektiem, kas piegādāti tieši galalietotājiem, tostarp piemājas dārzkopjiem. Tomēr būtu jānosaka daži izņēmumi.

(44) Lai nodrošinātu augu pasu ticamību, būtu jāparedz noteikumi attiecībā uz to saturu un formu.

(45) Augu pasu izsniegšana parasti būtu jāveic atļauju saņēmušam profesionālam operatoram. Kompetentajām iestādēm vajadzētu būt iespējamam nolemt izsniegt augu pases.

(46) Būtu jāparedz noteikumi attiecībā uz augu pasu izsniegšanu, ar izsniegšanu saistītajām pārbaudēm, augu pasu piestiprināšanu, kārtību, kādā profesionāliem operatoriem piešķir atļauju augu pasu izsniegšanai un tos uzrauga, atļauju saņēmušo profesionālo operatoru pienākumiem un minētās atļaujas atsaukšanu.

(47) Lai samazinātu atļauju saņēmušajiem operatoriem radīto slogu, ar augu pasu izsniegšanu saistītās pārbaudes vajadzības gadījumā būtu jāapvieno ar pārbaudēm, kas jāveic saskaņā ar Padomes Direktīvām 66/401/EEK (4), 66/402/EEK (5), 68/193/EEK (6), 2002/54/EK (7), 2002/55/EK (8), 2002/56/EK (9), 2002/57/EK (10), 2008/72/EK (11) un 2008/90/EK (12).

(48) Atļauju saņēmušajiem operatoriem vajadzētu būt nepieciešamajām zināšanām par kaitīgajiem organismiem.

(49) Daži atļauju saņēmušie operatori varētu vēlēties izstrādāt kaitīgo organismu riska pārvaldības plānu, kas garantētu un apliecinātu augstu kompetences un informētības līmeni attiecībā uz kaitīgo organismu riskiem saistībā ar kritiskajiem punktiem to profesionālajā darbībā un pamatotu īpašus kontroles pasākumus ar kompetentajām iestādēm. Attiecībā uz minēto plānu saturu būtu jāparedz Savienības noteikumi.

(50) Ir lietderīgi paredzēt noteikumus par augu pasu un fitosanitāro sertifikātu aizstāšanu.

(51) Gadījumos, kad tiek konstatēta neatbilstība Savienības noteikumiem, augu pases būtu jānoņem, jāanulē un izsekojamības nolūkos jāsaglabā.

(52) Fitosanitāro pasākumu starptautiskajā standartā Nr. 15 “Starptautiskajā tirdzniecībā izmantotā koksnes iepakojamā materiāla reglamentācija” (ISPM 15) paredzēts, ka koksnes iepakojamais materiāls ir jāmarķē ar īpašu marķējumu, ko uzliek profesionāli operatori, kas saņēmuši attiecīgu atļauju un tiek uzraudzīti. Ar šo regulu būtu jānosaka prasības attiecībā uz koksnes iepakojamā materiāla apstrādi, marķēšanu un labošanu saskaņā ar minēto standartu. Tāpat šajā regulā būtu jāparedz noteikumi par to, kā Savienības teritorijā piešķiramas atļaujas un kā uzraugāmi profesionāli operatori, kas uzliek minēto marķējumu.

(53) Ja trešā valsts pieprasa, attiecīgie augi, augu produkti vai citi objekti no Savienības teritorijas minētajā trešajā valstī būtu jāieved ar eksporta vai reeksporta fitosanitāro sertifikātu. Ievērojot attiecīgos IPPC noteikumus, minēto sertifikātu izsniegšana būtu jāveic kompetentajām iestādēm, ņemot vērā IPPC paredzēto eksporta un reeksporta sertifikātu paraugu saturu. Būtu jāpiedāvā aizsardzība trešām valstīm pret Savienības karantīnas organismiem to atzītā kaitīguma dēļ, izņemot gadījumus, kad ir oficiāli zināms, ka Savienības karantīnas organisms attiecīgajā trešajā valstī ir sastopams un neatrodas oficiālā kontrolē, vai kad var pamatoti pieņemt, ka minētais Savienības karantīnas organisms neatbilst kritērijiem, lai to attiecīgajā trešajā valstī kvalificētu par karantīnas organismu.

(54) Ja augu, augu produktu vai citu objektu pirms eksportēšanas uz trešo valsti pārvieto cauri vairākām dalībvalstīm, ir svarīgi, lai dalībvalsts, kurā attiecīgie augi, augu produkti vai citi objekti tika ražoti vai pārstrādāti, apmainītos ar informāciju ar dalībvalsti, kas izsniedz eksporta fitosanitāro sertifikātu. Minētā informācijas apmaiņa ir būtiska, lai ļautu apliecināt atbilstību trešās valsts prasībām. Tāpēc, lai nodrošinātu vienādu minētās informācijas apmaiņas kārtību, būtu jāizveido saskaņots “pirmseksporta sertifikāts”.

(55) Komisijai būtu jāizveido saskaņā ar šo regulu prasītā elektroniskā paziņošanas sistēma.

(56) Lai ņemtu vērā konkrētu Savienības karantīnas organismu ekonomisko, sociālo vai ar vidi saistīto visnopietnāko ietekmi Savienības teritorijā, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz prioritāru kaitīgo organismu iekļaušanu sarakstā.

(57) Lai nodrošinātu, ka izņēmumi attiecībā uz Savienības karantīnas organismiem un attiecībā uz augiem, augu produktiem un citiem objektiem, kuru izcelsme ir trešās valstīs vai teritorijās un kurus ir aizliegts ievest Savienības teritorijā, izmantot oficiālai testēšanai, zinātniskiem vai izglītības mērķiem, izmēģinājumos, šķirņu veidošanā vai selekcijā, tiek īstenoti tā, lai neradītu nekādu kaitīgo organismu risku Savienības teritorijai vai tās daļām, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem par informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un Komisiju saistībā ar attiecīgo kaitīgo organismu un augu, augu produktu un citu objektu ievešanu, pārvietošanu, turēšanu, pavairošanu un izmantošanu Savienības teritorijā, procedūru un nosacījumiem attiecīgās atļaujas piešķiršanai un atbilstības pārraudzību, kā arī darbībām, kas jāveic neatbilstības gadījumā.

(58) Lai nodrošinātu, ka pareizi tiek piemērotas atkāpes no pienākuma veikt norobežotu teritoriju ikgadējus apsekojumus, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz sīkāku to kaitīgo organismu precizēšanu, uz kuriem attiecas minētās atkāpes, un šo atkāpju piemērošanas nosacījumiem.

(59) Lai nodrošinātu, ka aizsargājamās zonas ir izveidotas un darbojas uzticami, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz sīki izstrādātiem noteikumiem par apsekojumiem, kas veicami, lai varētu atzīt aizsargājamās zonas, un par aizsargājamās zonas karantīnas organismu apsekojumu sagatavošanu un to saturu.

(60) Lai nodrošinātu, ka samērīgi un ierobežoti tiek piemēroti izņēmumi attiecībā uz augu, augu produktu vai citu objektu pārvietošanu uz pierobežas zonām vai tajās, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem par trešo valstu un dalībvalstu pierobežas zonu maksimālo platumu, maksimālo attālumu, kādā attiecīgos augus, augu produktus un citus objektus pārvieto trešo valstu un dalībvalstu pierobežas zonās, un procedūrām saistībā ar atļauju augus, augu produktus un citus objektus ievest un pārvietot dalībvalsts pierobežas zonās.

(61) Lai nodrošinātu, ka profesionālu operatoru reģistrācija ir samērīga ar mērķi kontrolēt kaitīgo organismu risku, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem, kuros nosaka to profesionālu operatoru papildu kategorijas, kuri atbrīvojami no pienākuma reģistrēties, īpašas prasības konkrētu profesionālo operatoru kategoriju reģistrācijai un to nelielo daudzumu maksimumu, ko profesionālie operatori drīkst piegādāt galalietotājiem, lai varētu tikt atbrīvoti no pienākuma reģistrēties.

(62) Lai nodrošinātu tādu trešo valstu fitosanitāro sertifikātu ticamību, kas nav IPPC līgumslēdzējas puses, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem, ar kuriem papildina tos nosacījumus, kas jāizpilda, lai šo trešo valstu fitosanitārie sertifikāti tiktu pieņemti.

(63) Lai samazinātu kaitīgo organismu riskus, kam pakļauti Savienības teritorijā pārvietojamie augi, augu produkti vai citi objekti, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem, kuros izklāsta gadījumus, kad attiecībā uz konkrētiem augiem, augu produktiem vai citiem objektiem izņēmums no prasības izsniegt augu pases piemērojams tikai tad, ja ir runa par to nelielu daudzumu.

(64) Lai nodrošinātu, ka augu, augu produktu un citu objektu pārbaudes, ko veic, lai varētu izsniegt augu pases, ir uzticamas, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem par vizuālajām pārbaudēm, paraugu ņemšanu un testēšanu, un šo pārbaužu biežumu un laiku.

(65) Lai uzlabotu augu pasu ticamību, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem, ar kuriem nosaka kritērijus, kas jāizpilda profesionālajiem operatoriem, lai tiem tiktu piešķirta atļauja izsniegt augu pases, un procedūras, lai pārliecinātos, ka šie kritēriji ir izpildīti.

(66) Lai nodrošinātu koksnes iepakojamā materiāla pareizu marķēšanu un ņemtu vērā izmaiņas starptautiskajos standartos un jo īpaši ISPM15, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz tādu prasību grozīšanu un papildināšanu, kas attiecas uz koksnes iepakojamo materiālu, tostarp tā ievešanu Savienības teritorijā, un prasību precizēšanu saistībā ar atļauju izsniegšanu reģistrētiem operatoriem, lai tie varētu uzlikt marķējumu koksnes iepakojamajam materiālam Savienības teritorijā.

(67) Lai tiktu ņemtas vērā izmaiņas starptautiskajos standartos, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem par apliecinājumiem, kurus izsniedz augiem, augu produktiem un citiem objektiem, kas nav koksnes iepakojamais materiāls un kam būtu nepieciešams piemērot specifisku apliecinājumu par atbilstību šīs regulas noteikumiem.

(68) Lai nodrošinātu oficiālo apliecinājumu lietderību un uzticamību, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem par oficiālo apliecinājumu saturu, par kārtību, kādā profesionāliem operatoriem, kuri izsniedz minētos apliecinājumus, piešķir atļaujas un tos uzrauga, kā arī par eksporta, reeksporta un pirmseksporta sertifikātu elementiem.

(69) Lai pielāgotos zinātnisko un tehnisko zināšanu attīstībai un starptautisko standartu – jo īpaši IPPC un EPPO standartu – izmaiņām, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz noteikumiem, ar kuriem groza šīs regulas pielikumus.

(70) Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu (13). Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana.

(71) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz Savienības karantīnas organismu iekļaušanu sarakstā; apsekojumu ziņojumu formāta un satura noteikšanu, kā arī instrukcijām minētā formāta aizpildīšanai; daudzgadu apsekojumu programmu formāta izveidošanu un ar tām saistīto praktisko kārtību; pret konkrētiem Savienības karantīnas organismiem vērstu pasākumu noteikšanu; un tādu pasākumu pieņemšanu uz noteiktu laiku, kas piemērojami riskiem, kurus rada kaitīgie organismi, kas nav iekļauti sarakstā kā Savienības karantīnas organismi.

(72) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz aizsargājamo zonu un attiecīgo aizsargājamās zonas karantīnas organismu saraksta izveidošanu; un aizsargājamo zonu lieluma izmainīšanu vai aizsargājamo zonu statusa atzīšanas atcelšanu.

(73) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz Savienībā reglamentētu nekarantīnas organismu un attiecīgo stādāmo augu iekļaušanu sarakstā un tādu pasākumu noteikšanu, ar kuriem novērst Savienībā reglamentētu nekarantīnas organismu klātbūtni attiecīgajos stādāmajos augos.

