Oficiālais Vēstnesis L 077 , 13/03/2004 Lpp. 0001 - 0011



Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 460/2004 (2004. gada 10. marts), ar ko izveido Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūru (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [1], apspriedušies ar Reģionu komiteju, saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru [2], tā kā: (1) Komunikāciju tīkli un informācijas sistēmas ir kļuvušas par būtisku ekonomikas un sabiedrības attīstības faktoru. Skaitļošanas tehnika un tīklu darbība kļūst par vispārēju pakalpojumu tāpat kā elektroapgāde un ūdensapgāde. Tādēļ komunikāciju tīklu un informācijas sistēmu drošība, īpaši to pieejamība, arvien vairāk kļūst par sabiedrības uzmanības objektu ne tikai tāpēc vien, ka var rasties problēmas galvenajās informācijas sistēmās šo sistēmu sarežģītības, avāriju, kļūdu un pret tām vērstu uzbrukumu dēļ un šo problēmu sekas var skart fiziskās infrastruktūras, kuras nodrošina ES iedzīvotāju labklājībai būtiskus pakalpojumus. (2) Pieaugošā drošības pārkāpumu skaita dēļ jau ir radies ievērojams finansiālais kaitējums un lietotāju uzticības apdraudējums, kā arī kaitējums elektroniskās tirdzniecības attīstībai. Fiziskās personas, valsts pārvaldes iestādes un uzņēmumi ir reaģējuši, izvēršot drošības tehnoloģijas un drošības pārvaldības procedūras. Dalībvalstis ir veikušas vairākus tādus atbalsta pasākumus kā informācijas kampaņas un pētījumu projektus, lai uzlabotu tīklu un informācijas drošību visai sabiedrībai. (3) Tīklu un informācijas sistēmu tehniskā sarežģītība, savstarpēji saistīto ražojumu un pakalpojumu dažādība, kā arī milzīgais skaits privāto un valsts dalībnieku, kas paši uzņemas atbildības risku par iekšējā tirgus netraucētu darbību. (4) Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīva) [3] nosaka uzdevumus dalībvalstu pārvaldes iestādēm, to skaitā tādus kā to savstarpēja sadarbība un sadarbība ar Komisiju pārskatāmi, lai nodrošinātu konsekventu reglamentējošo praksi, kas ir ieguldījums personas datu un privātās dzīves, kā arī publisko komunikāciju tīklu integritātes un drošības augsta līmeņa aizsardzībā. (5) Pie pašreizējiem Kopienas tiesību aktiem pieder arī Direktīva 2002/20/EK [4], Direktīva 2002/22/EK [5], Direktīva 2002/19/EK [6], Direktīva 2002/58/EK [7], Direktīva 1999/93/EK [8], Direktīva 2000/31/EK [9], kā arī Padomes 2003. gada 18. februāra Rezolūcija par eEiropas 2005. gada rīcības plāna izpildi [10]. (6) Ar Direktīvu 2002/20/EK dalībvalstīm dod tiesības vispārīgajai atļaujai pievienot nosacījumus, kas attiecas uz publisko tīklu drošību pret nesankcionētu piekļuvi saskaņā ar Direktīvu 97/66/EK [11]. (7) Direktīvā 2002/22/EK ir prasība, ka dalībvalstīm jāveic pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu publiskā telefona tīklu integritāti un pieejamību fiksētās atrašanās vietās, un ka uzņēmumiem, kuri sniedz publiski pieejamus telefona pakalpojumus fiksētās atrašanās vietās, jāveic visi pamatotie pasākumi, lai nodrošinātu neatliekamās palīdzības dienestu nepārtrauktu pieejamību. (8) Direktīvā 2002/58/EK ir prasība, ka publiski pieejama elektronisko komunikāciju pakalpojuma sniedzējam jāveic attiecīgi tehniski un organizatoriski pasākumi, lai garantētu savu pakalpojumu drošību, un arī prasība, ka saziņai un informācijai par datu plūsmu, kas ar to saistīta, jābūt konfidenciālai. Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti [12] ir prasība, ka dalībvalstīm jānodrošina tas, ka personas datu apstrādātājam jāveic attiecīgi tehniski un organizatoriski pasākumi, lai aizsargātu personas datus pret nejaušu vai nelikumīgu iznīcināšanu vai nejaušu zudumu, pārveidošanu, nesankcionētu izpaušanu vai piekļuvi tiem, īpaši tad, ja apstrāde ir saistīta ar datu pārraidi tīklā, un pret visu citu veidu nelikumīgu apstrādi. (9) Direktīvā 2002/21/EK un Direktīvā 1999/93/EK ir noteikumi par standartiem, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Dalībvalstis lieto arī starptautisko organizāciju standartus un de facto standartus, kas izstrādāti nozarē vispār. Komisijai un dalībvalstīm jāspēj izsekot tiem standartiem, kas atbilst Kopienas tiesību aktu prasībām. (10) Šie iekšējā tirgus pasākumi dalībvalstīm un Komisijai jāpiemēro tehniski un organizatoriski dažādos veidos. Tie ir tehniski sarežģīti uzdevumi, kuriem nav viena pašsaprotama risinājuma. Šo prasību dažādā piemērošana var radīt neefektīvus risinājumus un šķēršļus iekšējā tirgū. Tādēļ Eiropas līmenī jārada kompetences centrs, kas sniedz metodisku palīdzību, konsultācijas un pēc pieprasījuma palīdzību saskaņā ar saviem mērķiem, un uz ko var paļauties Eiropas Parlaments, Komisija vai dalībvalstu izraudzītās kompetentās iestādes. Dalībvalsts savas pārvaldes iestādes, kas izraudzītas saskaņā ar Direktīvu 2002/21/EK, var norīkot par kompetento iestādi. (11) Šīm vajadzībām atbilstu tādas Eiropas tīklu un informācijas drošības Aģentūras, turpmāk "aģentūra", izveide, kas ir atskaites punkts, kurš rada uzticību ar savu neatkarību, konsultāciju kvalitāti un izplatīto informāciju, savu procedūru pārskatāmību un darbības metodēm, kā arī ar savu neatlaidību tai uzticēto uzdevumu izpildē. Aģentūra jāveido ar dalībvalstu un Kopienas pūlēm, un tādēļ tai savi uzdevumi jāpilda ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un jābūt atvērtai, lai sazinātos ar ražotājiem un citām ieinteresētām personām. Tā kā elektroniskie tīkli lielā mērā