LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 184/60

KOMISIJAS IETEIKUMS

(2005. gada 27. maijs)

par euro monētu autentiskuma noteikšanu un rīkošanos ar apgrozībai nederīgām euro monētām

(izziņots ar dokumenta numuru K(2005) 1540)

(2005/504/EK)

EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. pantu,

tā kā:

(1) Padomes 2001. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 1338/2001 (1), ar kuru paredz pasākumus, kas vajadzīgi euro aizsardzībai pret viltošanu, prasa, lai kredītiestādes un citas iestādes, kuru profesionālā darbība ir saistīta ar banknošu un monētu šķirošanu un izplatīšanu iedzīvotājiem, tostarp iestādes, kuru darbība ietver dažādu valūtu banknošu un monētu maiņu, piemēram, naudas maiņas punkti, izņemtu no apgrozības visas saņemtās euro banknotes un monētas, par kurām ir zināms, ka tās ir viltotas, vai kuras ir pietiekams pamats par tādām uzskatīt, un nodotu tās kompetentajām valsts iestādēm.

(2) Pašreiz nav kopējas metodes, lai nodrošinātu, ka viltotas monētas tiek atklātas un izņemtas no apgrozības. Tas rada risku, ka tiek turpināts izmantot krāpnieciski vai kļūdas pēc apgrozībā laistas viltotas monētas un citus euro monētām līdzīgus priekšmetus, tādējādi, iespējams, radot apjukumu un kaitējumu sabiedrībai.

(3) Monētu autentiskuma noteikšanas procesā, veicot monētu automatizētu šķirošanu, tiek atmesta virkne priekšmetu, tostarp viltotas monētas un īstas euro monētas, kuras nav derīgas apgrozībai. Īstas nederīgas monētas kompetentajām iestādēm iesniedz arī uzņēmumi un privātpersonas.

(4) Valstu iestādēm nav kopēju noteikumu rīcībai ar šādām īstām nederīgām monētām un to vērtības atlīdzināšanai, kā rezultātā euro zonas valstīs tiek piemērotas atšķirīgas pieejas un rodas traucējumi šādu euro monētu atlīdzināšanā.

(5) Lai atvieglotu Regulas (EK) Nr. 1338/2001 6. panta īstenošanu, ir vēlams paredzēt procedūru apgrozībā esošo euro monētu autentiskuma noteikšanai, kā arī viltojumu, euro monētām līdzīgu priekšmetu un apgrozībai nederīgu euro monētu izņemšanai no skaidras naudas apgrozības cikla.

(6) Lai nodrošinātu līdzvērtīgus nosacījumus attiecībā uz apgrozībai nederīgām īstām euro monētām, ir vēlams noteikt pamatnostādnes rīcībai ar šādām monētām un to atlīdzināšanai vai aizstāšanai,

AR ŠO IESAKA.

I DAĻA

DEFINĪCIJAS UN IETEIKTĀ PRAKSE

1. pants

Definīcijas

Šajā ieteikumā izmantotas šādas definīcijas:

a) “euro monētu autentiskuma noteikšana” ir euro monētu autentiskuma pārbaudes process, veicot automatizētu elektromehānisku šķirošanu vai to veicot manuāli. Šajā procesā tiek atmesti viltojumi, kā arī apgrozībai nederīgas īstas euro monētas, euro līdzīgas ārvalstu monētas un citi metāla priekšmeti, piemēram, euro monētām līdzīgas medaļas un žetoni;

b) “apgrozībai nederīgas euro monētas” ir īstas euro monētas apgrozībā, kuras ir defektīvas vai kuru tehniskie parametri un identifikācijas pazīmes ir būtiski mainītas, salīdzinoši ilgi atrodoties apgrozībā vai netīšā veidā (izmēri, masa, krāsa, korozija, malas bojājumi), kā arī tīši mainītas monētas, kuras nav viltojumi. Īpaši attiecībā uz tehniskajiem parametriem šā dokumenta nolūkos monētas ir uzskatāmas par nederīgām, ja viens no izmēriem par vismaz 0,30 milimetriem atšķiras no izmēra, kurš noteikts kā norma attiecīgā veida euro monētai un/vai masa atšķiras par vismaz 5 %.

