Oficiālais Vēstnesis L 050 , 21/02/2002 Lpp. 0040 - 0046



Komisijas Regula (EK) Nr. 314/2002 (2002. gada 20. februāris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus kvotu sistēmas piemērošanai cukura nozarē EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulu (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju [1] un jo īpaši tās 13. panta 3. punktu, 14. panta 4. punktu, 15. panta 8. punktu, 16. panta 5. punktu, 18. panta 5. punktu, un 41. panta otro daļu, tā kā: (1) Nesenie grozījumi cukura tirgus kopīgajā organizācijā attiecībā uz 2001./02. līdz 2005./06. tirdzniecības gadu, ko ieviesa ar Regulu (EK) Nr. 1260/2001, prasa, lai kvotu sistēmas ieviešanas pasākumos tiktu izdarītas dažas izmaiņas. Turklāt Komisijas 1982. gada 8. jūnija Regula (EEK) Nr. 1443/82, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus kvotu sistēmas piemērošanai cukura nozarē [2] un kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 392/94 [3], jau ir vairākkārt būtiski grozīta, un tāpēc skaidrības labad minētā regula būtu jāpārstrādā. (2) Lai cukura nozarē piemērotu kvotu sistēmu, ir precīzi jādefinē, kas ir uzņēmuma cukura, izoglikozes vai inulīna sīrupa produkcija, kā arī Kopienas iekšējais patēriņš. Tāpēc viss baltais cukurs, jēlcukurs, invertcukurs un sīrupi vai, atkarībā no situācijas, izoglikoze vai inulīna sīrups, ko kāds uzņēmums faktiski saražojis, būtu jāuzskata par minētā uzņēmuma produkciju. Iespēja piešķirt viena uzņēmuma produkcijas daļu citam uzņēmumam, kas cukuru saražojis saskaņā ar līgumu, būtu jāierobežo un jāattiecina tikai uz īpašiem gadījumiem. Neskarot force majeure apstākļus, tādi gadījumi jāparedz, lai izvairītos no finansiālām sekām cukura nozarē. (3) Lai kvotu sistēmu Kopienā piemērotu vienmērīgi un efektīvi, jāparedz saharozes sīrupu, izoglikozes un inulīna sīrupa produkcijas reģistrācijas metode. (4) Izoglikozes ražošana ir pilnībā pabeigta, tiklīdz glikoze vai tās polimēri ir bijuši pakļauti procesam, kas pazīstams kā "izomerizācija". Tāpēc, lai novērstu patvaļīgu produkcijas reģistrēšanas brīža izvēli, šādai reģistrācijai būtu jānotiek tūlīt pēc izomerizācijas procesa beigām un pirms jebkuras darbības, kuras mērķis ir atdalīt glikozes un fruktozes komponentus vai ražot maisījumus. Lai šo kontroli padarītu pēc iespējas efektīvāku, būtu jāprasa, lai izoglikozes ražotāji Kopienā informētu attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes par katru izomerizācijas iekārtu, ko tie izmanto. (5) Inulīna sīrups kā produkts parasti rodas brīdī, kad inulīns vai tā oligofruktozes ir bijušas pakļautas procesam, kas pazīstams kā hidrolīze un pirmā iztvaicēšana. Tas nozīmē, ka produkcija būtu jāreģistrē tūlīt pēc hidrolīzes un pirmās iztvaicēšanas procesa beigām un pirms jebkuras darbības, kuras mērķis ir atdalīt glikozes un fruktozes komponentus vai ražot maisījumus. (6) Lai dotu dalībvalstīm iespēju pareizi un nepārprotami noteikt inulīna sīrupa produkciju, būtu jāprecizē, jo īpaši, pamatojoties uz iepriekšējo pieredzi, ka minētā darbība jāveic, par standartu ņemot inulīna sīrupu ar 80 % fruktozes saturu un cukura/izoglikozes ekvivalentu, kas izteikts, piemērojot koeficientu 1,9. (7) Ražošanas maksājumus, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 1260/2001 15. pantā, nevar noteikt agrāk, kā pēc tirdzniecības gada beigām, ņemot vērā to, ka liela procentuālā daļa eksporta saistību ir noslēgtas tirdzniecības gada otrajā pusē, un dati, kas vajadzīgi ražošanas