LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 53/13

KOMISIJAS LĒMUMS

(2008. gada 16. jūlijs)

par atbalstu, ko Francija sniegusi grupai IFP (C 51/05 (ex NN 84/05))

(izziņots ar dokumenta numuru C(2008) 1330)

(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

(2009/157/EK)

EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 88. panta 2. punkta pirmo daļu,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt savus apsvērumus saskaņā ar iepriekš minētajiem pantiem (1) un ņemot vērā šos apsvērumus,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

(1) Ar 2004. gada 25. novembra vēstuli, kas reģistrēta 2004. gada 29. novembrī ar numuru CP221/2004, Komisija saņēma sūdzību par iespējamu nelikumīgu valsts atbalstu, kas sniegts Institut Français du Pétrole (turpmāk tekstā – IFP) un vienam no tā meitasuzņēmumiem – sabiedrībai Axens. Sūdzības iesniedzējs, baidoties no negatīvas ietekmes uz tirgu, lūdza tā identitāti neatklāt.

(2) Ar 2005. gada 21. decembra vēstuli Komisija informēja Franciju par savu lēmumu par šo pasākumu uzsākt Līguma 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru.

(3) Komisijas lēmums uzsākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt savus apsvērumus par attiecīgo pasākumu.

(4) Ar 2006. gada 16. janvāra vēstuli, kas reģistrēta tajā pašā dienā, Francija lūdza apsvērumu iesniegšanas termiņu pagarināt par vienu mēnesi, un Komisija šādu pagarinājumu piešķīra ar 2006. gada 19. janvāra vēstuli. Ar 2006. gada 23. februāra vēstuli, kas reģistrēta tajā pašā dienā, Francija Komisijai nosūtīja savus apsvērumus.

(5) Ar 2006. gada 15. marta vēstuli, kas reģistrēta tajā pašā dienā, sabiedrība UOP lūdza apsvērumu iesniegšanas termiņu pagarināt par vienu mēnesi, un Komisija šādu pagarinājumu piešķīra ar 2006. gada 22. marta vēstuli.

(6) Ar 2006. gada 17. marta vēstuli, kas reģistrēta tajā pašā dienā, sabiedrība Haldor Topsoe A/S lūdza apsvērumu iesniegšanas termiņu pagarināt par vienu mēnesi, un Komisija šādu pagarinājumu piešķīra ar 2006. gada 22. marta vēstuli.

(7) Ar 2006. gada 20. marta vēstuli, kas reģistrēta 2006. gada 22. martā, sabiedrība Axens Komisijai iesniedza savus apsvērumus par attiecīgo pasākumu.

(8) Ar 2006. gada 12. aprīļa vēstuli, kas reģistrēta tajā pašā dienā, sabiedrība Haldor Topsoe A/S lūdza apsvērumu iesniegšanas termiņu pagarināt līdz 2006. gada 24. aprīlim, un Komisija šādu pagarinājumu piešķīra ar 2006. gada 19. aprīļa vēstuli.

(9) Ar 2006. gada 18. aprīļa vēstuli, kas reģistrēta 2006. gada 19. aprīlī, sabiedrība UOP Komisijai iesniedza savus apsvērumus par attiecīgo pasākumu.

(10) Ar 2006. gada 19. aprīļa vēstuli Komisija pieprasīja sūdzības iesniedzējam iesniegt savas sūdzības nekonfidenciālu versiju. Šāda versija Komisijai tika iesniegta ar 2006. gada 26. aprīļa vēstuli, kas reģistrēta 2006. gada 27. aprīlī.

(11) Ar 2006. gada 3. maija vēstuli, kas reģistrēta tajā pašā dienā, sabiedrība Haldor Topsoe A/S lūdza Komisijai termiņa pagarinājumu, ko Komisija atteica ar 2006. gada 4. maija vēstuli.

(12) Ar 2006. gada 22. jūnija vēstuli Komisija Francijai nosūtīja UOP un Axens iesniegto apsvērumu kopiju, kā arī sūdzības kopiju. Tā nosūtīja arī pieprasījumu sniegt papildu informāciju. Ar 2006. gada 4. jūlija vēstuli, kas reģistrēta 2006. gada 5. jūlijā, Francija lūdza pagarināt termiņu, ko Komisija piešķīra ar 2006. gada 7. jūlija vēstuli. Ar 2006. gada 8. septembra vēstuli, ko Komisija reģistrējusi 2006. gada 12. septembrī, Francija Komisijai nosūtīja savus komentārus par ieinteresēto pušu iesniegtajiem apsvērumiem, kā arī atbildes uz Komisijas papildu jautājumiem.

(13) Turklāt ar 2006. gada 18. jūlija vēstuli, kas reģistrēta 2006. gada 19. jūlijā, Francija Komisiju informēja par to, ka IFP tiek pārveidots par publisku organizāciju, kas nodarbojas ar rūpnieciskiem un komerciāliem jautājumiem (EPIC).

(14) Ar 2006. gada 13. oktobra vēstuli Komisija Francijai pieprasīja papildu informāciju. Francija Komisijai šo informāciju nosūtīja ar 2006. gada 24. oktobra vēstuli, kas reģistrēta 2006. gada 26. oktobrī.

(15) Starp Franciju un Komisiju 2007. gada 15. jūnijā notika darba sanāksme.

(16) Ar 2007. gada 19. jūnija vēstuli Komisija Francijai pieprasīja papildu informāciju. Ar 2007. gada 10. jūlija vēstuli Francija lūdza termiņa pagarinājumu līdz 2007. gada 31. augustam. Ar 2007. gada 11. jūlija vēstuli Komisija piešķīra termiņa pagarinājumu līdz 2007. gada 13. augustam. Francija Komisijai papildu informāciju nosūtīja ar 2007. gada 9. augusta vēstuli un 22. augusta vēstuli, kas reģistrētas attiecīgi 2007. gada 9. un 22. augustā.

2. APRAKSTS

2.1. IFP grupa

(17) Līdz 2006. gadam IFP bija privāto tiesību profesionāla organizācija (3), kurai nebija ne kapitāla, ne akcionāru un kura atradās Francijas valdības ekonomiskā un finanšu kontrolē (4). Pēc 2006. gada 6. jūlija Dekrēta Nr. 2006-797, ko pieņēma saskaņā ar 2005. gada 13. jūlija Likumu Nr. 2005-781, IFP kļuva par publisku organizāciju, kas nodarbojas ar rūpnieciskiem un komerciāliem jautājumiem (EPIC). Jautājumu par to, vai nepastāv valsts atbalsts Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē, kas varētu rasties šādu statusa izmaiņu dēļ, Komisija pārbauda saistībā ar citu procedūru (NN 11/08).

(18) Saskaņā ar tā statūtiem IFP ir trīs uzdevumi: pētniecības un attīstības uzdevums naftas un gāzes krājumu izpētes jomā un naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tehnoloģiju jomā, inženieru un tehniskā personāla apmācības uzdevums un nozaru informācijas sniegšanas un dokumentācijas izstrādes uzdevums. Mērķu līgumā, kas noslēgts ar valsti, ir noteikti tā darbības galvenie virzieni piecu gadu laikposmam.

(19) Apmaiņā IFP saņem ikgadējās budžeta dotācijas. Šis publiskais atbalsts 2005. gadā bija 144 miljoni euro, bet 2006. gadā – 167,5 miljoni euro (5).

(20) Sabiedrību Axens izveidoja 2001. gada 29. maijā (ar atpakaļejošu spēku no 2001. gada 1. janvāra), apvienojot sabiedrību Procatalyse SA (meitasuzņēmums, kas 100 % apmērā piederēja sabiedrībai ISIS, kuras kapitālu 52,8 % apmērā tolaik kontrolēja IFP) un IFP rūpniecības nodaļu, ko šim nolūkam izdalīja kā atsevišķu struktūru. IFP2001. gada 22. oktobrī atpirka no ISIS savas daļas sabiedrībā Axens. Tādējādi pašlaik IFP pieder 100 % sabiedrības Axens kapitāla. Axens darbojas katalizatoru un gāzes un naftas pārstrādes un naftas ķīmijas produktu tehnoloģiju tirgū. Tās kopējais apgrozījums 2005. gadā sasniedza 304,9 miljonus euro un 2006. gadā 308,45 miljonus euro, bet ar metožu licencēm saistītā darbība atbilst apmēram vienai trešdaļai no tās apgrozījuma (6). Minētā sabiedrība 2006. gadā nodarbināja 636 personas (7). Tās tirgus daļa licencēto pārstrādes iekārtu tirgū tiek lēsta 7 % apmērā (8).

(21) Turklāt IFP tiešā un netiešā veidā (ar finanšu kontrolakciju sabiedrības IFP Investissements starpniecību) pieder visas kapitāla daļas vairākās sabiedrībās, arī sabiedrībās Beicip-Franlab un Prosernat. Beicip-Franlab ir komercsabiedrība, ko IFP izveidoja 1967. gadā. Šī sabiedrība specializējas programmatūras izstrādē un izplatīšanā naftas atradņu un naftas ieguves jomā, kā arī izpētes un konsultāciju veikšanā. Šīs sabiedrības apgrozījums 2006. gadā bija 42 miljoni euro, un tajā ir nodarbinātas 166 personas (9). Prosernat ir komercsabiedrība, kas tika iegādāta 2001. gadā saistībā ar cesiju, ko ISIS veica no IFP Investissements uz IFP. Šī sabiedrība nodarbojas ar izpēti un pakalpojumiem, kā arī piegādā visas iekārtas, ko izmanto gāzes attīrīšanas un atsērošanas jomā. Šīs sabiedrības apgrozījums 2006. gadā bija 49,9 miljoni euro, un tajā ir nodarbināta 71 persona (10).

2.2. Komisijas iepriekšējie lēmumi

(22) Laikposmā no 1944. gada, kad tā tika izveidota, līdz 2002. gada beigām IFP saņēma ienākumus no parafiskālas nodevas kopsummas par atsevišķiem naftas produktiem. Par šīs nodevas pārskaitīšanu tika pieņemts Komisijas 1996. gada 29. maija Lēmums 96/615/EK par atsevišķiem naftas produktiem piemērojamās nodevas atjaunošanu laika posmā no 1993. līdz 1997. gadam par labu Institut français du pétrole (11), kurā tika secināts, ka saskaņā ar 2.4. punktu 1996. gada nostādnēs par valsts atbalstu pētniecībai un attīstībai (12) (turpmāk tekstā – 1996. gada PA nostādnes) parafiskālās nodevas kopsummas pārskaitīšana IFP laika posmā no 1993. līdz 1997. gadam neietilpst Līguma 87. panta 1. punkta darbības jomā.

(23) Francija 1997. gada 3. oktobrī paziņoja Komisijai par jaunu dekrētu par parafiskālo nodevu, ko bez būtiskām izmaiņām no atsevišķiem naftas produktiem iekasē par labu IFP laikposmā no 1998. līdz 2002. gadam. Savā 1998. gada 4. februāra lēmumā (13) Komisija necēla iebildumus pret tās piemērošanu laikposmā no 1998. līdz 2002. gadam.

2.3. Ekskluzīvie nolīgumi starp IFP un Axens

(24) Ar 2001. gada 1. marta un 18. maija vēstulēm (turpmāk tekstā – 2001. gada vēstules) Francija informēja Komisiju par IFP pētniecības darbības reorganizāciju naftas pārstrādes, naftas ķīmijas un gāzes jomā un lūdza Komisiju apstiprināt, ka šā projekta dēļ nav jāpārskata analīze, ko Komisija veikusi savos iepriekšējos lēmumos.

(25) Projekts paredzēja, ka šajā jomā sasniegto rezultātu pārdošanas vadība tiks uzticēta komerciālai struktūrai, ko izveidotu, apvienojot IFP rūpniecības nodaļu un sabiedrību Procatalyse, kuru netiešā veidā kontrolē IFP un kura specializējas visu veidu ķīmisko produktu rūpnieciskajā izstrādē, ražošanā un pārdošanā.

(26) Papildus tam, ka tiktu nodota praktiski visa IFP rūpniecības nodaļa, arī esošie klienti un līgumi, par to pretī saņemot jaunā meitasuzņēmuma kapitāla lielāko daļu, projekts paredzēja, ka IFP un tā meitasuzņēmumam jānoslēdz šādi nolīgumi un vienošanās: a) ekskluzīvs kopējās licences nolīgums uz desmit gadiem, kurš paredz, ka meitasuzņēmums var izmantot IFP pašreizējo un nākotnes intelektuālo īpašumu, jo īpaši attiecībā uz metodēm savā darbības jomā, lai klientiem saistībā ar šīm metodēm sniegtu inženiertehniskos pakalpojumus un patentu licenču koncesiju formā nodotu tiem tiesības izmantot ar tām saistītās tehnoloģijas; b) ekskluzīvs produktu licences nolīgums uz desmit gadiem, kurš paredz, ka meitasuzņēmums var izmantot IFP pašreizējās un nākotnes tehnoloģijas savā darbības jomā, lai izgatavotu un saviem klientiem pārdotu katalizatorus, adsorbentus, savākšanas masas, iekārtas, citus produktus un programmatūru, ko izstrādājis IFP; c) rūpnieciskās izpētes vienošanās uz desmit gadiem, kura paredz, ka [IFP savam meitasuzņēmumam piedāvā rezultātus, ko tas guvis pētījumos naftas pārstrādes un naftas ķīmijas jomā, lai meitasuzņēmums, ja vēlas, varētu turpināt attiecīgos pētījumus kopīgā projektā ar IFP, lai izmantotu minētos rezultātus. Gadījumā, ja meitasuzņēmums šo iespēju neizmanto, IFP savus rezultātus var piedāvāt citiem uzņēmumiem. Katrs partneris sedz savus izdevumus, kuri rodas saistībā ar līdzdalību projektā, un pēc pētījuma projekta pabeigšanas IFP patur īpašumtiesības uz attiecīgajiem produktiem un metodēm, bet tā meitasuzņēmums iegūst īpašumtiesības attiecībā uz minēto produktu un paņēmienu rūpnieciskās ražošanas posmiem] (14).

(27) Kā atlīdzību meitasuzņēmums IFP pārskaita, no vienas puses, maksājumus, kas saņemti par licences nolīgumiem, un, no otras puses, atlīdzību […] (15) par piekļuvi IFP pētniecības resursiem. […] (15)

(28) Komisija uzskatīja, ka iesniegtais IFP reorganizācijas projekts atbilst nosacījumiem, kas paredzēti tās 1998. gada 4. februāra lēmumā par atsevišķiem naftas produktiem piemērojamās parafiskālās nodevas atjaunošanu laikposmā no 1998. līdz 2002. gadam, un informēja par to Franciju ar 2001. gada 19. jūnija dienesta vēstuli D/52473.

(29) Saskaņā ar iesniegto projektu 2001. gada 29. maijā tika izveidota sabiedrība Axens, IFP meitasuzņēmums. Nolīgumi starp IFP un Axens stājās spēkā 2001. gada 1. janvārī uz desmit gadiem.

(30) Ar 2002. gada 27. novembra vēstuli Francija informēja Komisiju par to, ka parafiskālās nodevas kopsumma tiek aizstāta ar budžeta dotāciju par labu IFP, sākot no 2003. gada 1. janvāra.

2.4. Ekskluzīvie nolīgumi starp IFP un Beicip-Franlab

(31) Ekskluzīva vienošanās par izstrādi, pārdošanu un izmantošanu, kas ar atpakaļejošu spēku no 2003. gada 1. janvāra uz desmit gadiem parakstīta 2003. gada 28. maijā, nosaka, ka [IFP sabiedrībai Beicip-Franlab piedāvā rezultātus, kas gūti pētījumos par algoritmiem, modeļiem un metodoloģiju, kuru IFP izstrādājis naftas atradņu un naftas ieguves jomā, un ka sabiedrība Beicip-Franlab var pieprasīt IFP, pamatojoties uz šiem rezultātiem, izstrādāt noteiktus produktus. IFP pieder visas īpašumtiesības uz izstrādātājiem programmatūras produktiem. Sabiedrība Beicip-Franlab sedz visas izmaksas, kas saistītas ar IFP atbalstīto produktu izstrādi, un maksā dažādas papildu atlīdzības, kas paredzētas, lai segtu uzturēšanu un izmantošanas tiesības] (14).