2. pants

Ieteicamā prakse

Dalībvalstīm būtu pašām jāveic vai jāuzrauga to teritorijā apgrozībā esošu euro monētu autentiskuma noteikšana saskaņā ar šā ieteikuma II daļas noteikumiem.

Dalībvalstīm būtu jāpieņem kopēji noteikumi rīcībai ar nederīgām euro monētām, to atlīdzināšanai vai aizstāšanai saskaņā ar šā ieteikuma III daļas noteikumiem.

II DAĻA

EURO MONĒTU AUTENTISKUMA NOTEIKŠANA

3. pants

Prasības attiecībā uz autentiskuma noteikšanu un pārbaudēm

Autentiskums būtu jānosaka vismaz šāda nomināla euro monētām: 2 euro, 1 euro, 50 centi.

Autentiskuma noteikšana būtu jāveic centralizēti un/vai monētu aprites procesā. Tālab, lai īstenotu šā ieteikuma 4. līdz 6. pantā paredzētās autentiskuma noteikšanas procedūras, dalībvalstīm būtu jāsazinās ar kredītiestādēm un citām specializētām skaidrās naudas apstrādes iestādēm.

Euro monētām, kuru autentiskums katru gadu būtu jānosaka katrā dalībvalstī, būtu jābūt vismaz 10 % no attiecīgo nominālu monētu neto kopskaita, kuras attiecīgā dalībvalsts ir laidusi apgrozībā līdz iepriekšējā gada beigām. Lai nodrošinātu attiecīgā skaita euro monētu autentiskuma noteikšanu saskaņā ar 4. līdz 6. pantu, dalībvalstīm būtu jāveic pārbaudes atbilstošā skaitā kredītiestāžu un citu specializētu skaidrās naudas apstrādes iestāžu.

4. pants

Šķirošanas iekārtu testēšana kontroles nolūkā

Ekspluatācijā esošu šķirošanas iekārtu kontrole būtu jāveic ar noteikšanas testu, pirms kura vajadzības gadījumā veiktu šķirošanas pārbaudi, šādā veidā:

1) Šķirošanas testa mērķis ir pārbaudīt, vai iekārta spēj nodrošināt visu euro monētu nominālu pareizu šķirošanu. To piemēro, ja valstī nav noteikumu par šķirošanas spēju. Šķirošanas testā jāpārbauda vismaz simts īstu euro monētu no katra nomināla. Šīs visu nominālu monētas sajauc kopā un trīs reizes izlaiž cauri iekārtai. Katrā pārbaudes reizē atbilstības koeficientam būtu jābūt vismaz 98 %. Ja šķirošanas un noteikšanas testiem izmantotās īstās euro monētas ir tuvu noteiktajām euro pielaides robežām, varētu noteikt mazāku pieļaujamo atbilstības koeficientu. Iekārtas atmestās īstās monētas ir jātestē vēlreiz. Pēc kārtas veicot trīs pārbaudes, visām īstajām monētām būtu jābūt atzītām par atbilstīgām.

2) Noteikšanas testa mērķis ir pārbaudīt, vai iekārtas spēj atmest euro monētām līdzīgus priekšmetus – jo īpaši viltotas monētas –, kuri neatbilst euro monētu parametriem. Noteikšanas testam vajadzīgi visu attiecīgo nominālu viltotu monētu paraugi, aptverot arī materiālus, no kuriem izgatavo monētām līdzīgus priekšmetus un citas monētas nekā euro. Šajā nolūkā būtu jāizmanto reprezentatīvas izlases no krājumiem, kas tiek glabāti monētu valsts analīzes centros (MVAC) vai Eiropas Tehnikas un zinātnes centrā (ETZC). ETZC sadarbībā ar MVAC definē un atjaunina šīs izlases. Šos viltojumus sajauc ar atbilstošu skaitu īstu monētu, ko nosaka sadarbībā ar ETZC, un trīs reizes izlaiž cauri iekārtai. Katrā no pārbaudes reizēm iekārtai būtu jāatmet visi viltojumi.