ir privātīpašums, Aģentūras izveidei jābalstās uz privātā sektora ieguldījumu un uz sadarbību ar to. (12) Aģentūras uzdevumu pildīšana nedrīkst saplūst ar kompetenci, būt prioritāra, traucēt, saplūst vai pārklāties ar tām pilnvarām un uzdevumiem, kuri nodoti: - dalībvalstu reglamentējošām iestādēm, kas noteiktas direktīvās, kuras attiecas uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, kā arī Eiropas elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu regulatoru grupai, kas izveidota ar Komisijas Lēmumu 2002/627/EK [13], un Komunikāciju komitejai, kura minēta Direktīvā 2002/21/EK, - Eiropas standartizācijas organizācijām, dalībvalstu standartizācijas organizācijām un pastāvīgajai komitejai, kas noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvā 98/34/EK, ar kuru nosaka procedūru informācijas sniegšanai tehnisko standartu un noteikumu un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā [14], - dalībvalstu uzraudzības iestādēm, kas saistītas ar personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti. (13) Lai labāk izprastu izaicinājumus tīklu un informācijas drošības jomā, Aģentūrai jāanalizē esošie un jauni riski, un šajā nolūkā aģentūra var vākt attiecīgu informāciju, īpaši ar anketām, neuzliekot privātajam sektoram vai dalībvalstīm jaunus pienākumus datu ģenerēšanā. Ar jauniem riskiem jāsaprot problēmas, kas jau uzskatāmas par iespējamiem tīklu un informācijas drošības apdraudējumiem. (14) Lai nodrošinātu uzticību tīkliem un informācijas sistēmām, personas, uzņēmumi un valsts pārvaldes iestādes pietiekami jāinformē, jāizglīto un jāapmāca tīklu un informācijas drošības jomā. Valsts iestādēm ir nozīme informētības uzlabošanā, informējot plašu sabiedrību, mazos un vidējos uzņēmumus, uzņēmējsabiedrības, valsts pārvaldes iestādes, skolas un augstskolas. Šo pasākumu izstrāde jāturpina. Uzlabota informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm atvieglo šādas informēšanas uzlabošanas darbības. Aģentūrai jākonsultē par labākajām informētības uzlabošanas, apmācības un kursu praksēm. (15) Aģentūrai jāuzņemas uzdevums dot ieguldījumu tīklu un informācijas drošības augsta līmeņa aizsardzībā Kopienā un attīstīt tīklu un informācijas drošības kultūru Eiropas Savienībā iedzīvotāju, patērētāju, uzņēmumu un valsts sektora organizāciju interesēs, tā veicinot netraucētu iekšējā tirgus darbību. (16) Efektīvai drošības politikai jābalstās uz labi izstrādātām riska novērtēšanas metodēm valsts un privātajā sektorā. Riska novērtēšanas metodes un procedūras izmanto dažādos līmeņos, un nav vienotas prakses to efektīvai piemērošanai. Labāko riska novērtēšanas prakšu un savstarpēji izmantojamu riska pārvaldības risinājumu veicināšana un attīstība valsts un privātā sektora organizācijās paaugstinās tīklu un informācijas sistēmu drošības līmeni Eiropā. (17) Aģentūras darbā jāizmanto pašlaik notiekošie pētījumi, attīstības un tehnoloģiskās novērtēšanas darbības, īpaši tās, ko veic saskaņā ar dažādajām Kopienas pētniecības iniciatīvām. (18) Ja vajadzīgs un ir lietderīgi saskaņā ar aģentūras darbības jomu, mērķiem un uzdevumiem, tad tā varētu dalīties pieredzē un vispārīgā informācijā ar organizācijām un aģentūrām, kas izveidotas saskaņā ar Eiropas Savienības tiesībām un nodarbojas ar tīklu un informācijas drošību. (19) Tīklu un informācijas drošības problēmas ir vispārēji jautājumi. Ciešāk jāsadarbojas starptautiskā līmenī, lai uzlabotu drošības standartus, uzlabotu informāciju un veicinātu vienotu starptautisku pieeju tīklu un informācijas drošības jautājumiem, tā dodot ieguldījumu tīklu un informācijas drošības kultūras attīstībā. Efektīva sadarbība ar trešām valstīm un starptautisko sabiedrību ir kļuvusi arī par Eiropas līmeņa uzdevumu. Tādēļ Aģentūrai jādod ieguldījums Kopienas centienos sadarboties ar trešām valstīm un pēc vajadzības ar starptautiskām organizācijām. (20) Aģentūrai savā darbībā jāpievērš uzmanība mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. (21) Lai efektīvi nodrošinātu Aģentūras uzdevumu izpildi, tās administratīvajā padomē jābūt dalībvalstu un Komisijas pārstāvjiem, kas pilnvaroti sastādīt budžetu, pārbaudīt tā izpildi, pieņemt vajadzīgos finanšu noteikumus, noteikt pārredzamas darba procedūras Aģentūras lēmumu pieņemšanai, apstiprināt Aģentūras darba programmu, pieņemt savu reglamentu un Aģentūras darbības iekšējos noteikumus, iecelt amatā un atcelt no tā izpilddirektoru. Administratīvajai padomei jānodrošina tas, ka Aģentūra izpilda savus uzdevumus saskaņā ar nosacījumiem, kas tai ļauj darboties saskaņā ar šo regulu. (22) Pastāvīga interešu pārstāvju grupa būtu noderīga, lai uzturētu regulāru dialogu starp privāto sektoru, patērētāju organizācijām un citām attiecīgām ieinteresētām personām. Pastāvīgajai interešu pārstāvju grupai, ko izveido un vada izpilddirektors, jākoncentrējas uz jautājumiem, kuri ir nozīmīgi visām ieinteresētajām personām, un jāvērš uz tiem izpilddirektora uzmanība. Izpilddirektors pēc vajadzības un saskaņā ar sanāksmju darba kārtību var uzaicināt Eiropas Parlamenta un citu attiecīgo struktūru pārstāvjus piedalīties grupas sanāksmēs. (23) Aģentūras labas darbības nodrošināšanai ir nepieciešams, lai tās izpilddirektoru ieceļ, ņemot vērā nopelnus un ar dokumentiem apliecinātu administratīvā un vadības darba pieredzi, kā arī kompetenci un pieredzi, kas attiecas uz tīklu un informācijas drošību, kā arī lai tas pilda savus