31)

6. papildpielikumu aizstāj ar šādu: “6. papildpielikums 1. tipa testa procedūras un testa apstākļi 1. Testu apraksts 1.1. Ar 1. tipa testu pārbauda gāzveida savienojumu, cietdaļiņu un daļiņu skaita emisijas, kā arī CO2 emisiju masu, degvielas patēriņu, elektroenerģijas patēriņu un elektriskos pilnuzlādes nobraukumus piemērojamā WLTP testa ciklā. 1.1.1. Testus veic saskaņā ar šā papildpielikuma 2. punktā aprakstīto metodi vai 8. papildpielikuma 3. punktā aprakstīto metodi attiecībā uz pilnībā elektriskiem transportlīdzekļiem, hibrīdelektriskiem un ar saspiesta ūdeņraža degvielas elementiem darbināmiem hibrīda transportlīdzekļiem. Atgāzu, cietdaļiņu un daļiņu skaita paraugus ņem un analizē saskaņā ar noteiktajām metodēm. 1.2. Testu skaitu nosaka saskaņā ar plūsmkarti A6/1. attēlā. Robežvērtība ir attiecīgā kritērija emisijas maksimālā pieļaujamā vērtība, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 715/2007 I pielikuma 2. tabulā. 1.2.1. A6/1. attēlā norādītā plūsmkarte ir attiecināma tikai uz visu piemērojamā WLTP testa ciklu, nevis uz atsevišķiem posmiem. 1.2.2. Testa rezultāti ir vērtības, kas iegūtas pēc tam, kad piemērotas mērķa ātruma, uz REESS enerģijas maiņu balstītās, Ki, ATCT un nolietošanās koeficienta korekcijas. 1.2.3. Kopējo cikla vērtību noteikšana 1.2.3.1. Ja kādā no testiem tiek pārsniegta kritērija emisijas robežvērtība, transportlīdzekli nepieņem. 1.2.3.2. Atkarībā no transportlīdzekļa tipa ražotājs par pieņemamu paziņo CO2 emisiju masas, elektroenerģijas patēriņa un degvielas patēriņa kopējo cikla vērtību attiecībā uz NOVC-FCHV, kā arī PER un AER saskaņā ar A6/1. tabulu. 1.2.3.3. OVC-HEV elektroenerģijas patēriņa paziņoto vērtību akumulēto enerģiju patērējošā ekspluatācijas stāvoklī nenosaka saskaņā ar A6/1. attēlu. To pieņem par tipa apstiprinājuma vērtību, ja paziņotā CO2 vērtība tiek pieņemta kā apstiprinājuma vērtība. Ja tas tā nav, par tipa apstiprinājuma vērtību pieņem izmērīto elektroenerģijas patēriņa vērtību. 1.2.3.4. Ja pēc pirmā testa ir atbilstība visiem kritērijiem, kas norādīti piemērojamās A6/2. tabulas 1. rindā, visas ražotāja paziņotās vērtības pieņem kā tipa apstiprinājuma vērtību. Ja nav atbilstības kādam no kritērijiem piemērojamās A6/2. tabulas 1. rindā, tam pašam transportlīdzeklim veicu otru testu. 1.2.3.5. Pēc otrā testa aprēķina abu testu vidējos aritmētiskos rezultātus. Ja šie vidējie aritmētiskie rezultāti atbilst visiem kritērijiem, kas norādīti piemērojamās A6/2. tabulas 2. rindā, visas ražotāja paziņotās vērtības pieņem kā tipa apstiprinājuma vērtību. Ja nav atbilstības kādam no kritērijiem piemērojamās A6/2. tabulas 2. rindā, tam pašam transportlīdzeklim veic trešo testu. 1.2.3.6. Pēc trešā testa aprēķina visu trīs testu vidējos aritmētiskos rezultātus. Visiem parametriem, kas atbilst attiecīgajiem kritērijiem piemērojamās A6/2. tabulas 3. rindā, paziņoto vērtību pieņem kā tipa apstiprinājuma vērtību. Parametriem, kas neatbilst attiecīgajiem kritērijiem piemērojamās A6/2. tabulas 3. rindā, par tipa apstiprinājuma vērtību pieņem vidējo aritmētisko rezultātu. 