3) Ievērojot valstu normas, šajā pantā aprakstītie testi būtu jāveic vismaz reizi gadā attiecībā uz ikvienu šķirošanas iekārtu tur, kur notiek autentiskuma noteikšana, saskaņā ar 3. pantu izraudzītajās iestādēs.

5. pants

Šķirošanas iekārtu papildu testēšanas iespējas MVAC vai ETZC

Lai šķirošanas iekārtu ražotāji varētu iegūt vajadzīgās norādes attiecībā uz iekārtu sākotnējo noregulējumu, var veikt testus atsevišķos MVAC, ETZC vai, ja panākta divpusēja vienošanās, ražotāja telpās. Šie testi būtu jāveic, balstoties uz konfidencialitātes nodrošināšanas kārtību un nosacījumiem, kas noteikti sadarbībā ar ETZC.

Pēc testēšanas MVAC vai ETZC attiecīgajai iestādei nosūta ziņojuma kopsavilkumu, bet tā kopiju – ETZC. Ziņojumu saglabā vismaz trīs gadus un to var izmantot salīdzināšanas nolūkā.

Ziņojumā ir jāiekļauj vismaz testētās iekārtas identifikācijas dati, testa rezultāti un vispārīgais novērtējums, norādes par testiem izmantoto paraugu izlašu precīzu saturu, atbilstības kritēriji, datums un pilnvarotās personas paraksts.

MVAC un ETZC ir jākārto reģistrs par to telpās veikto šķirošanas iekārtu testu rezultātiem. Ar šā panta otrajā daļā paredzēto testu veiksmīgi izturējušo šķirošanas iekārtu kopējo sarakstu var iepazīties MVAC vai ETZC (tikai orientējošam ieskatam).

6. pants

Revīzija un ziņojumi

To iestāžu spējas, kuras izraudzītas saskaņā ar 3. pantu, lai noteiktu euro monētu autentiskumu, dalībvalstīm būtu jāuzrauga, balstoties vismaz uz šādiem aspektiem:

— vai šķirošanas centrā ir rakstiska politika un organizatoriskas norādes viltojumu, nederīgu euro monētu un euro monētām līdzīgu priekšmetu atklāšanai,

— vai politikas īstenošanai ir norīkoti apmācīti cilvēkresursi,

— vai tehniskie resursi ir atbilstoši un vai ir ražotāja sākotnējais ziņojums, kurā norādīts šķirošanas iekārtu darbības rādītāju līmenis,

— vai ir rakstisks apkopes plāns, lai nodrošinātu, ka iekārtas tiek uzturētas to sākotnējā darbības rādītāju līmenī,

— vai ir rakstiski obligāto procedūru apraksti par dažādām procedūrām euro monētu šķirošanai un viltojumu un aizdomīgu monētu ātrai nodošanai kompetentajām valsts iestādēm,

— monētu skaits, kurām noteikts autentiskums.

Sakarā ar 3. pantā minētājām pārbaudēm var veikt ierobežotu revīziju, ievērojot valsts noteikumus un balstoties uz iepriekš minētajiem aspektiem, un par to sagatavojot ziņojumu.

Ikvienai dalībvalstij ik gadu ir jāiesniedz ziņojums ETZC par autentiskuma noteikšanas darbībām, ieskaitot kontroles un revīzijas, kā arī par euro monētu skaitu, kurām noteikts autentiskums, un katrā atmesto vienību kategorijā konstatēto īpatsvaru attiecībā pret katra apgrozībā esošā šķirotā nomināla vienību skaitu.