(32) 2005. gada 16. decembrī ar atpakaļejošu spēku no 2005. gada 1. janvāra tika parakstīta papildvienošanās. Ar to tika grozīta atlīdzības kārtība, taču tika saglabāts princips, kas noteica, ka Beicip-Franlab pilnībā sedz visas izstrādes izmaksas.

2.5. Ekskluzīvie nolīgumi starp IFP un Prosernat

(33) Starp IFP un Prosernat2003. gada 18. augustā ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 1. janvāra uz desmit gadiem tika parakstīts kopējās licences nolīgums un vienošanās par rūpniecisko izpēti, kas paredz, ka [IFP piedāvā rezultātus, kas gūti pētījumos gāzes attīrīšanas un atsērošanas tehnoloģiju jomā. IFP patur visas īpašumtiesības attiecībā uz savstarpējām atbilstībām, metodēm un konkrētām iekārtām, kas saistītas ar attiecīgajām metodēm. Ja sabiedrība Prosernat ir ieinteresēta to pārdošanā, tai ir uz sava rēķina, paturot attiecīgās īpašumtiesības, jāveic šo metožu rūpnieciskās ieviešanas darbi, un tā var attiecībā uz šīm metodēm saņemt ekskluzīvu licences koncesiju] (14).

(34) Kā atlīdzība par licenci attiecībā uz minētajām metodēm no sabiedrības Prosernat pienākas maksa […] (15) apmērā no gada apgrozījuma, ko veido maksas par apakšlicencēm par pirmajiem četriem gadiem. Ir paredzēts, ka šī maksa pēc pirmajiem četriem gadiem būs […] (15). Maksas lielumu par iekārtām nosaka katrā gadījumā atsevišķi. Atlīdzība, kas IFP pienākas par Prosernat piekļuvi izpētes darbu rezultātiem, ir […] (15) no Prosernat kopējā gada apgrozījuma.

3. FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS IEMESLI

(35) Uzsākot formālo izmeklēšanas procedūru, Komisija pauda turpmāk minētās šaubas par pasākumiem, ko Francijas valsts veica par labu grupai IFP, un par Francijas tolaik norādīto pamatojumu.

(36) Pirmkārt, Komisija uzskatīja, ka nav izpildīti nosacījumi, kas paredzēti tās iepriekšējos lēmumos. Jāatgādina, ka tās iepriekšējo lēmumu pamatā bija tas, ka: a) netika sniegts tiešs atbalsts IFP, jo IFP bija bezpeļņas pētniecības centrs, kas nebija iesaistīts nekādā komerciālā darbībā. Saskaņā ar 1996. gada PA nostādņu 2.4. punkta pirmo daļu uz valsts finansējumu pētniecības un attīstības darbībām, ko veic augstākās izglītības iestādes vai valsts bezpeļņas pētniecības iestādes, Līguma 87. panta 1. punkta noteikumi parasti neattiecas; b) netika sniegts netiešs atbalsts uzņēmumiem, kas izmantoja IFP veiktos pētījumus, jo iespējamās priekšrocības, ko varētu sniegt pētījumu rezultātu nodošana, bija bez jebkādas diskriminācijas pieejamas visiem uzņēmumiem. Šajā sakarā Komisija bija norādījusi, ka IFP savu pētījumu rezultātus uzņēmumiem nodos četros veidos: izplatot publiskajā domēnā, sniedzot pakalpojumus par samaksu atbilstoši IFP reālajām izmaksām, veicot kopīgus pētījumus un pārdodot licences. Attiecībā uz abiem pēdējiem gadījumiem tā uzskatīja, ka, lai gan uzņēmumi pilnībā nesedz pētniecības izmaksas, šīs priekšrocības ir bez diskriminācijas pieejamas visiem uzņēmumiem neatkarīgi no to valstspiederības; c) netika sniegts netiešs atbalsts uzņēmumiem, kuros IFP piederēja kapitāla daļas, jo IFP ar šiem uzņēmumiem sadarbojās saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā ar pārējiem uzņēmumiem, kuros tam nepiederēja kapitāla daļas. Tā kā arī citi IFP mazākuma akcionāri bija iesaistīti sabiedrībās, kas veica darbību tā pētniecības jomā, un tā kā IFP sadarbība ar šiem uzņēmumiem notika saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā ar pārējiem uzņēmumiem, kuros tam nebija kapitāla daļu, Komisija secināja, ka pret šiem uzņēmumiem netiek īstenota labvēlīgāka attieksme.

(37) Taču Komisija konstatēja, ka kopš 2001. gada IFP nodarbojas ar arvien strukturētāku un arvien plašāku komercdarbību, jo naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tirgū tika izveidota sabiedrība Axens, un ar to tika noslēgti ekskluzīvi pētniecības un licenču nolīgumi. Tādējādi šim komerciālajam meitasuzņēmumam, kura kapitāla lielākā daļa pieder IFP, bija priviliģēta piekļuve pētniecības un attīstības darbiem, ko IFP veic savā darbības jomā. Tādēļ Komisija savā lēmumā par procedūras uzsākšanu nosprieda, ka iemesli, kas pamatoja 1996. un 1998. gada lēmumus, vairs nav spēkā un ka Axens darbības jomā vairs nevar piemērot 1996. gada PA nostādņu 2.4. punkta pirmo daļu. Tādēļ tā secināja, ka pastāv valsts atbalsts Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē, kas tiek sniegts IFP un tā meitasuzņēmumam Axens.

(38) Turklāt, tā kā IFP pieder abu pārējo komerciālo meitasuzņēmumu, proti, Beicip-Franlab un Prosernat, kapitāla lielākā daļa un tā kā IFP ir ar šiem meitasuzņēmumiem parakstījis ekskluzīvus nolīgumus, Komisija nevarēja izslēgt iespēju, ka arī meitasuzņēmumu Beicip-Franlab un Prosernat darbības jomā varētu pastāvēt valsts atbalsts Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

(39) Otrkārt, Komisija analizēja attiecīgā atbalsta saderīgumu, ņemot vērā dažādus Līguma noteikumus. Komisija secināja, ka, ievērojot tā mērķus, iespējamo atbalstu varētu analizēt, ņemot vērā tikai Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta noteikumus un, konkrētāk, ņemot vērā 1996. gada PA nostādnes. Tā kā Francija šajā sakarā nebija sniegusi nekādu pamatojumu, Komisija pauda šaubas par to, vai ir izpildīti nosacījumi, kas nepieciešami, lai varētu atļaut atbalstu saskaņā ar minētajiem noteikumiem.

(40) Tādēļ Komisija aicināja Franciju iesniegt savus apsvērumus par šādiem aspektiem: a) apstākļi, kas ļauj noteikt, kādā mērā IFP un tā meitasuzņēmumus var uzskatīt par atsevišķām struktūrām, kuru attiecības ir pakļautas tirgus likumiem; b) kādā veidā saskaņā ar Komisijas 1980. gada 25. jūnija Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību (16) IFP un tā meitasuzņēmumu saimniecisko darbību var skaidri nošķirt no cita veida darbībām, lai noskaidrotu, kāda valsts subsīdiju daļa tiek izmantota grupas komerciālo darbību atbalstam; c) precīzs pamatojums tam, ka iespējamais atbalsts ir saderīgs ar Kopienas noteikumiem attiecībā uz atbalstu pētniecībai un attīstībai.

4. FRANCIJAS APSVĒRUMI SAISTĪBĀ AR FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANU

4.1. Par notiekošās procedūras kontekstu

(41) Pirmkārt, Francija uzsver, ka par IFP finansēšanas režīmu ir pieņemti divi Komisijas lēmumi, kuros secināts, ka nav valsts atbalsta Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

(42) Otrkārt, tā atgādina, ka 2001. gada reorganizācijas rezultātā IFP komerciālās darbības naftas pārstrādes un naftas ķīmijas jomā tika nodotas meitasuzņēmumiem un ka iepriekš šīs darbības, no vienas puses, iekšēji veica IFP rūpniecības nodaļa un, no otras puses, sabiedrība Procatalyse, kuru netieši kontrolēja IFP. Tā uzskata, ka šīs reorganizācijas mērķis bija koncentrēt IFP darbības, pievēršoties vispārējas nozīmes uzdevumiem, ko tai uzticējusi valsts, proti, atbalsta sniegšanai pētniecībai un attīstībai ogļūdeņraža produktu un jaunu enerģijas un vides tehnoloģiju jomā.

(43) Šādā kontekstā Francija norāda, ka 2001. gada vēstules ir uzskatāmas par paziņojumiem Līguma 88. panta 3. punkta nozīmē. Tā uzsver, ka 2001. gada 5. martā nosūtītajā vēstulē bija iekļauts informatīvs dokuments, aizpildīta paziņojuma veidlapa (17) un pieci tehniskie pielikumi, starp kuriem bija arī rūpnieciskās izpētes vienošanās un licenču nolīgumi. Tā arī atgādina par sanāksmi (18) un informācijas apmaiņu (19), kas sekoja paziņojumam, un turklāt norāda, ka saņēma no Komisijas saņemšanas apstiprinājumu, kas bija datēts ar 2001. gada 7. maiju (20). Tā atgādina, ka tā bija lūgusi Komisiju apstiprināt, ka reorganizācijas projekta dēļ nav jāpārskata analīze, ko Komisija veikusi savos iepriekšējos lēmumos.

(44) Tādēļ Francija uzskata, ka 2001. gada 19. jūnija vēstule D/52473, kurā Komisija norādīja, ka iesniegtais IFP reorganizācijas projekts atbilst nosacījumiem, kas paredzēti tās 1998. gada 4. februāra lēmumā par atsevišķiem naftas produktiem piemērojamās parafiskālās nodevas atjaunošanu laika posmā no 1998. līdz 2002. gadam, radīja leģitīmas uzticības situāciju. Tā atgādina, ka minētajā vēstulē Komisija bija norādījusi, ka šis reorganizācijas projekts nemaina ne IFP darbības veidu, ne Francijas uzņēmumu stāvokli salīdzinājumā ar pārējiem Kopienas uzņēmumiem attiecībā uz metožu pārdošanas darbībām, un nebija izvirzījusi nevienu iebildumu pret vienošanās projektiem, un jo īpaši pret pirmatteikuma tiesībām, par ko tā tomēr bija uzzinājusi informācijas apmaiņā, kura ar Franciju notika kopš 2001. gada 5. marta. Tāpēc, pēc Francijas domām, tā varēja leģitīmi uzskatīt, ka Axens izveide un vienošanos parakstīšana starp IFP un Axens nevarētu novest pie tā, ka būtu jāuzskata, ka pastāv valsts atbalsts. Francija uzsver, ka Axens izveide un vienošanos parakstīšana starp IFP un Axens tika veikta saskaņā ar projektu, ko Komisijai iesniedza 2001. gada martā.

(45) Attiecībā uz vēlāk notikušajām izmaiņām, par ko Komisija netika informēta, Francija sniedz šādus apsvērumus. No vienas puses, kā uzskata Francija, to, ka IFP 2001. gada beigās pilnībā pārņēma sabiedrības Prosernat un Axens, nevar uzskatīt par IFP izvēli, jo to veica neatkarīgi tirgus dalībnieki. Turklāt Francija piebilst, ka Komisija 2001. gada 19. jūnija vēstulē D/52473 par nediskriminācijas garantiju uzskatīja to apstākli, ka IFP jaunajā struktūrā pieder vismaz vairākums kapitāla daļu. No otras puses, Francija uzsver, ka, tā kā vienošanās starp IFP un Prosernat ir līdzīgas tām, kas noslēgtas starp IFP un Axens, tā nav uzskatījusi, ka tās būtu nepieciešams nosūtīt Komisijai. Visbeidzot, Francija uzskatīja, ka vienošanās starp IFP un Beicip-Franlab nav jānosūta Komisijai, jo tā paredz, ka tiek pilnībā segtas IFP izmaksas.

(46) Francija atgādina, ka tā Komisiju informēja par IFP finansēšanas veida izmaiņām ar 2002. gada 27. novembra vēstuli.

4.2. Par IFP atbilstību Direktīvai 80/723/EEK

(47) Francija uzskata, ka Direktīvas 80/723/EEK 1. pantā noteiktais princips, kas paredz kontu nošķiršanu pēc darbības veidiem, ir ievērots. Tā šajā sakarā uzsver, ka IFP budžets ir izveidots, to iedalot pieciem pētniecības centriem, misijai “Informācija”, kā arī paredzot vienu posteni “Izpētes pētniecība”, un tas ļauj nošķirt dažādās IFP darbības.

(48) Francija ir aprakstījusi arī to, kā pētījumu centros klasificē projektus: a) kompetences iegūšanas projekti, kurus samērā bieži īsteno sadarbībā ar citiem pētniecības institūtiem un kuru mērķis ir jaunu ideju attīstīšana; b) rūpnieciskās izpētes projekti, ko IFP īsteno ar trešo personu sadarbību vai bez tās. Pētniecības centrā “Izpēte–ražošana” projektu mērķis ir atrast risinājumus, kas ļautu izstrādāt dažādas metodoloģijas, programmatūru, ķīmiskās piedevas, iekārtas, metodes un ekspertīzi. Pētniecības centrā “Naftas apstrāde–naftas ķīmija” projektu mērķis ir izstrādāt metodes un produktus, kas paredzēti degvielu, degšķidrumu un naftas ķīmijas starpproduktu ražošanai no visiem pieejamajiem oglekļa avotiem; c) projekti “Profesionālais aprīkojums” attiecas uz testa stendu, izmēģinājumu iekārtu, eksperimentālo iekārtu un pārbaužu gredzenu izstrādi, kā arī uz specifiskas programmatūras ieviešanu un datu bāžu pārvaldību; d) projekti “Atbalsta darbības” aptver kvalitātes pasākumus, programmas pārraudzību un intelektuālā īpašuma tiesību pārvaldību.

(49) Visbeidzot, Francija ir iesniegusi informāciju par IFP analītiskās grāmatvedības uzskaites sistēmu, kas nodrošina produktu un izmaksu sadalījumu (papildus finansējumam no valsts budžeta) pa projektiem katrā no pētniecības centriem.

4.3. Par IFP nošķiršanu no tā meitasuzņēmumiem

(50) Francija apstrīd Komisijas analīzi, kurā secināts, ka IFP un Axens ir uzskatāmi par vienu un to pašu saimniecisko struktūru. Tā uzskata, ka IFP un tā meitasuzņēmumi ir atsevišķas struktūras ar atšķirīgiem uzdevumiem.

(51) Pirmkārt, Francija uzskata, ka IFP pētniecības darbība ir uzskatāma par vispārējas nozīmes uzdevumu, kas atbilst Kopienas un visas pasaules interesēm, kuras atzītas arī valsts līmenī, proti, nodrošināt ilgtermiņa drošību attiecībā uz apgādi ar ogļūdeņraža produktiem.

(52) Otrkārt, tā uzskata, ka šajā gadījumā nav vietā pieminēt saistītu uzņēmumu jēdzienu, kas iekļauts I pielikumā Komisijas 2003. gada 6. maija ieteikumā par mikro, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (21) (turpmāk tekstā – MVU ieteikums). Francija atgādina arī Kopienas judikatūru, kas nosaka, ka ar to, ka 100 % meitasuzņēmuma kapitāla pieder mātesuzņēmumam, nepietiek, lai pierādītu, ka pēdējais īsteno pār to kontroli. Turklāt Francija norāda, ka ekskluzīva nolīguma pastāvēšana neliecina par pastāvības trūkumu, jo pretējā gadījumā Līguma 81. pantam, kas attiecas uz šādiem nolīgumiem starp neatkarīgiem uzņēmumiem, nebūtu regulēšanas priekšmeta. Visbeidzot, Francija uzskata, ka tirgū pastāvošais priekšstats, ka IFP un Axens ir viena un tā pati struktūra, izriet no tā apstākļa, ka Axens izplata produktus, kuri izstrādāti pēc IFP veiktajiem pētījumiem, un ka šis priekšstats ir jānošķir no neatkarīgas rīcības trūkuma.