(74) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz tādu augu, augu produktu un citu objektu iekļaušanu sarakstā, kurus ir aizliegts ievest Savienības teritorijā, un attiecīgo trešo valstu iekļaušanu sarakstā; tādu augu, augu produktu un citu objektu iekļaušanu sarakstā, kuriem piemēro īpašas prasības, un attiecīgo īpašo prasību to ievešanai un pārvietošanai Savienības teritorijā iekļaušanu sarakstā; tādu augsta riska augu, augu produktu un citu objektu provizorisku iekļaušanu sarakstā, kurus aizliegts ievest Savienības teritorijā, un attiecīgo trešo valstu iekļaušanu sarakstā; procedūru riska novērtējuma veikšanai saistībā ar minēto iekļaušanu sarakstā; tādu prasību noteikšanu trešām valstīm, kas ir līdzvērtīgas prasībām, kuras attiecas uz augu, augu produktu vai citu objektu pārvietošanu Savienības teritorijā; kārtības noteikšanu, kādā sagatavojami un izmantojami plakāti un brošūras par augu, augu produktu un citu objektu ievešanu Savienības teritorijā; specifisku nosacījumu vai pasākumu noteikšanu attiecībā uz konkrētu augu, augu produktu un citu objektu ievešanu dalībvalstu pierobežas zonās; pagaidu pasākumu pieņemšanu attiecībā uz augiem, augu produktiem un citiem objektiem, kas varētu radīt nesen identificētus kaitīgo organismu riskus vai citus fitosanitāros riskus, par kuriem ir aizdomas; lēmumu pieņemšanu par pagaidu pasākumiem, ko dalībvalstis veic saistībā ar tūlītējiem draudiem; tādu augu, augu produktu un citu objektu iekļaušanu sarakstā, kurus aizliegts ievest konkrētās aizsargājamās zonās; tādu augu, augu produktu un citu objektu iekļaušanu sarakstā, kuriem piemēro īpašas prasības, un attiecīgo īpašo prasību to ievešanai un pārvietošanai konkrētās aizsargājamās zonās iekļaušanu sarakstā; noteikumiem par prasībām, ko nosaka karantīnas stacijām un norobežošanas kompleksiem, un noteikumiem par augu, augu produktu un citu objektu izlaišanu no minētajām stacijām un kompleksiem.

(75) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz īsāka vai garāka minimālā laikposma noteikšanu, kurā profesionālie operatori glabā dokumentāciju attiecībā uz izsekojamību, un prasībām saistībā ar piekļuvi minētajai dokumentācijai.

(76) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz tādu augu, augu produktu un citu objektu iekļaušanu sarakstā, kuru ievešanai Savienības teritorijā ir nepieciešams fitosanitārais sertifikāts, un tādu attiecīgo trešo valstu iekļaušanu sarakstā, kuras ir to izcelsmes valstis vai no kurām tie nosūtīti; tādu augu, augu produktu un citu objektu iekļaušanu sarakstā, kuru ievešanai konkrētās aizsargājamās zonās no attiecīgajām trešām valstīm, kuras ir to izcelsmes valstis vai no kurām tie nosūtīti, ir nepieciešams fitosanitārais sertifikāts, un minēto trešo valstu iekļaušanu sarakstā; tādu augu, augu produktu un citu objektu, attiecīgo trešo valstu un maksimālā skaita iekļaušanu sarakstā, uz ko attiecas atbrīvojums no fitosanitārā sertifikāta prasības, kad tos ieved Savienības teritorijā; un tehniskās kārtības noteikšanu saistībā ar elektronisko fitosanitāro sertifikātu anulēšanu.

(77) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz tādu augu, augu produktu un citu objektu iekļaušanu sarakstā, kuriem jāpieprasa augu pase, lai tos varētu pārvietot Savienības teritorijā; tādu augu, augu produktu un citu objektu iekļaušanu sarakstā, kuriem jāpieprasa augu pase, lai tos varētu ievest un pārvietot konkrētās aizsargājamās zonās; un tādu aizsargājamo zonu kaitīgo organismu, augu, augu produktu vai citu objektu precizēšanu, kuriem augu pase aizsargājamās zonās ir nepieciešama tad, kad tos tieši piegādā galalietotājam.

(78) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz augu pases formāta specifikāciju noteikšanu, tādu stādāmu augu veidu un sugu noteikšanu, kuriem nebūtu jāpiemēro atbrīvojums no izsekojamības koda norādīšanas augu pases formātā; un tehniskās kārtības noteikšanu elektronisko augu pasu izsniegšanai.

(79) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz tādas īpašas kārtības noteikšanu saistībā ar materiālu, apstrādi un marķējumu, kas attiecas uz koksnes iepakojamā materiāla labošanu; tādu apliecinājumu formāta specifikāciju noteikšanu, kas nav koksnes iepakojamā materiāla marķēšana; procedūru noteikšanu pirmseksporta sertifikāta izdošanai; un konkrētu noteikumu paredzēšanu saistībā ar paziņojumu iesniegšanu.

(80) Komisijai piešķirtās īstenošanas pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (14).

(81) Komisijai būtu jāpieņem nekavējoties piemērojami īstenošanas akti, ja pienācīgi pamatotos gadījumos tas nepieciešams nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ saistībā ar pasākumiem, kas jāpieņem pret konkrētiem Savienības karantīnas organismiem vai kaitīgiem organismiem, kas nav iekļauti sarakstā kā Savienības karantīnas organismi, lai aizliegtu konkrētu augu, augu produktu un citu objektu ievešanu Savienības teritorijā vai aizsargājamā zonā, vai lai šādai ievešanai piemērotu konkrētas prasības un pagaidu pasākumus attiecībā uz augiem, augu produktiem un citiem objektiem, kas varētu radīt nesen identificētus kaitīgo organismu riskus vai citus fitosanitāros riskus, par kuriem ir aizdomas.

(82) Padomes Direktīvās 74/647/EEK (15) un 2006/91/EK (16) ir paredzēti neļķu tinēja un Kalifornijas bruņuts kontroles pasākumi. Pēc minēto direktīvu stāšanās spēkā attiecīgie kaitīgie organismi ir plaši izplatījušies visā Savienības teritorijā un to izplatību tādējādi vairs nav iespējams ierobežot. Tāpēc minētās direktīvas būtu jāatceļ.

(83) Padomes Direktīvas 69/464/EEK (17), 93/85/EEK (18), 98/57/EK (19), un 2007/33/EK (20) būtu jāatceļ, jo būtu jāpieņem jauni pasākumi pret attiecīgajiem kaitīgajiem organismiem saskaņā ar šo regulu. Ņemot vērā laiku un resursus, kas nepieciešami minēto jauno pasākumu pieņemšanai, minētās direktīvas būtu jāatceļ no 2022. gada 1. janvāra.

(84) Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 652/2014 (21) ir noteikts, ka pret kaitīgajiem organismiem vērsto pasākumu dotācijas attiecas uz atsevišķiem Direktīvas 2000/29/EK pielikumos norādītajiem kaitīgajiem organismiem un atsevišķiem kaitīgajiem organismiem, kuri minētajos pielikumos nav norādīti, taču kuriem piemēro Savienības pagaidu pasākumus, kas pieņemti attiecībā uz tiem. Papildus minētās regulas noteikumiem ar šo regulu tiek izveidota prioritāro kaitīgo organismu kategorija, un ir svarīgi nodrošināt, lai dalībvalstis jo īpaši ar prioritārajiem kaitīgajiem organismiem saistītu pasākumu veikšanai varētu saņemt Savienības dotācijas, tostarp kompensāciju, ko profesionāliem operatoriem izmaksā tādu augu, augu produktu un citu objektu vērtībā, kurus iznīcina, ievērojot šajā regulā noteiktos izskaušanas pasākumus. Tāpēc būtu jāgroza Regula (ES) Nr. 652/2014.

(85) Tehniski grozījumi ir jāveic arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (ES) Nr. 228/2013 (22) un (ES) Nr. 1143/2014 (23).

(86) Ņemot vērā, ka šīs regulas mērķi, proti, nodrošināt saskaņotu pieeju attiecībā uz aizsardzības pasākumiem pret augiem kaitīgajiem organismiem, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet tā iedarbības, sarežģītības un pārrobežu un starptautiskā rakstura dēļ to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

(87) Šī regula nerada nesamērīgu administratīvo slogu vai ekonomisku ietekmi maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Šajā regulā, pamatojoties uz apspriešanos ar ieinteresētajām personām, iespēju robežās ir ņemta vērā MVU īpašā situācija. Ņemot vērā sabiedriskās politikas mērķi aizsargāt augu veselību, iespēja noteikt vispārēju izņēmumu mikrouzņēmumiem, kas ir izplatītākais uzņēmumu veids, nav apsvērta.

(88) Šajā regulā ir ievēroti IPPC, Līgums par sanitāro un fitosanitāro pasākumu piemērošanu un saskaņā ar tiem izklāstītās pamatnostādnes.

(89) Saskaņā ar lietpratīga regulējuma principu šīs regulas īstenošana būtu jāsaskaņo ar Regulas (ES) Nr. 1143/2014 īstenošanu, lai nodrošinātu, ka pilnībā tiek piemēroti visi Savienības augu veselības jomas tiesību akti.

(90) Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši atzīti Hartā, un it sevišķi privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība, tiesības uz īpašumu, personas datu aizsardzība, darījumdarbības brīvība un humanitāro un eksakto zinātņu brīvība. Dalībvalstīm šī regula būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem,

IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.

I NODAĻA

Priekšmets, darbības joma un definīcijas

1. pants

Priekšmets un darbības joma

1. Šajā regulā ir paredzēti noteikumi tam, kā noteikt fitosanitāros riskus, kurus rada jebkuras sugas, celma vai biotipa patogēni, dzīvnieki vai parazītaugi, kas ir kaitīgi augiem vai augu produktiem (“kaitīgie organismi”), un pasākumi minēto risku samazināšanai līdz pieņemamam līmenim.

2. Kad pierādījumi liecina, ka tādi augi, kas nav parazītaugi, izņemot tos, kas reglamentēti Regulas (ES) Nr. 1143/2014 4. panta 1. punktā, rada fitosanitāros riskus, kam var būt nopietna ekonomiska, sociāla vai ar vidi saistīta ietekme Savienības teritorijā, minētos augus, kas nav parazītaugi, var uzskatīt par kaitīgiem organismiem šīs regulas nozīmē.

3. Šajā regulā atsauces uz trešām valstīm ir uzskatāmas par atsaucēm uz trešām valstīm, Seūtu, Melilju un LESD 355. panta 1. punktā minētajām teritorijām, izņemot Madeiru un Azoru salas.