III DAĻA

RĪKOŠANĀS AR APGROZĪBAI NEDERĪGĀM EURO MONĒTĀM

7. pants

Nederīgu euro monētu vērtības atlīdzināšana vai to aizstāšana

Katrai dalībvalstij būtu jānodrošina apgrozībai nederīgo euro monētu vērtības atlīdzināšana vai, attiecīgā gadījumā, monētu aizstāšana, nosakot to nominālu neatkarīgi no to valsts puses (reversa), tiem uzņēmumiem un privātpersonām, kuras ir reģistrētas attiecīgajā dalībvalstī vai ārpus euro zonas. Balstoties uz 12. pantā paredzēto novērtējumu, dalībvalstīm būtu jānodrošina līdzīgi nosacījumi nederīgo monētu atlīdzināšanai, lai tās varētu iesniegt neatkarīgi no valsts, kurā tās izņemtas no apgrozības.

Dalībvalstis var lemt atteikties atlīdzināt tīši mainītas īstas euro monētas, ja tas nesaskan ar valsts praksi vai paražām.

8. pants

Maksa par pakalpojumiem

Par nederīgu monētu atlīdzināšanu vai aizstāšanu principā būtu jāuzliek maksa par pakalpojumiem. Maksai būtu jābūt vienādai visā euro zonā un tai būtu jābūt 5 % apmērā no iesniegto vienību nomināla vērtības.

Katru gadu attiecībā uz katru iesniedzēju iestādi no minētās maksas var atbrīvot līdz vienam kilogramam katra nomināla nederīgo monētu.

No katra maisa/kastes nomināla vērtības var iekasēt papildu maksu 15 % apmērā, ja maisā/kastē ir viltojumi vai ir konstatētas novirzes, piemēram, nepareizi sašķirotas monētas, citas monētas nekā euro vai euro monētas ar nenosakāmu nominālu vai citām neatbilstībām, un ja šīs novirzes ir tādā proporcijā, kas prasa sīkāku pārbaudi saskaņā ar 10. pantu.

Dalībvalstis var noteikt vispārējus atbrīvojumus no maksas par pakalpojumiem, ja iesniedzējas iestādes cieši un regulāri sadarbojas ar iestādēm nederīgu euro minētu izņemšanā no apgrozības.

Transporta un līdzīgas izmaksas ir jāsedz iesniedzējai iestādei.

Viltotajām monētām, kas iesniegtas iestādēm, nevajadzētu piemērot maksu par pakalpojumiem vai citādu maksu.

9. pants

Nederīgu euro monētu iepakošana

Iesniedzējai iestādei monētas būtu jāsašķiro pa nomināliem standartizētos maisos vai kastēs saskaņā ar piemērojamiem standartiem dalībvalstīs, kurām adresēts pieprasījums. Šo standartu neievērošana var novest pie iesniegto iepakojumu nepieņemšanas.

Ja nav valsts iepakojuma standartu, maisiem vai kastēm būtu jāsatur:

— 500 monētas ar nominālu 2 euro vai 1 euro;

— 1 000 monētas ar nominālu 0,50 euro, 0,20 euro un 0,10 euro;

— 2 000 monētas ar nominālu 0,05 euro, 0,02 euro un 0,01 euro.

Uz katra maisa/kastes jābūt skaidrām norādēm par iesniedzēju iestādi, iepakoto monētu vērtību un nominālu, masu, iepakošanas datumu un maisa/kastes numuru. Iesniedzējai iestādei jāiesniedz iepakojumu saraksts ar pārskatu par iesniegtajiem maisiem/kastēm.

Ja nederīgo euro monētu kopskaits ir mazāks nekā iepriekš minētajos standartos, nederīgās euro monētas būtu jāšķiro pa nomināliem un tās varētu iesniegt nestandarta iepakojumā.

10. pants

Dalībvalstu veiktās pārbaudes

1. Dalībvalstīm būtu jāpārbauda iesniegto nederīgo monētu:

— uzrādītais skaits katrā maisā/kastē,

— autentiskums, lai pārliecinātos, ka nav viltojumu,

— vizuālais izskats, lai noteiktu atbilstību 7. panta noteikumiem.