(53) Treškārt, Francija norāda uz apstākļiem, kam būtu jāpierāda IFP meitasuzņēmumu neatkarību. Tā norāda, ka katrs meitasuzņēmums pats izstrādā savu stratēģiju un ka to apstiprina tā valde, kurā nav tikai IFP pārstāvji vien. Tā piebilst, ka starp IFP un tā meitasuzņēmumiem noslēgtie nolīgumi atbilst civiltiesību normām attiecībā uz reglamentētiem līgumiem un ka šā iemesla dēļ tad, kad runa ir par jautājumiem, kas attiecas uz minētajiem nolīgumiem, IFP pārstāvis nepiedalās balsošanā; tā precizē, ka katram meitasuzņēmumam ir pašam savas komitejas un pilnībā neatkarīga pārvaldība, kuru kontrolē akcionāri un kuru īsteno ar klasiskās pārskatatbildības palīdzību. Turklāt Francija paskaidro, ka IFP un tā meitasuzņēmumi izmanto hierarhiski un ģeogrāfiski neatkarīgus finanšu un grāmatvedības dienestus, kuru rīcībā ir atšķirīgas informācijas un vadības sistēmas. Visbeidzot, Francija norāda uz to apstākli, ka IFP meitasuzņēmumi paši brīvi nosaka produktus un pakalpojumus, ko tie vēlas pārdot. Šajā sakarā Francija precizē, ka sabiedrībai Axens ir tiesības brīvi pieņemt IFP piedāvātos darbus vai no tiem atteikties, un kā piemēru min vairākas metodes, attiecībā uz kurām Axens savas vajadzības pētniecības jomā nodrošina ar citām līgumattiecībām.

4.4. Par valsts atbalsta pastāvēšanu

(54) Francija uzskata, ka saskaņā ar 1996. gada PA nostādņu 2.4. punkta pirmo daļu IFP, bezpeļņas organizācijas, finansēšana nav uzskatāma par valsts atbalstu.

(55) Pirmkārt, Francija norāda, ka saskaņā ar 1996. gada PA nostādņu 2.4. punkta otro daļu “tad, ja šo valsts finansēto pētniecības un attīstības darbu rezultātus bez diskriminācijas nodod Kopienas uzņēmumu rīcībā, Komisija piemēro principu, ka šādā gadījumā parasti nav valsts atbalsta Līguma 92. panta [kļuvis par 87. pantu] 1. punkta nozīmē”.

(56) Šajā sakarā Francija norāda, ka IFP veic daudzus pētniecības darbus, kuru rezultāti bez diskriminācijas tiek nodoti Kopienas uzņēmumu rīcībā. Starp līdzekļiem, kas tiek izmantoti, lai nodrošinātu tā darbības rezultātu pieejamību, ir zinātniska žurnāla un rakstu publicēšana, iepazīstināšana ar īstenotajiem darbiem dažādos kongresos, darbu publicēšana un izplatīšana tiešsaistē, dalība zinātniskās apvienībās un partnerību veidošana ar citiem pētniecības centriem, kā arī doktorantu sagatavošana.

(57) Francija precizē, ka trīs ceturtdaļas no pētniecības centra “Izpēte–ražošana” pētniecības budžeta tiek izmantotas fundamentāliem pētījumiem, kuru rezultāti tiek bez jebkādas diskriminācijas plaši izplatīti. Attiecībā uz pētniecības centru “Naftas apstrāde–naftas ķīmija” Francija norāda, ka arī šajā gadījumā bez jebkādas diskriminācijas tiek izplatīti rezultāti, kas gūti daudzos pētījumos.

(58) Otrkārt, Francija uzskata, ka no jauna ir apstiprinājusies Komisijas argumentācija 1996. un 1998. gada lēmumos, proti, ka “ir jākonstatē, ka IFP, lai gan ne vienmēr prasa samaksu atbilstoši pētījumu reālajām izmaksām, nepieļauj nekādu diskrimināciju attiecībā pret uzņēmumiem, kuriem tas nodod savu pētījumu rezultātus, – ne tad, kad tas šos pētījumus veicis pats, ne tad, kad tie veikti sadarbībā ar citām struktūrām”.

(59) Šajā sakarā tā uzsver, ka tādā jomā kā “Izpēte–ražošana”IFP rūpnieciskās izpētes darbus veic daudzu rūpniecisko partneru vārdā un ka šie darbi tiek veikti gan kā atsevišķi sadarbības projekti, gan kā kopīgi rūpnieciskie projekti (Joint Industrial Projects), kuros piedalās daudzi klienti un kuri ir atvērti ikvienam.

(60) Attiecībā uz naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tirgu Francija uzskata, ka maksa, ko Axens maksā par pētījumu rezultātiem, ko tā rīcībā nodod IFP, atbilst tirgus nosacījumiem. Pie šīs finansiālās samaksas Francija pieskaita izdevumus, kas sabiedrībai Axens rodas saistībā ar tādu papildu uzdevumu veikšanu, kuri nepieciešami šo pētniecības rezultātu izmantošanai, kā arī papildu izmaksas, ko Axens sedz par tādu tehnoloģiju un produktu izmantošanu, kurus nav sniedzis IFP. Kā norāda Francija, tas, ka pētniecības darbībām tiek veltīta samērā liela apgrozījuma daļa, lielā mērā liecina par to, ka no pētniecības darbiem, ko tās vārdā veic IFP, sabiedrība Axens negūst nekādas konkurences priekšrocības. Francija norāda uz dažiem apstākļiem, lai pierādītu, ka summas, ko Axens tērē savām pētniecības darbībām, ir acīmredzami lielākas nekā nozarei raksturīgā vidējā summa.

(61) Turklāt Francija apstiprina, ka, neraugoties uz pirmatteikuma tiesībām, kas pieder sabiedrībai Axens, daudzus pētniecības darbus, ko īsteno pētniecības centrs “Naftas apstrāde–naftas ķīmija”, izmanto dažādi rūpnieciskie partneri no dažādām valstīm.

(62) Tādēļ Francija secina, ka pasākumi, ko valsts veikusi IFP labā, nav uzskatāmi par valsts atbalstu Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē un ka IFP meitasuzņēmumi negūst nekādas priekšrocības no tā, ka tām ir pieejami rezultāti, kuri gūti pētījumos, ko IFP veic to vārdā.

4.5. Par iespējamā valsts atbalsta saderību ar Līgumu

(63) Francija norāda, ka gadījumā, ja pasākumi, ko valsts veikusi IFP labā, būtu jāinterpretē kā valsts atbalsts Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē, kas sniegts sabiedrībai Axens, tad šis atbalsts jebkurā gadījumā būtu saderīgs ar kopējo tirgu. Francija norāda uz dažiem apstākļiem, lai pierādītu, ka attiecīgo atbalstu varētu uzskatīt par saderīgu ar Līgumu, piemērojot tā 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto atkāpi.

(64) Pirmkārt, Francija uzskata, ka valsts finansējums Axens rūpnieciskās izpētes darbiem nepārsniedz maksimālās summas, kas noteiktas 1996. gada PA nostādnēs. Tā šajā sakarā iesniedz pārskatu par summām, ko veido IFP izmaksas saistībā ar rūpnieciskās izpētes darbiem, kurus veic kopā ar Axens, un finanšu līdzekļi, ko atmaksājusi sabiedrība Axens. […] (15)

(65) Otrkārt, Francija norāda, ka iespējamajam atbalstam par labu sabiedrībai Axens esot stimulējoša iedarbība. Tā šajā sakarā ir iesniegusi statistiku, kas liecina gan par to izdevumu summas pieaugumu, ko Axens veltījusi pētniecībai un attīstībai un saviem darbiniekiem, kas strādā pētniecības un attīstības jomā, gan par iekšējo izdevumu un kopējā apgrozījuma attiecības pieaugumu. Turklāt Francija ir iesniegusi to Axens projektu piemērus, kurus nebūtu bijis iespējams īstenot bez IFP atbalsta. Visbeidzot, Francija argumentē, ka visi Axens konkurenti, starp tiem arī ASV konkurenti, saņem ievērojamu valsts atbalstu.

(66) Francija arī atgādina, ka valsts atbalstam ir liela stratēģiskā nozīme inovācijas un pētniecības un attīstības jomā, ko Komisija ir atzinusi saistībā ar Lisabonas stratēģijas iedzīvināšanu un kas izpaužas rīcības plānā attiecībā uz valsts atbalstu.

5. IEINTERESĒTO PERSONU APSVĒRUMI

5.1. Procedūras uzsākšanas pamatā esošās sūdzības saturs

(67) Sūdzības iesniedzējs, baidoties no negatīvām komerciālām sekām, nevēlas, lai tā identitāte tiktu izpausta. Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka subsīdijas, ko Francija piešķīrusi IFP un/vai tā meitasuzņēmumam Axens, tiešā veidā apdraud tā intereses. Kopš tās izveides 2001. gadā sabiedrība Axens, sūdzības iesniedzēja konkurents, īstenojot agresīvu komerciālo politiku attiecībā uz licencēm par tehnoloģijām, ko bijis iespējams izstrādāt, tikai pateicoties tās mātesuzņēmuma IFP pētniecības un attīstības darbībām.

(68) Sūdzība attiecas uz konkrētām IFP darbības jomām, proti, pārstrādes tehnoloģijām un katalizatoriem, gāzes attīrīšanu un naftas ķīmijas produktu ražošanu, kā arī uz Axens licenču darbību šajās jomās. Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka šajās jomās starp Axens un pārējiem tirgus dalībniekiem pastāv tieša konkurence, taču uzņēmumam Axens nav jāsedz pētniecības un attīstības izmaksas, jo tam pieder ekskluzīvas tiesības izplatīt tehnoloģijas, ko IFP izstrādājis, pateicoties valsts finanšu atbalstam. Turklāt sūdzības iesniedzējs uzskata, ka IFP/Axens kopīgā struktūra spēj veikt tādas pētniecības un attīstības darbības, kas uzņēmumiem, kuri nesaņem subsīdijas, nav rentablas.

(69) Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka valsts atbalsta daļas var konstatēt tiešajās valsts subsīdijās par labu IFP, komerciālā meitasuzņēmuma Axens izveidē un kapitalizācijā, ko veicis IFP, finansējumā, kas tiek sniegts IFP naftas pārstrādes un naftas ķīmijas nodaļai, kuras ekskluzīvais izplatītājs ir Axens, kā arī ekskluzīvajās licencēs, ko IFP par savām tehnoloģijām piešķir uzņēmumam Axens.

(70) Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pašreizējais finansējums IFP un Axens darbībām, par kuru nav paziņots Komisijai un uz kuru neattiecas neviens no tās iepriekšējiem lēmumiem, ir uzskatāms par nelikumīgu valsts atbalstu. Šajā ziņā sūdzības iesniedzējs uzsver faktisko apstākļu atšķirības, kas pastāv starp Komisijas iepriekšējo lēmumu secinājumiem un IFP un Axens pašreizējo situāciju: — meitasuzņēmums Axens ir komerciāla struktūra, — Axens rīcībā ir ekskluzīva vai priviliģēta piekļuve IFP pakalpojumiem vai tā pētījumu rezultātiem, — IFP pieder 100 % uzņēmuma Axens kapitāla daļu, — tehnoloģiju tirgū lielākā daļa uzņēmumu, arī sūdzības iesniedzējs, nesaņem subsīdijas. IFP/Axens kopīgās struktūras subsidētās darbības rada cenu izkropļojumu.

(71) Tādējādi sūdzības iesniedzējs uzskata, ka savu meitasuzņēmuma komerciālās darbības jomā IFP ievērojami atšķiras no valsts bezpeļņas pētniecības iestādes modeļa, kas minēts 1996. gada PA nostādņu 2.4. punktā. Tieši otrādi, sūdzības iesniedzējs uzskata, ka IFP un Axens veido vienu saimniecisko struktūru, kas darbojas tirgū tiešā konkurencē ar pārējiem uzņēmumiem. Pēc sūdzības iesniedzēja domām, vairāki apstākļi liecina, ka IFP un Axens jāuzskata par vienu saimniecisko struktūru un tātad par uzņēmumu Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē: — IFP pieder 100 % uzņēmuma Axens kapitāla daļu, — piedaloties savu meitasuzņēmumu stratēģijas noteikšanā, IFP rīkojas kā aktīvs akcionārs, — Axens un IFP personāls kopā apmeklē potenciālos klientus, — Axens izmanto savu nosaukumu saistībā ar IFP tehnoloģijām (kā pierāda Axens logotips, kurā iekļauts IFP logotips).

(72) Līdzekļi, ko Francijas valsts piešķīrusi IFP/Axens kopīgajai struktūrai, lai finansētu pētījumus apstrādes tehnoloģiju, gāzes attīrīšanas un naftas ķīmijas jomā, ir uzskatāmi par valsts līdzekļiem. Pēc sūdzības iesniedzēja aplēsēm, pētniecības un attīstības izdevumi, ko IFP velta šīm jomām, sasniedzot apmēram 100 miljonus euro, taču Axens savam mātesuzņēmumam atmaksājot ne vairāk kā pusi no šīm izmaksām. Tādēļ sūdzības iesniedzējs uzskata, ka atbalsts IFP/Axens kopīgajai struktūrai sasniedz 50 miljonus euro gadā.

(73) Pēc sūdzības iesniedzēja domām, konkurences priekšrocības izriet no tā, ka IFP/Axens kopīgajai struktūrai nav pilnībā jāsedz pētniecības un attīstības izmaksas un ka tā tādēļ var izdarīt spiedienu, pazeminot tirgus cenas attiecīgajās jomās. Sūdzības iesniedzējs uzskata, ka šādas priekšrocības rada risku, ka pārējie tirgus dalībnieki var no tā tikt izspiesti.

(74) Pēc sūdzības iesniedzēja domām, tehnoloģiju tirgus ir pasaules mēroga vai vismaz Eiropas mēroga tirgus. Tādēļ valsts atbalsts IFP/Axens kopīgajai struktūrai rada ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm.

(75) Šā iemesla dēļ sūdzības iesniedzējs norāda, ka atbalsts, ko valsts sniegusi IFP/Axens kopīgajai struktūrai, katrā ziņā ir uzskatāms par valsts atbalstu Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

(76) Sūdzības iesniedzējs uzsver, ka, tā kā attīrīšanas tehnoloģiju izstrāde ir tirgum tuva darbība, kuras rezultātus var tiešā veidā pārdot, uz to neattiecas pirmskonkurences darbību definīcija, kas paredzēta 1996. gada PA nostādnēs. Tādēļ šis atbalsts, kas piešķirts IFP/Axens kopīgajai struktūrai, esot atbalsts darbībai, kurš nav saderīgs ar Līguma noteikumiem par valsts atbalstu.

(77) Sūdzības iesniedzējs uzsver, ka pat tad, ja IFP/Axens kopīgās struktūras darbības uzskatītu par pirmskonkurences izstrādes darbībām, attiecīgais atbalsts tomēr pārsniegtu maksimālo apjomu, kas šādām darbībām noteikts 1996. gada PA nostādnēs, proti, 25 %, un ka tas varētu pārsniegt arī maksimālo apjomu, kas paredzēts rūpnieciskajai izpētei, jeb 50 %.