1.2.3.7. Ja pēc pirmā vai otrā testa nav atbilstības kādam no piemērojamās A6/2. tabulas kritērijiem, pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes atļauju vērtības var atkārtoti paziņot kā augstākas vērtības attiecībā uz emisijām vai patēriņu vai kā zemākas vērtības attiecībā uz pilnuzlādes nobraukumiem, lai samazinātu tipa apstiprinājumam vajadzīgo testu skaitu. 1.2.3.8. Apstiprinājuma vērtības dCO21, dCO22 un dCO23 noteikšana 1.2.3.8.1. Papildus 1.2.3.8.2. punkta prasībai saistībā ar kritērijiem attiecībā uz vairākiem A6/2. tabulas testiem izmanto šādas dCO21, dCO22 un dCO23 vērtības: dCO21 = 0,990 dCO22 = 0,995 dCO23 = 1,000 1.2.3.8.2. Ja akumulēto enerģiju patērējošs 1. tipa tests attiecībā uz OVC-HEV sastāv no diviem vai vairākiem piemērojamiem WLTP testa cikliem un dCO2x vērtība ir mazāka par 1,0, tad dCO2x vērtību aizstāj ar 1. 1.2.3.9. Ja testa rezultātu vai vidējos testa rezultātus pieņēma un apstiprināja kā tipa apstiprinājuma vērtību, šo rezultātu turpmākos aprēķinos sauc par “paziņoto vērtību”. A6/1. tabula Ražotāja paziņotajām vērtībām piemērojamiem noteikumi (kopējās cikla vērības) (1) Transportlīdzekļa tips MCO2 (2) (g/km) FC (kg/100 km) Elektroenerģijas patēriņš (3) (Wh/km) Kopējais pilnuzlādes nobraukums / Tīrais pilnuzlādes nobraukums (3) (km) Transportlīdzekļi, ko testē saskaņā ar 6. papildpielikumu (pilnībā ICE) MCO2 7. papildpielikuma 3. punkts — — — NOVC-FCHV — FCCS 4.2.1.2.1. punkts 8. papildpielikums — — NOVC-HEV MCO2,CS 4.1.1. punkts 8. papildpielikums — — — OVC-HEV CD MCO2,CD 4.1.2. punkts 8. papildpielikums — ECAC,CD 4.3.1. punkts 8. papildpielikums AER 4.4.1.1. punkts 8. papildpielikums CS MCO2,CS 4.1.1. punkts 8. papildpielikums — — — PEV — — ECWLTC 8. papildpielikuma 4.3.4.2. punkts PERWLTC 8. papildpielikuma 4.4.2. punkts A6/1. attēls Plūsmkarte, kas attēlo 1. tipa testu skaita noteikšanas procedūru Noraidīts Ir atbilstība visiem kritērijiem A6/2. tabulas rindā “Otrais tests” Ir atbilstība visiem kritērijiem A6/2. tabulas rindā “Pirmais tests”. Jebkura kritērija emisijas > robežvērtība Nē Nē Nē Nē Nē Jā Jā Jā Jā Jā Paziņotā vērtība vai trīs pieņemto vērtību vidējā vērtība atkarībā no lēmuma rezultāta par katru vērtību Visas paziņotās vērtības un pieņemtās emisijas Jebkura kritērija emisijas > robežvērtība Trešais tests Jebkura kritērija emisijas > robežvērtība Otrais tests Pirmais tests A6/2. tabula Testu skaita kritēriji Pilnībā ICE transportlīdzekļu, NOVC-HEV un OVC-HEV uzlādi noturošam 1. tipa testam. Tests Vērtējuma parametrs Kritērija emisija MCO2 1. rinda Pirmais tests Pirmā testa rezultāti ≤ Noregulējuma robežvērtība × 0,9 ≤ Paziņotā vērtība × dCO21 2. rinda Otrais tests Pirmā un otrā testa vidējais aritmētiskais rezultāts ≤ Noregulējuma robežvērtība × 1,0 (4) ≤ Paziņotā vērtība × dCO22 3. rinda Trešais tests Visu trīs testu vidējais aritmētiskais rezultāts ≤ Noregulējuma robežvērtība × 1,0 (4) ≤ Paziņotā vērtība × dCO23

OVC-HEV akumulēto enerģiju patērējošam 1. tipa testam. Tests Vērtējuma parametrs Kritērija emisijas MCO2,CD AER 1. rinda Pirmais tests Pirmā testa rezultāti ≤ Noregulējuma robežvērtība × 0,9 (5) ≤ Paziņotā vērtība × dCO21 ≥ Paziņotā vērtība × 1,0 2. rinda Otrais tests Pirmā un otrā testa vidējais aritmētiskais rezultāts ≤ Noregulējuma robežvērtība × 1,0 (6) ≤ Paziņotā vērtība × dCO22 ≥ Paziņotā vērtība × 1,0 3. rinda Trešais tests Visu trīs testu vidējais aritmētiskais rezultāts ≤ Noregulējuma robežvērtība × 1,0 (6) ≤ Paziņotā vērtība × dCO23 ≥ Paziņotā vērtība × 1,0