pienākumus attiecībā uz Aģentūras organizāciju un iekšējo darbību pilnīgi neatkarīgi un elastīgi. Šim nolūkam izpilddirektoram jāsagatavo priekšlikums Aģentūras darba programmai, iepriekš apspriežoties ar Komisiju un pastāvīgo interešu pārstāvju grupu, un jāveic visi pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu Aģentūras darba programmas pienācīgu izpildi, katru gadu jāsastāda gada pārskata projekts iesniegšanai administratīvajai padomei, jāsastāda Aģentūras ieņēmumu un izdevumu tāme un jāīsteno budžets. (24) Izpilddirektoram jābūt iespējai izveidot īpašas darba grupas, lai jo īpaši risinātu zinātniskas un tehniskas problēmas. Izveidojot īpašās darba grupas, izpilddirektoram jācenšas iesaistīt privātā sektora potenciālu un mobilizēt attiecīgo privātā sektora kompetenci. Īpašajām darba grupām jāļauj Aģentūrai piekļūt jaunākajai informācijai, kāda ir pieejama, lai spētu reaģēt uz attīstībā esošās informācijas sabiedrības izaicinājumiem. Aģentūrai jānodrošina tas, ka tās īpašās darba grupas ir kompetentas un reprezentatīvas un ka tajās, pēc vajadzības saskaņā ar īpašajiem jautājumiem, ir pārstāvētas dalībvalstu pārvaldes iestādes, privātais sektors, ieskaitot nozari, lietotāji un akadēmiskie eksperti tīklu un informācijas drošībā. Aģentūra pēc vajadzības var darba grupas papildināt ar neatkarīgiem ekspertiem, kas atzīti par kompetentiem attiecīgajā jomā. Eksperti, kas piedalās īpašajās darba grupās, kuras organizē Aģentūra, nedrīkst piederēt pie Aģentūras personāla. To izdevumi jāsedz Aģentūrai saskaņā ar tās iekšējiem noteikumiem un atbilstīgi pastāvošajiem finanšu noteikumiem. (25) Aģentūrai jāpiemēro attiecīgie Kopienas tiesību akti, kas attiecas uz dokumentu publiskumu, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1049/2001 [15], un uz personu aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 45/2001 [16]. (26) Aģentūrai savas darbības jomā saskaņā ar saviem mērķiem un, pildot savus uzdevumus, jānodrošina atbilstība jo īpaši noteikumiem, kas piemērojami Kopienas institūcijām, kā arī dalībvalstu tiesību aktiem, kuri attiecas uz darbību ar slepeniem dokumentiem. (27) Lai nodrošinātu Aģentūras pilnīgu autonomiju un neatkarību, tai jāpiešķir atsevišķs budžets, kura ieņēmumu lielāko daļu veido Kopienas iemaksa. Kopienas budžeta procedūru turpina piemērot attiecībā uz visām subsīdijām, ko piešķir no Eiropas Savienības kopbudžeta. Turklāt Revīzijas palātai jāveic finanšu pārskatu revīzija. (28) Pēc vajadzības un pamatojoties uz veicamajiem pasākumiem, Aģentūrai var būt pieejami tulkošanas pakalpojumi, ko sniedz Komisijas Tulkošanas ģenerāldirektorāts (DGI) vai citu Kopienas institūciju tulkošanas dienesti. (29) Aģentūra sākumā jāizveido uz ierobežotu laiku, un tās darbības jāauditē, lai noteiktu, vai šis laiks jāpagarina, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. 1. IEDAĻA PIEMĒROŠANAS JOMA, MĒRĶI UN UZDEVUMI 1. pants Piemērošanas joma 1. Lai Kopienā nodrošinātu efektīvu augsta līmeņa tīklu un informācijas drošību un lai attīstītu tīklu un informācijas drošības kultūru Eiropas Savienības iedzīvotāju, patērētāju, uzņēmumu un valsts sektora organizāciju interesēs, tā veicinot netraucētu iekšējā tirgus darbību, ar šo regulu izveido Eiropas Tīklu un informācijas drošības Aģentūru, turpmāk "Aģentūra". 2. Aģentūra palīdz Komisijai un dalībvalstīm un tātad sadarbojas ar uzņēmēju sabiedrību, lai palīdzētu tiem ievērot tīkla un informācijas drošības prasības, ieskaitot tās, kas noteiktas pašreizējos un turpmākajos Kopienas tiesību aktos, piemēram, Direktīvā 2002/21/EK, tā nodrošinot netraucētu iekšējā tirgus darbību. 3. Aģentūras mērķi un uzdevumi neskar dalībvalstu kompetenci attiecībā uz tīklu un informācijas drošību, kas ir ārpus EK Līguma piemērošanas jomas, piemēram, V un VI sadaļā Līgumā par Eiropas Savienību noteikto, un nekādā gadījumā darbības, kuras attiecas uz sabiedrības drošību, aizsardzību, valsts drošību (tajā skaitā valsts ekonomisko labklājību, ja darbības attiecas uz valsts drošības jautājumiem) un uz valsts darbībām krimināltiesību jomā. 2. pants Mērķi 1. Aģentūra uzlabo Kopienas, dalībvalstu un tātad uzņēmēju sabiedrības spēju novērst un risināt tīklu un informācijas drošības problēmas, un reaģēt uz tām. 2. Aģentūra savas kompetences robežās, kas noteiktas šajā regulā, sniedz palīdzību Komisijai un dalībvalstīm un konsultē tās jautājumos, kas attiecas uz tīklu un informācijas drošību. 3. Ar dalībvalstu un Kopienas pūlēm Aģentūra attīsta augsta līmeņa kompetenci. Šo kompetenci Aģentūra izmanto, lai veicinātu plašu sadarbību starp valsts un privātā sektora dalībniekiem. 