(3)

ESRK ievainojamību novērtējums attiecībā uz Luksemburgu uzsver sekojošo: a) Mājokļu nekustamā īpašuma cenas Luksemburgā jau kādu laiku stabili pieaug. Šobrīd cenas ir nepieredzēti augstā līmenī, un pieaug to attiecība gan pret ienākumiem, gan pret īres maksām. Šādu cenu attīstību ir veicinājis tas, ka izteiktais pieprasījums pēc mājokļiem, ko cita starpā sekmējuši gan demogrāfiski faktori, gan stimulējoši politikas pasākumi, nav strukturālā līdzsvarā ar pieejamu mājokļu piedāvājumu, kas ir ierobežots. b) Pieaugošās mājokļu nekustamā īpašuma cenas varētu mijiedarboties ar ievainojamībām, kas saistītas ar mājsaimniecību parādu slogu, un tādēļ, iespējams, turpinātu pieaugt kopējais parādu slogs un pret ievainojamībām jutīgu mājsaimniecību īpatsvars. Hipotekārā kreditēšana pēdējo gadu laikā ir strauji pieaugusi, un hipotekāro parādu līmenis attiecībā pret Luksemburgas mājsaimniecību izmantojamiem ienākumiem ir augsts. Turklāt mājsaimniecības ir zināmā mērā pakļautas procentu likmju riskam, jo hipotekārajiem kredītiem parasti ir mainīgas procentu likmes. Kredīta/nodrošinājuma vērtības attiecības un parāda apkalpošanas/ienākumu attiecības vidējie rādītāji Luksemburgā ir mēreni, un tas var kalpot kā finanšu sistēmas zaudējumus mazinošs faktors ievainojamību iespējamās materializēšanās gadījumos. Tomēr šo attiecību izkārtojums gan jaunu, gan esošo hipotekāro kredītu gadījumos parāda, ka ir ievērojama daļa hipotekāro kredītu ņēmēju, kuriem ir lieli parādi un augstas parāda apkalpošanas izmaksas attiecībā pret ienākumiem. c) Mājsaimniecību sektora ievainojamības apvienojumā ar jau augstajām un spēcīgi pieaugošajām nekustamā īpašuma cenām pakļauj Luksemburgas reālo tautsaimniecību finanšu stabilitātes riskiem. Ekonomikas vai finanšu satricinājumu, piem., bezdarba pieauguma un/vai ienākumu kāpuma samazināšanās vai mājokļu nekustamā īpašuma cenu krituma, gadījumos šīm mājsaimniecībām, kurām ir lieli parādi, var būt īpaši grūti apkalpot parādus, un var pieaugt hipotēku saistību neizpildes gadījumu skaits, radot tiešus kreditēšanas zaudējumus bankām, jo īpaši, krītot mājokļu nekustamā īpašuma cenām. Turklāt, piepildoties tautsaimniecības nelabvēlīgas attīstības scenārijam, ar to saistītās negatīvās sekas mājsaimniecību ienākumiem un labklājībai var papildināt sākotnējo satricinājumu, vēl vairāk pastiprinot tiešo un netiešo negatīvo ietekmi uz finanšu stabilitāti (piem., mājsaimniecībām jāsamazina patēriņš, lai apkalpotu hipotekāros kredītus). Šī problēma varētu kļūt izteiktāka, ja mājsaimniecību parāda pieauguma tendence Luksemburgā turpināsies. Jāatzīmē, ka Luksemburgas mājsaimniecībām ir arī lieli finanšu aktīvi, kuri, lai gan to attiecība pret parādu samazinās, varētu mazināt satricinājumu sekas gadījumā, ja mājsaimniecības būtu gatavas un spētu izmantot šos aktīvu avotus. d) ESRK ņem vērā Luksemburgas iestāžu īstenotos pasākumus, kas saistīti ar mājokļu nekustamo īpašumu. Līdz šim īstenotie pasākumi ir vērsti uz to, lai palielinātu banku sektora noturīgumu, palielinot hipotekāro kredītu, kuriem ir augsta kredīta/nodrošinājuma vērtības attiecība, risku svērumus un piemērojot kapitāla rezervju prasības gan banku sektoram kopumā, gan sistēmiski nozīmīgām kredītiestādēm. Luksemburgas bankas kopumā ir labi kapitalizētas, un tām ir relatīvi zemi ar mājokļu nekustamo īpašumu saistītie riski. Ņemot vērā šos politikas pasākumus, šķiet, ka šobrīd nav daudz ar mājokļu nekustamo īpašumu ievainojamībām saistītu tiešu risku banku sistēmai. e) Īstenotie mikrouzraudzības pasākumi paredz, ka bankām jābūt pienācīgai iekšējai pārvaldībai un politikai attiecībā uz hipotekāro tirgu, taču nav īstenoti makrouzraudzības pasākumi tādu ievainojamību mazināšanai, kas saistītas ar mājsaimniecību parādu sloga un mājokļu nekustamā īpašuma cenu dinamikas iespējamo negatīvo mijiedarbību. Tādēļ Luksemburgas iestāžu īstenotie politikas pasākumi var nebūt pietiekami piemēroti, lai identificētās ievainojamības novērstu pilnībā,