PEV Tests Vērtējuma parametrs Elektroenerģijas patēriņš MOL 1. rinda Pirmais tests Pirmā testa rezultāti ≤ Paziņotā vērtība × 1 ≥ Paziņotā vērtība × 1 2. rinda Otrais tests Pirmā un otrā testa vidējais aritmētiskais rezultāts ≤ Paziņotā vērtība × 1 ≥ Paziņotā vērtība × 1 3. rinda Trešais tests Visu trīs testu vidējais aritmētiskais rezultāts ≤ Paziņotā vērtība × 1 ≥ Paziņotā vērtība × 1

NOVC-FCHV Tests Vērtējuma parametrs FCCS 1. rinda Pirmais tests Pirmā testa rezultāti ≤ Paziņotā vērtība × 1 2. rinda Otrais tests Pirmā un otrā testa vidējais aritmētiskais rezultāts ≤ Paziņotā vērtība × 1 3. rinda Trešais tests Visu trīs testu vidējais aritmētiskais rezultāts ≤ Paziņotā vērtība × 1 1.2.4. Konkrētu posmu vērtību noteikšana 1.2.4.1. CO2 vērtības konkrētā posmā 1.2.4.1.1. Kad ir pieņemta CO2 emisijas masas kopējā cikla paziņotā vērtība, testa rezultātu konkrētu posmu vidējās aritmētiskās vērtības (g/km) reizina ar korekcijas koeficientu CO2_AF, lai kompensētu paziņotās vērtības un testa rezultātu starpību. Šī koriģētā vērtība ir CO2 tipa apstiprinājuma vērtība. kur: kur: ir CO2 emisiju masas vidējais aritmētiskais rezultāts L posma testa rezultātam(-iem), g/km; ir CO2 emisiju masas vidējais aritmētiskais rezultāts M posma testa rezultātam(-iem), g/km; ir CO2 emisiju masas vidējais aritmētiskais rezultāts H posma testa rezultātam(-iem), g/km; ir CO2 emisiju masas vidējais aritmētiskais rezultāts exH posma testa rezultātam(-iem), g/km; DL ir L posma teorētiskais attālums, km; DM ir M posma teorētiskais attālums, km; DH ir H posma teorētiskais attālums, km; DexH ir exH posma teorētiskais attālums, km. 1.2.4.1.2. Ja CO2 emisijas masas kopējā cikla paziņotā vērtība netiek pieņemta, tipa apstiprinājuma konkrēta posma vērtību CO2 emisijas masai aprēķina kā attiecīgā posma visu testu vidējo aritmētisko rezultātu. 1.2.4.2. Degvielas patēriņa vērtības konkrētā posmā Degvielas patēriņa vērtību aprēķina ar konkrēta posma CO2 emisijas masu, izmantojot vienādojumus šā papildpielikuma 1.2.4.1. punktā un vidējās aritmētiskās emisijas. 1.2.4.3. Elektroenerģijas patēriņa vērtības konkrētā posmā, PER un AER. Elektroenerģijas patēriņu konkrētā posmā un konkrētu posmu elektriskos pilnuzlādes nobraukumus aprēķina ar testa rezultāta(-u) konkrēta posma vidējām aritmētiskajām vērtībām, nepiemērojot korekcijas koeficientu. 2. 1. tipa testa apstākļi 2.1. Pārskats 2.1.1. 1. tipa tests sastāv no noteiktās secības, kādā notiek dinamometra sagatavošana, degvielas uzpilde, izgarojumu uztveršana un ekspluatācijas apstākļi. 2.1.2. 1. tipa tests ietver transportlīdzekļa darbināšanu dinamometriskajā stendā interpolācijas saimei piemērojamā WLTC ietvaros. Nepārtraukti vāc proporcionālu daudzumu atšķaidītu atgāzu emisiju, ko pēc tam analizē ar konstanta tilpuma paraugu ņēmēju. 2.1.3. Fona koncentrācijas mēra visiem savienojumiem, kam veic atšķaidīto emisiju masas mērījumus. Attiecībā uz atgāzu emisiju testēšanu šim nolūkam ir nepieciešama atšķaidīšanas gaisa paraugu ņemšana un analīze. 