maksājumu noteikšanai, ir pieejami tikai tajā brīdī. Tāpēc, lai pēc iespējas drīzāk ieviestu ražotāju finansiālo atbildību, uz aplēšu pamata aprēķināto maksājumu avansa izmaksa būtu jāveic krietni pirms tirdzniecības gada beigām. Tā kā lielākā daļa B izoglikozes ražošanas parasti nenotiek agrāk kā tirdzniecības gada pēdējos mēnešos, ražošanas pamatmaksājuma avanss būtu jāpieprasa tikai par to izoglikozi, kas saražota līdz attiecīgā tirdzniecības gada 1. martam. Maksājumi nebūtu jānosaka vai jāiekasē, iekams nav pieejama pēc iespējas precīzāka informācija, jo īpaši par patēriņu. (8) Būtu jāparedz noteikumi papildu cenas komponenta samaksai par cukurbietēm, ja ražošanas maksājums ir zemāks par maksimālo apjomu, kā arī būtu jāparedz papildu maksa, jo īpaši, ņemot vērā laikposmu starp samaksas dienu par cukurbietēm un dienu, kad ražotājs samaksā ražošanas maksājumus. (9) Lai atvieglotu kvotu sistēmas pareizu vadību, būtu jāparedz termiņi produkcijas reģistrēšanai un attiecīgo datu paziņošanai un pēc vajadzības būtu jāparedz atbilstīgi kontrolpasākumi no dalībvalstu puses. (10) Uzglabāšanas izmaksu kompensācijas sistēmas atcelšana cukura nozarē no 2001. gada 1. jūlija pārtrauca pieeju statistikai par cukura krājumiem un cukura noietu Kopienā. Ņemot vērā to, ka labai kvotu sistēmas pārvaldībai minētā statistika ir ļoti nozīmīga, jo īpaši, lai noteiktu cukura ikmēneša patēriņu un sastādītu piegādes bilances, būtu jāparedz, ka Kopienas cukura ražotāji un rafinētāji turpina sniegt dalībvalstīm ikmēneša datus par cukura krājumiem un noietu. (11) Viena no cukura nozares organizācijas īpatnībām ir tā, ka attiecības starp cukura un cukurbiešu ražotājiem, jo īpaši attiecībā uz cukurbiešu piegādi un samaksu par tām, parasti regulē starpnozaru līgumi, kas sastādīti saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem. Minētajos starpnozaru līgumos var paredzēt režīmu, kurā ņemts vērā īpašais stāvoklis reģionā, kurā to piemēro. Tā kā ražotājiem ir dota iespēja iesaistīt biešu audzētājus papildmaksājuma samaksāšanā, būtu jāparedz, ka minētā ieguldījuma noteikumus iestrādā starpnozaru līgumos saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1260/2001 16. panta 3. punktu. (12) Uzņēmumiem, kas ražo izoglikozi, atšķirībā no uzņēmumiem, kas ražo cukuru un ir atkarīgi no cukurbiešu vai cukurniedru ražotājiem, nav atļauts izmantot iespēju pārgrāmatot produkciju no viena tirdzniecības gada uz nākamo. (13) Izoglikozi ražo regulāri visu tirdzniecības gadu, lai būtu iespējams ātri un netraucēti reaģēt uz pieprasījuma svārstībām, kas ir vislielākais katra tirdzniecības gada sākumā un beigās. Tomēr saražoto izoglikozi ir grūti uzglabāt pietiekamos daudzumos, lai minētajos maksimālā pieprasījuma brīžos to varētu apmierināt, jo ilgstoša uzglabāšana apdraud nepieciešamo produkta sterilitāti. Minētajos apstākļos uzņēmumiem, kas ražo izoglikozi, jāpārtrauc tās ražošana tirdzniecības gada beigās, lai nebūtu jāražo C izoglikoze, ko Kopienas tirgū nevar realizēt. Šāds stāvoklis kaitē uzņēmumiem, kuri ražo izoglikozi, tāpēc būtu jāparedz zināms elastīgums, reģistrējot ikmēneša izoglikozes produkciju. Šāds elastīgums tomēr būtu jāierobežo, lai novērstu, ka, lietojot to automātiski, rodas slēpta pārgrāmatošanas sistēma, un līdz ar to arī netiešs uzņēmumu ražošanas kvotu palielinājums. (14) Kvotu sistēmas darbībā var rasties aizkavēšanās saistībā ar ražošanas maksājumu atgūšanu. Lai nodrošinātu savlaicīgu un saskaņotu minēto