4. Aģentūra pēc pieprasījuma palīdz Komisijai tehniskajā sagatavošanās darbā, lai atjauninātu un izstrādātu Kopienas tiesību aktus tīklu un informācijas drošības jomā. 3. pants Uzdevumi Lai nodrošinātu 1. un 2. pantā noteikto mērķu un piemērošanas jomas pienācīgu īstenošanu, Aģentūra izpilda šādus uzdevumus: a) vāc attiecīgu informāciju, lai analizētu esošos un iespējamos riskus un, īpaši Eiropas līmenī, tos riskus, kas varētu ietekmēt elektronisko komunikāciju tīklu elastīgumu un pieejamību un tās informācijas autentiskumu, integritāti un konfidencialitāti, kura ir pieejama un kuru pārraida pa tiem, kā arī dara zināmus analīzes rezultātus dalībvalstīm un Komisijai; b) konsultē Eiropas Parlamentu, Komisiju, Eiropas organizācijas vai dalībvalstu izraudzītās kompetentās iestādes un pēc pieprasījuma sniedz palīdzību saskaņā ar saviem mērķiem; c) uzlabo sadarbību starp dažādiem dalībniekiem, kas darbojas tīklu un informācijas drošības jomā, cita starpā regulāri organizējot apspriedes ar ražotājiem, augstskolām un citu attiecīgo nozaru pārstāvjiem un veidojot saziņas tīklus Kopienas struktūrām, dalībvalstu izraudzītajām valsts sektora struktūrām, privātā sektora struktūrām un patērētāju organizācijām; d) veicina sadarbību starp Komisiju un dalībvalstīm kopīgu metodoloģiju izstrādē tīklu un informācijas drošības problēmu novēršanai, risināšanai un reaģēšanai uz tām; e) dod ieguldījumu informētības uzlabošanā un savlaicīgas, objektīvas un pilnīgas informācijas pieejamībā attiecībā uz tīklu un informācijas drošību visiem lietotājiem, cita starpā veicinot attiecīgā laika labāko prakšu apmaiņu, ieskaitot lietotāju brīdināšanas metodes, kā arī meklē valsts un privātā sektora iniciatīvu sinerģiju; f) palīdz Komisijai un dalībvalstīm to dialogā ar ražotājiem, lai risinātu ar drošību saistītas problēmas, kas attiecas uz aparatūras un programmatūras ražojumiem; g) seko tīklu un informācijas drošības ražojumu un pakalpojumu standartu attīstībai; h) konsultē Komisiju par pētniecību tīklu un informācijas drošības un efektīvas riska novēršanas tehnoloģiju lietošanas jomā; i) veicina riska novērtēšanas darbības, savstarpēji izmantojamus riska pārvaldības risinājumus un pētījumus par novēršanas pārvaldības risinājumiem valsts un privātā sektora organizācijās; j) dod ieguldījumu Kopienas centienos sadarboties ar trešām valstīm un pēc vajadzības ar starptautiskām organizācijām, lai veicinātu vienotu starptautisku pieeju tīklu un informācijas drošības jautājumiem, tā veicinot tīklu un informācijas drošības kultūras attīstību; k) neatkarīgi izsaka savus secinājumus un dod orientējošus norādījumus par jautājumiem, kas ir tās darbības un mērķu jomā. 4. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: a) "tīkls" ir pārraides sistēmas un pēc vajadzības komutācijas vai maršrutēšanas iekārta un citi resursi, kas ļauj pārraidīt signālus pa vadiem, pa radio, ar optiskiem vai citiem elektromagnētiskiem līdzekļiem, to skaitā satelīttīkliem, fiksētajiem (ķēžu komutācijas un pakešu komutācijas, to skaitā interneta) un mobilo zemes sakaru tīkliem, elektrokabeļu sistēmām, ciktāl tās lieto signālu pārraidei, tīkliem, kurus izmanto radio un televīzijas raidīšanai, un kabeļtelevīzijas tīkliem neatkarīgi no pārraidāmās informācijas veida; b) "informācijas sistēma" ir datori un elektronisko sakaru tīkli, kā arī elektroniskie dati, ko ar tiem glabā, apstrādā, izgūst vai pārraida to darbības, lietošanas, aizsardzības un tehniskās apkalpošanas nolūkā; c) "tīklu un informācijas drošība" ir tīkla vai informācijas sistēmas spēja noteiktā uzticības līmenī izturēt nejaušus gadījumus vai nelikumīgas vai ļaunprātīgas darbības, kas kaitē glabājamo vai pārraidāmo datu un šo tīklu un sistēmu piedāvāto vai ar to starpniecību pieejamo attiecīgo pakalpojumu pieejamībai, autentiskumam, integritātei un konfidencialitātei; d) "pieejamība" ir datu pieejamība un pakalpojumu ekspluatējamība; e) "autentificēšana" ir piedāvātās entītiju vai lietotāju identitātes apstiprināšana; f) "datu integritāte" ir apstiprinājums, ka dati, kas ir nosūtīti, saņemti vai ko glabā, ir pilnīgi un neizmainīti; g) "datu konfidencialitāte" ir saziņas vai glabājamo datu aizsardzība pret pārtveršanu un nolasīšanu, ko izdara personas, kurām tas nav atļauts; h) "risks" ir varbūtības, ka sistēmas neaizsargātība ietekmē apstrādājamo vai pārraidāmo datu autentificēšanu vai pieejamību, autentiskumu, integritāti vai konfidencialitāti, un tās seku pakāpes attiecība pret šādas neaizsargātības izmantošanu ar nolūku vai bez tā; i) "riska novērtēšana" ir zinātniski un tehniski pamatots process, kas sastāv no četrām stadijām: draudu identifikācijas, draudu raksturošanas, iedarbības novērtēšanas un riska raksturošanas; j) "riska pārvaldība" ir no riska novērtēšanas atšķirīgs process, kurā izsver politikas alternatīvas, apspriežoties ar ieinteresētajām personām, ņemot vērā riska novērtējumu un citus tiesiskus faktorus un vajadzības gadījumā izraugoties atbilstīgus profilakses un kontroles pasākumus; k) "tīklu un informācijas drošības kultūra" ir tas pats, kas izklāstīts ESAO 2002. gada 25. jūlija Vadlīnijās par informācijas sistēmām un tīkliem un Padomes 2003. gada 18. februāra Rezolūcijā par Eiropas virzību uz tīklu un informācijas drošības kultūru [17]. 2. IEDAĻA ORGANIZĀCIJA 5. pants Aģentūras struktūras Aģentūrai ir: a) administratīvā padome; b) izpilddirektors; c) pastāvīgā interešu pārstāvju grupa. 6. pants Administratīvā padome 1. Administratīvās padomes sastāvā ir viens pārstāvis no katras dalībvalsts, trīs pārstāvji, ko iecēlusi Komisija, un trīs pārstāvji, kurus pēc Komisijas ieteikuma iecēlusi Padome un kuriem nav balsstiesību, un no kuriem katrs pārstāv vienu no šīm grupām: a) informācijas un komunikāciju tehnoloģiju nozari; b) patērētāju grupas; c) akadēmiskos ekspertus tīklu un informācijas drošības jomā. 2. Administratīvās padomes locekļus ieceļ, ņemot vērā to pieredzi un kompetenci tīklu un informācijas drošības jomā. Pārstāvjus var aizstāt to vietnieki, ko ieceļ tajā pašā laikā. 3. Administratīvā padome ievēlē savu priekšsēdētāju un priekšsēdētāja vietnieku, ko izvēlas no savu locekļu vidus, uz divarpus gadu termiņu, kuru var atjaunot. Priekšsēdētāja vietnieks amata jautājumos aizstāj priekšsēdētāju gadījumā, ja priekšsēdētājs nevar pildīt savus pienākumus. 