ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(9)

2014. gada konverģences programmā izklāstītais budžeta stratēģijas mērķis ir panākt, lai 2015. gadā tiktu sasniegts vidējā termiņa mērķis, proti, strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP, kas atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes akta prasības, un lai pēc tam šis mērķis arī tiktu saglabāts. Rumānija 2014. gadā izmanto īslaicīgas novirzes no korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi iespēju, kāda ir atļauta kopīgi finansētiem projektiem. Īslaicīga novirze ir jākompensē 2015. gadā. Konverģences programmā paredzēta (pārrēķinātās) strukturālās bilances stabilizēšana 2014. gadā un uzlabojums par 0,8 % no IKP 2015. gadā. Paredzēts, ka izdevumi palielināsies atbilstoši izdevumu robežlielumam 2014. un 2015. gadā. Paredzēts, ka parāda attiecība pret IKP 2015. gadā sasniegs 40 %, savukārt 2016.–2017. gadā samazināsies. Kopumā konverģences programmā izklāstītā budžeta stratēģija atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Tas kopumā atbilst Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozei. Taču potenciālā IKP aplēse, kas ir konverģences programmas pamatā, ir nedaudz augstāka, galvenokārt ņemot vērā optimistiskāku darba tirgus prognozi. Saistībā ar izdevumu kontroli un zemāku nodokļu iekasēšanu, nekā tika paredzēts, attiecībā uz 2014. gada budžeta plāniem pastāv negatīvie riski. Turklāt 2015. gadā un pēc tam ierosinātā fiskālā plāna pamatā esošie pasākumi vēl nav konkrēti norādīti. Saskaņā ar Komisijas prognozi neatkarīgi no strukturālās bilances nelielas pasliktināšanās 2014. gadā Rumānija ievēro Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktās prasības 2014. gadā, ņemot vērā īslaicīgu novirzi, kāda ir atļauta kopīgi finansētajiem projektiem. Attiecībā uz 2015. gadu pastāv risks, ka no nepieciešamās strukturālās korekcijas būs ievērojama novirze, ņemot vērā nepieciešamo kompensāciju īslaicīgai novirzei, kāda ir atļauta kopīgi finansētajiem projektiem. Turklāt paredzēts, ka Rumānija 2015. gadā novirzīsies no izdevumu robežlieluma. Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka konverģences programma ietver risku, ka no preventīvās daļas prasībām 2015. gadā būs ievērojama novirze.
(9)

2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir 2015. gadā atgriezties pie vidēja termiņa mērķa, pārējā stabilitātes programmas darbības periodā strukturālo bilanci saglabāt lielāku par šo mērķi un līdzsvarot vispārējās valdības budžetu 2017. gadā un turpmāk. Somijas vidējā termiņa mērķis, proti, 0,5 % no IKP strukturālā deficīta, atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Vidējā termiņa mērķi Somija sasniedza 2013. gadā un plāno saglabāt rādītājus tuvu šim mērķim 2014. gadā, vienlaikus nodrošinot atbilstību arī izdevumu robežvērtībai. 2015. gadā Somija plāno pārsniegt savu vidējā termiņa mērķi un turpināt nodrošināt atbilstību izdevumu robežvērtībai. Kopumā tas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Tajā pašā laikā kopējā parāda attiecība palielinās, un sagaidāms, ka 2015. gadā tā uz laiku būs virs 60 % sliekšņa no IKP, kas galvenokārt skaidrojams ar vāju makroekonomikas perspektīvu. Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs, kas nav ticis sagatavots neatkarīgi, ir ticams, lai gan tas ir nedaudz optimistiskāks par Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi attiecībā uz ekonomikas izaugsmi 2014. un 2015. gadā. Komisijas dienesti 2014. gada pavasara prognozē paredz, ka strukturālā bilance pasliktināsies par 0,3 % no IKP 2014. gadā, kas ir novirze no vidēja termiņa mērķa, un uzlabosies par 0,6 % no IKP 2015. gadā; savukārt sagaidāms, ka izdevumu robežvērtība abos gados tiks ievērota. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka var sagaidīt, ka Somija sasniegs stabilitātes programmā noteiktos mērķus, kuri kopumā atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.
2014. gada konverģences programmā ietvertās budžeta stratēģijas mērķis ir samazināt pamata deficītu no 2,9 % no IKP 2014. gadā līdz 1,9 % programmas perioda beigās. To paredzēts panākt, veicot konsolidāciju pašās perioda beigās, lai gan deficīta mērķi ir ievērojami paaugstināti, salīdzinot ar iepriekšējo konverģences programmu. Konverģences programmā apstiprināts vidēja termiņa mērķis - 1,7 % no IKP, kas atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktos mērķus. Tomēr, pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci, sagaidāms, ka līdz programmas perioda beigām vidēja termiņa mērķis netiks sasniegts. Paredzams, ka (pārrēķinātā) strukturālā bilance 2014. gadā pasliktināsies par 1,5 procentpunktiem, tādējādi ievērojami novirzoties no vidēja termiņa mērķa, un 2015. gadā stabilizēsies līmenī, kas ir par 0,5 % no IKP zemāks nekā nepieciešamie uzlabojumi vidēja termiņa mērķa sasniegšanai. Izdevumu robežvērtībai ir ievērojama novirze gan 2014., gan 2015. gadā. Paredzams, ka (pārrēķinātā) strukturālā bilance turpinās pasliktināties gan 2016., gan 2017. gadā. Kopumā, sākot no 2014. gada, ir paredzama ievērojama novirze no korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai. Konverģences programmā tiek prognozēts pakāpenisks, bet nepārtraukts valdības parāda samazinājums no 79 % no IKP 2013. gadā līdz aptuveni 75 % no IKP 2017. gadā. Konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir lielā mērā ticams laikposmam no 2014. līdz 2016. gadam, un tiek prognozēts, ka 2014. un 2015. gadā IKP pieaugs, attiecīgi, par 2,3 % un 2,5 %, bet Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē paredzēts pieaugums, attiecīgi, 2,3 % un 2,1 % apmērā. Taču konverģences programma ir pārāk optimistiska attiecībā uz 2017. gadu.

Riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu, visumā ir samērīgi 2014. gadā, bet pieaug riski, ka deficīts var izrādīties lielāks, nekā plānots, sākot no 2015. gada. Īpašus riskus rada fakts, ka plānoto izdevumu īpatsvara samazinājumu ir paredzēts sasniegt, ieviešot vispārēju nominālu iesaldēšanu vai attiecībā uz lielāko daļu diskrecionāro izdevumu pozīciju ierobežojot pieaugumu tā, lai tas nepārsniegtu inflācijas līmeni. Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē paredzēts, ka pamata deficīts 2014. un 2015. gadā būs vienāds ar konverģences programmā noteiktajiem mērķiem. Paredzot, ka strukturālais deficīts 2014. gadā būs 2,2 % no IKP un 2015. gadā – 2,3 %, Komisijas prognozē apstiprināts risks, ka, sākot no 2014. gada, radīsies ievērojama novirze no vidēja termiņa mērķa. Turklāt Komisijas prognozē norādīts arī uz neatbilstību parāda samazināšanas kritērijam 2014. un 2015. gadā. 2014. gadā prognozētais strukturālās bilances pasliktinājums (- 1,4 % no IKP) ir lielāks nekā rādītājs, kas pieļaujams, lai izpildītu parāda noteikumu (- 0,5 % no IKP). Pamatojoties uz Padomes veikto konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka ir nepieciešami papildu strukturālās konsolidācijas centieni, ņemot vērā risku, ka radīsies ievērojama novirze no vidēja termiņa mērķa, kā arī neatbilstību parādsaistību noteikumam, sākot no 2014. gada.
(4)

Turklāt visas sastāvdaļas jānorāda uz tādu fasētu pārtikas produktu etiķetes, kuri paredzēti galapatērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem. Jo īpaši gaļu saturošiem pārtikas produktiem, ja tie paredzēti galapatērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem, tieši uz iepakojuma vai tam pievienotās etiķetes ir jānorāda arī to dzīvnieku sugas, no kā gaļa iegūta. Ja sastāvdaļa ir norādīta pārtikas produkta nosaukumā, tās procentos izteiktais daudzums jānorāda arī sastāvdaļu sarakstā, lai izvairītos no patērētāju maldināšanas attiecībā uz pārtikas produkta identitāti un sastāvu.
(5)

Dalībvalstis ir uzraudzījušas akrilamīda koncentrāciju pārtikā no 2007. gada līdz 2009. gadam saskaņā ar Komisijas Ieteikumu 2007/331/EK (3) un no 2010. gada – saskaņā ar Komisijas Ieteikumu 2010/307/ES (4). Minētā uzraudzība ir vērsta uz tiem pārtikas produktiem, par kuriem ir zināms, ka tie satur lielu akrilamīda koncentrāciju un/vai tie veido būtisku daļu no tā, ko cilvēks uzņem uzturā.
(13)