summu atgūšanu, būtu jāparedz ražošanas maksājumu noteikšanas un iekasēšanas noteikumi. (15) Šajā regulā paredzētie pasākumi saskan ar Cukura pārvaldības komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants 1. Regulas (EK) Nr. 1260/2001 13. līdz 18. pantā "cukura produkcija" nozīmē šādu produktu kopējo daudzumu, kas izteikts kā baltais cukurs: a) baltais cukurs; b) jēlcukurs; c) invertcukurs; d) sīrupi, kas pieder kādai no šādām kategorijām, turpmāk tekstā "sīrupi": - saharozes vai invertcukura sīrupi, kas ir ar vismaz 70 % tīrības pakāpi un ir ražoti no cukurbietēm, - saharozes vai invertcukura sīrupi, kas ir ar vismaz 75 % tīrības pakāpi un ir ražoti no cukurniedrēm. 2. Aprēķinot 1. punktā minēto daudzumu, neiekļauj: a) baltā cukura daudzumus, kas ražoti no jēlcukura vai sīrupiem, kas nav ražoti tajā uzņēmumā, kur baltais cukurs; b) baltā cukura daudzumus, kas izgatavoti no jēlcukura, sīrupiem vai cukura saslaukām, kas nav ražotas tajā tirdzniecības gadā, kad baltais cukurs; c) jēlcukura daudzumus, kas gatavoti no sīrupiem, kuri nav ražoti tajā uzņēmumā, kur jēlcukurs; d) jēlcukura daudzumus, kas gatavoti no sīrupiem, kas nav ražoti tajā tirdzniecības gadā, kad jēlcukurs; e) jēlcukura daudzumus, ko uzņēmums, kurš tos saražoja, attiecīgajā tirdzniecības gadā pārstrādāja baltajā cukurā; f) invertcukura un sīrupu daudzumus, kas pārstrādāti alkoholā vai rumā; g) sīrupu daudzumus, ko uzņēmums, kurš tos saražoja, attiecīgajā tirdzniecības gadā pārstrādāja cukurā vai invertcukurā; h) sīrupu daudzumus, kas paredzēti ziešanai, un tos, kas jāpārstrādā produktā ar nosaukumu "Rinse appelstroop"; i) cukura, invertcukura un sīrupu daudzumus, kas saražoti aktīvās apstrādes režīmā; j) invertcukura daudzumus, kas izgatavoti no sīrupiem, kas nav ražoti tajā uzņēmumā, kur invertcukurs; k) invertcukura daudzumus, kas izgatavoti no sīrupiem, kas nav ražoti tajā tirdzniecības gadā, kad invertcukurs. 3. Produkciju izsaka kā balto cukuru šādi: a) attiecībā uz balto cukuru – neņemot vērā kvalitātes atšķirības; b) attiecībā uz jēlcukuru – pamatojoties uz iegūto daudzumu, kas noteikts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1260/2001 I pielikumu; c) attiecībā uz invertcukuru – reizinot produkciju ar koeficientu 1; d) attiecībā uz sīrupiem, ko uzskata par starpproduktiem - pamatojoties uz ekstrahējamā cukura daudzumu, ko nosaka saskaņā ar 5. punktu; e) attiecībā uz sīrupiem, ko neuzskata par starpproduktiem – pamatojoties uz cukura daudzumu, kas izteikts kā saharoze saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2135/95 [4] 3. panta 2. punktu. 4. Cukura saslaukas no iepriekšējā cukura gada izsaka kā balto cukuru proporcionāli saharozes daudzumam. 5. Sīrupu tīrības pakāpi aprēķina, dalot kopējo cukura saturu ar sausnas saturu. Ekstrahējamā cukura saturu aprēķina, no attiecīgā sīrupa polarimetriskā skaitļa atņemot starpību starp minētā sīrupa sausnas saturu un polarimetrisko skaitli, kas pareizināta ar koeficientu 1,70. Sausnas saturu nosaka saskaņā ar areometrisko metodi. Tomēr ekstrahējamā cukura saturu visu tirdzniecības gadu var noteikt, pamatojoties uz reālo iegūto sīrupu daudzumu. 2. pants 1. Regulas (EK) Nr. 1260/2001 13. līdz 18. pantā "izoglikozes produkcija" ir kopējais produkta daudzums, kas iegūts no glikozes vai tās polimēriem, kura sausnā pēc svara ir vismaz 10 % fruktozes, neatkarīgi no fruktozes daudzuma, kas pārsniedz minēto robežu, izteikts kā sausna un reģistrēts saskaņā ar 2. punktu. 