Šajā regulā atsauces uz Savienības teritoriju ir uzskatāmas par atsaucēm uz Savienības teritoriju bez Seūtas, Meliljas un LESD 355. panta 1. punktā minētajām teritorijām, izņemot Madeiru un Azoru salas.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

1) “augi” ir dzīvi augi un šādas dzīvas augu daļas: a) sēklas botāniskajā nozīmē, izņemot sēklas, kas nav paredzētas stādīšanai; b) augļi botāniskajā nozīmē; c) dārzeņi; d) bumbuļi, bumbuļsīpoli, sīpoli, sakneņi, saknes, potcelmi, stoloni; e) dzinumi, stumbri un stublāji, stīgas; f) griezti ziedi; g) zari ar vai bez lapām; h) nozāģēti koki ar lapotni; i) lapas, lapotne; j) augu audu kultūras, tostarp šūnu kultūras, ģenētiskais materiāls, meristēmas, himēriski kloni, ar mikropavairošanas metodi pavairots materiāls; k) dzīvi ziedputekšņi un sporas; l) pumpuri, potzaru pumpuri, spraudeņi, potzari, potējumi;

2) “augu produkti” ir neapstrādāts augu izcelsmes materiāls un tie apstrādātie produkti, kuri savu īpašību vai to apstrādes īpašību dēļ var radīt karantīnas organismu izplatīšanās risku. Izņemot gadījumus, kad īstenošanas aktos, kas pieņemti, ievērojot 28., 30. un 41. pantu, noteikts citādi, koksni par “augu produktu” uzskata tikai tad, ja tā atbilst vienam vai vairākiem no šādiem kritērijiem: a) tā ir pilnīgi vai daļēji saglabājusi savu dabisko apaļo virsmu, ar mizu vai bez tās; b) tā nav saglabājusi savu dabisko apaļo virsmu, jo ir zāģēta, skaldīta vai šķelta; c) tā ir šķeldas, skaidu, zāģskaidu, koksnes atlikumu, ēveļskaidu vai atgriezumu veidā, un tai nav veikta apstrāde ar līmi, karstumu vai spiedienu vai to kombināciju, lai izgatavotu koksnes granulas, briketes, saplāksni vai kokskaidu plātnes; d) to izmanto vai to ir paredzēts izmantot par iepakojuma materiālu neatkarīgi no tā, vai to faktiski izmanto preču pārvadāšanā vai ne;

3) “stādīšana” ir jebkura darbība, ko veic, lai augus ievietotu augšanas substrātā, vai veicot potēšanu vai līdzīgas darbības, lai nodrošinātu to turpmāku augšanu, reproducēšanu vai pavairošanu;

4) “stādāmi augi” ir augi, kurus ir paredzēts atstāt iestādītus, stādīt vai pārstādīt;

5) “cits objekts” ir jebkurš tāds pie augiem vai augu produktiem nepiederošs materiāls vai priekšmets, tostarp augsne vai augsnes substrāts, kurā var būt vai no kura var izplatīties kaitīgie organismi;

6) “kompetentā iestāde” ir dalībvalsts vai attiecīgā gadījumā trešās valsts centrālās iestāde vai iestādes, kas ir atbildīgas par oficiālo kontroļu un citu oficiālu darbību organizēšanu, vai jebkura cita iestāde, kurai ir uzticēta minētā atbildība, saskaņā ar Savienības tiesību aktiem par oficiālajām kontrolēm;

7) “partija” ir sūtījumā ietilpstošas vairākas vienas un tās pašas preces vienības, ko iespējams identificēt pēc sastāva, izcelsmes un citu attiecīgo elementu viendabīguma;

8) “tirdzniecības vienība” ir konkrētajā tirdzniecības posmā piemērojamā vismazākā komerciālā vai cita izmantojamā vienība, kura var būt partijas daļa vai visa partija;

9) “profesionāls operators” ir jebkura persona, uz kuru attiecas publiskās vai privātās tiesības un kura ir profesionāli iesaistīta un ir juridiski atbildīga par vienu vai vairākām no šādām darbībām, kas attiecas uz augiem, augu produktiem un citiem objektiem: a) stādīšanu; b) selekcijas veikšanu; c) ražošanu, tostarp audzēšanu, pavairošanu un uzturēšanu; d) ievešanu Savienības teritorijā, pārvietošanu tajā un izvešanu no tās; e) darīšanu pieejamu tirgū; f) glabāšanu, vākšanu, nosūtīšanu un apstrādāšanu;

10) “reģistrēts operators” ir profesionāls operators, kas reģistrēts saskaņā ar 65. pantu;

11) “atļauju saņēmušais operators” ir reģistrēts operators, kam kompetentā iestāde ir piešķīrusi atļauju izsniegt augu pases saskaņā ar 89. pantu, uzlikt marķējumu saskaņā ar 98. pantu vai izsniegt apliecinājumus saskaņā ar 99. pantu;

12) “galalietotājs” ir jebkura persona, kas, darbojoties nesaistīti ar minētās personas tirdzniecisko darbību, darījumdarbību vai profesiju, savai lietošanai iegūst augus vai augu produktus;

13) “tests” ir oficiāla pārbaude, izņemot vizuālu, ko veic, lai noteiktu kaitīgo organismu klātbūtni vai tos identificētu;

14) “apstrāde” ir oficiāla vai neoficiāla procedūra, kurā kaitīgos organismus nonāvē, inaktivē vai no tiem atbrīvojas vai tos padara neauglīgus, vai novājina augus vai augu produktus;

15) “sastopamība” ir tādu vienību attiecība vai skaits, kādā kaitīgais organisms ir sastopams paraugā, sūtījumā, laukā vai citā noteiktā populācijā;

16) “ieviešanās” ir kaitīgā organisma saglabāšanās paredzamā nākotnē kādā teritorijā pēc iekļūšanas;

17) “izskaušana” ir fitosanitāro pasākumu piemērošana, lai kaitīgo organismu iznīcinātu no attiecīgās teritorijas;

18) “izplatības ierobežošana” ir fitosanitāro pasākumu piemērošana invadētajā teritorijā un ap to, lai novērstu kaitīgā organisma izplatīšanos;

19) “karantīnas stacija” ir jebkura oficiāla stacija, kas paredzēta kaitīgo organismu, augu, augu produktu vai citu objektu turēšanai karantīnā;

20) “norobežošanas komplekss” ir jebkurš komplekss, kas nav karantīnas stacijas un kurā kaitīgie organismi, augi, augu produkti vai citi objekti tiek turēti norobežotos apstākļos;

21) “izsekojamības kods” ir burtu, ciparu vai burtciparu kods, ar kuru identificē sūtījumu, partiju vai tirdzniecības vienību un kuru lieto izsekojamības nolūkā, ieskaitot kodus, kas attiecas uz partiju, izlaidumu, sēriju, ražošanas datumu, profesionāla operatora dokumentiem;

22) “fitosanitārais pasākums” ir jebkurš oficiāls pasākums, kura mērķis ir novērst karantīnas organismu ievešanu vai izplatīšanos vai ierobežot reglamentētu nekarantīnas organismu ekonomisko ietekmi.

II NODAĻA

Karantīnas organismi

1. iedaļa

Karantīnas organismi

3. pants

Karantīnas organismu definīcija

Kaitīgais organisms ir “karantīnas organisms” attiecībā uz noteiktu teritoriju, ja tas atbilst visiem šiem nosacījumiem:

a) ir noteikta tā identitāte I pielikuma 1. iedaļas 1. punkta nozīmē;

b) tā klātbūtne teritorijā nav konstatēta, kā noteikts I pielikuma 1. iedaļas 2. punkta a) apakšpunktā, vai, ja tā klātbūtne minētajā teritorijā ir konstatēta, tad tas nav plaši izplatīts, kā noteikts I pielikuma 1. iedaļas 2. punkta b) un c) apakšpunktā;

c) tas var iekļūt teritorijā, tajā ieviesties un izplatīties vai – ja tas jau ir sastopams teritorijā, bet nav plaši izplatīts, var iekļūt, ieviesties un izplatīties tajās minētās teritorijas daļās, kurās tas nav sastopams I pielikuma 1. iedaļas 3. punkta nozīmē;

d) tā iekļūšana, ieviešanās un izplatīšanās I pielikuma 1. iedaļas 4. punkta nozīmē radītu nepieņemamu ekonomisku, ar vidi saistītu vai sociālu ietekmi uz minēto teritoriju vai – ja tas tur jau ir sastopams, bet nav plaši izplatīts – uz tām teritorijas daļām, kurās tas nav sastopams; un

e) ir pieejami izpildāmi un iedarbīgi pasākumi, lai novērstu minētā kaitīgā organisma iekļūšanu, ieviešanos vai izplatīšanos minētajā teritorijā un mazinātu tā riskus un ietekmi.

2. iedaļa

Savienības karantīnas organismi

4. pants

Savienības karantīnas organismu definīcija

Karantīnas organisms ir “Savienības karantīnas organisms”, ja 3. panta ievaddaļā minētā noteiktā teritorija ir Savienības teritorija un ja tas ir iekļauts 5. panta 2. punktā minētajā sarakstā.

5. pants

Savienības karantīnas organismu ievešanas, pārvietošanas, turēšanas, pavairošanas vai izlaišanas aizliegums

1. Savienības karantīnas organismu Savienības teritorijā neieved, nepārvieto, vai to netur, nepavairo vai neizlaiž Savienības teritorijā.

2. Komisija ar īstenošanas aktu izveido to kaitīgo organismu sarakstu, kas atbilst 3. pantā uzskaitītajiem nosacījumiem attiecībā uz Savienības teritoriju (“Savienības karantīnas organismu saraksts”).

Savienības karantīnas organismu sarakstā iekļauj kaitīgos organismus, kas uzskaitīti Direktīvas 2000/29/EK I pielikuma A daļā un minētās direktīvas II pielikuma A daļas I iedaļā.

Kaitīgos organismus, kas ir vietējie vai ieviesušies kādā Savienības teritorijas daļā neatkarīgi no tā, vai tie Savienības teritorijā iekļuvuši dabiskā ceļā vai ievesti, Savienības karantīnas organismu sarakstā atzīmē kā Savienības teritorijā sastopamus kaitīgos organismus.

Kaitīgos organismus, kas nav vietējie vai ieviesušies nevienā Savienības teritorijas daļā, Savienības karantīnas organismu sarakstā atzīmē kā kaitīgos organismus, kas nav sastopami Savienības teritorijā.

3. Ja novērtējums liecina, ka kaitīgais organisms, kas nav ietverts Savienības karantīnas organismu sarakstā, atbilst 3. pantā minētajiem nosacījumiem attiecībā uz Savienības teritoriju vai ka kaitīgais organisms, kas minētajā aktā ir ietverts, vairs neatbilst vienam vai vairākiem no minētajiem nosacījumiem, Komisija, pieņemot īstenošanas aktus, groza šā panta 2. punktā minēto sarakstu, attiecīgi pievienojot sarakstam kaitīgo organismu vai to no minētā saraksta svītrojot.

Komisija minēto novērtējumu dara pieejamu dalībvalstīm.

Komisija var ar īstenošanas aktiem aizstāt šā panta 2. punktā minēto īstenošanas aktu grozījumu konsolidēšanai.

4. Šā panta 2. un 3. punktā minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 107. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

6. pants

Prioritārie kaitīgie organismi

1. Savienības karantīnas organismi ir “prioritārie kaitīgie organismi”, ja ir izpildīti visi šie nosacījumi:

a) tie attiecībā uz Savienības teritoriju atbilst vienam vai vairākiem no I pielikuma 1. iedaļas 2. punktā paredzētajiem nosacījumiem;

b) to iespējamā ekonomiskā, ar vidi saistītā vai sociālā ietekme visnopietnāk izpaužas attiecībā uz Savienības teritoriju, kā noteikts I pielikuma 2. iedaļā;

c) tie ir iekļauti sarakstā saskaņā ar šā panta 2. punktu.

2. Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 105. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem papildina šo regulu, izveidojot sarakstu, kurā norādīti prioritārie kaitīgie organismi (“prioritāro kaitīgo organismu saraksts”).

Ja novērtējuma rezultāti liecina, ka kāds Savienības karantīnas organisms atbilst šā panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem vai ka kāds kaitīgais organisms vairs neatbilst vienam vai vairākiem no minētajiem nosacījumiem, Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 105. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem groza pirmajā daļā minēto sarakstu, attiecīgo kaitīgo organismu pievienojot sarakstam vai to no minētā saraksta svītrojot.

Komisija nodrošina, lai minētais novērtējums nekavējoties būtu pieejams dalībvalstīm.

Ja tas nepieciešams nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ, nopietna kaitīgo organismu riska gadījumā 106. pantā paredzēto procedūru piemēro deleģētajiem aktiem, kas pieņemti saskaņā ar šo pantu.