2.1.3.1. Cieto daļiņu fona mērīšana 2.1.3.1.1. Ja ražotājs pieprasa no emisiju mērījumiem atņemt vai nu atšķaidīšanas gaisa, vai atšķaidīšanas tuneļa fona cietdaļiņu masu, šos fona līmeņus nosaka saskaņā ar šā papildpielikuma 2.1.3.1.1.1.–2.1.3.1.1.3. punktā uzskaitītajām procedūrām. 2.1.3.1.1.1. Maksimālā pieļaujamā fona korekcija ir masa uz filtra, kas vienāda ar 1 mg/km pie testa plūsmas ātruma. 2.1.3.1.1.2. Ja fons šo līmeni pārsniedz, atņem konstantu skaitli 1 mg/km. 2.1.3.1.1.3. Ja pēc fona devuma atskaitīšanas iegūst negatīvu rezultātu, uzskata, ka fona līmenis ir nulle. 2.1.3.1.2. Atšķaidīšanas gaisa fona cietdaļiņu masas līmeni nosaka, laižot filtrētu atšķaidīšanas gaisu cauri cietdaļiņu fona filtram. To ņem no vietas, kas lejupējā virzienā ir tūlīt aiz atšķaidīšanas gaisa filtriem. Fona līmeņus, ko izsaka μg/m3, nosaka kā vismaz 14 mērījumu (veicot vismaz vienu mērījumu nedēļā) mainīgo vidējo aritmētisko rezultātu. 2.1.3.1.3. Atšķaidīšanas tuneļa fona cietdaļiņu masas līmeni nosaka, laižot filtrētu atšķaidīšanas gaisu cauri cietdaļiņu fona filtram. To ņem no tās pašas vietas, kur ņem cietdaļiņu paraugu. Ja testam izmanto sekundāro atšķaidīšanu, fona mērījuma veikšanai ir jābūt aktivizētai sekundārās atšķaidīšanas sistēmai. Vienu mērījumu var veikt testa dienā, proti, vai nu pirms, vai pēc testa. 2.1.3.2. Fona daļiņu skaita noteikšana 2.1.3.2.1. Ja ražotājs pieprasa fona korekciju, šos fona līmeņus nosaka saskaņā ar turpmāk aprakstīto. 2.1.3.2.1.1. Fona vērtību var vai nu aprēķināt, vai izmērīt. Maksimālā pieļaujamā fona korekcija ir saistīta ar daļiņu skaita mērīšanas sistēmas maksimālo pieļaujamo noplūdes ātrumu (0,5 daļiņas uz cm3), kas iegūts no daļiņu koncentrācijas samazināšanas koeficienta, PCRF, un CVS plūsmas ātruma, kuru izmanto faktiskajā testā. 2.1.3.2.1.2. Vai nu apstiprinātāja iestāde, vai ražotājs var pieprasīt, lai aprēķināto vērtību vietā izmanto faktiskos fona mērījumus. 2.1.3.2.1.3. Ja pēc fona devuma atskaitīšanas iegūst negatīvu rezultātu, uzskata, ka PN rezultāts ir nulle. 2.1.3.2.2. Atšķaidīšanas gaisa fona daļiņu skaita līmeni nosaka, ņemot filtrēta atšķaidīšanas gaisa paraugus. To ņem no vietas, kas PN mērīšanas sistēmā atrodas lejupējā virzienā tūlīt aiz atšķaidīšanas gaisa filtriem. Fona līmeņus, ko izsaka daļiņās uz cm3, nosaka kā vismaz 14 mērījumu (veicot vismaz vienu mērījumu nedēļā) mainīgo vidējo aritmētisko rezultātu. 2.1.3.2.3. Atšķaidīšanas gaisa fona daļiņu skaita līmeni nosaka, ņemot filtrēta atšķaidīšanas gaisa paraugus. To ņem no tās pašas vietas, kur ņem PN paraugu. Ja testam izmanto sekundāro atšķaidīšanu, fona mērījuma veikšanai ir jābūt aktivizētai sekundārās atšķaidīšanas sistēmai. Vienu mērījumu var veikt testa dienā, proti, vai nu pirms, vai pēc testa, ar faktisko PCRF un CVS plūsmas ātrumu, kuru izmanto testā. 2.2. Testa telpas vispārējais aprīkojums 2.2.1. Mērāmie parametri 2.2.1.1. Ar precizitāti ± 1,5 °C mēra šādas temperatūras: a) apkārtējā gaisa temperatūru testa telpā; b) atšķaidīšanas sistēmas un paraugu ņemšanas sistēmas temperatūru, kā noteikts attiecībā uz emisijas mērīšanas sistēmām, kuras definētas 5. papildpielikumā. 