2. Izoglikozes produkciju, fizikāli izmērot produkta kā tāda apjomu un ar refraktometrijas metodi nosakot sausnas saturu, reģistrē tūlīt pēc izomerizācijas procesa beigām un pirms jebkuras darbības, kuras mērķis ir atdalīt glikozes un fruktozes komponentus vai ražot maisījumus. 3. Katrs izoglikozes ražotājs tūlīt paziņo par jebkuru savu iekārtu, ko var izmantot glikozes vai tās polimēru izomerizācijai. Dalībvalstij, kuras teritorijā atrodas iekārta, nosūta paziņojumu. Dalībvalsts var prasīt, lai ražotājs iesniedz papildinformāciju šajā sakarā. 3. pants 1. Regulas (EK) Nr. 1260/2001 13. līdz 18. pantā "inulīna sīrupa produkcija" ir kopējais produkta daudzums, kas iegūts pēc inulīna vai oligofruktozes hidrolīzes, kura sausnā pēc svara ir vismaz 10 % fruktozes brīvā vai saharozes veidā, neatkarīgi no fruktozes daudzuma, kas pārsniedz minēto robežu, un kas izteikts kā cukura/izoglikozes sausnas ekvivalents un noteikts katram inulīna sīrupa ražotājuzņēmumu saskaņā ar 2. punktu. 2. Inulīna sīrupa produkciju reģistrē, apvienojot šādas darbības: a) fizikāli izmēra produkta kā tāda daudzumu tūlīt pēc tā izņemšanas no pirmā iztvaicētāja pēc katras hidrolīzes un pirms jebkuras darbības, kuras mērķis ir atdalīt glikozes un fruktozes komponentus vai ražot maisījumus; b) ar refraktometrijas metodi nosaka sausnas saturu un izmēra fruktozes saturu sausnā pēc svara, pamatojoties uz katru dienu ņemtajiem izlases veida paraugiem; c) konvertējot fruktozes saturu uz 80 % pēc svara sausnā, ko veic, reizinot sausnā noteikto daudzumu ar koeficientu, kas ir attiecība starp izmērīto fruktozes saturu minētajā sīrupa daudzumā un 80 %; d) izsaka kā cukura/izoglikozes ekvivalentu, piemērojot koeficientu 1,9. 4. pants 1. Līdz katra gada 15. februārim katra dalībvalsts nosaka provizoriskos cukura un inulīna sīrupa ražošanas rādītājus par kārtējo tirdzniecības gadu katram uzņēmumam, kas atrodas tās teritorijā. Attiecībā uz Franču Gvadelupas un Martinikas departamentiem minēto produkciju reģistrē līdz katra gada 15. maijam. 2. Līdz katra mēneša 15. datumam katrs izoglikozes ražotājuzņēmums dalībvalstij, kuras teritorijā notika ražošana, paziņo daudzumus, izteiktus kā sausna, kuri faktiski saražoti iepriekšējā kalendārajā mēnesī. Pamatojoties uz minētajiem paziņojumiem, dalībvalstis par katru mēnesi un ne vēlāk kā nākamā mēneša 15. datumā, nosaka katra attiecīgā uzņēmuma izoglikozes produkciju. Aprēķinot iepriekšējā daļā minēto produkciju, neņem vērā izoglikozes daudzumus, kas saražoti ievešanas pārstrādei režīmā. 3. Neatkarīgi no 2. punkta pirmās un otrās daļas, dalībvalsts kompetentās iestādes par konkrētu izoglikozes ražotājuzņēmumu pēc attiecīgi pamatota rakstiska lūguma saņemšanas no uzņēmuma, var nolemt: a) vai nu apvienot kāda tirdzniecības gada maija un jūnija mēnešu produkciju, pieskaitot to attiecīgajam tirdzniecības gadam; b) vai apvienot visu vai daļu tirdzniecības gada jūnija mēneša produkcijas ar nākamā tirdzniecības gada jūlija mēneša produkciju, pieskaitot to pēdējam minētajam tirdzniecības gadam. Lūgumā par apvienošanu jānorāda vismaz tas jūnija mēneša produkcijas daudzums, kas jāapvieno ar jūlija mēneša produkcijas daudzumu. Minētais daudzums nedrīkst pārsniegt 7 % no attiecīgā uzņēmuma A un B kvotu summas, ko piemēro tirdzniecības gadam, kura laikā iesniegts lūgums par apvienošanu. Tādējādi apvienoto daudzumu uzskata par pirmo produkciju saskaņā ar attiecīgā uzņēmuma kvotām. Dalībvalsts novērtē, vai lūgums