7. pants

I pielikuma 1. iedaļas grozīšana

Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 105. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem groza I pielikuma 1. iedaļu, lai to pielāgotu zinātnisko un tehnisko zināšanu attīstībai un attiecīgo starptautisko standartu izmaiņām.

8. pants

Savienības karantīnas organismi, ko izmanto oficiālai testēšanai, zinātniskiem vai izglītības mērķiem, izmēģinājumos, šķirņu veidošanā vai selekcijā

1. Atkāpjoties no 5. panta 1. punkta, dalībvalstis, pamatojoties uz pieteikumu, var uz laiku atļaut savā teritorijā ievest, pārvietot, turēt un pavairot Savienības karantīnas organismus vai kaitīgos organismus, kam piemēro pasākumus, kas pieņemti, ievērojot 30. panta 1. punktu, un kas paredzēti izmantošanai oficiālai testēšanai, zinātniskiem vai izglītības mērķiem, izmēģinājumos, šķirņu veidošanā vai selekcijā.

Atļauju piešķir attiecīgajai darbībai tikai tad, ja tiek noteikti pienācīgi ierobežojumi, lai nodrošinātu, ka attiecīgā kaitīgā organisma ievešana, pārvietošana, turēšana, pavairošana vai izmantošana neizraisa tā ieviešanos vai izplatīšanos Savienības teritorijā, ņemot vērā kaitīgā organisma identitāti, bioloģiskās īpašības un izplatīšanās veidus, paredzēto darbību, mijiedarbību ar vidi un citus svarīgus faktorus, kas saistīti ar minētā kaitīgā organisma radīto risku.

2. Atļaujās, kas piešķirtas saskaņā ar 1. punktu, tiek iekļauti visi šie nosacījumi:

a) kaitīgais organisms ir jāglabā tādā vietā un apstākļos: i) ko kompetentās iestādes atzinušas par piemērotiem; un ii) kas minēti atļaujā;

b) ar kaitīgo organismu saistītā darbība jāveic karantīnas stacijā vai norobežošanas kompleksā, ko kompetentā iestāde nozīmējusi saskaņā ar 60. pantu un kas minēta atļaujā;

c) ar kaitīgo organismu saistītā darbība jāveic darbiniekiem: i) kuru zinātnisko un tehnisko kompetenci kompetentā iestāde atzinusi par piemērotu; un ii) kuri ir minēti atļaujā;

d) kaitīgajam organismam, kad to ieved, pārvieto vai tur, vai pavairo Savienības teritorijā, jāpievieno atļauja.

3. Atļaujas, kas izsniegtas saskaņā ar 1. punktu, ir ierobežotas attiecībā uz kaitīgā organisma, ko var ievest, pārvietot, turēt, pavairot vai izmantot, daudzumu, un ilgumu, kas piemērots attiecīgajai darbībai. Atļaujas nepārsniedz nozīmētās karantīnas stacijas vai norobežošanas kompleksa veiktspēju.

Atļaujās iekļauj ierobežojumus, kas nepieciešami, lai pienācīgi novērstu attiecīgā Savienības karantīnas organisma vai kaitīgā organisma, kam piemēro pasākumus, kas pieņemti, ievērojot 30. panta 1. punktu, ieviešanās un izplatīšanās risku.

4. Kompetentā iestāde pārrauga atbilstību 2. punktā minētajiem nosacījumiem un 3. punktā minētajiem ierobežojumiem un neievērošanas gadījumā veic nepieciešamās darbības. Minētā darbība attiecīgā gadījumā ir 1. punktā minētās atļaujas atsaukšana.

5. Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 105. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem papildina šo regulu, nosakot sīki izstrādātus noteikumus par:

a) tādas informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un Komisiju, kas saistīta ar attiecīgo kaitīgo organismu ievešanu, pārvietošanu un turēšanu, pavairošanu un izmantošanu Savienības teritorijā;

b) procedūru un nosacījumiem 1. punktā minētās atļaujas piešķiršanai; un

c) šā panta 4. punktā minēto atbilstības pārraudzību un darbībām, kas jāveic neatbilstības gadījumā.

9. pants

Paziņošana par tūlītējiem draudiem

1. Ja dalībvalsts rīcībā ir pierādījumi par tūlītējiem draudiem, ka kāds Savienības karantīnas organisms varētu iekļūt Savienības teritorijā vai tās daļā, kur minētais kaitīgais organisms vēl nav sastopams, minētā dalībvalsts par minētajiem pierādījumiem nekavējoties rakstiski paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

2. Šā panta 1. punktu piemēro arī kaitīgajam organismam, kas nav iekļauts Savienības karantīnas organismu sarakstā, ja:

a) kaitīgajam organismam piemēro pasākumus, kas pieņemti, ievērojot 30. panta 1. punktu; vai

b) attiecīgā dalībvalsts uzskata, ka kaitīgais organisms var atbilst nosacījumiem to iekļaušanai Savienības karantīnas organismu sarakstā.

3. Profesionāli operatori nekavējoties paziņo kompetentajām iestādēm par jebkuriem to rīcībā esošiem pierādījumiem attiecībā uz 1. punktā minētajiem tūlītējiem draudiem saistībā ar Savienības karantīnas organismiem vai 2. punktā minētajiem kaitīgajiem organismiem.

10. pants

Kompetento iestāžu oficiāls apstiprinājums par Savienības karantīnas organisma klātbūtni

Ja kompetentajai iestādei ir aizdomas vai tā ir saņēmusi pierādījumus par Savienības karantīnas organisma vai tāda kaitīgā organisma klātbūtni, kuram piemēro pasākumus, kas pieņemti, ievērojot 30. panta 1. punktu, tajā tās dalībvalsts teritorijas daļā, kurā minētais kaitīgais organisms iepriekš netika konstatēts, vai tādu augu, augu produktu vai citu objektu sūtījumā, kurš ir ievests, kuru paredzēts ievest vai kurš ir pārvietots Savienības teritorijā, tā nekavējoties veic pasākumus, kas ir nepieciešami, lai apstiprinātu, vai minētā kaitīgā organisma klātbūtne ir konstatēta (“oficiāli apstiprināt”).

Minētais oficiālais apstiprinājums ir balstīts uz diagnostiku, ko veikusi tāda oficiālā laboratorija, ko nozīmējusi kompetentā iestāde saskaņā ar Savienības tiesību aktos par oficiālajām kontrolēm izklāstītajiem nosacījumiem un prasībām,

Kamēr nav saņemts oficiāls apstiprinājums par kaitīgā organisma klātbūtni, attiecīgā dalībvalsts vajadzības gadījumā veic fitosanitāros pasākumus, lai novērstu kaitīgā organisma izplatīšanās risku.

Šā panta pirmajā daļā minētās aizdomas vai pierādījumi var tikt balstīti uz jebkuru informāciju, kas saņemta, ievērojot 14. un 15. pantu, vai jebkuru citu avotu.

11. pants

Dalībvalstu veikta Savienības karantīnas organismu klātbūtnes paziņošana Komisijai un pārējām dalībvalstīm

Dalībvalsts paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm, ja tās kompetentā iestāde ir oficiāli apstiprinājusi vienu no šādām situācijām:

a) tās teritorijā ir konstatēts tajā iepriekš nekonstatēts Savienības karantīnas organisms;

b) Savienības karantīnas organisma klātbūtne ir konstatēta tādā tās teritorijas daļā, kurā tas agrāk nebija konstatēts;

c) tās teritorijā tādu augu, augu produktu vai citu objektu sūtījumā, kas ievests, ko paredzēts ievest vai kas pārvietots Savienības teritorijā, ir konstatēts Savienības karantīnas organisms.

Šā panta pirmajā daļā minēto paziņojumu iesniedz attiecīgās dalībvalsts vienīgā atbildīgā iestāde, kā minēts Savienības tiesību aktos par oficiālajām kontrolēm, izmantojot 103. pantā minēto elektroniskās paziņošanas sistēmu.

12. pants

Informācija par Savienības karantīnas organismiem, kuru kompetentās iestādes sniedz profesionāliem operatoriem

1. Ja tiek oficiāli apstiprināta viena no 11. pantā minētajām situācijām, kompetentā iestāde nodrošina, lai profesionāli operatori, kuru augi, augu produkti vai citi objekti var būt skarti, nekavējoties tiktu informēti par Savienības karantīnas organisma klātbūtni.

2. Komisija izveido un atjaunina publiski pieejamu sarakstu, kurā iekļauti visi paziņojumi, ko tā saņēmusi saistībā ar kaitīgajiem organismiem, kas ir nesen parādījušies trešās valstīs un kas var radīt risku augu veselībai Savienības teritorijā.

Minētais saraksts var būt daļa no 103. pantā minētās elektroniskās sistēmas.

13. pants

Informācija par prioritārajiem kaitīgajiem organismiem, kuru kompetentās iestādes sniedz sabiedrībai

Ja viena no 11. panta pirmās daļas a) vai b) punktā minētajām situācijām tiek oficiāli apstiprināta attiecībā uz prioritāro kaitīgo organismu, kompetentā iestāde informē sabiedrību par pasākumiem, ko tā ir veikusi vai gatavojas veikt, un par pasākumiem, kas jāveic attiecīgām profesionālu operatoru vai citu personu kategorijām.

14. pants

Pasākumi, kas nekavējoties jāveic profesionāliem operatoriem

1. Ja profesionālam operatoram ir aizdomas vai tas uzzina par Savienības karantīnas organisma vai kaitīgā organisma, kam piemēro pasākumus, kas pieņemti, ievērojot 30. panta 1. punktu, klātbūtni augos, augu produktos vai citos objektos, kas ir minētā operatora kontrolē, tas nekavējoties par to paziņo kompetentajai iestādei, lai minētā kompetentā iestāde varētu veikt darbības saskaņā ar 10. pantu. Vajadzības gadījumā profesionālais operators nekavējoties veic arī piesardzības pasākumus, lai novērstu minētā kaitīgā organisma ieviešanos un izplatīšanos.

2. Kompetentā iestāde var nolemt, ka 1. punktā minētais paziņojums nav nepieciešams, ja konkrēta kaitīgā organisma klātbūtne attiecīgajā teritorijā jau tikusi konstatēta. Šādā gadījumā tā par minēto lēmumu informē attiecīgos profesionālos operatorus.

3. Ja profesionāls operators saņem oficiālu apstiprinājumu par Savienības karantīnas organisma klātbūtni augos, augu produktos vai citos objektos, kas ir minētā operatora kontrolē, tas apspriežas ar kompetento iestādi par veicamajām darbībām un vajadzības gadījumā pāriet pie 4. līdz 7. punktā minēto darbību veikšanas.

4. Profesionālais operators nekavējoties veic nepieciešamos pasākumus, lai novērstu minētā kaitīgā organisma izplatīšanos. Ja kompetentā iestāde ir sniegusi norādījumus attiecībā uz minētajiem pasākumiem, profesionālais operators rīkojas saskaņā ar minētajiem norādījumiem.

5. Ja kompetentā iestāde ir norādījusi, profesionālais operators veic nepieciešamos pasākumus, lai izskaustu kaitīgo organismu no attiecīgajiem augiem, augu produktiem vai citiem objektiem un no minētā operatora īpašuma, zemes, augsnes, ūdens vai citiem invadētiem elementiem tā kontrolē.

6. Ja vien kompetentā iestāde nav devusi citādus norādījumus, profesionālais operators nekavējoties izņem no tirgus augus, augu produktus un citus objektus, kuri ir minētā operatora kontrolē un kuros varētu būt iespējama kaitīgā organisma klātbūtne.