Neaizsargātas personas ne vienmēr spēj izprast tām piemērotās policijas nopratināšanas saturu. Lai izvairītos no nopratināšanas satura apstrīdēšanas un līdz ar to no nelietderīgas atkārtotas nopratināšanas, vajadzētu veikt nopratināšanas audiovizuālu ierakstu.
(9)

Pamatojoties uz 2013. gada stabilitātes programmas izvērtējumu, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams 2013.–2014. gadā, kad reālais IKP pieaugums ir paredzēts vidēji 3,3 % apmērā. Komisija dienesti 2013. gada pavasara prognozē paredz pieaugumu 3,5 % apmērā 2013.–2014. gadā. Igaunija ir sasniegusi pamata budžeta deficītu 0,3 % apmērā no IKP 2012. gadā. Stabilitātes programmā joprojām ir saglabāts iepriekš noteiktais vidēja termiņa mērķis (VTM) par strukturālu pārpalikumu. Tas ir tālejošāks, nekā noteikts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Tā kā Igaunijas strukturālā bilance 2012. gadā bija ar pārpalikumu, Igaunija sasniedza savu VTM vienu gadu ātrāk, nekā paredzēts stabilitātes programmā 2012.–2015. gadam. Stabilitātes programmā 2012.–2017. gadam izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt ilgtspējīgu fiskālo politiku, kas sekmē līdzsvarotu izaugsmi, saglabājot VTM un vienlaicīgi nodrošinot pietiekamas fiskālās rezerves un samazinot nodokļu slogu darbaspēkam. Stabilitātes programmā paredzēts, ka plānotais pamata budžeta deficīts (0,5 % no IKP 2013. gadā) prognožu periodā samazināsies un 2014. gadā būs līdzsvarā, un turpmāk – ar pārpalikumu. No pārrēķinātās strukturālās bilances vispārējā izvērtējuma, kurā ietverta Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērija analīze, izriet, ka Igaunijā nav ievērojamu atšķirību no VTM 2013. gadā, un 2014. gadā tiks sasniegts strukturāls pārpalikums. Parāda attiecība ir krietni mazāka par 60 % no IKP, un saskaņā ar stabilitātes programmu tā, visticamāk, pēc 2013. gada samazināsies līdz aptuveni 9 % 2015.–2016. gadā. Igaunija 2013. gadā plāno ieviest strukturālās budžeta bilances normu atbilstīgi prasībām Līgumā par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību Ekonomiskajā un monetārajā savienībā, kas parakstīts 2012. gada 2. martā Briselē. Tiklīdz budžeta strukturālā bilances norma būs ieviesta, minētā norma būtu jāpapildina ar saistošo daudzgadu izdevumu mērķu stiprināšanu.
(10)

Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka valsts finanšu stāvoklis Bulgārijā kopumā ir bijis stabils. Vidēja termiņa mērķis (VTM) tika sasniegts 2012. gadā. Konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams attiecībā uz laikposmu no 2013. līdz 2014. gadam, kad ikgadējā izaugsme prognozēta 1,0 % apmērā 2013. gadā un 1,8 % apmērā 2014. gadā. Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozē paredzēts IKP pieaugums par 0,9 % 2013. gadā un 1,7 % 2014. gadā. Konverģences programmā izklāstītais budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt, ka visā programmas laikposmā strukturālā budžeta bilance ir tuvu VTM. Konverģences programmā ir saglabāts iepriekšējais VTM -0,5 % apmērā no IKP, kas ir ambiciozāks par Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto mērķi. Pamatojoties uz (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci, attiecībā uz kuru tiek lēsts, ka tā nedaudz pasliktināsies no 0,4 % deficīta no IKP 2012. gadā līdz 0,7–0,8 % laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam, Bulgārija konverģences programmas laikposmā nedaudz atpaliek no sava VTM. 2013.–2015. gadā valsts izdevumu pieauguma temps, ņemot vērā diskrecionārus ieņēmumu pasākumus, atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijam, taču 2016. gadā to neizpildīs. Parāda attiecība ir zemāka par 60 % no IKP, un saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka 2014. gadā tā sasniegs maksimumu – 20,4 % no IKP – un pēc tam programmas laikposmā samazināsies. Tāpat arī Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozē paredzēts, ka parāda attiecība sasniegs 20,3 % no IKP 2014. gadā.
(10)

Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulas (EK) 1466/97 5. panta 1. punktu, Padome uzskata, ka programmas pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams ar nosacījumu, ka nepasliktinās apstākļi finanšu tirgos. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozi gaidāms, ka reālais IKP krasi samazināsies 2012. gadā, bet 2013. gadā sāks pakāpeniski pieaugt. Saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru (PDNP) stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2012. gadam samazināt vispārējās valdības budžeta deficītu zem Līguma atsauces vērtības – 3 % no IKP, vēl vairāk ierobežojot izdevumus un rodot papildu ieņēmumus. Stabilitātes programmā apstiprinātais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas ir līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, kas pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Ar pasākumiem, kas pieņemti jau 2010. un 2011. gadā, Itālija to plāno sasniegt 2013. gadā, t. i., vienu gadu agrāk, nekā bija paredzēts iepriekšējā stabilitātes programmā. Pamatojoties uz (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci (5), laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam plānotie fiskālie pasākumi vidēji gadā krietni pārsniedz 0,5 % no IKP, ko Padome ieteica saskaņā ar PDNP. Paredzētais korekciju temps 2013. gadā strukturālā izteiksmē ļauj Itālijai sasniegt VTM minētajā gadā, un plānotais valsts izdevumu pieauguma temps, ņemot vērā diskrecionārus pasākumus ieņēmumu palielināšanai, atbilstu Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijam. Stabilitātes programmā prognozēts, ka valdības parāda attiecība pret IKP sasniegs maksimumu 2012. gadā un pēc tam aizvien straujāk samazināsies, jo palielināsies primārais pārpalikums. 2013.–2014. gadā Itālijā būs pārejas laiks, un tās budžeta plāni nodrošina pietiekamu virzību, lai būtu iespējams izpildīt Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto parāda samazināšanas kritēriju, kā to apstiprina arī Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognoze. Saskaņā ar Itālijas plāniem parāda samazināšanas kritērijs tiks izpildīts pārejas laika beigās (2015. gadā). Lai sasniegtu minēto budžeta deficīta un parāda apjomu, būs vajadzīga stingra un rūpīga 2010.–2011. gadā pieņemto budžeta korektīvo pasākumu īstenošana.
(10)

Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Konkrētāk, stabilitātes programmas scenārijs 2012. un 2013. gadam ir ļoti tuvs Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozei. Vidēja termiņa deficīta prognozes drīzāk atbilst optimistiskam izaugsmes scenārijam, kas paredz augstāku rādītāju nekā potenciālā izaugsme, tomēr joprojām ir ievērojami zemākas par vēsturiskajiem vidējiem rādītājiem. Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir samazināt deficītu no 1,5 % 2012. gadā līdz 0,9 % 2014. gadā, piemērojot konsolidācijas pasākumus aptuveni 1,2 % apmērā no IKP, un atstāt lielākas manevru iespējas negatīvu satricinājumu gadījumā. Stabilitātes programmā ir apstiprināts iepriekšējais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) – strukturāls pārpalikums 0,5 % apmērā. Tomēr šo VTM nevar uzskatīt par atbilstošu saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem, jo, pamatojoties uz pašreizējo politiku un prognozēm, šajā VTM pietiekami nav ņemtas vērā novecošanas radītās netiešās saistības, lai gan parāda apjoms ir zem Līgumā minētās atsauces vērtības. Turklāt, pamatojoties gan uz Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozi, gan stabilitātes programmā iekļauto (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci, sākot ar 2012. gadu Luksemburga ievērojami novirzītos no sava VTM. Sagaidāms, ka valsts izdevumu pieauguma rādītājs, neierēķinot diskrecionāro ieņēmumu pasākumus, ievērojami pārsniegs Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto izdevumu kritēriju. Valdības kopējais parāds – 20 % no IKP – ir zem Līgumā minētās atsauces vērtības.
(2)