ir pamatots, ņemot vērā ražošanas situāciju uzņēmumā un pieprasījumu tirgū, jo īpaši, ņemot vērā kvotas un ražošanas maksājumus. Vienā uzņēmumā vienā tirdzniecības gadā var izmantot tikai vienu no pirmajā daļā minētajiem apvienojuma veidiem. Pēc vienošanās ar dalībvalsti attiecīgais izoglikozes ražotājuzņēmums līdz nākamajam 15. jūlijam gadījumā, kas minēts pirmās daļas a) apakšpunktā, un līdz nākamajam 15. augustam gadījumā, kas minēts pirmās daļas b) apakšpunktā, paziņo dalībvalstij daudzumus, izteiktus kā sausna, kuri faktiski saražoti attiecīgajā divu mēnešu laikposmā, ja vajadzīgs, ņemot vērā apvienojamos daudzumus, kas minēti pirmās daļas b) apakšpunktā. Pamatojoties uz minētajiem paziņojumiem, dalībvalsts nosaka attiecīgā uzņēmuma apvienoto izoglikozes produkciju attiecīgajos divos mēnešos, kura atkarībā no situācijas jāpieskaita konkrētā tirdzniecības gada produkcijai saskaņā ar pirmās daļas a) vai b) apakšpunktu. Dalībvalsts paziņo Komisijai datus par minēto produkciju. Noteikumus, kas paredzēti pirmās daļas b) apakšpunktā, nepiemēro pēdējam tirdzniecības gadam, kas iekļauts Regulas (EK) Nr. 1260/2001 10. panta 1. punktā minētajā laikposmā. 4. Līdz katra gada 15. septembrim dalībvalstis par iepriekšējo tirdzniecības gadu nosaka galīgos cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražošanas rādītājus katram uzņēmumam, kas atrodas to teritorijā. 5. Ja pēc 4. punktā minēto galīgo ražošanas rādītāju noteikšanas atklāj atšķirības, tās ņem vērā, nosakot galīgos ražošanas rādītājus par to tirdzniecības gadu, kura laikā atklāja minētās atšķirības. 6. Līdz katra mēneša 25. datumam katrs cukura ražotājs tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kuras teritorijā notiek ražošana, vai attiecīgās dalībvalsts iestādei, kuras kompetencē ir intervence attiecīgā produkta tirgū, paziņo šādus datus, norādot daudzumus, kas ir vai nav tā īpašumā: a) cukura daudzumus, kas izteikti kā baltais cukurs un atrodas glabāšanā tā rīcībā esošajās telpās iepriekšējā kalendārā mēneša beigās; b) cukura daudzumus, kas izteikti kā baltais cukurs un izvesti no tā rīcībā esošajām telpām iepriekšējā kalendārajā mēnesī. Minētajā paziņojumā būtu jāprecizē attiecīgo daudzumu sadalījums starp cukuru, kas saražots saskaņā ar A un B kvotām, cukuru, kas pārgrāmatots saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1260/2001 14. pantu, un C cukuru. Iestāde, kas minēta pirmajā daļā, var pieprasīt paziņot papildu datus par krājumiem, kas atrodas ražotāja rīcībā, un par daudzumiem, ko izved no tā telpām. 7. Līdz katra mēneša 25. datumam katrs jēlcukura rafinētājs tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kuras teritorijā notiek rafinēšana, vai attiecīgās dalībvalsts iestādei, kuras kompetencē ir intervence attiecīgā produkta tirgū, paziņo šādus datus, norādot daudzumus, kas ir vai nav tā īpašumā: a) cukura daudzumus, izteiktus kā baltais cukurs, kuri atrodas glabāšanā tā rīcībā esošajās telpās iepriekšējā kalendārā mēneša beigās; b) cukura daudzumus, izteiktus kā baltais cukurs, kuri izvesti no tā rīcībā esošajām telpām iepriekšējā kalendārajā mēnesī. Minētajā paziņojumā atsevišķi jānorāda daudzumi, kas pakļauti ievešanas pārstrādes režīmam. Iestāde, kas minēta pirmajā daļā, var pieprasīt paziņot papildu datus par krājumiem, kas atrodas rafinētāja rīcībā, un par daudzumiem, ko izved no attiecīgajām telpām. 