Ja minētie augi, augu produkti vai citi objekti vairs nav profesionālā operatora kontrolē, profesionālais operators nekavējoties, ja vien kompetentā iestāde nav devusi citādus norādījumus:

a) informē par kaitīgā organisma klātbūtni tirdzniecības ķēdē iesaistītās personas, kurām minētie augi, augu produkti un citi objekti ir piegādāti;

b) sniedz minētajām personām norādes par nepieciešamajiem pasākumiem, kas jāveic attiecīgo augu, augu produktu un citu objektu sūtīšanas laikā, lai mazinātu attiecīgo kaitīgo organismu izplatīšanās vai izkļūšanas risku; un

c) atsauc minētos augus, augu produktus vai citus objektus.

7. Ja ir piemērojams šā panta 1., 3., 4., 5. vai 6. punkts, profesionālais operators pēc pieprasījuma sniedz kompetentajai iestādei visu informāciju, kas ir būtiska sabiedrības locekļiem. Neskarot 13. pantu, ja ir jāveic kādas darbības attiecībā uz augiem, augu produktiem vai citiem objektiem, kuros ir iespējama attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne, kompetentā iestāde par šo faktu pēc iespējas drīz informē sabiedrības locekļus.

15. pants

Pasākumi, kas jāveic personām, kuras nav profesionāli operatori

1. Ja kāda persona, kas nav profesionāls operators, uzzina par Savienības karantīnas organisma klātbūtni vai tai ir pamatotas aizdomas par šādu klātbūtni, minētā persona nekavējoties par to paziņo kompetentajai iestādei. Ja minētais paziņojums netiek sniegts rakstiski, kompetentā iestāde to oficiāli dokumentē. Ja to prasa kompetentā iestāde, minētā persona sniedz minētajai iestādei tās rīcībā esošo informāciju par minēto klātbūtni.

2. Kompetentā iestāde var nolemt, ka 1. punktā minētais paziņojums nav nepieciešams, ja konkrēta kaitīgā organisma klātbūtne attiecīgajā teritorijā jau tikusi konstatēta.

3. Persona, kas veikusi 1. punktā minēto paziņošanu, apspriežas ar kompetento iestādi par veicamajām darbībām un saskaņā ar kompetentās iestādes norādījumiem veic nepieciešamos pasākumus, lai novērstu minētā kaitīgā organisma izplatīšanos un izskaustu to no attiecīgajiem augiem, augu produktiem vai citiem objektiem un attiecīgā gadījumā no minētās personas īpašuma.

16. pants

Atkāpes no paziņošanas pienākumiem

Paziņošanas pienākumus, kas minēti 14. un 15. pantā, nepiemēro, ja:

a) Savienības karantīnas organisms ir konstatēts minētā kaitīgā organisma izplatības ierobežošanai izveidotās norobežotās teritorijas invadētajā zonā, kā noteikts 18. panta 2. punktā;

b) Savienības karantīnas organisms ir konstatēts norobežotās teritorijas invadētajā zonā un tam piemēro izskaušanas pasākumus, kuru īstenošanai nepieciešami astoņi vai vairāk gadu, minēto pirmo astoņu gadu laikā.

17. pants

Savienības karantīnas organismu izskaušana

1. Ja ir oficiāli apstiprināta viena no 11. panta pirmās daļas a) un b) punktā minētajām situācijām, kompetentā iestāde nekavējoties veic visus nepieciešamos fitosanitāros pasākumus, lai attiecīgo Savienības karantīnas organismu izskaustu no attiecīgās teritorijas. Minētos pasākumus veic saskaņā ar II pielikumu.

Minēto izskaušanas pienākumu nepiemēro, ja īstenošanas aktā par Savienības karantīnas organismu, kas pieņemts, ievērojot 28. panta 2. punktu, ir noteikts citādi.

2. Kompetentā iestāde nekavējoties izmeklē Savienības karantīnas organisma klātbūtnes avotu, jo īpaši, ja minētā klātbūtne var būt saistīta ar augu, augu produktu vai citu objektu pārvietošanu, un iespējamību, ka attiecīgais kaitīgais organisms minētās pārvietošanas rezultātā ir izplatījies uz citiem augiem, augu produktiem vai objektiem.

3. Ja 1. punktā minētie pasākumi attiecas uz augu, augu produktu un citu objektu ievešanu vai pārvietošanu Savienības teritorijā, attiecīgā dalībvalsts par minētajiem pasākumiem nekavējoties paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

4. Šā panta 1. punktā minētos pasākumus un 2. punktā minēto izmeklēšanu veic neatkarīgi no tā, vai kaitīgais organisms ir konstatēts publiskā vai privātā īpašumā.

18. pants

Norobežotu teritoriju izveide

1. Ja ir oficiāli apstiprināta viena no 11. panta pirmās daļas a) un b) punktā minētajām situācijām, kompetentā iestāde nekavējoties izveido vienu vai vairākas teritorijas, kurās tiek īstenoti 17. panta 1. punktā minētie izskaušanas pasākumi (“norobežota teritorija”).

Norobežotā teritorija sastāv no invadētās zonas un buferzonas.

2. Invadētajā zonā attiecīgā gadījumā ietilpst:

a) visi augi, par kuriem ir zināms, ka tos invadējis attiecīgais kaitīgais organisms;

b) visi augi ar pazīmēm vai simptomiem, kas liecina par iespējamu invadēšanos ar minēto kaitīgo organismu;

c) visi citi augi, kurus minētais kaitīgais organisms varētu būt piesārņojis vai varētu piesārņot, vai varētu būt invadējis vai varētu invadēt, tostarp augi, kurus varētu invadēt, jo tie ir uzņēmīgi pret minēto kaitīgo organismu un atrodas invadēto augu tiešā tuvumā vai tiem ir kopīgs ražošanas avots (ja tas ir zināms) ar invadētajiem augiem vai augiem, kas no šādiem invadētiem augiem audzēti;

d) zeme, augsne, ūdensteces vai citi elementi, kurus invadējis vai varētu invadēt attiecīgais kaitīgais organisms.

3. Buferzona atrodas blakus invadētajai zonai un ap to.

Tās lielums ir atbilstošs, ņemot vērā risku, ka attiecīgais kaitīgais organisms varētu izplatīties ārpus invadētās zonas dabiskā ceļā vai tādu darbību rezultātā, ko invadētajā zonā un tās apkaimē veicis cilvēks, un lēmumu par tās lielumu pieņem saskaņā ar II pielikuma 2. iedaļā noteiktajiem principiem.

Tomēr, ja jebkāds risks, ka kaitīgais organisms varētu izplatīties ārpus invadētās zonas, ir novērsts vai samazināts līdz pieņemamam līmenim, izmantojot dabiskas vai mākslīgas barjeras, buferzonu veidot neprasa.

4. Atkāpjoties no 1. punkta, ja kompetentā iestāde pēc sākotnējā novērtējuma secina, ka, ņemot vērā attiecīgā kaitīgā organisma, auga, augu produkta vai cita objekta un vietas, kur tas konstatēts, īpašības, attiecīgo kaitīgo organismu var nekavējoties izskaust, kompetentā iestāde var nolemt neveidot norobežotu teritoriju.

Minētajā gadījumā tā veic apsekojumu, lai noteiktu, vai ir notikusi citu augu vai augu produktu invadēšanās. Pamatojoties uz minēto apsekojumu, kompetentā iestāde nosaka, vai ir nepieciešams izveidot norobežotu teritoriju.

5. Ja saskaņā ar 2. un 3. punktu norobežotā teritorija ir jāpaplašina citas dalībvalsts teritorijā, dalībvalsts, kurā konstatēta attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne, nekavējoties sazinās ar dalībvalsti, kuras teritorijā norobežotā teritorija iestiepsies, lai minētā dalībvalstis varētu veikt visas atbilstošās darbības, kas minētas 1.–4. punktā.

6. Dalībvalstis katru gadu līdz 30. aprīlim Komisijai un pārējām dalībvalstīm paziņo par izveidoto norobežoto teritoriju skaitu un atrašanās vietu, attiecīgajiem kaitīgajiem organismiem un iepriekšējā kalendārā gada laikā veiktajiem attiecīgajiem pasākumiem.

Šo punktu piemēro, neskarot nevienu 104. pantā minētajos īstenošanas aktos paredzēto pienākumu paziņot par norobežotām teritorijām.

19. pants

Norobežotu teritoriju apsekošana un pārveidošana un ierobežojumu atcelšana

1. Kompetentās iestādes vismaz reizi gadā piemērotā laikā apseko katru norobežoto teritoriju, lai novērtētu, kā mainījusies attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne.

Minētos apsekojumus veic saskaņā ar 22. panta 2. punktu.

2. Ja kompetentā iestāde 1. punktā minētā apsekojuma rezultātā vai kā citādi konstatē attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtni buferzonā, attiecīgā dalībvalsts par to nekavējoties paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

3. Kompetentās iestādes vajadzības gadījumā maina invadēto zonu, buferzonu un norobežoto teritoriju robežas, ņemot vērā 1. punktā minēto apsekojumu rezultātus.

4. Kompetentās iestādes var atcelt norobežotas teritorijas statusu un izbeigt attiecīgos izskaušanas pasākumus, ja ir pārbaudīts, ka minētajā teritorijā nav attiecīgā kaitīgā organisma. Tāda ir situācija tad, ja ir izpildīti šie divi nosacījumi:

a) šā panta 1. punktā minētais apsekojums liecina, ka ir atzīts, ka teritorija ir brīva no attiecīgā kaitīgā organisma; un

b) minētajā norobežotajā teritorijā pietiekami ilgā laikposmā attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne nav konstatēta.

5. Pieņemot lēmumu par 3. punktā minēto izmaiņu veikšanu vai 4. punktā minēto norobežotas teritorijas statusa atcelšanu, attiecīgā kompetentā iestāde ņem vērā vismaz šādus aspektus:

a) attiecīgā kaitīgā organisma un vektora bioloģiskās īpašības;

b) saimniekaugu klātbūtni;

c) ekoloģiski klimatiskos apstākļus; un

d) iespējamību, ka izskaušanas pasākumi bijuši veiksmīgi.

6. Atkāpjoties no šā panta 1. punkta, ikgadējos apsekojumus neprasa veikt tādu norobežotu teritoriju invadētajā zonā, kuras izveidotas attiecībā uz:

a) kaitīgajiem organismiem, kam piemēro izskaušanas pasākumus, kuru īstenošanai nepieciešami astoņi vai vairāk gadu;

b) kaitīgajiem organismiem, kam piemēro 28. panta 2. punktā minētos izplatības ierobežošanas pasākumus.

7. Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 105. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem papildina šo regulu, sīkāk precizējot šā panta 6. punkta a) apakšpunktā un 16. panta b) punktā minētos kaitīgos organismus un minēto atkāpju piemērošanas nosacījumus.

20. pants

Ziņojumi par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 17., 18. un 19. pantu

1. Ja dalībvalsts pasākumus ir veikusi teritorijā, kas atrodas pie robežas ar citu dalībvalsti, ziņojumu par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 17., 18. un 19. pantu, iesniedz šai citai dalībvalstij.

2. Ja to prasa Komisija vai jebkura cita dalībvalsts, attiecīgā dalībvalsts iesniedz ziņojumu par konkrētiem pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 17., 18. un 19. pantu.

21. pants

II pielikuma grozīšana

Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 105. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem groza II pielikumu, lai to pielāgotu zinātnisko un tehnisko zināšanu attīstībai un attiecīgo starptautisko standartu izmaiņām.

22. pants

Apsekojumi par Savienības karantīnas organismiem un kaitīgajiem organismiem, kas provizoriski kvalificējami par Savienības karantīnas organismiem

1. Dalībvalstis noteiktos laikposmos veic uz risku balstītus apsekojumus, kuru laikā pārbauda vismaz:

a) jebkura Savienības karantīnas organisma klātbūtni; un

b) tāda kaitīgā organisma pazīmes vai simptomus, kam piemēro 29. pantā minētos pasākumus vai pasākumus, kas pieņemti, ievērojot 30. panta 1. punktu.

