(8)

Atkārtoti novērtējot Beļģijas rīcību, kas veikta, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu līdz 2012. gadam, reaģējot uz Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu, var izdarīt šādus secinājumus. — Saskaņā ar EDP paziņojumu par 2012. gada vispārējās valdības budžeta deficītu un pēc tā validēšanas, ko veic Komisija (Eurostat), 2012. gada deficīts bija 3,9 % no IKP. Daļēji tas izskaidrojams ar steidzamo nepieciešamību 2012. gada beigās rekapitalizēt banku grupu Dexia; tas negatīvi ietekmēja jeb palielināja valdības budžeta deficītu par 0,8 % no IKP. Tomēr, arī neveicot šo darbību, termiņš netiktu ievērots, jo deficīts bija 3,2 % no IKP, neņemot vērā minētās darbības vienreizējo negatīvo ietekmi. Turklāt 2012. gada budžetā bija iekļautas ievērojamas deficītu samazinošas vienreizējas darbības, kas tika lēstas aptuveni 0,4 % apmērā no IKP. — Primārā bilance uzlabojās, proti, no deficīta 1,9 % apmērā no IKP 2009. gadā līdz 0,4 % no IKP 2010. gadā, savukārt 2011. gadā tā saglabājās stabilā līmenī. Primārais deficīts 2012. gadā pasliktinājās līdz 0,5 %, jo to ietekmēja Dexia rekapitalizācija; ja tās nebūtu, primārā bilance būtu ar pārpalikumu 0,3 % no IKP. — Gada vidējie fiskālie pasākumi kopš 2010. gada tiek lēsti 0,3 % apmērā no IKP, kas ir ievērojami mazāk par Padomes ieteikto ¾ % no IKP. Arī pēc korekcijas, ņemot vērā pārskatītās iespējamās izlaides pieauguma ietekmi un ieņēmumu attīstību, koriģētais vidējais fiskālo pasākumu apjoms ir mazāks par pusi no ieteiktā. Augšupejošā aprēķinā pastāvīgu diskrecionāro pasākumu kumulatīvā neto ietekme 2010.–2012. gadā tiek lēsta aptuveni 2 % apmērā no IKP. Šajā aprēķinā iekļauti gan deficīta samazināšanas pasākumi, gan izdevumu pieaugums, kas zināmā mērā skaidrojams jau ar iepriekš pieņemtiem lēmumiem (piemēram, sociālo pabalstu pielāgojumi, lai nodrošinātu labklājību, strauji augošās algu subsīdijas uzņēmumiem), kas daļēji neitralizēja konsolidācijas centienus. Turklāt šo diskrecionāro pasākumu ietekme (2 % no IKP) ir bijusi nepietiekama, lai kompensētu valsts izdevumu patstāvīgo pieauguma tendenci iedzīvotāju novecošanās dēļ un vienlaikus panāktu ieteikto strukturālās bilances uzlabojumu konsolidācijas periodā. — Beļģija 2010. gadā lielā mērā īstenoja deficīta samazināšanas pasākumus, kā plānots, tāpēc tika panākts strukturāls uzlabojums ½ % apmērā no IKP, no kura ¼ procentu punkta apmērā –ievērojama procentu izdevumu krituma dēļ. Tā kā makroekonomiskā attīstība noritēja labvēlīgāk, nekā prognozēts, nominālais deficīts samazinājās no 5,6 % no IKP 2009. gadā (tajā bija iekļauti negatīvi vienreizēji faktori 0,6 procentu punktu apmērā) līdz 3,8 % no IKP, proti, tas bija ievērojami mazāks nekā mērķis (4,8 % no IKP), ko Beļģijas iestādes plānoja 2010. gada janvāra stabilitātes programmā. 2010. gadā IKP palielinājās par 2,4 % salīdzinājumā ar gaidītajiem 0,6 %, kas tika prognozēti laikā, kad sagatavoja Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu. — Neraugoties uz salīdzinoši labvēlīgajiem makroekonomiskajiem nosacījumiem 2011. gada pirmajā pusē (IKP gada izaugsme 1,8 %), nominālā bilance minētajā gadā samazinājās tikai nedaudz (līdz 3,7 % no IKP), salīdzinot ar 2011. gada stabilitātes programmā noteikto mērķi 3,6 % no IKP. Strukturālā bilance 2011. gadā pasliktinājās par 0,1 %. Tādējādi Beļģija deficīta samazināšanai neizmantoja priekšrocības, ko sniedz salīdzinoši labvēlīgi ekonomiskie apstākļi; daļēji tas notika tāpēc, ka pēc 2010. gada jūnija vēlēšanām līdz 2011. gada decembrim valsts federālajā līmenī bija nonākusi politiskā strupceļā. — Jaunizveidotā Beļģijas valdība 2011. gada decembrī iekļāva 2012. gada budžetā vairākus konsolidācijas pasākumus, kuri saskaņā ar budžetu un stabilitātes programmu 2011.–2015. gadam veidoja aptuveni 3 % no IKP. 2012. gada martā un 2012. gada oktobrī tika veikti papildu pasākumi, lai kompensētu ekonomiskās lejupslīdes negatīvo ietekmi uz budžetu. 2012. gada beigās Beļģijas un Francijas valdībām vajadzēja palielināt banku grupas Dexia kapitālu, lai koriģētu negatīvo neto aktīvu pozīciju un ļautu veikt pienācīgu grupas noregulēšanu. Tam bija vienreizēja negatīva ietekme uz Beļģijas deficītu 0,8 % apmērā no IKP. Turklāt, lai gan tika īstenots pastiprinātas uzraudzības mehānisms, ekonomikas lejupslīde ietekmēja valdības ieņēmumus vairāk, nekā prognozēts, tāpēc federālajā līmenī deficīts sasniedza 2,7 % no IKP (neņemot vērā Dexia darbības ietekmi) salīdzinājumā ar mērķi (2,4 %). Turklāt 2013. gada aprīļa EDP paziņojums liecināja, ka pašvaldību līmenī nav izpildīts budžeta deficīta mērķis (-0,3 % no IKP, nevis -0,2 %), un to tikai daļēji kompensēja labāks rezultāts reģionos un komūnās, nekā gaidīts (-0,1 % no IKP, nevis -0,2 %). Tiek lēsts, ka strukturālā budžeta bilance 2012. gadā ir uzlabojusies ½ procentu punkta apmērā no IKP. Ievērojamos valsts pasākumus daļēji neitralizēja pieaugošie procentu izdevumi, ar iepriekšējo periodu inflāciju saistītās algu un sociālo pabalstu automātiskās indeksācijas negatīvā ietekme, kā arī liels pensiju izdevumu pieaugums. — Valsts parāds palielinājās no 84,0 % no IKP 2007. gadā līdz 99,6 % no IKP 2012. gadā. Deficīta un IKP dinamika kāpumā veido aptuveni 6,5 procentu punktus, savukārt eksogēnie faktori – apmēram 9 procentu punktus galvenokārt saistībā ar glābšanas darbībām finanšu nozarē, veicot kapitāla ieguldījumus.