5. pants 1. Regulas (EK) Nr. 1260/2001 13. līdz 18. pantā un, ievērojot šā panta 2. līdz 5. punktu, kāda uzņēmuma cukura vai izoglikozes produkcija ir cukura vai izoglikozes daudzums, ko minētais uzņēmums faktiski saražojis. 2. Par konkrētu tirdzniecības gadu kāda uzņēmuma kopējā cukura produkcija ir 1. punktā minētā produkcija, kam pieskaitīts uz to tirdzniecības gadu pārgrāmatotais daudzums un no kura atskaitīts uz nākamo tirdzniecības gadu pārgrāmatotais daudzums. 3. Ja divi ražotāji iesniedz attiecīgajai dalībvalstij parakstītu rakstisku pieteikumu, tad cukura daudzumu, ko saražojis kāds uzņēmums (turpmāk tekstā "pārstrādātājs") saskaņā ar līgumu no piegādātiem materiāliem, uzskata par daļu tā uzņēmuma (turpmāk tekstā "pilnvarotājs") produkcijas, priekš kura ražoja cukuru saskaņā ar minēto līgumu, ar noteikumu, ka ir izpildīts viens no šādiem nosacījumiem: a) pārstrādātāja kopējā cukura produkcija ir mazāka nekā viņa A kvota; b) pārstrādātāja kopējā cukura produkcija ir lielāka nekā viņa A kvota, bet mazāka nekā viņa A un B kvotu summa, un pilnvarotāja kopējā cukura produkcija ir lielāka nekā tā A kvota; c) pārstrādātāja un pilnvarotāja kopējā cukura produkcija ir lielāka nekā viņu attiecīgo A un B kvotu summa. 4. Ja pilnvarotāja un pārstrādātāja rūpnīcas atrodas dažādās dalībvalstīs, tad pieteikums, kas minēts 3. punktā, jāiesniedz abām attiecīgajām dalībvalstīm. Tādā gadījumā attiecīgās dalībvalstis darbojas saskaņoti attiecībā uz sniedzamo atbildi, un veic vajadzīgos pasākumus, lai pārbaudītu, vai ir ievēroti 3. punktā minētie nosacījumi. 5. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1260/2001 42. panta 2. punktā paredzēto procedūru, cukura daudzumu, ko saražojis pārstrādātājs, var uzskatīt par pilnvarotāja ražotu, ja cukurbietes, cukurniedres vai melase force majeure apstākļu dēļ jāpārstrādā cukurā kādā citā, nevis pilnvarotāja uzņēmumā. 6. pants 1. Līdz 1. aprīlim attiecībā uz kārtējo tirdzniecības gadu veic šādas darbības: a) pamatražošanas maksājumu un B maksājumu par cukuru provizoriski aprēķina saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1260/2001 15. pantu; b) vienotās summas, kas noteiktas saskaņā ar šīs regulas 7. pantu un kas cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražotājiem jāmaksā kā avanss saistībā ar maksājumu, nosaka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1260/2001 42. panta 2. punktā paredzēto procedūru. 2. Līdz kārtējā tirdzniecības gada 15. aprīlim dalībvalstis nosaka avansu, kas katram cukura, izoglikozes vai inulīna sīrupa ražotājuzņēmumam jāmaksā par konkrēto tirdzniecības gadu. Attiecībā uz Franču Gvadelupas un Martinikas departamentiem un Spāniju par niedru cukuru minēto avansu nosaka līdz kārtējā tirdzniecības gada 15. augustam. Attiecībā uz cukuru un inulīna sīrupu, avansu nosaka, a) piemērojot A cukura un A inulīna sīrupa un B cukura un B inulīna sīrupa provizoriskajai produkcijai, kas noteikta saskaņā ar 4. panta 1. punktu, vienoto summu, kura noteikta kā avanss attiecībā uz pamatražošanas maksājumu; b) piemērojot B cukura un B inulīna sīrupa provizoriskajai produkcijai, kas noteikta saskaņā ar 4. panta 1. punktu, vienoto summu, kura noteikta kā avanss attiecībā uz B maksājumu. Attiecībā uz izoglikozi avansu nosaka par kārtējo tirdzniecības gadu, piemērojot produkcijai, kas saražota no 1. jūlija līdz nākamā februāra beigām, vienoto summu, kas noteikta kā avanss attiecībā uz ražošanas pamatmaksājumu par izoglikozi. 