Minētos apsekojumus veic visās teritorijās, kur attiecīgais kaitīgais organisms iepriekš nav konstatēts.

Minētie apsekojumi nav jāveic saistībā ar kaitīgajiem organismiem, par kuriem ir nepārprotami secināts, ka tie ekoloģiski klimatisko apstākļu dēļ vai saimniekaugu sugu neesamības dēļ nevar ieviesties vai izplatīties attiecīgajā dalībvalstī.

2. Šā panta 1. punktā minēto apsekojumu plāns balstās uz risku, ka kaitīgais organisms ir konstatēts teritorijā, uz kuru apsekojums attiecas. Tajos tiek ietvertas vismaz vizuālās pārbaudes, ko veic kompetentā iestāde, un attiecīgā gadījumā paraugu ņemšana un testu veikšana. Minētos apsekojumus veic visās attiecīgajās vietās, un tajos ietver attiecīgi īpašumu, transportlīdzekļus, mašīnas un iepakojumu, ko izmanto profesionāli operatori un citas personas. To pamatā ir atzīti zinātniskie un tehniskie principi, un tos veic atbilstošā laikā, ievērojot iespējamību konstatēt attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtni.

Minētajos apsekojumos ņem vērā ar attiecīgo kaitīgo organismu klātbūtni saistītos zinātniskos un tehniskos pierādījumus un citu attiecīgu informāciju.

3. Dalībvalstis katru gadu līdz 30. aprīlim ziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm par to 1. punktā minēto apsekojumu rezultātiem, kas veikti iepriekšējā kalendārajā gadā. Minētie ziņojumi ietver informāciju par to, kur veikti apsekojumi, apsekojumu veikšanas laiku, attiecīgajiem kaitīgajiem organismiem un augiem, augu produktiem vai citiem objektiem, pārbaužu un ņemto paraugu skaitu un katra attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtnes konstatējumu.

Komisija ar īstenošanas aktiem var noteikt minēto ziņojumu formātu, kā arī norādījumus par to, kā to aizpildīt. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 107. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

23. pants

Daudzgadu apsekojumu programmas un informācijas vākšana

1. Dalībvalstis izstrādā daudzgadu apsekojumu programmas, kurās izklāstīts apsekojumu saturs, kas veicami, ievērojot 22. pantu. Minētajās programmās paredz 22. panta 2. punkta otrajā daļā minēto zinātnisko un tehnisko pierādījumu un citas informācijas vākšanu un dokumentēšanu.

Daudzgadu apsekojumu programmās saskaņā ar 22. panta 2. punktu ietver šādus elementus:

a) konkrēto katra apsekojuma mērķi;

b) katra apsekojuma tvērumu saistībā ar attiecīgo teritoriju un laika grafiku, kaitīgos organismus, augus un preces, uz kurām tas attiecas;

c) apsekojuma metodoloģiju un kvalitātes pārvaldību, tostarp vizuālo pārbaužu, paraugu ņemšanas un testēšanas procedūru aprakstu un to tehnisko pamatojumu;

d) plānoto vizuālo pārbaužu, paraugu ņemšanas un testu veikšanas laiku, biežumu un skaitu; un

e) savāktās informācijas dokumentēšanas un ziņošanas metodes.

Daudzgadu apsekojumu programmas izstrādā laikposmam no pieciem līdz septiņiem gadiem.

2. Pēc savu daudzgadu apsekojumu programmu izstrādes dalībvalstis tās pēc pieprasījuma dara zināmas Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

3. Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, ar kuriem nosaka gan daudzgadu apsekojumu programmu formātu, gan praktisko kārtību, kā 1. punktā izklāstītos elementus piemēro konkrētajiem kaitīgo organismu riskiem.

Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 107. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

24. pants

Prioritāro kaitīgo organismu apsekojumi

1. Attiecībā uz katru prioritāro kaitīgo organismu dalībvalstis ik gadu veic apsekojumu, kā noteikts 22. panta 1. un 2. punktā. Minētajos apsekojumos iekļauj pietiekami lielu vizuālo pārbaužu, paraugu ņemšanas un testēšanas skaitu katram prioritārajam kaitīgajam organismam, lai, ciktāl iespējams saistībā ar attiecīgā kaitīgā organisma bioloģiskajām īpašībām vai ekoloģiski klimatiskajiem apstākļiem, ar augstu pārliecības pakāpi nodrošinātu savlaicīgu minēto kaitīgo organismu konstatēšanu.

Apsekojumus neprasa veikt saistībā ar kaitīgajiem organismiem, attiecībā uz kuriem ir nepārprotami secināts, ka tie ekoloģiski klimatisko apstākļu dēļ vai saimniekaugu sugu neesamības dēļ nevar ieviesties vai izplatīties attiecīgajā dalībvalstī.

2. Dalībvalstis katru gadu līdz 30. aprīlim ziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm par to 1. punktā minēto apsekojumu rezultātiem, kas veikti iepriekšējā kalendārajā gadā.

25. pants

Ārkārtas situāciju plāni attiecībā uz prioritārajiem kaitīgajiem organismiem

1. Katra dalībvalsts par katru prioritāro kaitīgo organismu, kas var iekļūt un ieviesties tās teritorijā vai teritorijas daļā, izstrādā un atjaunina atsevišķu plānu ar informāciju par lēmumu pieņemšanas procesiem, procedūrām un protokoliem, kas jāievēro, un minimālajiem resursiem, kas jādara pieejami, un procedūrām, lai darītu pieejamus papildu resursus, gadījumam, ja minētā kaitīgā organisma klātbūtne ir oficiāli apstiprināta vai par to ir radušās aizdomas (“ārkārtas situāciju plāns”).

Ārkārtas situāciju plānu izstrādes un atjaunināšanas gaitā dalībvalstis attiecīgā posmā apspriežas ar visām ieinteresētajām personām.

Ārkārtas situāciju plāns nav jāizstrādā tiem kaitīgajiem organismiem, attiecībā uz kuriem ir nepārprotami secināts, ka tie ekoloģiski klimatisko apstākļu dēļ vai saimniekaugu sugu neesamības dēļ nevar ieviesties vai izplatīties attiecīgajā dalībvalstī.

2. Katrā ārkārtas situāciju plānā iekļauj šādus elementus:

a) plāna īstenošanā iesaistīto struktūru pienākumus un atbildību gadījumā, kad ir oficiāli apstiprināta attiecīgā prioritārā kaitīgā organisma klātbūtne vai radušās aizdomas par to, kā arī iestāžu hierarhiju un to darbību koordinācijas procedūras, ko jāveic kompetentajām iestādēm, citām valsts iestādēm, iesaistītajām deleģētajām struktūrām vai fiziskajām personām, laboratorijas un profesionālajiem operatoriem, tostarp koordināciju ar kaimiņos esošām dalībvalstīm un vajadzības gadījumā ar kaimiņos esošām trešām valstīm;

b) kompetento iestāžu piekļuvi profesionālo operatoru, citu attiecīgo operatoru un fizisko personu īpašumam;

c) kompetento iestāžu piekļuvi, ja nepieciešams, laboratorijām, iekārtām, darbiniekiem, ārējo ekspertu atzinumiem un resursiem, kas nepieciešami, lai ātri un efektīvi izskaustu attiecīgo prioritāro kaitīgo organismu vai attiecīgā gadījumā ierobežotu tā izplatību;

d) pasākumus, kas jāveic saistībā ar Komisijas, pārējo dalībvalstu, attiecīgo profesionālo operatoru un sabiedrības informēšanu par attiecīgā prioritārā kaitīgā organisma klātbūtni un izskaušanas pasākumiem, kas pret to veikti gadījumā, ja ir oficiāli apstiprināta attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne vai radušās aizdomas par to;

e) kārtību, kādā dokumentē konstatējumus saistībā ar attiecīgā prioritārā kaitīgā organisma klātbūtni;

f) pieejamos novērtējumus, kas minēti 6. panta 2. punktā, un jebkādus dalībvalsts novērtējumus par risku, ko attiecīgais prioritārais kaitīgais organisms rada tās teritorijai;

g) saistībā ar attiecīgo prioritāro kaitīgo organismu veiktos riska pārvaldības pasākumus saskaņā ar II pielikuma 1. iedaļu un piemērojamās procedūras;

h) norobežoto teritoriju ģeogrāfiskās norobežošanas principus;

i) protokolus, kuros aprakstītas vizuālo pārbaužu, paraugu ņemšanas un testēšanas metodes; un

j) kompetento iestāžu un attiecīgā gadījumā a) apakšpunktā minēto struktūru, valsts iestāžu, laboratoriju, profesionālo operatoru un citu personu darbinieku apmācību principus.

Vajadzības gadījumā no pirmās daļas d) līdz j) apakšpunktā minētos elementus izklāsta rokasgrāmatās.

3. Ārkārtas situāciju plānus var apvienot attiecībā uz vairākiem prioritārajiem kaitīgajiem organismiem ar līdzīgām bioloģiskajām īpašībām un saimniekaugu sugu loku. Tādā gadījumā ārkārtas situāciju plāns sastāv no vispārīgās daļas, kas ir kopīga visiem prioritārajiem kaitīgajiem organismiem, uz ko tas attiecas, un specifiskajām daļām, kas paredzētas katram attiecīgajam prioritārajam kaitīgajam organismam.

4. Četru gadu laikā no dienas, kad izveidots prioritāro kaitīgo organismu saraksts, dalībvalstis izstrādā ārkārtas situāciju plānu attiecībā uz minētajā sarakstā iekļautajiem prioritārajiem kaitīgajiem organismiem.

Gada laikā no dienas, kad minētajā prioritāro kaitīgo organismu sarakstā tiek iekļauts jebkurš cits attiecīgais kaitīgais organisms, dalībvalstis izstrādā ārkārtas situāciju plānu attiecībā uz minēto prioritāro kaitīgo organismu.

Dalībvalstis regulāri pārskata un attiecīgā gadījumā atjaunina ārkārtas situāciju plānus.

5. Dalībvalstis savus ārkārtas situāciju plānus pēc pieprasījuma dara zināmus Komisijai un pārējām dalībvalstīm un informē visus attiecīgos profesionālos operatorus, informāciju publicējot internetā.

26. pants

Modelējošās mācības attiecībā uz prioritāriem kaitīgiem organismiem

1. Dalībvalstis organizē ar ārkārtas situāciju plānu īstenošanu saistītas modelējošās mācības intervālos, kas noteikti atbilstīgi attiecīgā prioritārā kaitīgā organisma vai organismu bioloģiskajām īpašībām un minētā kaitīgā organisma vai minēto kaitīgo organismu radītajam riskam.

Minētās mācības saprātīgā laikposmā un iesaistot attiecīgās ieinteresētās personas, uz kurām tās attiecas, tiek organizētas attiecībā uz visiem attiecīgajiem prioritārajiem kaitīgajiem organismiem.

Minētās mācības netiek prasītas, ja attiecīgā dalībvalsts nesen ir veikusi attiecīgā kaitīgā organisma vai kaitīgo organismu izskaušanas pasākumus.

2. Modelējošās mācības attiecībā uz prioritārajiem kaitīgajiem organismiem, kuru klātbūtne vienā dalībvalstī var ietekmēt kaimiņos esošās dalībvalstis, minētās dalībvalstis var organizēt kopā, pamatojoties uz attiecīgajiem ārkārtas situāciju plāniem.

Vajadzības gadījumā dalībvalstis minētās modelējošās mācības var organizēt kopā ar kaimiņos esošām trešām valstīm.

3. Dalībvalstis pēc pieprasījuma Komisijai un pārējām dalībvalstīm dara pieejamu ziņojumu par katra modelējošo mācību cikla rezultātiem.