(78) Ja pieņemtu, ka runa ir par pētniecības un attīstības darbībām, kā tās definētas 1996. gada PA nostādnēs, sūdzības iesniedzējs uzskata, ka atbalsta stimulējošā ietekme ir apšaubāma. Pēc sūdzības iesniedzēja domām, IFP/Axens kopīgajai struktūrai sniegtais atbalsts pārējos tirgus dalībniekus attur no ieguldījumiem pētniecībā un attīstībā šajās jomās, jo to ienākumus ietekmē tas, ka pastāv valsts atbalsts, un šie ienākumi neļauj kompensēt pētniecības un attīstības izmaksas.

(79) Tādēļ sūdzības iesniedzējs secina, ka valsts atbalsts IFP/Axens kopīgajai struktūrai ir nelikumīgs un nav saderīgs ar kopējo tirgu.

5.2. Axens iesniegtie apsvērumi

(80) Pirmkārt, sabiedrība Axens atgādina, ka tā tika izveidota 2001. gadā, lai vienā komerciālā struktūrā apvienotu IFP darbības, kas saistītas ar naftas pārstrādes un naftas ķīmijas metodēm, un darbības, ko veica tā meitasuzņēmums, kurš ražoja katalizatorus. Šī sabiedrība norāda, ka tās īstenotās funkcijas (finanšu, juridiskā, cilvēkresursu) tai ļauj pilnīgi neatkarīgi veikt savu darbību un ka tās ikdienas pārvaldību nodrošina tās vadības struktūra, par kuru ir atbildīgs priekšsēdētājs–ģenerāldirektors. Tā uzskata, ka tikai ļoti mazu skaitu lēmumu pieņem tās valdes līmenī un ka tās akcionārs tās vadītājiem ir atstājis lielu rīcības brīvību attiecībā uz komerciālo un rūpniecisko lēmumu pieņemšanu. Tādēļ tā apstrīd Komisijas analīzi, kurā secināts, ka IFP un Axens ir uzskatāmi par vienu un to pašu saimniecisko struktūru.

(81) Otrkārt, sabiedrība Axens atgādina, ka 2001. gada reorganizācija notika saskaņā ar Komisijas nepārprotami apstiprināto projektu. Tā uzskata, ka tā varēja leģitīmi paļauties uz šīs juridiskās un finanšu shēmas derīgumu, kuras apšaubīšana radītu nopietnus šķēršļus tās attīstībai.

(82) Treškārt, sabiedrība Axens uzsver, ka lielākā daļa uzņēmumu, kas darbojas naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tehnoloģiju un katalizatoru tirgos, izmanto gan pētījumus, ko veikuši paši uzņēmumi, gan pētījumus, kas veikti partnerībā ar citiem uzņēmumiem. Sabiedrības Shell meitasuzņēmumam, sabiedrībai Criterion, esot pieejami Shell pētījumi, sabiedrībai ABB Lummus esot nolīgumi ar Chevron un Shell, sabiedrībai UOP ar sabiedrību Total un citiem uzņēmumiem un sabiedrībai Albermale ar ExxonMobil. Sabiedrība Axens norāda, ka sadarbība ar IFP iekļaujas šajā kontekstā un ka tā bijusi strukturēta pārredzamā veidā ar trīs pētniecības un licenču nolīgumu palīdzību. Šo nolīgumu pamatā no katras puses viedokļa ir klasiski komerciālie principi. Sabiedrība Axens uzskata, ka tas apstāklis, ka tās apgrozījuma daļa, ko tā veltījusi izdevumiem pētniecībai, ir līdzīga līdzekļiem, ko veltījuši tās konkurenti, ir papildu norāde par to, ka sabiedrība Axens no savām attiecībām ar IFP negūst nekādas priekšrocības.

(83) Visbeidzot, sabiedrība Axens uzsver, ka tā ir spiesta saskarties ar konkurenci, ko rada ļoti spēcīgi uzņēmumi, kurus bieži vien aktīvi atbalsta to izcelsmes valstis. Amerikas Savienotajās Valstīs tāda iestāde kā Enerģijas departaments (Department of Energy) projektu atbalstam veltot budžetu, kas mērāms simtiem miljonu dolāru apmērā.

5.3. UOP iesniegtie apsvērumi

(84) Sabiedrības UOP Limited juridiskā adrese atrodas Apvienotajā Karalistē. Šai sabiedrībai ir divas ražotnes, proti, Apvienotajā Karalistē un Itālijā, un tā veic darbību septiņpadsmit dalībvalstīs. Šī sabiedrība specializējas noteiktu metožu izstrādāšanā, inženiertehniskajā izstrādē un licencēšanā un ar šīm metodēm saistīto pakalpojumu sniegšanā tādās jomās kā naftas pārstrāde, tīru degvielu ražošana, degvielu atsērošana un naftas ķīmijas tehnoloģijas. Tā ražo arī katalizatorus, molekulāros filtrus, absorbējošas vielas un cita veida specializēto aprīkojumu.

(85) Sabiedrība UOP un IFP/Axens kopīgā struktūra ir konkurenti tādās jomās kā degvielas ražošanas un atsērošanas tehnoloģijas, smaržvielu ražošana un ekstrakcija, kā arī katalizatori plašam tīro degvielu ražošanas metožu lokam. UOP atzinīgi vērtē to, ka par IFP izmaksāto atbalstu ir uzsākta formālā izmeklēšanas procedūra, un būtībā piekrīt Komisijas secinājumiem.

(86) Pirmkārt, UOP uzskata, ka pēdējo gadu laikā var skaidri novērot IFP darbības pieaugumu. Licencēšanas darbību, kas bija relatīvi nenozīmīga un pieejama visiem uzņēmumiem, IFP esot pārstrukturējis tā, lai metožu tirgū tiešā veidā konkurētu ar privātajiem uzņēmumiem. UOP atgādina, ka Kopienas judikatūra nosaka, ka, tiklīdz kāda valsts nolemj rīkoties kā uzņēmumus, tai tas ir jādara saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi attiecas uz privātiem uzņēmumiem. Sabiedrība UOP šajā sakarā uzskata, ka parastam akcionāram nav pieņemams darbības deficīts, kas pēdējo trīs gadu laikā pārsniedz 555 miljonus euro.

(87) Šajā kontekstā UOP lūdza Komisiju pieņemt Francijai adresētu rīkojumu apturēt valsts atbalstu par labu IFP saskaņā ar 11. pantu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999 par EK līguma 93. panta piemērošanas kārtību (22).

(88) Otrkārt, UOP uzskata, ka tas apstāklis, ka IFP/Axens kopīgajai struktūrai nevajagot segt visus savus pētniecības un attīstības izdevumus, tai ir ne vien ļāvis iegūt ievērojamu tirgus daļu naftas pārstrādes un naftas ķīmijas jomā, bet arī apdraudēt tās konkurentu rentabilitāti. Turklāt UOP uzsver, ka tuvums tirgum un IFP/Axens kopīgās struktūras pētniecības un attīstības darbību zemais līmenis liecina par to, ka attiecīgajam atbalstam nav stimulējošas ietekmes. Visbeidzot, UOP uzskata, ka atbalsta iespējamo pozitīvo ietekmi lielā mērā atsvērtu risks, ka no attiecīgajiem tirgiem varētu tikt izspiesti privātie uzņēmumi, jo UOP uzskata, ka vidējā laikposmā privātajiem uzņēmumiem būtu jāsamazina savi pētniecības un attīstības izdevumi, lai saglabātu savu konkurētspēju attiecībā pret konkurentu, kas saņem ievērojamas subsīdijas.

(89) Treškārt, sabiedrība UOP piekrīt Komisijas analīzei, kurā secināts, ka IFP un tā meitasuzņēmums Axens ir uzskatāmi par vienu un to pašu saimniecisko struktūru. No vienas puses, šāds secinājums jāizdara kapitāla struktūras, vadības personāla, preferenciālo attiecību un IFP un tā meitasuzņēmuma Axens saimnieciskās integrācijas pakāpes dēļ. Šajā sakarā UOP uzsver, ka abu struktūru saimniecisko integrāciju apliecina tas, ka Axens ir IFP izstrādāto tehnoloģiju vienīgais izplatītājs un pirmais un, iespējams, arī vienīgais IFP pētniecības rezultātu saņēmējs. Pēc UOP domām, šādi nolīgumi pierāda, ka IFP un sabiedrība Axens neapšaubāmi ir viens no otra atkarīgi, strādā saskaņoti un tirgū īsteno identiskas intereses. No otras puses, UOP uzskata, ka IFP, būdams Axens vienīgais akcionārs, var noteikt šīs sabiedrības īstermiņa un vidēja termiņa stratēģiju.

(90) Ceturtkārt, UOP tāpat kā Komisija uzskata, ka, lai nebūtu priekšrocību par labu IFP/Axens kopīgajai struktūrai, IFP budžets, ko izmanto pētniecības un attīstības darbībām, kuras veic sadarbībā ar sabiedrību Axens vai tās vārdā, būtu jāfinansē no tirgū gūtajiem ienākumiem.

(91) Piektkārt, sabiedrība UOP Komisijai ierosina ņemt vērā metožu tehnoloģiju licenču tirgus specifiskumu, kad tā mēģina noteikt atbilstību starp IFP/Axens kopīgās struktūras pētniecības un attīstības darbībām un tām pētniecības kategorijām, kuras noteiktas 1996. gada PA nostādņu I pielikumā. Šī specifiskuma pamatā ir tas apstāklis, ka IFP/Axens kopīgā struktūra un tās konkurenti pārdod nevis kādu produktu vai pakalpojumu, bet gan metodi. Pēc UOP domām, tas apstāklis, ka tā iemesla dēļ vien, ka rūpniecībā pārdodamu metožu izstrādi parasti apzīmē ar terminu “pētniecība un attīstība”, Komisijai nevajadzētu aizmirst, ka šī izstrāde ir ārpus tām pētniecības un attīstības darbībām, kuras definēts 1996. gada PA nostādnēs. Šajā sakarā UOP uzsver, ka naftas pārstrādes un naftas ķīmijas metožu nozarē pētniecību un attīstību var iedalīt kategorijās atkarībā no trīs posmiem: a) pamatpētījumu posms, kura laikā izstrādā un pārbauda jaunus materiālus un metožu koncepcijas, līdz brīdim, kad tiek demonstrēts to princips (23); b) metožu un materiālu izstrādes posms, kura laikā atklātās materiālu un metožu koncepcijas attīsta, lai tās varētu izmantot komerciāli; c) izmantošanas attīstības posms, kura laikā tiek izveidoti rīki, kas ļauj paredzēt ražīgumu un izgatavot materiālus, lai attiecīgo metodi piedāvātu kontekstā, kurā pastāv konkurence.

(92) Sabiedrība UOP uzskata, ka b) un c) posms ir komerciālās izstrādes sastāvdaļas.

(93) Visbeidzot, sabiedrība UOP, lai gan piekrīt Komisijas analīzei attiecībā uz to, ka IFP un tā meitasuzņēmums Axens ir uzskatāmi par vienu un to pašu saimniecisko vienību, tomēr vēlas norādīt dažus papildu aspektus gadījumā, ja Komisija formālās izmeklēšanas procedūras noslēgumā secinātu, ka IFP un Axens ir uzskatāmi par divām atšķirīgām saimnieciskajām struktūrām. Pēc UOP domām, metožu tirgū tiek piedāvāti savstarpēji nesalīdzināmi produkti. Tādēļ vienīgais veids, kā nodrošināt, ka Axens par IFP pētījumu rezultātiem maksā tirgus cenu, būtu konkursa procedūras izmantošana. Tādēļ UOP uzskata, ka pirmatteikuma tiesības jau pašas par sevi ir uzskatāmas par priekšrocībām, jo, piešķirot sabiedrībai Axens pirmatteikuma tiesības, IFP atsakās no iespējas savus rezultātus ar konkursa procedūru nodot uzņēmumam, kas tirgū sola visvairāk.

6. FRANCIJAS KOMENTĀRI PAR IEINTERESĒTO PERSONU APSVĒRUMIEM

(94) Francijas komentāri attiecas uz UOP apsvērumiem un sūdzību.

6.1. Atbildot uz UOP apsvērumiem

(95) Pirmkārt, Francija apstrīd UOP apgalvojumu, ka pastāv vienota struktūra IFP/Axens, norādot, ka sabiedrība Axens ir neatkarīga no IFP un ka IFP ir pētniecības, mācību un dokumentēšanas institūts, un ka šis apstāklis to pilnībā nošķir no tā meitasuzņēmuma Axens un UOP Limited.

(96) Attiecībā uz Axens neatkarību no IFP Francija vispirms atgādina, ka saskaņā ar pastāvīgu judikatūru tas, ka noteiktai struktūrai pieder meitasuzņēmuma kapitāls, pats par sevi nav pietiekams kritērijs tam, lai noteiktu, vai šo meitasuzņēmumu var vai nevar uzskatīt par saimnieciski neatkarīgu no sava mātesuzņēmuma. Lai gan 100 % sabiedrības Axens kapitāla daļu pieder IFP, tā tomēr tirgū ir pilnīgi neatkarīga. Par šo neatkarību liecina vairāki aspekti: a) sabiedrībai Axens ir neatkarīgs lēmumu pieņemšanas process un pašai sava finansiālā un cilvēkresursu organizācija; b) sabiedrība Axens brīvi nosaka savu tirdzniecības politiku un pārdošanas plānus, kā arī bruto peļņu; c) sabiedrība Axens naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tirgū rīkojas pati savā vārdā un savā labā, un tai ir tiesības bez iepriekšējas atļaujas vērsties pie IFP; d) sabiedrība Axens ir finansiāli neatkarīga no IFP saskaņā ar precīzi definētām pilnvarām, kas noteiktas tās statūtos, un tā nav IFP tehnoloģiju vienīgais izplatītājs.

(97) Attiecībā uz to, ka IFP ir bezpeļņas pētniecības institūts, Francija atkārto savu apgalvojumu, ka IFP ir pētniecības institūts, kura galvenais mērķis ir veikt pētniecības darbības un izplatīt šo darbību rezultātus ar izglītošanu, publikācijām un tehnoloģiju nodošanu, visus gūtos ienākumus pilnībā ieguldot pētniecībā vai tās rezultātu izplatīšanā.

(98) Otrkārt, tā kā līdzekļi, ko valsts piešķīrusi IFP, nav uzskatāmi par valsts atbalstu saskaņā ar 1996. gada PA nostādņu 2.4. punkta pirmo daļu, Francija apstrīd UOP apgalvojumu, ka šie līdzekļi (24) būtu uzskatāmi par atbalstu darbībai.

(99) Treškārt, kā norāda UOP, gandrīz viss valsts atbalsts, kas samaksāts IFP, esot izmantots, lai finansētu uz tirgu orientētus pētījumus, un tādēļ nevarot piemērot 1996. gada PA nostādnes. Francija šo apgalvojumu apstrīd, atgādinot, ka IFP pirmām kārtām īsteno vispārējas nozīmes uzdevumus, kuri vērsti uz fundamentāliem pētījumiem un šo pētījumu rezultātu izmantošanu, kā arī uz izglītošanu un zināšanu izplatīšanu, un ka šos uzdevumus nevar sajaukt ar pilnībā komerciālajiem mērķiem, kurus īsteno tādi privātie uzņēmumi kā UOP un Axens.

(100) Turklāt pētniecības darbi, ko IFP saskaņā ar rūpnieciskās izpētes vienošanos veic sabiedrības Axens labā, esot, no vienas puses, tehniskās iespējamības izpēte un, no otras puses, rūpnieciskās izpētes darbi. IFP neveicot pirmskonkurences pētniecības darbus Axens labā, kura tos veicot un finansējot pati. Tā kā finansiālo datu tabulas, ko Francija iesniedza kopā ar saviem 2006. gada februāra apsvērumiem, apliecina, ka IFP pilnībā ievēro Direktīvas 80/723/EEK noteikumus, Francija uzskata, ka attiecīgās budžeta subsīdijas tiešām tiek izmantotas, lai īstenotu tā vispārējas nozīmes uzdevumus un finansētu pētniecības un attīstības darbus 1996. gada PA nostādņu nozīmē.