3. Dalībvalstis iekasē minētos avansus līdz kārtējā tirdzniecības gada 1. jūnijam. Attiecībā uz Franču Gvadelupas un Martinikas departamentiem un Spāniju par niedru cukuru minēto avansu iekasē līdz kārtējā tirdzniecības gada 1. septembrim. 4. Daudzumu, kas jānosaka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1260/2001 15. panta 1. punkta b) apakšpunktu, paredz, pamatojoties uz šādu daudzumu summu: a) cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa daudzumi, ko Kopienā realizē tiešam patēriņam vai patēriņam pēc pārstrādes patērētāja nozarēs; b) denaturētā cukura daudzumi; c) cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa daudzumi, ko importē no ārpuskopienas valstīm kā pārstrādātus produktus. No pirmajā daļā minētās summas atskaita to cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa daudzumu summu, ko eksportēja uz ārpuskopienas valstīm kā pārstrādātus produktus, un pamatproduktu daudzumus, izteiktus kā baltais cukurs, par kuriem ir izsniegtas apliecības par ražošanas kompensācijām, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1260/2001 7. panta 3. punktā. 5. Par eksporta saistībām, kas jāizpilda kārtējā tirdzniecības gadā, Regulas (EK) Nr. 1260/2001 15. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē, uzskata šādus daudzumus: a) visus cukura daudzumus, kas jāeksportē nemainītā stāvoklī, piemērojot eksporta kompensācijas vai maksājumus, kas noteikti konkursos, kas atvērti attiecībā uz konkrēto tirdzniecības gadu; b) visus cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa daudzumus, kas jāeksportē nemainītā stāvoklī, piemērojot eksporta kompensācijas vai maksājumus, ko periodiski nosaka, pamatojoties uz attiecīgajā tirdzniecības gadā izsniegtajām eksporta licencēm; c) visu paredzamo cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa eksportu pārstrādātu produktu veidā, piemērojot eksporta kompensācijas vai maksājumus, kas šim nolūkam noteikti minētajā tirdzniecības gadā, vienmērīgi sadalot šādus daudzumus pa visu tirdzniecības gadu. Lai aprēķinātu vidējos paredzamos zaudējumus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1260/2001 15. panta 1. punkta d) apakšpunktā, ņem vērā arī ražošanas kompensācijas par pamatproduktu daudzumiem, kas izteikti kā baltais cukurs, par kuriem attiecīgajā tirdzniecības gadā izsniegti sertifikāti par ražošanas kompensācijām, kas minētas tās regulas 7. panta 3. punktā. 7. pants 1. Ja aprēķinātais pamatražošanas maksājums par cukuru un inulīna sīrupu ir vismaz 60 % no maksimālās summas, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1260/2001 15. panta 3. punktā, tad avansa vienotā summa ir 50 % no minētās maksimālās summas. Ja provizoriskais aprēķins ir mazāk nekā 60 % no minētās maksimālās summas, tad avansa vienotā summa ir 80 % no minētās aprēķinātās summas. 2. Šā panta 1. punktu piemēro arī, lai noteiktu avansa vienoto summu attiecībā uz B maksājumu par cukuru un inulīna sīrupu, ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 1260/2001 15. panta 4. un 5. punktā minēto maksimālo summu. 3. Avansa vienotā summa attiecībā uz pamatražošanas maksājumu par izoglikozi ir 40 % no vienotā cukura pamatražošanas maksājuma summas, kas aprēķināta saskaņā ar šīs regulas 6. panta 1. punkta a) apakšpunktu. 8. pants 1. Līdz 15. oktobrim par iepriekšējo tirdzniecības gadu attiecībā uz cukuru, izoglikozi un inulīna sīrupu nosaka: a) pamatražošanas maksājuma un B maksājuma apjomus; b) ja vajadzīgs, koeficientu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1260/2001 16. panta 2. punktā. 