27. pants

Rīcības plāni attiecībā uz prioritārajiem kaitīgajiem organismiem

1. Ja dalībvalsts teritorijā ir oficiāli apstiprināta prioritārā kaitīgā organisma klātbūtne, ievērojot 10. pantu, kompetentā iestāde nekavējoties pieņem plānu (“rīcības plāns”), kurā iekļauj 17., 18. un 19. pantā paredzētos minētā kaitīgā organisma izskaušanas pasākumus vai 28. panta 2. punktā paredzētos tā izplatības ierobežošanas pasākumus, kā arī minēto pasākumu piemērošanas grafiku.

Rīcības plānā ietver veicamo apsekojumu plāna un organizācijas aprakstu un paredz vizuālo pārbaužu, ņemamo paraugu un veicamo laboratorijas testu skaitu, kā arī pārbaudēm, paraugu ņemšanai un testēšanai piemērojamo metodoloģiju.

Rīcības plāna pamatā ir attiecīgais ārkārtas situāciju plāns un kompetentā iestāde rīcības plānu nekavējoties paziņo attiecīgajiem profesionālajiem operatoriem.

2. Katra dalībvalsts pēc pieprasījuma Komisijai un pārējām dalībvalstīm dara zināmus savus pieņemtos rīcības plānus.

28. pants

Savienības pasākumi attiecībā uz konkrētiem Savienības karantīnas organismiem

1. Komisija ar īstenošanas aktiem var noteikt pasākumus pret konkrētiem Savienības karantīnas organismiem. Ar minētajiem pasākumiem attiecībā konkrēti uz katru attiecīgo kaitīgo organismu īsteno vienu vai vairākus no šiem noteikumiem:

a) regulas 10. pants, kas attiecas uz pasākumiem, kas veicami, ja radušās aizdomas, un kas attiecas uz kompetento iestāžu oficiālo apstiprinājumu par minētā Savienības karantīnas organisma klātbūtni;

b) regulas 14. pants, kas attiecas uz pasākumiem, kuri nekavējoties jāveic profesionāliem operatoriem;

c) regulas 15. pants, kas attiecas uz pasākumiem, kuri jāveic personām, kas nav profesionāli operatori;

d) regulas 17. pants, kas attiecas uz Savienības karantīnas organismu izskaušanu;

e) regulas 18. pants, kas attiecas uz norobežotu teritoriju izveidi;

f) regulas 19. pants, kas attiecas uz apsekojumiem un norobežotu teritoriju pārveidošanu, un ierobežojumu atcelšanu;

g) regulas 22. pants, kas attiecas uz Savienības karantīnas organismu un tādu kaitīgo organismu apsekojumu, kuri provizoriski kvalificējami par Savienības karantīnas organismiem;

h) regulas 24. pants, kas attiecas uz prioritāro kaitīgo organismu apsekojumu attiecībā uz konkrētu prioritāro kaitīgo organismu vizuālo pārbaužu, paraugu un testu skaitu;

i) regulas 25. pants, kas attiecas uz ārkārtas situāciju plāniem saistībā ar prioritārajiem kaitīgajiem organismiem;

j) regulas 26. pants, kas attiecas uz modelējošām mācībām saistībā ar prioritārajiem kaitīgajiem organismiem;

k) regulas 27. pants, kas attiecas uz rīcības plāniem saistībā ar prioritārajiem kaitīgajiem organismiem.

Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 107. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

2. Atkāpjoties no 17. panta, ja, pamatojoties uz 19. pantā minētajiem apsekojumiem vai citiem pierādījumiem, tiek secināts, ka attiecīgā Savienības karantīnas organisma izskaušana attiecīgajā norobežotajā teritorijā nav iespējama, Komisija pieņem šā panta 1. punktā minētos īstenošanas aktus, ar kuriem paredz pasākumus, kuru mērķis ir izplatības ierobežošana.

Lai nonāktu pie minētā secinājuma, Komisija nekavējoties veic nepieciešamās darbības pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts vai kāds cits avots ir iesniedzis attiecīgus pierādījumus.

3. Ja Komisija secina, ka teritorijās, kas atrodas ārpus norobežotām teritorijām, ir nepieciešams veikt profilaktiskos pasākumus, lai aizsargātu Savienības teritorijas daļu, kurā attiecīgais Savienības karantīnas organisms nav konstatēts, tā var pieņemt 1. punktā minētos īstenošanas aktus, ar kuriem paredz šādus pasākumus.

4. Šā panta 1., 2. un 3. punktā minētos pasākumus veic saskaņā ar II pielikumu, ņemot vērā konkrētos riskus, ko rada attiecīgie Savienības karantīnas organismi, konkrētos ekoloģiski klimatiskos apstākļus un riskus saistībā ar attiecīgajām dalībvalstīm, un vajadzību saskaņoti īstenot nepieciešamos riska mazināšanas pasākumus Savienības līmenī.

5. Kamēr Komisija nav pieņēmusi attiecīgu pasākumu, dalībvalsts var turpināt piemērot veiktos pasākumus.

6. Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ saistībā ar nopietna kaitīgo organismu riska novēršanu Komisija saskaņā ar 107. panta 3. punktā minēto procedūru pieņem īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties. Minētos aktus pieņem saskaņā ar II pielikumu, ņemot vērā konkrētos riskus, ko rada attiecīgie Savienības karantīnas organismi, konkrētos ekoloģiski klimatiskos apstākļus un riskus saistībā ar attiecīgajām dalībvalstīm un vajadzību saskaņoti īstenot nepieciešamos riska mazināšanas pasākumus Savienības līmenī.

7. Dalībvalstis, izmantojot 103. pantā minēto elektronisko paziņošanas sistēmu, paziņo Komisijai un citām dalībvalstīm par gadījumiem, kad nav izpildīti pasākumi, kas pieņemti, ievērojot šo pantu, tādējādi radot Savienības karantīnas organismu izplatīšanās risku.

29. pants

Dalībvalstu pasākumi attiecībā uz kaitīgajiem organismiem, kas nav iekļauti sarakstā kā Savienības karantīnas organismi

1. Ja dalībvalsts teritorijā oficiāli tiek apstiprināta tāda kaitīgā organisma klātbūtne, kas nav iekļauts Savienības karantīnas organismu sarakstā, un ja dalībvalsts uzskata, ka minētais kaitīgais organisms varētu atbilst nosacījumiem iekļaušanai Savienības karantīnas organismu sarakstā, tā nekavējoties izvērtē, vai kaitīgais organisms atbilst I pielikuma 3. iedaļas 1. apakšiedaļas kritērijiem. Ja tā secina, ka minētie kritēriji ir izpildīti, tā nekavējoties veic izskaušanas pasākumus saskaņā ar II pielikumu. Piemēro 17. līdz 20. pantu.

Ja, pamatojoties uz 19. pantā minētajiem apsekojumiem vai citiem pierādījumiem, tiek secināts, ka kaitīgā organisma izskaušana attiecīgajā norobežotajā teritorijā nav iespējama, mutatis mutandis piemēro 28. panta 2. punktu.

Ja tāda kaitīgā organisma, kas atbilst pirmajā daļā minētajiem kritērijiem, klātbūtne tiek oficiāli apstiprināta tādu augu, augu produktu vai citu objektu sūtījumā, kurš ievests vai pārvietots dalībvalsts teritorijā, minētā dalībvalsts veic nepieciešamos pasākumus, lai novērstu minētā kaitīgā organisma iekļūšanu, ieviešanos un izplatīšanos Savienības teritorijā.

Ja dalībvalstij ir radušās aizdomas par tāda kaitīgā organisma klātbūtni tās teritorijā, kas atbilst pirmajā daļā minētajiem kritērijiem, mutatis mutandis piemēro 10. pantu.

Kamēr nav saņemts oficiāls apstiprinājums par minētā kaitīgā organisma klātbūtni, dalībvalsts attiecīgā gadījumā veic fitosanitāros pasākumus, lai mazinātu tā izplatīšanās risku.

2. Pēc 1. punktā minēto pasākumu veikšanas dalībvalsts izvērtē, vai attiecīgais kaitīgais organisms atbilst I pielikuma 1. iedaļā paredzētajiem kritērijiem attiecībā uz karantīnas organismiem.

3. Attiecīgā dalībvalsts paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm par 1. punktā minētā kaitīgā organisma klātbūtni. Tāpat tā informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par minētajā punktā minēto novērtējumu, veiktajiem pasākumiem un minēto pasākumu pamatā esošajiem pierādījumiem.

Tā divu gadu laikā no minētā kaitīgā organisma klātbūtnes oficiālās apstiprināšanas Komisijai paziņo 2. punktā minētā novērtējuma rezultātus.

Paziņojumus par minētā kaitīgā organisma klātbūtni iesniedz, izmantojot 103. pantā minēto elektronisko paziņošanas sistēmu.

30. pants

Savienības pasākumi attiecībā uz kaitīgajiem organismiem, kas nav iekļauti sarakstā kā Savienības karantīnas organismi

1. Ja Komisija saņem 29. panta 3. punkta pirmajā daļā minēto paziņojumu vai tās rīcībā ir citi pierādījumi par Savienības karantīnas organismu sarakstā neiekļauta kaitīgā organisma klātbūtni vai tūlītējiem draudiem par tā iekļūšanu vai izplatīšanos Savienības teritorijā, un tā uzskata, ka minētais kaitīgais organisms varētu atbilst nosacījumiem iekļaušanai minētajā sarakstā, tā nekavējoties izvērtē, vai attiecībā uz Savienības teritoriju minētais kaitīgais organisms atbilst I pielikuma 3. iedaļas 2. apakšiedaļā noteiktajiem kritērijiem.

Ja Komisija secina, ka minētie kritēriji ir izpildīti, tā ar īstenošanas aktiem nekavējoties pieņem pasākumus uz noteiktu laiku attiecībā uz minētā kaitīgā organisma radītajiem riskiem. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 107. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

Ar minētajiem pasākumiem konkrēti attiecībā uz katru attiecīgo kaitīgo organismu vajadzības gadījumā īsteno vienu vai vairākus no 28. panta 1. punkta pirmās daļas a) līdz g) apakšpunktā minētajiem noteikumiem.

2. Pēc 1. punktā minēto pasākumu veikšanas Komisija izvērtē, vai attiecīgais kaitīgais organisms attiecībā uz Savienības teritoriju atbilst I pielikuma 1. iedaļā paredzētajiem kritērijiem attiecībā uz karantīnas organismiem.

3. Ja, pamatojoties uz 19. un 22. pantā minētajiem apsekojumiem vai citiem pierādījumiem, tiek secināts, ka attiecīgā kaitīgā organisma izskaušana norobežotajā teritorijā nav iespējama, ar šā panta 1. punkta otrajā daļā minētajiem īstenošanas aktiem var noteikt pasākumus, kuru mērķis ir ierobežot tā izplatību.

4. Ja tiek secināts, ka ir nepieciešams veikt profilaktiskos pasākumus teritorijās, kas atrodas ārpus norobežotām teritorijām, lai aizsargātu Savienības teritorijas daļu, kurā attiecīgais kaitīgais organisms nav konstatēts, šādus pasākumus var noteikt ar 1. punktā minētajiem īstenošanas aktiem.

5. Šā panta 1., 3. un 4. punktā minētos pasākumus pieņem saskaņā ar II pielikumu, ņemot vērā konkrētos riskus, ko rada attiecīgie kaitīgie organismi, un vajadzību saskaņoti īstenot nepieciešamos riska mazināšanas pasākumus Savienības līmenī.

6. Kamēr Komisija nav pieņēmusi attiecīgus pasākumus, attiecīgā dalībvalsts var turpināt piemērot pasākumus, kurus tā veikusi, ievērojot 29. pantu.

7. Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ saistībā ar nopietna kaitīgo organismu riska novēršanu Komisija saskaņā ar procedūru, kura minēta 107. panta 3. punktā, pieņem īstenošanas aktus, kas jāpiemēro nekavējoties. Minētos aktus pieņem saskaņā ar II pielikumu, ņemot vērā konkrētos riskus, ko rada attiecīgie kaitīgie organismi, un vajadzību saskaņoti īstenot nepieciešamos riska mazināšanas pasākumus Savienības līmenī.