4. Administratīvā padome, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, pieņem savu reglamentu. Ja nav noteikts citādi, tad administratīvā padome pieņem lēmumus ar balsstiesīgo locekļu balsu vairākumu. Tās reglamenta, Aģentūras iekšējo darbības noteikumu, budžeta un gada darba programmas pieņemšanai, kā arī izpilddirektora iecelšanai amatā un atcelšanai no tā ir vajadzīgas divas trešdaļas visu balsstiesīgo locekļu balsu. 5. Administratīvās padomes sanāksmes sasauc tās priekšsēdētājs. Administratīvā padome sanāk uz parastām sanāksmēm divas reizes gadā. Tā notur arī ārkārtas sanāksmes pēc priekšsēdētāja pieprasījuma vai pēc vismaz vienas trešdaļas balsstiesīgo locekļu pieprasījuma. Izpilddirektors piedalās administratīvās padomes sanāksmēs bez balsstiesībām un izveido sekretariātu. 6. Administratīvā padome, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, pieņem Aģentūras iekšējos darbības noteikumus. Minētos noteikumus publisko. 7. Administratīvā padome nosaka aģentūras darbības vispārīgos virzienus. Administratīvā padome nodrošina to, ka Aģentūra darbojas saskaņā ar 12. – 14. un 23. pantā noteiktajiem principiem. Tā arī nodrošina Aģentūras darbības saderību ar dalībvalstu un Kopienas līmeņa pasākumiem. 8. Katru gadu līdz 30. novembrim administratīvā padome pēc Komisijas atzinuma saņemšanas pieņem Aģentūras darba programmu nākamajam gadam. Administratīvā padome nodrošina darba programmas saderību ar Aģentūras darbības jomu, mērķiem un uzdevumiem, kā arī ar Kopienas tiesību un politikas prioritātēm tīklu un informācijas drošības jomā. 9. Katru gadu līdz 31. martam administratīvā padome pieņem vispārīgo ziņojumu par Aģentūras darbību iepriekšējā gadā. 10. Pēc apspriešanās ar Komisiju administratīvā padome pieņem finanšu noteikumus, kas piemērojami Aģentūrai. Tajos nedrīkst būt atkāpju no Komisijas 2002. gada 19. novembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, kuru piemēro Eiropas Kopienu kopbudžetam [18], ja šāda atkāpe nav īpaši vajadzīga Aģentūras darbībai un Komisija nav tam iepriekš piekritusi. 7. pants Izpilddirektors 1. Aģentūru pārvalda tās izpilddirektors, kas savus pienākumus pilda neatkarīgi. 2. Izpilddirektoru ieceļ administratīvā padome no kandidātu saraksta, kuru ieteic Komisija pēc atklāta konkursa, kas notiek pēc tam, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un citur publicēts aicinājums izteikt interesi. Izpilddirektoru ieceļ, ņemot vērā nopelnus un ar dokumentiem apliecinātu administratīvā un vadības darba pieredzi, kā arī kompetenci un pieredzi, kas attiecas uz tīklu un informācijas drošību. Pirms iecelšanas amatā kandidātu, ko izraudzījusies administratīvā padome, uzaicina tūlīt sniegt paziņojumu Eiropas Parlamentam un atbildēt uz šīs institūcijas locekļu jautājumiem. Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā laikā pieprasīt arī tikšanos ar izpilddirektoru jautājumos, kas saistīti ar Aģentūras darbību. Izpilddirektoru no amata var atcelt administratīvā padome. 3. Izpilddirektora amata pilnvaru termiņš ir līdz pieciem gadiem. 4. Direktors atbild par: a) Aģentūras ikdienas pārvaldību; b) Aģentūras darba programmu priekšlikuma izstrādāšanu, iepriekš apspriežoties ar Komisiju un pastāvīgo interešu pārstāvju grupu; c) administratīvās padomes pieņemto darba programmu un lēmumu izpildi; d) to, lai nodrošinātu, ka Aģentūra pilda savus uzdevumus saskaņā ar pakalpojumu lietotāju prasībām, īpaši attiecībā uz sniegto pakalpojumu pietiekamību; e) Aģentūras ieņēmumu un izdevumu tāmes projekta sagatavošanu un tās budžeta izpildi; f) visiem personāla jautājumiem; g) sakaru dibināšanu un uzturēšanu ar Eiropas Parlamentu un par regulāra dialoga nodrošināšanu ar attiecīgajām tā komitejām; h) sakaru dibināšanu un uzturēšanu ar uzņēmēju sabiedrību un patērētāju organizācijām, lai nodrošinātu regulāru dialogu ar attiecīgajām ieinteresētajām personām; i) pastāvīgās interešu pārstāvju grupas vadību. 5. Katru gadu izpilddirektors iesniedz administratīvajai padomei apstiprināšanai: a) vispārējā ziņojuma projektu, kas attiecas uz visu Aģentūras darbību iepriekšējā gadā; b) darba programmas projektu. 6. Kad administratīvā padome pieņēmusi darba programmu, izpilddirektors to nosūta Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un dalībvalstīm un nodrošina tās publicēšanu. 7. Kad administratīvā padome pieņēmusi Aģentūras vispārējo ziņojumu, izpilddirektors to nosūta Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai, Revīzijas palātai, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai un nodrošina tā publicēšanu. 8. Pēc vajadzības un saskaņā ar Aģentūras darbības jomu, mērķiem un uzdevumiem izpilddirektors, apspriežoties ar pastāvīgo interešu pārstāvju grupu, var izveidot īpašas darba grupas, kas sastāv no ekspertiem. Par to attiecīgi informē administratīvo padomi. Procedūras, kas attiecas uz īpašo darba grupu sastāvu un veidu, kā izpilddirektors norīko ekspertus, kā arī uz īpašo darba grupu darbību, nosaka Aģentūras iekšējos darbības noteikumos. Ja īpašās darba grupas ir izveidotas, tad īpaši tās risina tehniskos un zinātniskos jautājumus. Administratīvās padomes locekļi nedrīkst būt īpašo darba grupu locekļi. Komisijas pārstāvjiem ir tiesības piedalīties to sanāksmēs. 