2.2.1.2. Atmosfēras spiedienam jābūt izmērāmam ar precīzumspēju ±0,1 kPa apmērā. 2.2.1.3. Īpatnējam mitrumam H jābūt izmērāmam ar precīzumspēju ± 1 g H2O/kg sausa gaisa. 2.2.2. Testa telpa un izgarojumu uztveršanas zona 2.2.2.1. Testa telpa 2.2.2.1.1. Testa telpā jābūt 23 °C temperatūrai. Faktiskās vērtības pielaide ir ± 5 °C. Gaisa temperatūru un mitrumu mēra pie testa telpas dzesēšanas ventilatora atveres vismaz 0,1 Hz frekvencē. Saistībā ar temperatūru testa sākumā skatīt šā papildpielikuma 2.8.1. punktu. 2.2.2.1.2. Vai nu testa telpas gaisa, vai motora ieplūdes gaisa īpatnējam mitrumam H ir jābūt tādam, lai: 5,5 ≤ H ≤ 12,2 (g H2O/kg sausa gaisa) 2.2.2.1.3. Mitrumu nepārtraukti mēra vismaz 0,1 Hz frekvencē. 2.2.2.2. Izgarojumu uztveršanas zona Izgarojumu uztveršanas zonā iestata 23 °C temperatūru. Faktiskās vērtības pielaidei jābūt ± 3 °C robežās 5 minūšu ilgas braukšanas vidējā aritmētiskajā laikposmā. Temperatūra nedrīkst sistemātiski novirzīties no iestatītās temperatūras. Temperatūru nepārtraukti mēra vismaz 0,033 Hz frekvencē (ik pēc 30 s). 2.3. Testa transportlīdzeklis 2.3.1. Vispārīgi Visām testa transportlīdzekļa sastāvdaļām ir jāatbilst ražojumu sērijai vai, ja transportlīdzeklis atšķiras no ražojumu sērijas, visos attiecīgajos testa ziņojumos jāietver pilns apraksts. Atlasot testa transportlīdzekli, ražotājs un apstiprinātāja iestāde vienojas, kurš transportlīdzekļa modelis pārstāv interpolācijas saimi. Emisiju mērījumiem piemēro ceļa slodzi, kas noteikta ar testa transportlīdzekli H. Ceļas slodzes matricas saimes gadījumā, lai izmērītu emisijas, izmanto ceļa slodzi, kas aprēķināta transportlīdzeklim HM saskaņā ar 4. papildpielikuma 5.1. punktu. Ja pēc ražotāja pieprasījuma izmanto interpolācijas metodi (skatīt 7. papildpielikuma 3.2.3.2. punktu), papildus veic emisiju mērījumu, izmantojot ceļa slodzi, kas noteikta ar testa transportlīdzekli L. Testi ar transportlīdzekļiem H un L ir jāveic ar vienu un to pašu testa transportlīdzekli un jāpārbauda ar interpolācijas saimes īsāko n/v attiecību (ar ±1,5 % pielaidi). Ceļas slodzes matricas saimes gadījumā attiecībā uz emisijām veic papildu mērījumu, izmantojot ceļa slodzi, kas aprēķināta transportlīdzeklim LM saskaņā ar 4. papildpielikuma 5.1. punktu. Ceļa slodzes koeficientus un testa transportlīdzekļu L un H testa masas var ņemt no dažādām ceļa slodzes saimēm, ja ceļu slodzes saimju atšķirības rodas 4. papildpielikuma 6.8. punkta piemērošanas rezultātā un tiek nodrošināta šā papildpielikuma 2.3.2. punkta prasību izpilde. 2.3.2. CO2 interpolācijas diapazons 2.3.2.1. Interpolācijas metodi izmanto tikai tad, ja: a) testa transportlīdzekļu L un H CO2 atšķirības piemērojamajā ciklā, kas rodas, piemērojot 7. papildpielikuma A7/1. tabulas 9. posmu, ir vismaz 5 g/km un nepārsniedz 2.3.2.2. noteikto maksimālo vērtību; b) visām piemērojamajām posma vērtībām CO2 vērtības, kas rodas, piemērojot 7. papildpielikuma A7/1. tabulas 9. posmu, transportlīdzeklim H ir lielākas nekā transportlīdzeklim L. Ja šīs prasības netiek izpildītas, testu var uzskatīt par neizietu un atkārtot, vienojoties ar apstiprinātāju iestādi. 