8. Dalībvalstis, izmantojot 103. pantā minēto elektronisko paziņošanas sistēmu, paziņo Komisijai un citām dalībvalstīm par gadījumiem, kad nav izpildīti pasākumi, kas pieņemti, ievērojot šo pantu, tādējādi radot šā panta 1. punktā minēto kaitīgo organismu izplatīšanās risku.

31. pants

Dalībvalstu pieņemtas stingrākas prasības

1. Dalībvalstis savā teritorijā var piemērot stingrākus pasākumus par tiem, kas pieņemti, ievērojot 28. panta 1., 2. un 3. punktu un 30. panta 1., 3. un 4. punktu, ja tie tiek veikti ar mērķi nodrošināt fitosanitāro aizsardzību un saskaņā ar principiem, kas izklāstīti II pielikuma 2. iedaļā.

Ar minētajiem stingrākajiem pasākumiem nenosaka un tie nerada nekādus aizliegumus vai ierobežojumus augu, augu produktu un citu objektu ievešanai vai pārvietošanai Savienības teritorijā un cauri Savienības teritorijai papildus aizliegumiem un ierobežojumiem, kas paredzēti 40. līdz 58. pantā un 71. līdz 102. pantā.

2. Dalībvalstis nekavējoties paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm par pasākumiem, ko tās veikušas saskaņā ar 1. punktu.

Dalībvalstis pēc pieprasījuma iesniedz Komisijai un pārējām dalībvalstīm ikgadēju ziņojumu par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 1. punktu.

3. iedaļa

Aizsargājamās zonas karantīnas organismi

32. pants

Aizsargājamo zonu atzīšana

1. Ja karantīnas organisms ir konstatēts Savienības teritorijā, bet nav konstatēts dalībvalsts teritorijā vai tās daļā un tas nav Savienības karantīnas organisms, Komisija – saņemot pieteikumu, ko minētā dalībvalsts iesniegusi, ievērojot 4. punktu – saskaņā ar 3. punktu var atzīt minēto teritoriju vai tās daļu par aizsargājamo zonu attiecībā uz minēto karantīnas organismu (“aizsargājamās zonas karantīnas organisms”).

2. Aizsargājamās zonas karantīnas organismu attiecīgajā aizsargājamā zonā neieved, nepārvieto, to tur netur, nepavairo, kā arī neizlaiž.

Aizsargājamās zonas karantīnas organismu ievešanai, pārvietošanai, turēšanai un pavairošanai aizsargājamajās zonās mutatis mutandis piemēro 8. pantu.

3. Komisija ar īstenošanas aktiem izveido aizsargājamo zonu un attiecīgo aizsargājamās zonas karantīnas organismu sarakstu. Šajā sarakstā iekļauj aizsargājamās zonas, kas atzītas saskaņā ar Direktīvas 2000/29/EK 2. panta 1. punkta h) apakšpunkta pirmo daļu, attiecīgos kaitīgos organismus, kas uzskaitīti Direktīvas 2000/29/EK I pielikuma B daļā un II pielikuma B daļā, un minētajiem karantīnas organismiem īpaši piešķirtos kodus.

Ja ir izpildīti šā panta 1. punktā paredzētie nosacījumi, Komisija ar īstenošanas aktiem, ar kuriem groza pirmajā daļā minēto īstenošanas aktu, var atzīt papildu aizsargājamās zonas.

Komisija var ar īstenošanas aktiem aizstāt šā punkta pirmajā daļā minēto īstenošanas aktu grozījumu konsolidēšanai.

Šajā punktā minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 107. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

4. Kopā ar 1. punktā minēto pieteikumu attiecīgā dalībvalsts iesniedz:

a) ierosinātās aizsargājamās zonas robežu aprakstu, tostarp kartes;

b) tādu apsekojumu rezultātus, kas apliecina, ka vismaz pēdējo trīs gadu laikā pirms pieteikuma iesniegšanas attiecīgais karantīnas organisms attiecīgajā teritorijā nav bijis konstatēts; un

c) pierādījumus, ka attiecīgais karantīnas organisms atbilst 3. pantā minētajiem nosacījumiem attiecībā uz ierosināto aizsargājamo zonu.

5. Šā panta 4. punktā b) apakšpunktā minētos apsekojumus veic tādā laikā un tik intensīvi, lai varētu konstatēt attiecīgā karantīnas organisma klātbūtni. To pamatā ir atzīti zinātniskie un tehniskie principi un tajos ņem vērā attiecīgos starptautiskos standartus.

Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 105. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem papildina šo regulu, nosakot sīki izstrādātus noteikumus par minētajiem apsekojumiem. Minētos aktus pieņem saskaņā ar zinātnisko un tehnisko zināšanu attīstību un piemērojamo starptautisko standartu izmaiņām.

6. Komisija var atzīt pagaidu aizsargājamās zonas. Šajā nolūkā mutatis mutandis piemēro 1. un 4. punktā un 5. punkta pirmajā daļā noteiktos nosacījumus. Atkāpjoties no 4. punkta b) apakšpunktā minētās prasības, apsekojumam ir jābūt veiktam vismaz viena gada laikposmā pirms pieteikuma iesniegšanas.

Pagaidu aizsargājamo zonu atzīst uz laikposmu, kas nav ilgāks par trim gadiem no atzīšanas brīža, un pēc trim gadiem atzīšana automātiski izbeidzas.

7. Dalībvalstis paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm un, publicējot informāciju kompetentās iestādes oficiālajā tīmekļa vietnē, informē profesionālos operatorus par aizsargājamo zonu robežām savā teritorijā, tostarp ar kartēm.

33. pants

Vispārīgie pienākumi attiecībā uz aizsargājamām zonām

1. Attiecībā uz aizsargājamo zonu 9. līdz 19. pantā izklāstītie pienākumi mutatis mutandis attiecas uz attiecīgās aizsargājamās zonas karantīnas organismu.

2. Augu, augu produktu vai citu objektu, kura izcelsme ir norobežotā teritorijā, kas izveidota aizsargājamā zonā, kura paredzēta attiecīgajam aizsargājamās zonas karantīnas organismam, nepārvieto no minētās norobežotās teritorijas uz minētās aizsargājamās zonas pārējo daļu vai uz citu aizsargājamo zonu, kas izveidota šim aizsargājamās zonas karantīnas organismam.

Atkāpjoties no pirmās daļas, minēto augu, augu produktu vai citu objektu no minētās norobežotās teritorijas var izvest, šķērsojot aizsargājamo zonu un izvedot ārpus attiecīgās aizsargājamās zonas tikai tad, ja tas tiek iesaiņots un pārvietots tādā veidā, lai neradītu risku, ka minētais aizsargājamās zonas karantīnas organisms varētu izplatīties minētajā aizsargājamajā zonā.

3. Aizsargājamajā zonā izveidotās norobežotās teritorijas un izskaušanas pasākumus, kas minētajās teritorijās veikti, ievērojot 17., 18. un 19. pantu, nekavējoties paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm.

34. pants

Aizsargājamās zonas karantīnas organismu apsekojumi

1. Kompetentā iestāde veic ikgadējus katras aizsargājamās zonas apsekojumus saistībā ar attiecīgā aizsargājamās zonas karantīnas organisma klātbūtni. 22. panta 2. punktu mutatis mutandis piemēro minētajiem apsekojumiem.

Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 105. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem papildina šo regulu, nosakot sīki izstrādātus noteikumus par minēto apsekojumu sagatavošanu un saturu.

2. Dalībvalstis katru gadu līdz 30. aprīlim paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm iepriekšējā kalendārajā gadā veikto 1. punktā minēto apsekojumu rezultātus.

35. pants

Aizsargājamo zonu lieluma mainīšana un statusa atzīšanas atsaukšana

1. Komisija var mainīt aizsargājamās zonas lielumu, pamatojoties uz tādas dalībvalsts pieteikumu, kuras teritorija ir skarta.

Ja minētās izmaiņas attiecas uz aizsargājamās zonas paplašināšanu, mutatis mutandis piemēro 32. pantu.

2. Komisija, pamatojoties uz 1. punktā minēto dalībvalsts pieteikumu, atceļ aizsargājamās zonas statusu vai samazina šīs zonas lielumu.

3. Komisija atceļ aizsargājamās zonas statusu, ja 34. pantā minētie apsekojumi nav veikti saskaņā ar minēto pantu.

4. Komisija atceļ aizsargājamās zonas statusu, ja minētajā zonā ir konstatēta attiecīgā aizsargājamās zonas karantīnas organisma klātbūtne un ir izpildīts viens no šiem nosacījumiem:

a) trīs mēnešu laikā pēc oficiālas minētā kaitīgā organisma klātbūtnes apstiprināšanas nav izveidota norobežota teritorija saskaņā ar 33. panta 1. punktu;

b) izskaušanas pasākumi, kas, ievērojot 33. panta 1. punktu, veikti norobežotajā teritorijā, nav bijuši veiksmīgi 24 mēnešu laikā pēc oficiālas minētā kaitīgā organisma klātbūtnes apstiprināšanas vai laikposmā, kas pārsniedz 24 mēnešus, ja to pamato ar kaitīgā organisma bioloģiskajām īpašībām un ja minētais laikposms ir noteikts īstenošanas aktā, kas pieņemts, ievērojot 32. panta 3. punktu;

c) Komisijas rīcībā esošā informācija liecina, ka attiecībā uz pasākumiem, kas, piemērojot 33. panta 1. punktu, veicami saskaņā ar 17., 18. un 19. pantu, pēc attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtnes konstatēšanas attiecīgajā aizsargājamā zonā ir pieļauta rupja nolaidība.

5. Komisija atceļ aizsargājamās zonas statusu vai samazina tās lielumu saskaņā ar šā panta 2., 3. vai 4. punktu, ar īstenošanas aktu grozot 32. panta 3. punktā minēto īstenošanas aktu. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 107. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

III NODAĻA

Savienībā reglamentēti nekarantīnas organismi

36. pants

Savienībā reglamentētu nekarantīnas organismu definīcija

Kaitīgais organisms ir “Savienībā reglamentēts nekarantīnas organisms”, ja tas atbilst visiem šiem nosacījumiem un ir iekļauts 37. pantā minētajā sarakstā:

a) tā identitāte ir noteikta saskaņā ar I pielikuma 4. iedaļas 1. punktu;

b) tas ir konstatēts Savienības teritorijā;

c) tas nav Savienības karantīnas organisms vai kaitīgais organisms, kam piemēro pasākumus, kas pieņemti, ievērojot 30. panta 1. punktu;

d) to pārnes galvenokārt ar konkrētiem stādāmiem augiem saskaņā ar I pielikuma 4. iedaļas 2. punktu;

e) to klātbūtnei uz minētajiem stādāmajiem augiem ir nepieņemama ekonomiska ietekme uz šo stādāmo augu paredzēto izmantojumu saskaņā ar I pielikuma 4. iedaļas 3. punktu;

f) ir pieejami izpildāmi un iedarbīgi pasākumi, lai novērstu šā kaitīgā organisma klātbūtni uz attiecīgajiem stādāmajiem augiem.

37. pants

Aizliegums ievest un pārvietot Savienībā reglamentētus nekarantīnas organismus ar stādāmajiem augiem

1. Profesionālie operatori Savienības teritorijā neieved vai nepārvieto 2. punktā minētajā sarakstā iekļautu Savienībā reglamentētu nekarantīnas organismu, kas atrodas stādāmajos augos, ar kuru starpniecību tas tiek pārnests.

Šā punkta pirmajā daļā noteikto aizliegumu nepiemēro šādos gadījumos:

a) stādāmo augu pārvietoša