8. pants Pastāvīgā interešu pārstāvju grupa 1. Izpilddirektors izveido pastāvīgo interešu pārstāvju grupu, kas sastāv no ekspertiem, kuri pārstāv tādas attiecīgās ieinteresētās personas kā informācijas un komunikāciju tehnoloģiju nozari, patērētāju grupas un akadēmiskos ekspertus tīklu un informācijas drošības jomā. 2. Procedūras, kas attiecas uz grupas sastāvu, locekļu skaitu un veidu, kā izpilddirektors izraugās locekļus, kā arī uz grupas darbību, nosaka Aģentūras iekšējos darbības noteikumos un publisko. 3. Grupas priekšsēdētājs ir izpilddirektors. Tās locekļu pilnvaru laiks ir divarpus gadi. Grupas locekļi nedrīkst būt administratīvās padomes locekļi. 4. Komisijas pārstāvjiem ir tiesības piedalīties grupas sanāksmēs un darbā. 5. Grupa var konsultēt izpilddirektoru tā uzdevumu izpildē saskaņā ar šo regulu, Aģentūras darba programmas projekta izstrādē un saziņas nodrošināšanā ar attiecīgajām ieinteresētajām personām par visiem jautājumiem, kas attiecas uz darba programmu. 3. IEDAĻA DARBĪBA 9. pants Darba programma Aģentūras darbība pamatojas uz tās darba programmas izpildi, kas pieņemta saskaņā ar 6. panta 8. punktu. Darba programma netraucē Aģentūrai veikt neparedzētus pasākumus, kas ir saskaņā ar tās darbības jomu un mērķiem un nepārsniedz attiecīgā budžeta ierobežojumus. 10. pants Lūgumi Aģentūrai 1. Konsultāciju un palīdzības lūgumus, kas ir saskaņā ar Aģentūras darbības jomu, mērķiem un uzdevumiem, adresē izpilddirektoram, un tiem pievieno vispārēju informāciju, ar kuru izskaidro risināmo jautājumu. Izpilddirektors par saņemtajiem lūgumiem informē Komisiju. Ja Aģentūra uz kādu lūgumu atbild ar atteikumu, tad atteikumu pamato. 2. Lūgumus, kas minēti 1. punktā, var iesniegt: a) Eiropas Parlaments; b) Komisija; c) jebkura kompetentā iestāde, ko izraudzījusies kāda dalībvalsts, piemēram, dalībvalsts pārvaldes iestāde, kura noteikta Direktīvas 2002/21/EK 2. pantā. 3. Praktiskās metodes 1. un 2. punkta piemērošanai, īpaši attiecībā uz lūgumu iesniegšanu, prioritātes noteikšanu, turpmākajiem pasākumiem, kā arī administratīvās padomes informāciju administratīvā padome nosaka Aģentūras iekšējos darbības noteikumos. 11. pants Interešu deklarācija 1. Izpilddirektors un amatpersonas, ko dalībvalstis uz laiku norīko, iesniedz saistību deklarāciju un interešu deklarāciju, norādot, ka tām nav tiešu vai netiešu interešu, kuras varētu uzskatīt par tādām, kas ietekmē to neatkarību. Šādas deklarācijas iesniedz rakstveidā. 2. Neatkarīgie eksperti, kas piedalās īpašajās darba grupās, katrā sanāksmē deklarē visas intereses, kuras varētu uzskatīt par tādām, kas ietekmē to neatkarību attiecībā uz jautājumiem, kuri ir darba kārtībā. 12. pants Pārredzamība 1. Aģentūra nodrošina savas darbības augsta līmeņa pārredzamību saskaņā ar 13. un 14. pantu. 2. Aģentūra pēc vajadzības nodrošina objektīvas, ticamas un viegli pieejamas informācijas sniegšanu sabiedrībai un visām ieinteresētajām personām, īpaši attiecībā uz Aģentūras darba rezultātiem. Tā arī publisko interešu deklarācijas, ko iesniedz izpilddirektors un amatpersonas, kuras dalībvalstis norīko uz laiku, kā arī interešu deklarācijas, ko eksperti iesniedz attiecībā uz jautājumiem, kuri ir īpašo darba grupu sanāksmju darba kārtībā. 3. Administratīvā padome pēc izpilddirektora priekšlikuma var atļaut ieinteresētajām personām novērot dažu Aģentūras pasākumu norisi. 4. Aģentūra savos iekšējos darbības noteikumos nosaka praktiskās metodes 1. un 2. punktā minēto pārredzamības noteikumu izpildei. 13. pants Konfidencialitāte 1. Neskarot 14. pantu, Aģentūra neizpauž trešām pusēm informāciju, ko tā apstrādā vai saņem un ko ir lūgts uzskatīt par konfidenciālu. 2. Uz administratīvās padomes locekļiem, izpilddirektoru, pastāvīgās interešu pārstāvju grupas locekļiem, neatkarīgajiem ekspertiem īpašajās darba grupās un Aģentūras personāla locekļiem, to skaitā amatpersonām, ko dalībvalstis norīko uz laiku, konfidencialitātes prasības, ievērojot Līguma 287. pantu, attiecas pat tad, kad tie ir beiguši pildīt savus pienākumus. 3. Aģentūra savos iekšējos noteikumos nosaka praktiskās metodes 1. un 2. punktā minēto konfidencialitātes noteikumu izpildei. 14. pants Dokumentu pieejamība 1. Uz dokumentiem, ko tur Aģentūra, attiecas Regula (EK) Nr. 1049/2001. 2. Administratīvā padome pieņem pasākumus Regulas (EK) Nr. 1049/2001 izpildei sešu mēnešu laikā pēc Aģentūras izveides. 3. Par lēmumiem, ko Aģentūra pieņēmusi, ievērojot 8. pantu Regulā (EK) Nr. 1049/2001, var iesniegt sūdzību Ombudam vai iesniegt prasību Eiropas Kopienu Tiesā saskaņā ar EK Līguma attiecīgi 195. un 230. pantu. 4. IEDAĻA FINANŠU NOTEIKUMI 15. pants Budžeta pieņemšana 1. Aģentūras ieņēmumi sastāv no Kopienas iemaksas un jebkuras iemaksas no trešām valstīm, kas piedalās Aģentūras darbā, kā paredzēts 24. pantā. 2. Aģentūras izdevumos iekļauj personāla, administratīvā un tehniskā atbalsta, infrastruktūras un ekspluatācijas izdevumus un izdevumus, kas rodas, slēdzot līgumus ar trešām personām. 3. Katru gadu, vēlākais līdz 1. martam, izpilddirektors sastāda Aģentūras ieņēmumu un izdevumu tāmes projektu nākamajam finanšu gadam un to kopā ar štata plāna projektu nosūta administratīvajai padomei. 4. Ieņēmumi un izdevumi ir līdzsvarā. 5. Katru gadu administratīvā padome, pamatojoties uz izpilddirektora sagatavoto ieņēmumu un izdevumu tāmes projektu, sagatavo Aģentūras ieņēmumu un izdevumu tāmes projektu nākamajam finanšu gadam. 