Padome katrai no dalībvalstīm, kuras naudas vienība ir euro (“eurozonas dalībvalstis”), ir sniegusi konkrētai valstij adresētus ieteikumus. Šie ieteikumi pievēršas ekonomikas problēmām valstu līmenī un vienlaikus ir galvenais elements stabilitātes un izaugsmes noteikšanai eurozonā kopumā. Eurozonas dalībvalstis ir arī apņēmušās saskaņā ar paktu “Euro plus” īstenot tālejošu papildu politikas reformu kopumu, kuru mērķis ir sekmēt konkurētspēju, veicināt nodarbinātību, sniegt ieguldījumu publisko finanšu ilgtspējībā un stiprināt finanšu stabilitāti. Eurozonas dalībvalstis un astoņas citas dalībvalstis (“dalībvalstis, kas neietilpst eurozonā”) 2012. gada 2. martā parakstīja Līgumu par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību ekonomiskajā un monetārajā savienībā, vienojoties nodrošināt, ka visas svarīgākās ekonomikas politikas reformas, ko tās plāno veikt, tiks ex ante apspriestas un attiecīgā gadījumā savstarpēji koordinētas. Ex ante koordinācija eurozonā, gan iesniedzot budžeta plānu projektus, gan apspriežot svarīgāko ekonomikas politikas reformu plānus, veicinās to, ka tiks ņemta vērā valstu pasākumu ietekme uz eurozonu kopumā.
—

visu to darbinieku koordinēšanu, kuri ir iesaistīti eksporta/sūtījumu kontrolē vai uz kuriem kaut kādā veidā tā attiecas (piemēram, pārdošanas darbinieki jāinstruē par to, ka jebkādu šaubu gadījumā viņiem jāziņo eksporta/sūtījumu kontroles personālam, un jābūt informētiem par to, ka pasūtījuma apstrāde var tikt veikta tikai pēc tam, kad eksporta/sūtījumu kontroles personāls ir pārbaudījis šo pasūtījumu),
(9)

Automātisko stabilizatoru un krīzes novēršanas pasākumu dēļ valsts bilances pārpalikums 3,2 % apmērā no IKP 2008. gadā kļuva par budžeta deficītu 2,7 % apmērā no IKP 2009. gadā. Pamatojoties uz Dānijas 2010. gada pavasara paziņojumu un Komisijas dienestu 2010. gada pavasara prognozi, ka budžeta deficīts 2010. gadā palielināsies, pārsniedzot 5 % no IKP, 2010. gada jūlijā Dānijā tika uzsākta pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra. Lai arī negaidītie un īslaicīgie neparedzētie ienākumi, kas saistīti ar ieņēmumiem no nodokļiem, ko uzlika pensiju ienākumiem, panāca budžeta deficīta stabilizāciju 2,7 % apmērā no IKP pagājušā gadā, Komisijas dienestu 2011. gada pavasara prognozē lēsts, ka budžeta deficīts atkal palielināsies līdz aptuveni 4 % no IKP 2011. gadā, uzsverot vajadzību pēc nepārtrauktiem un vērienīgiem konsolidācijas pasākumiem 2012. un 2013. gadā, kā plānots. Tas nozīmē 2010. gada Konsolidācijas nolīgumā pieņemto pasākumu stingru īstenošanu un izdevumu kontroli, kā izklāstīts konverģences programmā, lai nodrošinātu pārmērīga budžeta deficīta korekciju līdz 2013. gadam. Izvērtējot attiecībā pret prognozēto vidustermiņa iespējamo ražošanas pieauguma attiecību un ņemot vērā piesardzības pasākumus, šķiet, ka izdevumu prognozes nodrošina atbilstīgu virzību uz VTM. Saskaņā ar Komisijas jaunāko izvērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju ir nelieli.
—

Vīriešu, sieviešu, pusaudžu, bērnu (no 3 līdz 13 gadiem) un zīdaiņu (no 0 līdz 2 gadiem) apģērbi, kas ir gatavi valkāšanai vai šūti pēc individuāla pasūtījuma, no jebkura materiāla (ieskaitot ādu, kažokādu, plastmasu un gumiju) ikdienas valkāšanai, sportam vai darbam,
(2)