(101) Ceturtkārt, pēc UOP domām, pirmatteikuma tiesības dodot noteiktas priekšrocības sabiedrībai Axens, kura par šādām tiesībām nemaksājot tirgus cenu. Francija uzsver, ka ir svarīgi novērtēt kopējo ekonomisko rezultātu atlīdzībai, kuru Axens maksā IFP. Nerunājot par dividendēm, šīs kopējās atlīdzības sastāvdaļas (ko veido atlīdzība, kuru maksā par pirmatteikuma tiesībām, un maksājumi par kopējās licences un produktu licences nolīgumiem) 2001. gadā noteica, pamatojoties uz ekonomikas principiem. Šo principu mērķis ir nodrošināt, lai sabiedrība Axens no savām attiecībām ar IFP negūtu saimnieciskas priekšrocības, kā arī nodrošināt IFP gadu no gada pienācīgus un stabilus ienākumus, kas būtu pietiekami neatkarīgi no kopsummas, kuru veido Axens atsevišķie darījumi, lai IFP tādējādi novērstu tā resursu pārmērīgu svārstību risku.

(102) Francija apgalvo, ka attiecībā uz tirgus apstākļiem ir jāanalizē tikai šī kopējā atlīdzība, ko faktiski maksāja sabiedrība Axens un kas bija saistīta ar tās kopējā apgrozījuma lielumu. Ņemot vērā šos apstākļus, attiecīgās pirmatteikuma tiesības neradot ne konkurences priekšrocības sabiedrībai Axens, ne konkurences izkropļojumus.

(103) Visbeidzot, Francija apstrīd arī apgalvojumu, ka iespējamais nelikumīgais valsts atbalsts IFP/Axens kopīgajai struktūrai būtu radījis zaudējumus konkurentiem un kavējis inovācijas dinamiku. Francija norāda, ka no daudzajiem pastāvošajiem konkurentiem UOP Limited ir vienīgais, kas Komisijai iesniedzis savus apsvērumus. Francija arī uzsver, ka nav sniegti nekādi pierādījumi par šiem it kā radītajiem zaudējumiem.

(104) Visbeidzot, Francija uzskata, ka naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tirgū nav tikusi kavēta inovācijas dinamika. Šajā sakarā, runājot par tehnoloģiju un katalizatoru licenču tirgu, šī tirgus daļu analīze skaidri pierādot, ka grupai UOP pieder dominējošais stāvoklis. Ja tiešām pastāv kāds noteikts tirgus spēks, tad, pēc Francija domām, tas esot grupa UOP, nevis sabiedrība Axens. Tā piebilst, ka, pat ja UOP tirgus spēks ir samazinājies, šīs samazināšanās cēlonis ir bijušas UOP pieļautās stratēģiskās kļūdas, jo īpaši atsērošanas tirgū, kurā UOP pārstāja veikt ieguldījumus un tādējādi atteicās no darbības, kas sniedz lielus ienākumus.

6.2. Atbildot uz anonīmo sūdzību

(105) Pirmkārt, Francija vēlreiz apstiprina, ka par IFP darbību reorganizāciju tika paziņots Komisijai. Vēstules, kas tika sūtītas 2001. gadā un ar ko tā Komisiju informēja par iekšējās reorganizācijas projektu, kura rezultātā IFP komerciālās darbības tika nodotas meitasuzņēmumam, katrā ziņā esot uzskatāmas par paziņošanu Līguma 88. panta 3. punkta nozīmē.

(106) Otrkārt, Francija atgādina argumentus, kuri minēti tās apsvērumos (skatīt 4.3. iedaļu) un atbildē uz UOP komentāriem (skatīt 95. un turpmākos apsvērumus) un kuros tiek atspēkots apgalvojums, ka IFP un Axens būtu uzskatāmi par vienu un to pašu saimniecisko vienību.

(107) Treškārt, Francija uzsver to apstākli, ka pētniecības darbus, ko IFP veica pētniecības centrā “Naftas apstrāde–naftas ķīmija”, var izmantot dažādi rūpnieciskie partneri no dažādām valstīm … (15), nevis tikai un vienīgi Axens, kā to apgalvo sūdzības iesniedzējs.

(108) Ceturtkārt, pretēji sūdzības iesniedzēja apgalvojumam, ka vairāk nekā pusi no Axens ienākumiem veidojot metožu licenču pārdošana un ar tām saistīto pakalpojumu sniegšana, Francija norāda, ka darbības “tehnoloģiju licences” (process licensing) daļa Axens 2003., 2004. un 2005. gada apgrozījumā bija attiecīgi 36 %, 38 % un 31 %.

(109) Piektkārt, Francija apstrīd sūdzības iesniedzēja apgalvojumu, ka sabiedrībai Axens neesot pašai savu pētniecības iespēju. Tieši otrādi, Axens rīcībā esot savi cilvēkresursi un materiālie resursi, kas tai ļauj veikt pirmskonkurences izstrādes darbus, lai iegūtu apstiprinājumu pirms laišanas tirgū: dimensionēšanas programmatūra, metožu modelēšanas rīki, katalizatoru un adsorbentu pārbaudes aparāti un izmēģinājumu iekārtas katalizatoru izstrādei un atsevišķu posmu secīgai modelēšanai pirms izmantošanas rūpniecībā. Sabiedrības Axens resursi tai ļaujot arī pabeigt tādu produktu un metožu izstrādi, ko piedāvā ne vien IFP, bet arī trešās personas.

(110) Sestkārt, Francija vēlreiz apstiprina, ka IFP tā uzdevumu un darbību dēļ tomēr piemīt bezpeļņas institūta iezīmes, kurš veic tikai un vienīgi vispārējas nozīmes uzdevumus, ko tam uzticējusi valsts. Šādu analīzi apstiprinot IFP un tā meitasuzņēmumu darbība un organizācija, jo IFP esot nodrošinājis, ka tā komerciālie meitasuzņēmumi ir pilnībā autonomi un neatkarīgi. Francija tādēļ uzskata, ka saskaņā ar 1996. gada PA nostādņu 2.4. punkta pirmo daļu IFP, bezpeļņas organizācijas, finansēšana nav uzskatāma par valsts atbalstu.

(111) Septītkārt, Francija pilnībā noraida apgalvojumu, ka IFP pētniecības darbība būtu jāpielīdzina tikai “tehnoloģiskas metodes” (technology process) ieviešanai, kuru komercuzņēmumi var tiešā veidā izmantot savai rūpnieciskajai ražošanai. Tā šajā sakarā sniedz detalizētu informāciju par metožu un produktu izstrādes cikliem.

(112) Astotkārt, tā atsaucas uz apsvērumiem, kas pēc procedūras uzsākšanas tika iesniegti par sūdzības iesniedzēja apgalvojumu, ka atlīdzība par pētniecības darbiem, kurus IFP veic par labu sabiedrībai Axens, neatbilstot tirgus apstākļiem (skatīt 60. apsvērumu).

(113) Devītkārt, Francija apstrīd apgalvojumu, ka iespējamā atbalsta summa, ko saņēmusi sabiedrība Axens, 2003. gadā esot sasniegusi 50 miljonus euro, un šajā sakarā pamatojas uz iesniegtajām finansiālo datu tabulām.

(114) Visbeidzot, Francija uzskata, ka pretēji tam, ko apgalvo sūdzības iesniedzējs, Axens konkurenti saņemot plašu valsts atbalstu (tiešu un netiešu) savu pētniecības un attīstības darbu veikšanai. Piemēram, grupa UOP finansējumu savām iekšējām pētniecības un attīstības programmām saņem no Valsts standartu un tehnoloģiju institūta (National Institute of standards and technologies – NIST). Turklāt daļu no savas pētniecības darbības tā ir nodevusi ārējām struktūrām, veidojot partnerības ar institūtiem, pētniecības laboratorijām vai universitātēm, kas paši saņem valsts līdzekļus. UOP tādējādi sadarbojas ar Pacific Northwest National Laboratory, Argonne National Laboratory, Delavēras Universitātes Synchrotron Catalysis Consortium, kā arī ar Ilinoisas Universitātes College of Engineering Urbana-Šampaņā un ar Norvēģijas SINTEF.

7. VĒRTĒJUMS

7.1. Valsts atbalsta pastāvēšana

7.1.1. Iespējamo saņēmēju noteikšana

(115) Savos 1996. un 1998. gada lēmumos Komisija uzskatīja, ka valsts atbalsts, kas piešķirts IFP veiktajām pētniecības un attīstības darbībām, neietilpst Līguma 87. panta 1. punkta darbības jomā, jo IFP ir bezpeļņas pētniecības organizācija, kas nav iesaistīta komercdarbībā.

(116) Taču savā lēmumā par procedūras uzsākšanu šā lēmuma 37. apsvērumā uzskaitīto iemeslu dēļ Komisija šo analīzi daļēji apšaubīja. Tā uzskatīja, ka IFP ar savu meitasuzņēmumu Axens, Beicip-Franlab un Prosernat starpniecību ir iesaistīts saimnieciskajā darbībā attiecīgi – naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tehnoloģiju tirgū, naftas ieguves lauku ekspluatācijas un ar naftas ieguvi saistītas programmatūras izstrādes konsultāciju tirgū un gāzes attīrīšanas un atsērošanas tehnoloģiju tirgū (turpmāk tekstā – attiecīgie tirgi). Tādēļ ir jāpārbauda, vai valsts subsīdijas, kas tika izmaksātas IFP, nav uzskatāmas par valsts atbalstu attiecīgajos tirgos.

(117) Lai konstatētu valsts atbalsta pastāvēšanu, Komisija noteica iespējamos saņēmējus. Komisija uzskata, ka, analizējot konkurences apstākļus, IFP un tā meitasuzņēmumus Axens, Beicip-Franlab un Prosernat nevar uzskatīt par atsevišķiem uzņēmumiem. Komisija pirmām kārtām pamatojas uz to, ka IFP tiešā veidā pieder 100 % sabiedrības Axens kapitāla un 100 % sabiedrības Beicip-Franlab kapitāla un netiešā veidā – 100 % sabiedrības Prosernat kapitāla.

(118) Veicot konkurences apstākļu analīzi, Komisija kapitāla struktūru parasti izmanto kā uzņēmumu neatkarības rādītāju. Šajā sakarā Komisija atgādina, ka, ņemot vērā kapitāla struktūras kritēriju, kas noteikts MVU ieteikuma pielikuma 3. panta 3. punktā, par MVU nevar kvalificēt uzņēmumus, kuru saimnieciskais spēks pārsniedz MVU saimniecisko spēku. MVU ieteikumā ir teikts, ka uzņēmumi ir “saistīti”, ja vienam uzņēmumam ir akcionāru balsstiesību vairākums kādā citā uzņēmumā. Šis ieteikums ir izmantots arī citos Komisijas paziņojumos, piemēram, Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtības nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (25), lai noteiktu uzņēmuma neatkarību. Kapitāla struktūra ir minēta arī Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās regula) (26) 5. panta 4. punkta b) apakšpunktā, kā arī Komisijas 2004. gada 27. aprīļa Regulas (EK) Nr. 772/2004 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu tehnoloģijas nodošanas nolīgumu kategorijām (27) 1. panta 2. punktā.

(119) Papildus kapitāla struktūras kritērijam Komisija ņem vērā vairākus kritērijus, kuri, aplūkoti kopumā, apstiprina Komisija analīzi, ka IFP un tā meitasuzņēmumus no klientu un attiecīgajos tirgos esošo konkurentu viedokļa vienu no otra nevar nošķirt. Kā izriet no Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma lietā Intermills/Komisija (28), “kaut arī šīm trim ražošanas sabiedrībām katrai ir atsevišķs juridiskās personas statuss no bijušā SA Intermills, visi šie uzņēmumi kopā veido vienu grupu – vismaz, ciktāl tas attiecas uz Beļģijas iestāžu piešķirto atbalstu. Tāpēc Komisija pamatoti uzskatīja, ka Līguma 92. panta piemērošanas nozīmē visa grupa ir viens “uzņēmums””.

(120) Attiecībā uz IFP un tā meitasuzņēmumu uzdevumiem un darbību Komisija konstatē, ka, lai gan IFP galvenais mērķis un statuss atšķiras no tā meitasuzņēmumu mērķa un statusa, tomēr IFP pētniecības un attīstības darbību rezultātu izmantošana tirgū ir viena no prioritātēm, ko valsts noteikusi savā mērķu līgumā ar IFP, un atbilst IFP attīstības stratēģijai. Runa ir par to, ka, izmantojot tirgus sniegtās iespējas, ir “jāgūst finanšu peļņa, lai segtu tā pētniecības un attīstības izdevumus, un tā jāizmanto pētniecības paplašināšanai”: — attiecībā uz jomu “Naftas apstrāde–naftas ķīmija” mērķu līgumā ir teikts, ka “IFP mērķis šajā desmitgadē ir paplašināt savas darbības jomu un palielināt savas tirgus daļas, lai kļūtu par pasaules mēroga tirgus dalībnieku, ar kuru ir jārēķinās. (…) [Ir] jānostiprina jaunais centrs, ko veido IFP Rūpniecības nodaļa un Procatalyse [Axens] un kas paredzēts, lai izmantotu ar licenču pārdošanu saistītās iespējas un pēc iespējas labāk īstenotu IFP pētniecības un attīstības potenciālu šajā jomā”, — jomā “Izpēte–ražošana”“ir visos gadījumos pēc iespējas plašāk jāizmanto “Grupas kompetences”, jo īpaši tiešo meitasuzņēmumu kompetences, un pilnībā jāliek lietā šā mehānisma sinerģija, lai pēc iespējas plašāku aptvertu visus tirgus” (29).

(121) Attiecībā uz faktisko kontroli pār meitasuzņēmumiem Komisija ņēma vērā, no vienas puses, IFP vadības personāla klātbūtni meitasuzņēmumu lēmumu pieņemšanas struktūrās un, no otras puses, stratēģisko virzienu un galveno lēmumu pieņemšanas centrus: — Axens: 2005. gada 10. novembrī no deviņiem valdes locekļiem seši administratori pieder arī pie IFP vadības personāla, bet pieci administratori darbojas arī IFP izpildu komitejā. Tikai valde ir pilnvarota pieņemt Axens gada budžetu, ieguldījumu plānu un finanšu plānu, bet izdevumiem, kas pārsniedz 762 000euro, ir jāsaņem valdes apstiprinājums, — Beicip-Franlab: 2003. gada 1. janvārī trīs no septiņiem Beicip-Franlab uzraudzības padomes locekļiem pieder pie IFP vadības personāla. Saskaņā ar Beicip-Franlab statūtiem uzraudzības padome īsteno pastāvīgu kontroli pār vadības īstenoto pārvaldību, — Prosernat: 2003. gada 1. janvārī trīs Prosernat valdes locekļi no pieciem darbojas arī IFP izpildu komitejā. Prosernat valde pieņem lēmumus par stratēģiskajiem plāniem, gada budžetu, jaunu darbību uzsākšanu un nolīgumiem par kopīgiem uzņēmumiem.

(122) Komisija atzīmē, ka uz ekskluzīvajiem nolīgumiem kā uz reglamentētu līgumu veidu attiecas precīzi noteikumi, kas paredz, ka IFP pārstāvis valdē nepiedalās balsošanā par jautājumiem, kuri attiecas uz ekskluzīvajiem nolīgumiem. Tomēr, pat ja IFP pārstāvis nepiedalās balsošanā, citi valdes locekļi, kas ir arī IFP vadītāji, šajā balsošanā piedalās.

(123) Komisija piekrīt, ka ekskluzīvie nolīgumi paši par sevi neliecina, ka attiecīgie uzņēmumi nav neatkarīgi. Taču Komisija atzīmē, ka šiem nolīgumiem ir būtiska nozīme attiecībā uz meitasuzņēmumu saimniecisko darbību.