6. Administratīvā padome šo ieņēmumu un izdevumu tāmi, kurā iekļauj štata plāna projektu un provizorisko darba programmu, vēlākais līdz 31. martam nosūta Komisijai un valstīm, ar kurām Kopiena ir noslēgusi nolīgumus saskaņā ar 24. pantu. 7. Komisija šo tāmi kopā ar provizorisku Eiropas Savienības kopbudžeta projektu nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei (turpmāk – "budžeta lēmējinstitūcija"). 8. Pamatojoties uz šo tāmi, Komisija provizoriskajā Eiropas Savienības kopbudžeta projektā, ko tā iesniedz budžeta lēmējinstitūcijai saskaņā ar Līguma 272. pantu, iekļauj izdevumus, kurus tā uzskata par vajadzīgiem saskaņā ar štata plānu un kopbudžetā iemaksājamo subsīdiju summu. 9. Budžeta lēmējinstitūcija apstiprina subsīdiju asignējumus Aģentūrai. Budžeta lēmējinstitūcija apstiprina Aģentūras štata plānu. 10. Administratīvā padome pieņem Aģentūras budžetu. Tas ir apstiprināts pēc Eiropas Savienības vispārējā budžeta pieņemšanas galīgajā variantā. Pēc vajadzības Aģentūras budžetu attiecīgi koriģē. Administratīvā padome to tūlīt nosūta Komisijai un budžeta lēmējinstitūcijai. 11. Tiklīdz iespējams, administratīvā padome par savu nodomu īstenot kādu projektu, kam var būt nozīmīgas finansiālas sekas attiecībā uz budžeta finansēšanu, jo īpaši par projektiem, kas saistīti, piemēram, ar ēku nomu vai pirkšanu, informē budžeta lēmējinstitūciju. Tā par to informē Komisiju. Ja budžeta lēmējinstitūcijas filiāle ir paziņojusi par nodomu sniegt atzinumu, tad tā nosūta atzinumu administratīvajai padomei sešu nedēļu laikā pēc projekta izziņošanas dienas. 16. pants Krāpšanas apkarošana 1. Lai apkarotu krāpšanu, korupciju un citas nelikumīgas darbības, Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Regulas (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) [19], noteikumi piemērojami bez ierobežojuma. 2. Aģentūra pievienojas 1999. gada 25. maija Iestāžu nolīgumam Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Kopienu Komisijas starpā par Eiropas krāpšanas apkarošanas biroja (OLAF) iekšējo izmeklēšanu [20] un nekavējoties izdod attiecīgos noteikumus, kas piemērojami visiem Aģentūras darbiniekiem. 17. pants Budžeta izpilde 1. Aģentūras budžetu izpilda tās izpilddirektors. 2. Komisijas iekšējam revidentam Aģentūrā ir tādas pašas pilnvaras kā Komisijas departamentos. 3. Vēlākais līdz 1. martam pēc katra finanšu gada Aģentūras grāmatvedis dara zināmus provizoriskos pārskatus, kā arī pārskatu par tā finanšu gada budžeta un finanšu vadību Komisijas grāmatvedim. Komisijas grāmatvedis konsolidē institūciju un decentralizēto struktūru provizoriskos pārskatus saskaņā ar 128. pantu Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu kopbudžetam [21] (turpmāk "Finanšu regula"). 4. Pēc finanšu gada beigām, vēlākais līdz 31. martam, Komisijas grāmatvedis nosūta Revīzijas palātai Aģentūras iepriekšējā finanšu gada provizoriskos pārskatus kopā ar budžeta un finanšu vadības pārskatu. Finanšu gada budžeta un finanšu vadības pārskatu nosūta arī budžeta lēmējinstitūcijai. 5. Saņemot Revīzijas palātas apsvērumus par Aģentūras provizoriskajiem pārskatiem, saskaņā ar Vispārējās finanšu regulas 129. pantu izpilddirektors uz savu atbildību izstrādā Aģentūras galīgos pārskatus un iesniedz tos administratīvajai padomei atzinuma sniegšanai. 6. Administratīvā padome sniedz atzinumu par Aģentūras galīgajiem pārskatiem. 7. Vēlākais līdz 1. jūlijam pēc katra finanšu gada izpilddirektors Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un Revīzijas palātai nosūta galīgos pārskatus kopā ar administratīvās padomes atzinumu. 8. Galīgos pārskatus publicē. 9. Izpilddirektors vēlākais līdz 30. septembrim iesniedz Revīzijas palātai atbildi par tās piezīmēm. Minēto atbildi viņš nosūta arī administratīvajai padomei. 10. Izpilddirektors Eiropas Parlamentam pēc tā pieprasījuma sniedz visu informāciju, kas vajadzīga netraucētai attiecīgā finanšu gada budžeta izpildes apstiprinājuma procedūras piemērošanai saskaņā ar Finanšu pamatregulas 146. panta 3. punktu. 11. Pēc Padomes ieteikuma, kas pieņemts ar kvalificētu balsu vairākumu, Eiropas Parlaments līdz N + 2 gada 30. aprīlim atbrīvo izpilddirektoru no atbildības par N gada budžeta izpildi. 5. IEDAĻA VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI 18. pants Juridiskais statuss 1. Aģentūra ir Kopienas organizācija. Tai ir juridiskas personas statuss. 2. Dalībvalstīs Aģentūrai ir visplašākā tiesībspēja, ko saskaņā ar šo valstu tiesību aktiem piešķir juridiskām personām. Jo īpaši tā var iegūt vai atsavināt kustamo un nekustamo īpašumu un būt par pusi tiesas prāvās. 3. Aģentūru pārstāv tās izpilddirektors. 19. pants Personāls 1. Uz Aģentūras personālu, ieskaitot izpilddirektoru, attiecas noteikumi un regulas, ko piemēro Eiropas Kopienu amatpersonām un citiem darbiniekiem. 2. Neskarot 6. panta noteikumus, attiecībā uz savu personālu Aģentūra izmanto pilnvaras, ko ar civildienesta noteikumiem un ar pārējo darbinieku darba līgumu nosacījumiem piešķir iestādēm, kas veic darbinieku iecelšanu. Aģentūra var arī nodarbināt amatpersonas, ko dalībvalstis norīkojušas uz laiku un ne ilgāk kā uz pieciem gadiem. 20. pants Privilēģijas un neaizskaramība Uz Aģentūru un tās personālu attiecas Protokols par Eiropas Kopienu privilēģijām un neaizskaramību. 21. pants Atbildība 1. Aģentūras līgumisko atbildību regulē tiesību akti, kas piemērojami attiecīgajam līgumam. Eiropas Kopienu Tiesas piekritībā ir pieņemt lēmumu, ievērojot šķīrējtiesas klauzulu, kas ietverta Aģentūras noslēgtajā līgumā. 