2.3.2.2. L un H testa transportlīdzekļu maksimālā CO2 delta, kas pieļaujama, piemērojot 7. papildpielikuma A7/1. tabulas 9. posmu, ir 20 % pluss 5 g/km CO2 emisiju no transportlīdzekļa H, bet vismaz 15 g/km un nepārsniedzot 30 g/km. Šis ierobežojums neattiecas, piemērojot ceļa slodzes matricas saimi. 2.3.2.3. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes atļauju interpolācijas līniju var ekstrapolēt līdz ne vairāk kā 3 g/km virs transportlīdzekļa H CO2 emisijām un/vai zem transportlīdzekļa L CO2 emisijām. Šis paplašinājums ir piemērojams tikai 2.3.2.2. punktā noteiktā interpolācijas diapazona absolūtajās robežās. Piemērojot ceļa slodzes matricas saimi, ekstrapolācija nav atļauta. Ja divas vai vairākas interpolācijas saimes ir identiskas attiecībā uz šā pielikuma 5.6. punkta prasībām, bet atšķiras ar to, ka to kopējais CO2 diapazons varētu būt augstāks nekā 2.3.2.2. punktā norādītā maksimālā delta, tad visiem atsevišķiem transportlīdzekļiem, kuriem ir identiska specifikācija (piemēram, marka, modelis, neobligātais aprīkojums) ir jāpieder tikai vienai no interpolācijas saimēm. 2.3.3. Iebraukums Testa transportlīdzekli piegādā labā tehniskā stāvoklī. Tas ir iebraukts un pirms testa nobraucis 3 000–15 000 km. Motoru, transmisiju un transportlīdzekli iebrauc saskaņā ar ražotāja ieteikumiem. 2.4. Iestatījumi 2.4.1. Dinamometra iestatīšanu un verifikāciju veic saskaņā ar 4. papildpielikumu. 2.4.2. Dinamometra darbība 2.4.2.1. Dinamometra darbības laikā palīgierīces izslēdz vai deaktivē, ja vien tiesību aktos nav prasīta to darbināšana. 2.4.2.2. Transportlīdzekļa dinamometra darbības režīmu (ja tāds ir) aktivizē saskaņā ar ražotāja norādījumiem (piemēram, izmantojot transportlīdzekļa stūres pogas konkrētā secībā, izmantojot ražotāja noteiktu īpašu secību, izmantojot ražotāja darbnīcas testa ierīci, noņemot drošinātāju). Ražotājs apstiprinātājai iestādei iesniedz sarakstu ar deaktivētajām ierīcēm un pamato deaktivēšanas nepieciešamību. Dinamometra darbības režīms ir jāapstiprina apstiprinātājai iestādei, un tā izmantošana ir jānorāda visos attiecīgajos testa ziņojumos. 2.4.2.3. Transportlīdzekļa dinamometra darbības režīms nedrīkst aktivizēt, modulēt, aizkavēt un deaktivēt nevienas tādas daļas darbību, kas testa apstākļos ietekmē emisijas un degvielas patēriņu. Visas daļas, kas ietekmē darbību dinamometriskajā stendā, iestata tā, lai nodrošinātu pienācīgu darbību. 2.4.2.4. Dinamometra tipa iedalīšana testa transportlīdzeklim 2.4.2.4.1. Ja testa transportlīdzeklim ir divas dzenošās asis un WLTP apstākļos tas daļēji vai pastāvīgi tiek darbināts ar divām dzenošajām asīm vai arī piemērojamā cikla laikā notiek enerģijas rekuperācija, transportlīdzekli testē ar dinamometru 4WD darbības režīmā, ievērojot 5. papildpielikuma 2.2. un 2.3. punktā noteiktās specifikācijas. 2.4.2.4.2. Ja testa transportlīdzekli testē tikai ar vienu dzenošo asi, testēšanu veic ar dinamometru 2WD darbības režīmā, ievērojot 5. papildpielikuma 2.2. punktā noteiktās specifikācijas. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes apstiprinājumu transportlīdzekli, kuram ir viena dzenošā ass, var testēt ar 4WD dinamometru 4WD darbības režīmā. 