(124) Tā ņem vērā arī to apstākli, ka ekskluzīvajos nolīgumos ir stingri ierobežotas iespējas veikt kopīgus pētījumus ar citiem uzņēmumiem, kas strādā meitasuzņēmumu darbības jomā. Piemēram, IFP attiecīgo meitasuzņēmumu darbības jomā var uzsākt īstenot kādu projektu tikai tad, ja meitasuzņēmumi, izmantojuši savas pirmatteikuma tiesības, nevēlas šo pētniecības projektu īstenot (30). Arī IFP pieder pirmatteikuma tiesības attiecībā uz visiem pētniecības darbiem, ko vēlas īstenot attiecīgie meitasuzņēmumi. Attiecīgie meitasuzņēmumi pētniecības projektu piedāvāt citiem uzņēmumiem drīkst tikai tad, kad IFP ir īstenojis savas pirmatteikuma tiesības (31). Komisija uzskata, ka šie ierobežojumi liecina par ievērojamu IFP un tā attiecīgo meitasuzņēmumu saimniecisko integrāciju.

(125) Turklāt Komisija ir ņēmusi vērā to, ka pastāv līgumi par telpu un personāla izmantošanu: — sabiedrība Axens var izmantot – telpas, uzņēmuma ēdināšanas pakalpojumus, personālu, administratīvos pakalpojumus, — sabiedrība Beicip-Franlab var izmantot – skaidras naudas līdzekļus, personālu, — sabiedrība Prosernat var izmantot – juridiskos un finanšu pakalpojumus.

(126) Attiecībā uz jautājumu par to, kāds priekšstats par IFP un tā meitasuzņēmumiem pastāv attiecīgajos tirgos, Komisija uzskata, ka vairāki apstākļi norāda, ka IFP un tā attiecīgajiem meitasuzņēmumiem pēc to klientu un konkurentu viedokļa ir vienota klātbūtne un kopīgs tēls. Papildus tam, ka Axens un Prosernat logotipos ir norāde “IFP Group Technologies”, pastāv tiešas saiknes starp attiecīgo meitasuzņēmumu tīmekļa vietnēm un IFP tīmekļa vietni. Turklāt savā tīmekļa vietnē Axens un Prosernat norāda uz pētniecības un attīstības darbībām, ko IFP īsteno abu sabiedrību darbības jomā (32). Arī sabiedrības Beicip-Franlab biroju Bahreinā sauc IFP Middle East Consulting. Turklāt IFP un Axens kopīgi piedalās dažādās konferencēs (33). Komisija ir konstatējusi arī vairākas atsauces uz vienotu IFP/Axens struktūru reklāmās un publikācijās (34) un nozares dalībnieku tīmekļa vietnēs (35).

(127) Visbeidzot, Komisija atzīmē, ka IFP darbība ir nodalīta no tā meitasuzņēmumu Axens, Beicip-Franlab un Prosernat darbības un ka tādēļ vēl jo vairāk jāuzskata, ka grupa IFP ir viens un tas pats uzņēmums.

(128) Noslēgumā, pētniecības un attīstības rezultātu izmantošanas mērķis ir IFP attīstības stratēģijas pašā pamatā, kā noteikts ar valsti noslēgtajā mērķu līgumā. Turklāt tas, ka IFP pieder meitasuzņēmumu kapitāls, un IFP vadības personāla klātbūtne meitasuzņēmumu vadības struktūrās liecina par to, ka IFP pieder de facto juridiska kontrole pār attiecīgajiem meitasuzņēmumiem. Visbeidzot, ekskluzīvie nolīgumi, kas starp IFP un attiecīgajiem meitasuzņēmumiem noslēgti to darbībām būtiskās jomās, liecina par aplūkojamo struktūru ekonomisko integrāciju. Turklāt IFP un tā meitasuzņēmumu kopējais tēls un klātbūtne attiecīgajos tirgos ir vēl viena papildu norāde. Tāpēc Komisija uzskata, ka, ņemot vērā tās lēmumos izmantoto praksi un Tiesas judikatūru, attiecīgos meitasuzņēmumus no to mātesuzņēmuma IFP attiecīgajos tirgos nevar nošķirt kā atsevišķus uzņēmumus.

(129) Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka iespējama valsts atbalsta saņēmēji ir struktūras IFP, Axens, Beicip-Franlab un Prosernat, kas to saņēmušas savai darbībai naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tehnoloģiju tirgū, naftas ieguves lauku ekspluatācijas un ar naftas ieguvi saistītas programmatūras izstrādes konsultāciju tirgū un gāzes attīrīšanas un atsērošanas tehnoloģiju tirgū.

7.1.2. No valsts līdzekļiem finansēto selektīvo priekšrocību noteikšana

(130) Tā kā ir pierādīts, ka IFP ar savu meitasuzņēmumu Axens, Beicip-Franlab un Prosernat starpniecību nodarbojas ar saimniecisko darbību, tad valsts atbalsts, ko valsts piešķīrusi IFP tā trīs meitasuzņēmumu darbības jomās, var ietilpt Līguma 87. panta 1. punkta jomā.

(131) Pirms secināt, ka pastāv konkurences priekšrocības, Komisijai vispirms jāatbild uz jautājumu par to, vai valsts finansējums, ko saņēmis IFP, ir izmantots arī tā saimnieciskajai darbībai attiecīgajos tirgos. Šajā sakarā to, kā tā interpretē atbalsta jēdzienu gadījumā, kad viena un tā pati struktūra veic gan saimnieciskas darbības, gan darbības, kam nav saimniecisks raksturs, Komisija ir precizējusi savās jaunajās 2006. gada nostādnēs par valsts atbalstu pētniecībai, attīstībai un inovācijai (36), kurās ir atspoguļota Komisijas nostāja šajā jautājumā: “Ja viena un tā pati struktūra veic gan saimnieciskas darbības, gan darbības, kam nav saimniecisks raksturs, tad, lai novērstu šķērssubsīdijas ekonomiskajā darbībā, to darbību finansēšana no valsts līdzekļiem, kam nav saimniecisks raksturs, neietilpst EK Līguma 87. panta 1. punkta jomā, ja abus darbību veidus un to izmaksas un finansējumu var skaidri nodalīt. Par pierādījumu tam, ka izmaksas ir iedalītas pareizi, var būt universitāšu un pētniecības organizāciju gada finanšu pārskati.” (37).

(132) Citiem vārdiem, Komisijai ir jānosaka, vai pastāv saimniecisko darbību šķērssubsīdijas, kas tiek sniegtas, valstij finansējot tās IFP darbības, kurām nav saimniecisks raksturs. Lai to izdarītu, Komisija pārbaudīja IFP grāmatvedības datus, lai noteiktu to valsts subsīdiju iespējamo summu, kas izmantotas tā komerciālajām darbībām. Tā kā IFP un attiecīgie meitasuzņēmumi ir atsevišķas juridiskās struktūras, tiem ir atsevišķa grāmatvedība. Komisija uzskata, ka gadījumā, ja pastāv saimniecisko darbību subsīdijas, tad tās rodas no atlīdzības, ko attiecīgie meitasuzņēmumi maksā mātesuzņēmumam, un ir atspoguļotas IFP grāmatvedības datos.

(133) Pirmkārt, Komisija atzīmē, ka IFP budžets ir veidots, to pēc darbību veidiem iedalot septiņiem pētniecības centriem, un tas ļauj grāmatvedībā nošķirt pētniecības un attīstības, apmācības, zināšanu izplatīšanas un IFP portfeļa pārvaldības darbības.

(134) Šajā kontekstā Komisija uzskata, ka grāmatvedības dati, kas tai jāpārbauda, ir pētniecības centra “Naftas apstrāde–naftas ķīmija” grāmatvedības dati attiecībā uz darbībām naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tehnoloģiju jomā, kā arī atsērošanas tehnoloģiju jomā un pētniecības centra “Izpēte–ražošana” grāmatvedības dati attiecībā uz darbībām naftas ieguves lauku ekspluatācijas un ar naftas ieguvi saistītas programmatūras izstrādes konsultāciju jomā un attiecībā uz darbībām gāzes attīrīšanas tehnoloģiju jomā. Komisija uzskata, ka tai nav jāpārbauda valsts finansējums projektiem, kuri īstenoti postenī “Izpētes pētniecība”, jo šie projekti ir saistīti ar fundamentāliem pētījumiem 1996. gada PA nostādņu I pielikuma nozīmē, tiem piemīt augsta riska pakāpe un tie nav paredzēti kādam konkrētam meitasuzņēmumam.

(135) Otrkārt, Komisija uzskata, ka analītiskās grāmatvedības sistēma, kas ieviesta IFP, ļauj efektīvi sadalīt produktus (papildus valsts budžeta dotācijām) un izmaksas katrā no pētniecības centriem. Tā šajā sakarā piezīmē, ka IFP analītiskās grāmatvedības pamatā ir projekta jēdziens. Projekti ir apkopoti pa pētniecības centriem. Katrā no pētniecības centriem projekti tiek iedalīti pēc segmenta vai tipa. Izmaksu un produktu sadalīšana katrā no pētniecības centriem notiek katram projektam atsevišķi. Turklāt Komisija piezīmē, ka IFP budžets un gada pārskati ir pakļauti neatkarīgai ārējai kontrolei, ko veic divi auditori.

(136) Treškārt, Komisija piezīmē, ka pētniecības centriem ir pašiem savi ienākumi, jo valsts budžeta dotācijas netiek analītiski piešķirtas pētniecības centriem. Šī iemesla dēļ pastāv iespēja, ka starp tiem piešķirtajiem produktiem un izmaksām var rasties grāmatvedības deficīts. Pašu ienākumi ietver atlīdzību par pakalpojumiem, maksas par licencēm un meitasuzņēmumu maksātās dividendes.

(137) Ceturtkārt, Komisija konstatē, ka tiek ņemtas vērā visas izmaksas, kas IFP rodas attiecībā uz vienu projektu, un tiek ietvertas ne vien tās izmaksas, kas attiecīgajā projektā ieskaitāmas tiešā veidā (piegāžu un aktīvos neiekļaujamu materiālu iepirkšana nelielos daudzumos, ārējie pakalpojumi, pārvietošanās, apdrošināšana, dokumentācija, ar konkrēto projektu saistītie uzturēšanas pasākumi un nomāšana), bet arī netiešās izmaksas (personāla algas un sociālās iemaksas, materiālo un nemateriālo aktīvu amortizācija, vispārējas izmaksas). Netiešās izmaksas attiecīgajā projektā iekļauj proporcionāli personu skaitam * stundas atkarībā no stundas likmes, ko aprēķina pēc konkrēto darbinieku kategorijas (inženieris, tehniskie darbinieki u. c.). Komisija uzskata, ka, ņemot vērā attiecīgās darbības, no grāmatvedības viedokļa šī ieskaitīšanas metode ir objektīva un atbilstoša.

(138) Piektkārt, Komisija piezīmē, ka izmaksas saistībā ar horizontālajiem projektiem, kuri pētniecības centros īstenoti segmentos “Profesionālais aprīkojums” un “Atbalsta darbības”, arī ir atspoguļotas katrā projektā – vai nu tiešā veidā, vai arī proporcionāli tā segmenta kopējām izmaksām, pie kura tas pieder (kompetences iegūšana vai rūpnieciskā izpēte).

(139) Visbeidzot, Komisija atzīmē, ka par 125. apsvērumā minēto telpu un personāla izmantošanu starp IFP un attiecīgajiem meitasuzņēmumiem ir noslēgti līgumi. IFP par šiem pakalpojumiem izraksta rēķinus atbilstoši savām pilnajām izmaksām un tos ieskaita attiecīgajos pētniecības centros.

(140) Tātad Komisija var secināt, ka pētniecības centru “Naftas apstrāde–naftas ķīmija” un “Izpēte–ražošana” izmaksas reāli atspoguļo visas IFP darbību izmaksas attiecīgajos tirgos.

(141) Tomēr Komisija atzīmē, ka nepastāv tieša atbilstība starp pētniecības centriem “Naftas apstrāde–naftas ķīmija” un “Izpēte–ražošana”, no vienas puses, un attiecīgo meitasuzņēmumu darbības jomām, no otras puses. Citiem vārdiem, izmantojot terminoloģiju, kas lietota pētniecības nolīgumos, pētniecības centros ir apkopotas darbības, ko veic meitasuzņēmumu ekskluzīvajās jomās, kā arī darbības, kas nav to ekskluzīvajās jomās.

(142) No vienas puses, pētniecības centrs “Naftas apstrāde–naftas ķīmija” aptver IFP pētniecības un attīstības darbības atsērošanas tehnoloģiju jomā, kuru rezultātus izmanto meitasuzņēmums Prosernat, pētniecības un attīstības darbības naftas pārstrādes, naftas ķīmijas, GTL (gas to liquid), dīzeļdegvielām paredzēto augu eļļu esteru tehnoloģiju jomā, kuru rezultātus izmanto meitasuzņēmums Axens, kā arī pētniecības un attīstības darbības CTL (coal to liquid), biomasas (izņemot dīzeļdegvielām paredzētos augu eļļu esterus) un ūdeņraža ražošanas jomā, kuru rezultātus izmanto sadarbībā ar citiem rūpnieciskajiem partneriem.

(143) No otras puses, pētniecības centrs “Izpēte–ražošana” aptver IFP pētniecības un attīstības darbības naftas ieguves lauku ekspluatācijas un ar naftas ieguvi saistītas programmatūras izstrādes konsultāciju jomā, kuru rezultātus izmanto meitasuzņēmums Beicip-Franlab, pētniecības un attīstības darbības gāzes attīrīšanas tehnoloģiju jomā, kuru rezultātus izmanto meitasuzņēmums Prosernat, kā arī pētniecības un attīstības darbības CO2 savākšanas un ūdeņraža transportēšanas jomā, kuru rezultātus izmanto sadarbībā ar citiem rūpnieciskajiem partneriem.

(144) Turklāt Komisija ņem vērā to apstākli, ka vairāki projekti, ko pētniecības centros “Naftas apstrāde–naftas ķīmija” un “Izpēte–ražošana” īsteno segmentā “Kompetences iegūšana”, ir uzskatāmi par fundamentālajiem pētījumiem 1996. gada PA nostādņu I pielikuma nozīmē, un to rezultātus bez jebkādas diskriminācijas plaši izplata starp Kopienas uzņēmumiem. Šo projektu mērķis ir izstrādāt jaunas idejas, veicot ļoti novatoriskus radošus pētījumus, kā arī attīstīt kompetences. Francija Komisijai iesniedza sarakstu ar projektiem, kurus veic šajos segmentos, un to aprakstiem. Komisija arī atzīmē, ka IFP šo darbu rezultātus izplata, izmantojot noteiktus līdzekļus, piemēram, ar savu zinātnisko apskatu Oil & Gas Science and Technology, kas ir brīvi pieejams tiešsaistē, organizējot un piedaloties kongresos, publicējot dažādus izdevumus, veidojot partnerības ar citiem pētniecības darbiem un pārraugot doktorantu darbu.

(145) Ņemot vērā apstākļus, kas izklāstīti 133.–139. apsvērumā, Komisija uzskata, ka IFP analītiskās grāmatvedības sistēma ļauj izsekot visām izmaksām un atlīdzībai, kas iekasēta saistībā ar tā saimnieciskajām darbībām. Taču Komisija norāda, ka IFP pašreizējās grāmatvedības uzskaites organizācijas dēļ saimniecisko darbību nošķiršanai no darbībām, kam nav saimniecisks raksturs, ir nepieciešama pētniecības centru grāmatvedības datu detalizēta analīze, atsevišķi aplūkojot katru projektu. Tādēļ tā uzskata, ka nākotnē IFP sava grāmatvedības uzskaite jāorganizē un jāpublicē tā, lai savas saimnieciskās darbības skaidrāk nošķirtu no tām savām darbībām, kam nav saimniecisks raksturs, piemēram, grupējot savas saimnieciskās darbības vienā un tajā pašā pētniecības centrā saskaņā ar principiem, kuri noteikti Direktīvā 2006/111/EK.