2. Attiecībā uz atbildību, kas nav līgumiska, Aģentūra saskaņā ar vispārīgiem principiem, kas ir kopēji visu dalībvalstu tiesību aktiem, atlīdzina visus zaudējumus, ko radījusi Aģentūra vai tās darbinieki, pildot savus pienākumus. Strīdi, kas saistīti ar kompensācijām par visiem tādiem zaudējumiem, ir Eiropas Kopienu Tiesas jurisdikcijā. 3. Darbinieku personisko atbildību pret Aģentūru regulē attiecīgie noteikumi, ko piemēro Aģentūras personālam. 22. pants Valodas 1. Uz Aģentūru attiecas 1958. gada 15. aprīļa Regula Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas [22]. Dalībvalstis un pārējās struktūras, ko tās ieceļ, var vērsties pie Aģentūras un saņemt atbildi tajā Kopienas valodā, kurā tās vēlas. 2. Aģentūras darbam vajadzīgos tulkošanas pakalpojumus sniedz Eiropas Savienības institūciju tulkošanas centrs [23]. 23. pants Personas datu aizsardzība Apstrādājot datus, kas attiecas uz privātpersonām, uz Aģentūru attiecas Regulas (EK) Nr. 45/2001 noteikumi. 24. pants Trešo valstu piedalīšanās 1. Aģentūras darbībā var iesaistīties valstis, kas noslēgušas tos nolīgumus ar Eiropas Kopienu, saskaņā ar kuriem tās ir pieņēmušas un piemēro Kopienas tiesību aktus jomā, uz kuru attiecas šī regula. 2. Ievērojot attiecīgos minēto nolīgumu noteikumus, izstrādā kārtību, jo īpaši norādot, kā un cik lielā mērā minētās valstis piedalīsies Aģentūras darbā, tajā skaitā noteikumus, kas attiecas uz piedalīšanos Aģentūras iniciatīvās, finanšu ieguldījumos un personālā. 6. IEDAĻA NOBEIGUMA NOTEIKUMI 25. pants Atkārtotas izskatīšanas klauzula 1. Līdz 2007. gada 17. martam Komisija veic auditu, ņemot vērā visu attiecīgo ieinteresēto personu viedokļus un pamatojoties uz darba uzdevumu, par ko ir vienošanās ar administratīvo padomi. Komisija veic auditu ar nepārprotamu mērķi noteikt, vai Aģentūras pastāvēšanas termiņš jāpagarina pēc 27. pantā noteiktā perioda. 2. Auditē Aģentūras ietekmi uz tās mērķu un uzdevumu izpildi, kā arī tās darba praksi un pēc vajadzības paredz attiecīgos ieteikumus. 3. Administratīvā padome saņem ziņojumu par auditu un izdod Komisijai ieteikumus, kas attiecas uz piemērotām izmaiņām šajā regulā. Audita rezultātus un ieteikumus Komisija nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei un dara zināmus atklātībā. 26. pants Administratīvā kontrole Aģentūras darbības saskaņā ar Līguma 195. panta noteikumiem uzrauga Ombuds. 27. pants Termiņš Aģentūru izveido 2004. gada 14. martā uz piecu gadu termiņu. 28. pants Stāšanās spēkā Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Strasbūrā, 2004. gada 10. martā Eiropas Parlamenta vārdā — priekšsēdētājs P. Cox Padomes vārdā — priekšsēdētājs D. Roche [1] OV C 220, 16.9.2003., 33. lpp. [2] Eiropas Parlamenta 2003. gada 19. novembra ztzinums (vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī) un Padomes 2004. gada 19. februāra lēmums. [3] OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp. [4] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (Atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 24.4.2002., 21. lpp.). [5] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.). [6] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (Piekļuves direktīva) (OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp.). [7] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīva 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (Direktīva par privāto dzīvi un elektroniskajām komunikācijām) (OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.). [8] Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. decembra Direktīva 1999/93/EK par Kopienas elektronisko parakstu sistēmu (OV L 13, 19.1.2000., 12. lpp.). [9] Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīva 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu, konkrēti elektroniskās tirdzniecības, tiesiskajiem aspektiem iekšējā tirgū (Elektroniskās tirdzniecības direktīva) (OV L 178, 17.7.2000., 1. lpp.). [10] OV C 48, 28.2.2003., 2. lpp. [11] Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/66/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību telekomunikāciju nozarē (OV L 24, 30.1.1998., 1. lpp.). Direktīva atcelta un aizstāta ar Direktīvu 2002/58/EK. [12] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp. Direktīva grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.). [13] OV L 200, 30.7.2002., 38. lpp. [14] OV L 204, 21.7.1998., 37. lpp. Direktīva grozīta ar Direktīvu 98/48/EK (OV L 217, 5.8.1998., 18. lpp.). [15] Eiropas Parlamenta un Padomes 2001 gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentu publiskumu (OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.). [16] Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisko personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.). [17] OV C 48, 28.2.2003., 1. lpp. [18] OV L 357, 31.12.2002., 72. lpp. [19] OV L 136, 31.5.1999., 1. lpp. [20] OV L 136, 31.5.1999., 15. lpp. [21] OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. [22] OV 17, 6.10.1958., 385/58. lpp.. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1994. gada Pievienošanās aktu. [23] Padomes 1994. gada 28. novembra Regula (EK) Nr. 2965/94, ar ko izveido Tulkošanas centru Eiropas Savienības institūcijām (OV L 314, 7.12.1994., 1. lpp.). Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1645/2003 (OV L 245, 29.9.2003., 13. lpp.). --------------------------------------------------