Kaut arī lielākajā daļā dalībvalstu pastāv zināma veida orientācija uz izmaksām, tajās tomēr pastāv arī atšķirības cenu kontroles pasākumu jomā. Papildus izvēlēto izmaksu noteikšanas rīku lielajai daudzveidībai pastāv arī dažāda prakse šo rīku izmantošanā. Šis apstāklis visā Eiropas Savienībā padziļina plaisu starp vairumtirdzniecībā piemērotajiem savienojuma pabeigšanas tarifiem, un to tikai daļēji var izskaidrot ar valstu īpatnībām. Ar Komisijas Lēmumu 2002/627/EK (2) izveidotā Eiropas Regulatoru grupa (ERG) to atzinusi arī tās kopējā nostājā par fiksēto zvanu savienojuma pabeigšanas tarifu simetriju un mobilo zvanu savienojuma pabeigšanas tarifu simetriju. Daudzos gadījumos mazākiem fiksētajiem vai mobilajiem operatoriem VPI ir atļāvušas piemērot augstākus savienojuma pabeigšanas tarifus, pamatojoties uz to, ka šie operatori tirgū ir ienācēji, kuriem nav apjomradītu ietaupījumu sniegtās priekšrocības, un/vai ka tiem piemēro atšķirīgus izmaksu nosacījumus. Šāda asimetrija ir gan valstu iekšienē, gan ārpus to robežām, kaut gan ar laiku tā pamazām mazinās. ERG kopējā nostājā atzina, ka ierastos apstākļos savienojuma pabeigšanas tarifiem būtu jābūt simetriskiem un asimetrijai ir vajadzīgs pienācīgs pamatojums.
(10)

Lai panāktu to, ka glabāšanas sistēmu elektroniskais tīkls atbilstu emitentu un ieguldītāju vēlmēm ilgtermiņā, proti, ka tas nodrošinātu virtuālu piekļuvi pilnīgam tās finanšu informācijas klāstam, ko darījuši zināmu fondu biržu oficiālajos sarakstos iekļautie uzņēmumi, šķiet nepieciešams izmantot pakāpenisku pieeju. Tāpēc ir lietderīgi paredzēt to, ka nākotnē tiek izvērtēti iespējamie risinājumi šā tīkla darbības paplašināšanai. Lai nodrošinātu saskaņotību ar tīkla sākotnēji izveidoto struktūru, šādu izvērtējumu vajadzētu veikt dalībvalstu kompetentajām iestādēm, sadarbojoties EVRK. Tajā noteikti būtu jāiekļauj vismaz izvērtējums par to, vai šo elektronisko tīklu varētu savienot ar to elektronisko tīklu, ko šobrīd veido valstu uzņēmumu reģistri, uz kuriem attiecas 1968. gada 9. marta Pirmā Padomes Direktīva 68/151/EEK par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma 58. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (5).
(4)

Jauno informācijas un komunikāciju tehnoloģiju pastāvīgā attīstība Kopienai liek nekavējoties garantēt pilnīgu un adekvātu pilsoņu interešu aizsardzību šajā jomā, no vienas puses, nodrošinot audiovizuālo un informācijas pakalpojumu brīvu piegādi un nodrošināšanu un, no otras puses, garantējot, ka to saturs ir likumīgs, ka tiek ievērots cilvēka cieņas princips un ka netiek traucēta nepilngadīgo vispārējā attīstība.
(10)

Tikai daļa no bibliotēkās, arhīvos un muzejos glabātajiem materiāliem ir publiskā apritē, t.i., atšķirībā no pārējiem materiāliem uz tiem vairs neattiecas intelektuālā īpašuma tiesības. Tā kā intelektuālā īpašuma tiesības ir nozīmīgs instruments jaunrades stimulēšanai, Eiropas kultūras materiāli ir jāpārveido ciparu formātā, jāpadara pieejami un jāsaglabā, pilnībā ievērojot autortiesības un blakustiesības. Īpaši svarīgs šajā sakarā ir 5. panta 2. punkta c) apakšpunkts, 5. panta 3. punkta n) apakšpunkts un 5. panta 5. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvā 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (3). Licencēšanas mehānismi – piemēram, attiecībā uz tādiem darbiem, kuru autortiesību subjektu ir grūti vai pat neiespējami noteikt, un darbiem, kas vairs netiek izdoti vai izplatīti (audiovizuālajiem), – var atvieglot tiesību noskaidrošanu un līdz ar to arī materiālu pārveidošanu ciparu formātā un piekļuves nodrošināšanu tiešsaistē. Tāpēc būtu jācenšas ieviest šādi mehānismi, cieši sadarbojoties ar tiesību subjektiem.
(8)

Euro monētas ir apgrozībā ne tikai to emisijas valstī, bet visā euro zonā, kā arī ārpus tās. Tādēļ katrā no euro zonas valstīm pieaug to apgrozībā esošo monētu īpatsvars, kurām nav valsts puses. Šajā kontekstā uz monētas valsts puses jābūt skaidrai norādei par emisijas valsti, lai šīs monētas ieinteresētais lietotājs bez grūtībām varētu identificēt izcelsmes valsti.