(146) Pārbaudījusi IFP pētniecības centru grāmatvedības datus, Komisija var noteikt pētniecības un attīstības projektu izmaksu summu, kā arī IFP pašu līdzekļus meitasuzņēmumu Axens un Prosernat ekskluzīvajās darbības jomās, proti, naftas pārstrādes, naftas ķīmijas, GTL un dīzeļdegvielām paredzēto augu eļļu esteru tehnoloģiju jomā, kā arī gāzes attīrīšanas un atsērošanas tehnoloģiju jomā: 1. tabula (EUR) 2003 2004 2005 2006 Izmaksas […] (**) […] (**) […] (**) […] (**) Pašu līdzekļi […] (**) […] (**) […] (**) […] (**) Grāmatvedības deficīts […] (**) […] (**) […] (**) […] (**)

(147) Tā kā šie dati norāda uz grāmatvedības deficītu, IFP komerciālās darbības naftas pārstrādes, naftas ķīmijas, GTL un dīzeļdegvielām paredzēto augu eļļu esteru tehnoloģiju jomā, kā arī gāzes attīrīšanas un atsērošanas tehnoloģiju jomā netiek pilnībā finansētas no pašu resursiem, un tām tātad tiek izmantots finansējums, ko IFP piešķīrusi valsts. Tās ir uzskatāmas par selektīvām priekšrocībām, ko finansē no valsts līdzekļiem.

(148) Tātad deficīts, kas uzkrājies laika posmā no 2003. līdz 2006. gadam, abos attiecīgajos tirgos sasniedz [gandrīz 50 miljonus euro] (15). Šī summa tomēr ir daudz zemāka nekā UOP minētā summa.

(149) Par IFP darbībām naftas ieguves lauku ekspluatācijas un ar naftas ieguvi saistītas programmatūras izstrādes konsultāciju tirgū ir nepieciešama īpaša piebilde. Komisija atzīmē, ka attīstības nolīgumā starp IFP un tā meitasuzņēmumu Beicip-Franlab, kas grozīts ar 2005. gada 16. decembra papildvienošanos un ir piemērojams no 2005. gada 1. janvāra, ir paredzēts, ka Beicip-Franlab atmaksā IFP visas izmaksas, kurām pieskaita likumā paredzētos procentus, par darbiem, ko IFP veic Beicip-Franlab darbības jomā, starp tiem arī par pētniecības darbiem attiecībā uz algoritmiem, modeļiem un metodoloģiju. Turklāt Komisija ir pārbaudījusi atlīdzību, ko sabiedrība Beicip-Franlab maksājusi IFP 2003. un 2004. gadā, un ir konstatējusi, ka tā būtībā aptver izmaksas par darbiem, ko IFP veic sava meitasuzņēmuma ekskluzīvajā jomā.

(150) Tāpēc Komisija var secināt, ka IFP un Beicip-Franlab darbi būtībā tiek finansēti no ienākumiem, kas gūti naftas ieguves lauku ekspluatācijas un ar naftas ieguvi saistītas programmatūras izstrādes konsultāciju jomā. Tātad šajā tirgū IFP un Beicip-Franlab nav nekādu konkurences priekšrocību.

7.1.3. Secinājums par atbalsta pastāvēšanu

(151) Jāsecina, ka dažas no IFP darbībām iziet ārpus to darbības jomas, kurām nav saimniecisks raksturs, jo tās var komerciāli izmantot tā meitasuzņēmumi. Komisija ir secinājusi, ka attiecīgos meitasuzņēmumus nevar uzskatīt par uzņēmumiem, kas būtu neatkarīgi no to mātesuzņēmuma, jo to darbības ir integrētas IFP attīstības stratēģijā, IFP īsteno ne vien juridisku, bet arī de facto kontroli, ekskluzīvie nolīgumi liecina par ievērojamu saimniecisko integrāciju un IFP un tā meitasuzņēmumiem no attiecīgo nozaru uzņēmumu viedokļa ir kopīgs tēls.

(152) Turklāt IFP savām komerciālajām darbībām, izņemot meitasuzņēmuma Beicip-Franlab darbības jomu, daļēji izmanto valsts finansējumu, ko var uzskatīt par selektīvām priekšrocībām, jo tas tiek piešķirts tikai vienam vienīgam uzņēmumam. Turklāt šo finansējumu var piedēvēt valstij.

(153) Komisija uzskata, ka Axens un Prosernat darbības jomā ir izpildīti arī citi atbalsta pastāvēšanas kritēriji.

(154) Komisija uzskata, ka ikviens ieguldījums darbībās, kas tiek veiktas Axens un Prosernat darbības jomā, nostiprina IFP un tā meitasuzņēmumu konkurētspēju un var izraisīt iespējamus konkurences kropļojumus.

(155) Attiecībā uz IFP un Axens darbības jomu Komisija atzīmē Francijas nosūtīto informāciju, kuru sabiedrība Axens iekļāvusi savos apsvērumos un kuras mērķis ir pierādīt augstās pētniecības papildizmaksas – jo sevišķi salīdzinot ar citiem nozares uzņēmumiem –, ko meitasuzņēmums Axens finansē no saviem pašu līdzekļiem. Taču Komisija uzskata, ka no šīs lielās summas nevar secināt to, ka nepastāv nekādas priekšrocības, jo IFP grāmatvedības datu analīze skaidri pierāda, ka starp izmaksām un līdzekļiem Axens darbības jomā pastāv grāmatvedības deficīts.

(156) Attiecībā uz IFP un Prosernat darbības jomu Komisija atzīmē Francijas apsvērumus, ka lielākajā daļā projektu, ko īsteno naftas meklēšanas un izpētes jomā, sadarbība bez jebkādas diskriminācijas ir atvērta daudziem rūpnieciskajiem partneriem. Taču uz noteiktiem projektiem tomēr attiecas ekskluzīvie nolīgumi, kas noslēgti starp IFP un Prosernat, un šī iemesla dēļ sadarbības iespējas ar citiem rūpnieciskajiem partneriem ir stingri reglamentētas un ierobežotas. No tā izriet, ka sabiedrībai Prosernat ir selektīvas priekšrocības, ko finansē no valsts līdzekļiem.

(157) Turklāt šie konkurences kropļojumi var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo attiecīgo meitasuzņēmumu darbības nozares ir pasaules mēroga konkurences tirgi. Naftas pārstrādes un naftas ķīmijas tirgus ir pasaules mēroga tirgus, kurā jau kopš 50. gadiem pastāv konkurence. IFP un Axens galvenie konkurenti šajā tirgū ir uzņēmumi UOP, Chevron, Lummus, Shell, ExxonMobil, Haldor Topsoe un ConocoPhillips. Gāzes attīrīšanas un atsērošanas tehnoloģiju tirgū IFP un Prosernat konkurē ar gāzes attīrīšanas iekārtu piegādātājiem, piemēram, KCC, KPS, SIIRTEC-NIGI, Hanover Maloney, Frames, TDE un GPS, ar uzņēmumiem, kas licencē tehnoloģijas CO2 atdalīšanai no gāzes, piemēram, UOP, ExxonMobil, Shell Global Solutions, BASF, Eneos un Huntsman, kā arī ar sēra speciālistiem, piemēram, Jacobs, Black & Veath Pritchard, Lurgi, Parsons, Technip-KTI, SIIRTEC-NIGI, CBI &TPA.

(158) Tādēļ Komisija noraida Francijas izvirzīto argumentu, ka nav izpildīti visi kritēriji, kuri nepieciešami, lai atbalstu, ko valsts sniegusi IFP un tā meitasuzņēmumu Axens un Prosernat darbībai, varētu kvalificēt kā valsts atbalstu Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

(159) Visbeidzot, Komisija precizē, ka jautājumu par to, vai pastāv papildu valsts atbalsts Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē, ko rada jaunais EPIC statuss un, iespējams, neierobežots valsts galvojums par labu IFP, kurš izriet no šā statusa (38), Komisija izskata atsevišķi saistībā ar citu procedūru (NN 11/08). Šo jautājumu ir iespējams izskatīt atsevišķi tāpēc, ka šis jaunais EPIC statuss tika piešķirts samērā nesen, salīdzinot ar visiem pasākumiem, kuri tiek aplūkoti šajā lēmumā.

7.2. Atbalsta likumīgums

(160) Komisija ir pierādījusi, ka IFP un tā meitasuzņēmumiem Axens un Prosernat ir selektīvas priekšrocības, ko finansē no valsts līdzekļiem. Šīs priekšrocības izriet no tā, ka pētniecības un attīstības darbības Axens un Prosernat darbības jomā netiek segtas no pašu līdzekļiem. IFP izmaksu nesegšanu Axens un Prosernat darbības jomā izraisa grupas iekšienē izmantotie nodošanas mehānismi, kas izveidoti ar ekskluzīvajiem nolīgumiem starp IFP un Axens, no vienas puses, un starp IFP un Prosernat, no otras puses. Tādēļ Komisija uzskata, ka atbalsta pastāvēšanu rada tas, ka vienlaikus pastāv komerciāli meitasuzņēmumi un starp šiem meitasuzņēmumiem un to mātesuzņēmumu ir parakstīti ekskluzīvi nolīgumi, jo tie negarantē, ka tiek pilnībā segtas izmaksas, kas rodas saistībā ar darbiem, kurus IFP veic Axens un Prosernat labā. Jāatgādina, ka nolīgumi starp IFP un Axens stājās spēkā 2001. gada 1. janvārī un nolīgumi starp IFP un Prosernat – 2002. gada 1. janvārī.

(161) Komisija atzīmē Francijas iesniegtos apsvērumus, kuru kopsavilkums sniegts 4.1. iedaļā. Komisija secina, ka Francija uzskata, ka tā 2001. gadā Komisijai ir darījusi zināmus strukturālo un līgumisko izmaiņu galvenos aspektus. Tomēr Komisija uzskata, ka IFP komerciālā darbība kopš 2001. gada ar tā meitasuzņēmumu starpniecību ir izmainījusies tik lielā mērā, ka šīs izmaiņas būtiski ietekmē jebkādu iepriekšēju ekonomisko un juridisko analīzi. Tādējādi Komisija atstāj spēkā savu vērtējumu, kas lēmuma par procedūras uzsākšanu 3.2. punktā pausts attiecībā uz atbalsta nelikumīgumu un nosaka, ka attiecīgais atbalsts jāuzskata par nelikumīgu, skaitot no dienas, kad beidzās tās 1998. gada lēmuma spēkā esība, proti, no 2003. gada 1. janvāra.

(162) Komisija atzīmē Francijas un sabiedrības Axens apsvērumus attiecībā uz leģitīmās uzticības situāciju, kas bija radusies atbalsta saņēmējiem. Taču, ņemot vērā turpmāk minētos apstākļus un to, ka Komisija secina, ka IFP un tā meitasuzņēmumiem piešķirtais atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu, nav nepieciešams, lai Komisija par šo jautājumu kaut ko teiktu.

7.3. Lūgums izdot rīkojumu par atbalsta apturēšanu

(163) Komisija nav apmierinājusi sabiedrības UOP lūgumu pieņemt lēmumu, kas Francijai liktu apturēt jebkāda nelikumīga atbalsta maksāšanu. No vienas puses, atbalsts, kas piešķirts IFP, ir galvenais finansējuma avots citām darbībām, kuras nav saistītas ar IFP un tā meitasuzņēmumu Axens un Prosernat saimniecisko darbību, piemēram, izglītības, fundamentālo pētījumu un pētniecības un attīstības darbībām, ko veic sadarbībā ar citām struktūrām, kā arī pētniecības un attīstības darbību rezultātu izplatīšanai, kuras Komisija principā uzskata par darbībām, kam nav saimniecisks raksturs, un kurām tiek izlietoti vairāk nekā 90 % no IFP piešķirtā valsts atbalsta. No otras puses, Komisija uzskatīja, ka šāds lēmums nebūtu atbilstošs, jo varēja pamatoti paredzēt, ka vismaz daļa no attiecīgā atbalsta ir saderīga ar kopējo tirgu.

7.4. Atbalsta saderīguma pārbaudes pamats

(164) Pirms izskatīt pētniecības stadijas, kas paredzētas 1996. gada PA nostādnēs, Komisijai ir jānosaka, vai IFP īstenotās darbības, kurām tas saņem valsts atbalstu, tiešām ir uzskatāmas par pētniecības un attīstības darbībām. Šajā sakarā Komisija izmanto Frascati rokasgrāmatu (39), kurā sniegtas pētniecības un attīstības definīcijas un to veidojošo darbību klasifikācijas.

(165) Minētajā rokasgrāmatā ir sniegti kritēriji, kas pētniecību un attīstību ļauj nošķirt no zinātniskajām, tehnoloģiskajām un rūpnieciskajām darbībām, kuras ar to saistītas. Galvenais rokasgrāmatā ierosinātais kritērijs ir tas, ka tad, ja runa ir par pētniecību un attīstību, pastāv vērā ņemams novatorisma aspekts un tiek kliedētas noteiktas zinātniskās un/vai tehnoloģiskās neskaidrības.

(166) Papildu kritēriji ir saistīti ar tādiem aspektiem kā projektu mērķis, attiecīgo parādību nepazīstamība, struktūras vai attiecības, ko skar konkrētie projekti, jau iegūto zināšanu vai paņēmienu izmantošanas novatorisms, liela iespējamība, ka projekti novedīs pie jaunas noteiktu parādību izpratnes (plašākas vai dziļākas), apstrādes attiecības vai principi, kas var ieinteresēt vairāk nekā vienu organizāciju, iespēja rezultātus patentēt, projektiem piesaistīto darbinieku tips, izmantotās metodes, secinājumu un projekta rezultātu vispārējais raksturs un attiecīgā gadījumā tas, ka konkrēto projektu parasti klasificē citā darbību kategorijā.

(167) Visbeidzot, Frascati rokasgrāmatā ir precizēts, ka “tad, ja darbu galvenais mērķis ir konkrētam produktam vai metodei sniegt jaunus tehniskos uzlabojumus, tie atbilst pētniecības un attīstības definīcijai. Taču tad, ja ir tieši otrādi – produkts, metode vai paņēmiens jau lielā mērā ir “nofiksēts” – un ja galvenais mērķis ir atrast noietu, izstrādāt pirmsražošanas plānus vai nodrošināt, ka pareizi darbojas ražošanas vai kontroles sistēma, tā nav pētniecības un attīstības darbība”.

(168) Komisija atzīmē, ka darbība, ko IFP īsteno sadarbībā ar savu meitasuzņēmumu Axens, attiecas uz jaunu metožu vai jaunu produktu (katalizatori, adsorbenti) izstrādi, lai no visiem pieejamajiem oglekļa avotiem ražotu pēc iespējas lētākus un videi nekaitīgākus kurināmos, degvielas un naftas ķīmijas starpproduktus. Komisija atzīmē, ka darbības, ko IFP īsteno sadarbībā ar savu meitasuzņēmumu Prosernat, attiecas uz jaunu metožu un iekārtu izstrādi dabas gāzes attīrīšanai un atsērošanai.

(169) Šajā kontekstā projektu novatoriskums ir saistīts ar mērķa metožu vai produktu sastāvdaļām, attiecībām un/vai īpašībām. Katram projektam tiek noteikti aspekti, kas rada noteiktas grūtības. Piemēram, IFP ir īstenojis projektu ar mērķi ieviest jaunu augsta oktānskaitļa parafīna bāžu ražošanas metodi no smagākiem materiāliem nekā tie, ko apstrādā pašlaik, tādējādi ļaujot atrisināt problēmas, kuras saistītas ar benzīna pool aromātvielu saturu.