2. Līdz 1. novembrim attiecībā uz iepriekšējo tirdzniecības gadu un, ņemot vērā avansu, kas iekasēts saskaņā ar 6. pantu, dalībvalstis nosaka to maksājumu atlikumu, ko katrs cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražotājuzņēmums vēl nav samaksājis. Atlikumu, kas jāsamaksā uzņēmumam vai no pirmajā daļā minētajai dalībvalstij, samaksā līdz 15. decembrim pēc termiņa, kas paredzēts minēto atlikumu noteikšanai. 3. Ja koeficientu pieņem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1260/2001 16. panta 2. punktu, tad dalībvalstis saskaņā ar minētās daļas noteikumiem līdz 1. novembrim un attiecībā uz iepriekšējo tirdzniecības gadu, katram cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražotājuzņēmumam nosaka papildmaksājumu, kas jāmaksā attiecīgajiem ražotājiem. Šo maksājumu var iekasēt vienlaikus ar ražošanas maksājumu atlikumu par attiecīgo tirdzniecības gadu. 4. Ja maksājumu summa, kas jāmaksā ražotājuzņēmumam, nav pareizi noteikta, tad pareizā maksājamā summa vai atlikums, kas pienākas no attiecīgā ražotājuzņēmuma, jānosaka 30 dienās pēc dienas, kad dalībvalsts ir pamanījusi šo situāciju un spēj aprēķināt likumīgi pienākošos summu. Dalībvalstis iekasē summas, kas minētas pirmajā daļā, 30 dienās pēc to noteikšanas datuma. 9. pants 1. Summas, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1260/2001 18. panta 2. punktā, nosaka vienlaikus ar maksājumiem, kas minēti šīs regulas 8. panta 1. punktā, un saskaņā ar to pašu procedūru. 2. Ja cena, ko cukura ražotājs maksā cukurbiešu pārdevējam, ir zemāka nekā cukurbiešu pamatcena, tad ražotājs attiecīgās starpības apjomā piešķir cukurbiešu pārdevējam daļu cukura palielinātās vērtības, ņemot vērā intervences cenu. Lai aprēķinātu summu, kas atbilst minētajai daļai, ražotājs ņem vērā: a) laikposmus starp datumiem, kad tika samaksāts par cukurbietēm, un datumiem, kas noteikti avansam un atlikumu samaksai attiecībā uz ražošanas maksājumiem un papildmaksājumam; b) Eiropas Centrālās bankas procentu likmi galvenajām refinansēšanas operācijām laikposmos, kas minēti a) apakšpunktā. Dalībvalstij, kas nepiedalās Ekonomikas un monetārās savienības trešajā posmā, bāzes likme ir tās valsts centrālās bankas noteiktā līdzvērtīgā likme; c) procentuālo daļu, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1260/2001 18. panta 2. punktā; d) attiecīgo cukurbiešu ražu, neierobežojot Regulas (EK) Nr. 1260/2001 5. panta 1. punktu. 3. Summas, kas minētas 1. punktā, un summu, kas atbilst 2. punktā minētajai daļai, cukura ražotājs samaksā biešu pārdevējam četrās nedēļās pēc dienas, kad nosaka 8. panta 1. punktā minētā maksājuma. 4. Starpnozaru līgumos var būt atkāpes no 2. un 3. punkta noteikumiem. 10. pants Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai izveidotu kontroli, kas vajadzīga to produktu ražošanas reģistrēšanai, uz kuriem attiecas šī regula. 11. pants Atlīdzinājumu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1260/2001 16. panta 3. punkta otrajā un trešajā daļā, var, neierobežojot minētos noteikumus, veikt saskaņā ar starpnozaru līgumos paredzētajiem noteikumiem. 12. pants Ar šo regulu atceļ Regulu (EEK) Nr. 1443/82. 13. pants Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 2002. gada 20. februārī Komisijas vārdā — Komisijas loceklis Franz Fischler [1] OV L 178, 30.6.2001., 1. lpp. [2] OV L 158, 9.6.1982., 17. lpp. [3] OV L 53, 24.2.1994., 7. lpp. [4] OV L 214, 8.9.1995., 16. lpp. --------------------------------------------------