2. Iesniegto monētu skaita pārbaude būtu jāveic, nosverot katru maisu/kasti. Iepriekš 9. panta 2. punktā minētā standarta iepakojuma nominālmasai būtu jāpiemēro pielaide – 2 % un + 1 %. Ja iepakošanas paražas valstī atšķiras no iepriekš minētajiem standartiem, jāveic līdzvērtīga kontrole. Papildus attiecībā uz katru maisu/kasti jāpārbauda, vai nav redzamu noviržu.

Ja maisa/kastes masa pārsniedz pielaides robežas, ir jāpārbauda viss attiecīgā maisa/kastes saturs.

3. Autentiskuma un vizuālā izskata pārbaudes var veikt izlases kārtā. No iesniegtajām monētām ir jāpārbauda vismaz 10 % reprezentatīva izlase attiecībā uz 2 euro, 1 euro, 0,50 euro, 0,20 euro un 0,10 euro nomināliem.

4. Iepriekš 3. punktā minēto izlašu autentiskuma pārbaudes būtu jāveic, ievērojot šādas procedūras:

i) mehāniskas/automatizētas šķirošanas gadījumā iekārtas būtu jāpielāgo saskaņā ar šā ieteikuma II daļa minētajām procedūrām;

ii) pārējos gadījumos piemēro MVAC kritērijus.

Ja tiek atklāts viens viltojums, jāveic visa maisa/kastes satura autentiskuma pārbaude.

5. Attiecībā uz 3. punktā minētajām izlasēm būtu jāveic vizuālā izskata pārbaudes, lai noteiktu, vai maisos/kastēs nav konstatētas novirzes, piemēram, nepareizi sašķirotas monētas, citas monētas nekā euro vai euro monētas ar nenosakāmu nominālu. Ja šādu noviržu proporcija ir lielāka par 1 %, attiecīgais maiss/kaste jāpārbauda vēlreiz un neatlīdzināmo monētu proporcija jānosaka, izmantojot vienu no šādām metodēm:

i) visas attiecīgā maisā/kastē iepakotās monētas pārbauda manuāli tādā veidā, kādu noteikusi kompetentā valsts iestāde;

ii) papildus 3. punktā minētajai izlasei pārbauda maisa/kastes satura 10 % izlasi, veicot vizuālā izskata pārbaudi. Attiecīgi abās izlasēs saskaitīto neatlīdzināmo monētu kopējo īpatsvaru ekstrapolē attiecībā uz visu maisa/kastes saturu.

11. pants

Informācijas plūsma un saziņa

Dalībvalstīm būtu katru gadu jāziņo Komisijai un Ekonomikas un finanšu komitejai (EFK) par atlīdzinātajām vai aizstātajām nederīgajām euro monētām. Būtu jāsniedz informācija par šādu monētu skaitu un to nominālu. Savukārt Komisija sagatavos regulārus ziņojumus EFK.

Dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai informācija par atlīdzināšanas un aizstāšanas pakalpojumiem un konkrētā kārtība, piemēram, iepakojuma standarti un maksa, būtu pieejama attiecīgajās tīmekļa vietnēs un attiecīgās publikācijās.

IV DAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

12. pants

Novērtēšana

Trīs gadus pēc šā ieteikuma publicēšanas šie noteikumi tiks izvērtēti, ņemot vērā gūto pieredzi, tostarp attiecībā uz 7. pantā minēto nederīgo monētu atlīdzināšanas un aizstāšanas nosacījumu saskaņošanu, 8. pantā minēto atbrīvojumu no maksas par pakalpojumiem atcelšanas lietderību, iespēju paredzēt kompensācijas mehānismu dalībvalstu vidū par atlīdzinātajām nederīgajām monētām un par iespējamo nepieciešamību izstrādāt attiecīgus tiesību aktus.

13. pants

Adresāti

Šis ieteikums ir adresēts iesaistītajām dalībvalstīm, kā noteikts Padomes Regulas (EK) Nr. 974/98 (2) 1. pantā.

Briselē, 2005. gada 27. maijā Komisijas vārdā — Komisijas priekšsēdētāja vietnieks Siim KALLAS

(1) OV L 181, 4.7.2001., 6. lpp.

(2) OV L 139, 11.5.1998., 1. lpp.