(170) Turklāt Komisija ņem vērā to, ka darbus, kuriem saņem valsts atbalstu, veic pirms metožu un produktu apstiprināšanas. Tā arī piebilst, ka īstenoto projektu rezultātiem ir liela nozīme un tie tiek patentēti, ka darbinieki, kas nodarbojas ar šiem projektiem, galvenokārt ir pētnieki un tehniskie darbinieki un ka metožu pamatā ir eksperimentēšana, interpretēšana un modelēšana. Visbeidzot, Komisija konstatē, ka tāda paša veida darbības, ko veic citi nozares uzņēmumi, parasti klasificē kā pētniecības darbības (40).

(171) Noslēgumā, Komisija nevar pieņemt sūdzības iesniedzēja argumentu, kurš apgalvo, ka darbības, uz kurām attiecas šī procedūra, nevar kvalificēt kā pētniecības un attīstības darbības. Tieši otrādi, Komisija uzskata, ka darbības, ko IFP veic sadarbībā ar saviem meitasuzņēmumiem, atbilst pētniecības un attīstības darbību jomai.

(172) Tā kā runa ir par valsts atbalstu pētniecības un attīstības darbiem, tad noteikumi, kas jāpiemēro, lai pārbaudītu atbalsta saderīgumu, ir noteikumi, kas attiecas uz valsts atbalstu pētniecībai un attīstībai. Ciktāl atbalsts, ko rada tas, ka pastāv komerciāli meitasuzņēmumi, ar kuriem IFP laikā no 2001. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 1. janvārim noslēdza ekskluzīvus nolīgumus, ir uzskatāms par nelikumīgu no 2003. gada 1. janvāra, noteikumi, kas jāpiemēro atbalsta saderīguma pārbaudei, ir 1996. gada PA nostādnes.

7.5. Atbalsta saderīgums

7.5.1. Pētniecības stadijas

(173) 1996. gada PA nostādņu I pielikumā ir sniegta rūpnieciskās izpētes un pirmskonkurences izstrādes darbību definīcija: a) rūpniecisko izpēti veido plānveida pētījumi vai kritiska izpēte “ar mērķi iegūt jaunas zināšanas un panākt, lai šīs zināšanas varētu izmantot jaunu produktu, metožu vai pakalpojumu ieviešanai vai esošo produktu, metožu vai pakalpojumu būtiskai uzlabošanai”; b) pirmskonkurences izstrādes darbību mērķis ir “konkretizēt rūpnieciskās izpētes rezultātus, tos iekļaujot jaunu, izmainītu vai uzlabotu produktu, metožu vai pakalpojumu plānā, shēmā vai dizainā, neatkarīgi no tā, vai tos paredzēts pārdot vai izmantot, ieskaitot pirmā prototipa izveidi, ko nevar izmantot komerciāli. Tā var ietvert arī citu produktu, metožu vai pakalpojumu konceptuālo formulēšanu un dizainu, kā arī sākotnējās demonstrācijas projektus vai izmēģinājuma projektus ar nosacījumu, ka šos projektus nevar konvertēt vai izmantot rūpnieciskai piemērošanai vai komerciālai izmantošanai. Tā neietver regulāras izmaiņas vai periodiskas modifikācijas, ko veic produktiem, ražošanas partijām, izgatavošanas metodēm, esošajiem pakalpojumiem un citām notiekošām darbībām, pat ja šīs modifikācijas var būt uzskatāmas par uzlabojumiem”.

(174) Šajā kontekstā Komisija pārbaudīja darbu ciklu un sadalījumu, kas izriet no rūpnieciskās izpētes vienošanās starp IFP un tā meitasuzņēmumu Axens, kā arī Francijas iesniegtos pilnīgos sarakstus un paskaidrojumu rakstus par projektiem, kas īstenoti laikā no 2003. līdz 2006. gadam.

(175) IFP veic pētniecības darbus (PD). Šo darbu mērķis ir nodrošināt noteikta sintēzes veida tehnisko iespējamību, un tie atbilst tehniskās iespējamības pētījumiem, ko veic pirms rūpnieciskās izpētes 1996. gada PA nostādņu nozīmē: a) katalizatoriem tiek sagatavoti mazu daudzumu paraugi (mērāmi gramos), bieži vien pulvera veidā, kurus pēc tam testē, lai pētītu ķīmiskās reakcijas. Šajā posmā tiek sagatavots apraksts darbības veidam, kas ļauj sagatavot tādu katalizatora paraugu, kurš atspoguļo noteiktu darbību un/vai kādu sevišķu īpašību; b) tehnoloģijām vai metodēm tehnisko iespējamību nosaka ar digitālu modelēšanu, rasējumu un shēmu izpēti un eksperimentiem ar koncepcijām.

(176) Turklāt tiek iepriekš noskaidrota situācija patentu jomā, lai pārliecinātos par attiecīgā pētījuma novatoriskumu. Pēc šiem darbiem IFP savam meitasuzņēmumam iesniedz zinātnisko un tehnisko dokumentāciju, bet tas īsteno savas pirmatteikuma tiesības.

(177) Ja Axens, pamatojoties uz šādu dokumentāciju, vēlas turpināt pētījumus, tad IFP veic rūpnieciskās izpētes darbus (RID) “ar mērķi iegūt jaunas zināšanas vai pilnveidojumus, kas ļauj ieviest jaunas metodes, produktus un tehnoloģijas vai pilnveidot tos, kas jau pastāv” (41). Šie darbi ietver jaunu sintēzes veidu vai to pilnveidošanas izpēti mērogā, kam nav saiknes ar rūpniecisku mērogu. Komisija uzskata, ka to mērķis ir koncepciju pārbaude un ka tie ir uzskatāmi par rūpniecisko izpēti 1996. gada PA nostādņu nozīmē: a) katalizatoriem šis posms aptver eksperimentus, kas saistīti ar jauniem sintēzes veidiem. Pētniecības darbu laikā noteikto formulu testē apmēram uz vienu kilogramu lielām partijām, un testa daudzumu apjoma izmaiņas parasti rada struktūras un īpašību atšķirības. Tiek sagatavots kopsavilkums un detalizētas analīzes par to, kas iegūts, izmantojot izstrādāto katalizatoru, un tiek pētītas kavējošās sastāvdaļas un indes; b) attiecībā uz metodēm rūpnieciskās izpētes darbu mērķis ir pētīt tehnoloģiju galvenos elementus, katalizatora izmantošanai piemērotos apstākļus un reakcijas sistēmas dimensionēšanas elementus. No iegūto rezultātu kartogrāfijas tiek izgatavots digitāls modelis.

(178) Pēc rūpnieciskās izpētes darbu pabeigšanas IFP savam meitasuzņēmumam nodod katalizatora vai metodes dokumentāciju. Šajā stadijā Axens lemj par to, vai turpināt izstrādi un veikt pirmskonkurences izstrādi (PKI), lai sagatavotu rūpniecisko ražošanu. Šajā posmā veicamie darbi aptver 177. apsvērumā aprakstītajā posmā veikto darbu rezultātu testēšanu un konsolidēšanu, izmantojot reprezentatīvus rūpnieciskās ķēdes prototipus: a) katalizatoriem izgatavo produkta izmēģinājuma partiju reprezentatīvā rūpnieciskās ķēdes mērogā, pielāgojot darbības veidus, kuri noteikti rūpnieciskās izpētes darbos. Šīs pielāgošanas rezultātā tādu iemeslu dēļ kā izmaksas, higiēna, drošība vai vides aspekti attiecīgos gadījumos ir jānomaina izejmateriāli. Prototipi tiek testēti uz noteiktu atskaites daudzumu, un tos koriģē, lai panāktu vēlamos rezultātus. Tiek veikti testi, lai papildinātu katalizatora rezultātu kartogrāfiju. Tikai šajā stadijā tiek noteikta analizatoru un iekārtu izvēle; b) metodēm tiek veikts riska analīzes pētījums; tiek sagatavotas metožu vai metožu kombināciju rūpnieciskās shēmas un metožu “baltā grāmata”, kurā ir precizēta notikumu pārvaldība.

(179) Tiek iecelta arī ekspertu komiteja, kuras uzdevums ir noteikt un apstiprināt produkta vai metodes apstiprināšanas posmus. Tikai pēc apstiprināšanas, kas ļauj pārliecināties, ka tiešām tiek ņemti vērā visi vides un drošības ierobežojumi, tiek pieņemts lēmums par metodes un/vai produkta laišanu tirgū un produktu un/vai metodi var pirmo reizi izmantot rūpniecībā (42). Tādējādi produktus un metodes, kas iegūti šajos darbos, komerciāli izmanto tikai tad, kas tie ir apstiprināti, un šo darbu laikā tos nesāk izmantot rūpniecībā.

(180) Komisija uzskata, ka šos darbus nevar pielīdzināt regulārām darbībām rūpnieciskajā ķēdē, jo tie notiek ārpus rūpnieciskās ekspluatācijas. Komisija secina, ka šie darbi ir uzskatāmi par pirmskonkurences izstrādes darbībām 1996. gada PA nostādņu nozīmē. Tā arī piebilst, ka jebkurā gadījumā šo darbu izmaksas no pašu līdzekļiem pilnībā finansē meitasuzņēmums Axens.

(181) Attiecībā uz darbiem, ko IFP veic sadarbībā ar tā meitasuzņēmumu Prosernat, Komisija konstatē, ka darbu ciklu un sadalījumu starp IFP un tā meitasuzņēmumu Prosernat regulē rūpnieciskās izpētes vienošanās, kura, piemērota gāzes attīrīšanas un atsērošanas jomai, atbilst tam pašam modelim kā rūpnieciskās izpētes vienošanās, kura saista IFP un tā meitasuzņēmumu Axens. Šo analīzi apstiprina Francijas iesniegto pilnīgo sarakstu un paskaidrojumu rakstu pārbaude par projektiem, kas īstenoti laikā no 2003. līdz 2006. gadam.

(182) Noslēgumā, Komisija uzskata, ka darbības, kurām tiek izmantots finansējums no valsts līdzekļiem, faktiski atbilst pētniecības stadijām, kas definētas 1996. gada PA nostādņu I pielikumā. Tā atzīmē, ka jebkurā gadījumā tirgum vistuvākās darbības, proti, pirmskonkurences izstrādes un komerciālās izstrādes darbības, no pašu līdzekļiem pilnībā finansē meitasuzņēmumi, izmantojot tirgos gūtos ienākumus, un ka valsts finansējums attiecas tikai uz rūpnieciskās izpētes posmiem. Tādēļ Komisija nevar pieņemt UOP argumentu, ka valsts atbalsts, ko izmanto IFP un tā meitasuzņēmumu Axens un Prosernat saimnieciskajai darbībai, ir uzskatāms par atbalstu darbībai.

7.5.2. Atbilstīgās izmaksas

(183) 1996. gada PA nostādņu II pielikumā ir noteiktas izmaksas, ko var ņemt vērā, aprēķinot pētniecības un attīstības atbalsta intensitāti: — personāla izmaksas (pētnieki, tehniskie darbinieki un citi atbalsta darbinieki, ko nodarbina tikai un vienīgi konkrētās pētniecības darbības vajadzībām), — izmaksas par instrumentiem, materiāliem un zemi un telpām, ko pastāvīgi izmanto (izņemot komerciālas cesijas gadījumā) tikai un vienīgi attiecīgās pētniecības darbības vajadzībām, — izmaksas par konsultantu pakalpojumiem un līdzvērtīgiem pakalpojumiem, kas izmantoti tikai un vienīgi attiecīgās pētniecības darbības vajadzībām, starp tiem arī pētījumi, tehniskās zināšanas, patenti utt., kas pirkti no ārējiem avotiem, — vispārējas papildu izmaksas, ko tiešā veidā sedz saistībā ar attiecīgo pētniecības darbību, — citas ekspluatācijas izmaksas (piemēram, materiālu, piegāžu un tamlīdzīgu produktu izmaksas), ko tiešā veidā sedz saistībā ar attiecīgo pētniecības darbību.

(184) 1996. gada PA nostādņu II pielikumā ir arī precizēts, ka gadījumā, ja izmaksas ir radījušas arī citas darbības, piemēram, citi pētniecības un attīstības darbi, tad šīs izmaksas ir jāsadala starp subsidēto pētniecības un attīstības darbību un pārējām darbībām.

(185) No vienas puses, Komisija atzīmē, ka projektos tieši ieskaitāmās izmaksas attiecas uz līgumiem ar apakšuzņēmējiem, apdrošināšanu un dokumentāciju, kā arī uz piegādēm un nelieliem materiālu daudzumiem. Tās attiecīgi atbilst izmaksām par konsultantu pakalpojumiem un līdzvērtīgiem pakalpojumiem, vispārējām papildu izmaksām un citām ekspluatācijas izmaksām. Komisija konstatē, ka šīs izmaksas tiek tiešā veidā segtas saistībā tikai un vienīgi ar attiecīgajām pētniecības darbībām.

(186) No otras puses, Komisija atzīmē, ka pārējās projektos ieskaitāmās izmaksas attiecas uz izmaksām par pētniecības personālu, materiālo un nemateriālo aktīvu amortizāciju, kā arī citiem vispārējiem izdevumiem un atbilst attiecīgi personāla izmaksām, instrumentu, materiālu un zemes un telpu izmaksām, kā arī vispārējiem papildu izdevumiem. Šīs izmaksas tiek tiešā veidā segtas saistībā ar attiecīgajām pētniecības darbībām un ir sadalītas starp dažādajiem pētniecības projektiem proporcionāli laikam, ko pētniecības personāls ir veltījis katram projektam.

(187) Turklāt horizontālo pētniecības un attīstības projektu izmaksas, kas attiecas uz metodēm un iekārtām, kuras izmantotas pārējos pētniecības un attīstības projektos, ir pielīdzināmas vispārējām papildu izmaksām, ko tiešā veidā sedz saistībā ar attiecīgajām pētniecības darbībām. Šo horizontālo projektu izmaksas tiek ieskaitītas proporcionāli katra pētniecības un attīstības projekta izmaksām. Komisija uzskata, ka izmantotās ieskaitīšanas metodes ir atbilstošas.

(188) Komisija secina, ka projektu izmaksas atbilst 1996. gada PA nostādņu II pielikumā noteiktajām atbilstīgajām izmaksām.

7.5.3. Atbalsta intensitāte

(189) Saskaņā ar 1996. gada PA nostādņu 5.4. punktu maksimālā intensitāte, kas atļauta tehniskās iespējamības pētījumiem, kurus veic pirms rūpnieciskās izpētes projektiem, ir 75 %. Saskaņā ar minēto nostādņu 5.3. punktu maksimālā intensitāte, kas atļauta rūpnieciskās izpētes projektiem, ir 50 %. Saskaņā ar minēto nostādņu 5.5. punktu maksimālā intensitāte, kas atļauta pirmskonkurences izstrādes projektiem, ir 25 %. Saskaņā ar minēto nostādņu 5.9. punktu darbībām, kas vienlaikus aptver gan rūpniecisko izpēti, gan pirmskonkurences izstrādes darbības, maksimālā atļautā intensitāte ir vienāda ar abiem šiem pētniecības veidiem atļautās atbalsta intensitātes vidējo svērto lielumu.

(190) Pirmkārt, Komisija norāda, ka IFP, izmantojot tā meitasuzņēmumu maksāto atlīdzību un bez valsts finansējuma atbalsta, no pašu līdzekļiem finansēja vairāk nekā 50 % no savu tehniskās iespējamības pētījumu un savas rūpnieciskās izpētes izmaksām laika posmā no 2003. līdz 2006. gadam. Komisija atzīmē, ka pieļaujamā intensitāte var pārsniegt 50 %, ja tajā ņem vērā tehniskās iespējamības pētījumu daļu, kuriem var izmantot atbalstu ar 75 % intensitāti. Komisija ir sagatavojusi turpmāk iekļauto tabulu, izmantojot projektu sarakstus, kuros detalizēti norādītas gada izmaksas katram projektam un katrā pēt