2.4.2.4.3. Ja testa transportlīdzekli darbina ar divām dzenošām asīm, kuras tiek darbinātas noteiktos transportlīdzekļa vadītāja izraudzītos režīmos, kuri nav paredzēti parastiem ikdienas darbības apstākļiem, bet tikai ierobežotiem mērķiem, piemēram, “kalnu režīmā” vai “apkopes režīmā”, vai ja divu dzenošo asu režīmu ieslēdz tikai bezceļa apstākļos, transportlīdzekli testē ar dinamometru 2WD režīmā, ievērojot 5. papildpielikuma 2.2. punktā noteiktās specifikācijas. 2.4.2.4.4. Ja transportlīdzekli testē ar 4WD dinamometru 2WD režīmā, nedzenošās ass riteņi testa laikā var griezties, ar nosacījumu, ka šāda veida darbību nodrošina transportlīdzekļa dinamometra darbības režīms un transportlīdzekļa brīvskrējiena režīms. A6/1.a attēls 2WD un 4WD dinamometra iespējamās testa konfigurācijas 2.4.2.5. Dinamometra 2WD darbības režīmā un dinamometra 4WD darbības režīmā ekvivalences apliecināšana 2.4.2.5.1. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes apstiprinājumu transportlīdzekli, kas ir jātestē dinamometra 4WD režīmā, var testēt arī dinamometra 2WD režīmā, ja tiek izpildīti šādi nosacījumi: a) testa transportlīdzeklis ir pārveidots tā, ka tam ir tikai viena dzenošā ass; b) ražotājs apstiprinātājai iestādei iesniedz apliecinājumus, ka pārveidotā transportlīdzekļa CO2 emisijas, degvielas patēriņš un/vai elektroenerģijas patēriņš atbilst vai pārsniedz vērtības, ko uzrāda nepārveidots transportlīdzeklis, kuru testē uz 4WD dinamometra. c) nodrošināta droša ekspluatācija testa laikā (piemēram, noņemts drošinātājs vai noņemta piedziņas vārpsta) un ir sniegti norādījumi par dinamometra darbības režīmu; d) pārveidošanu veic tikai transportlīdzeklim, ko testē dinamometriskajā stendā; ceļa slodzes noteikšanas procedūru veic nepārveidotam testa transportlīdzeklim. 2.4.2.5.2. Ekvivalences apliecināšana ir veicama visiem transportlīdzekļiem, kas iekļauti vienā ceļa slodzes saimē. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes apstiprinājumu ekvivalences apliecināšanu paplašina uz citām ceļa slodzes saimēm, ja gūts pierādījums, ka par testa transportlīdzekli tika izraudzīts transportlīdzeklis no sliktākā scenārija ceļa slodzes saimes. 2.4.2.6. Visos attiecīgajos testa ziņojumos norāda, vai transportlīdzeklis tika testēts ar 2WD dinamometru vai ar 4WD dinamometru, un vai tas testēts ar dinamometru 2WD vai 4WD režīmā. Ja transportlīdzeklis testēts ar 4WD dinamometru 2WD režīmā, norāda arī to, vai nedzenošās ass riteņi griezās vai negriezās. 2.4.3. Transportlīdzekļa izplūdes sistēmai nedrīkst būt nekādas noplūdes, kas, visticamāk, samazinātu savāktās gāzes daudzumu. 2.4.4. Spēka pārvada un transportlīdzekļa vadības iestatījumiem jābūt saskaņā ar ražotāja norādījumiem sērijas ražojumiem. 2.4.5. Riepas ir tāda tipa riepas, ko transportlīdzekļa ražotājs norādījis kā oriģinālo aprīkojumu. Riepu spiedienu var paaugstināt par ne vairāk kā 50 % virs 4. papildpielikuma 4.2.2.3. punktā noteiktā spiediena. Dinamometra iestatījumiem un visiem sekojošajiem testiem izmanto to pašu riepu spiedienu. Izmantoto riepu spiedienu norāda visos attiecīgajos testa ziņojumos. 2.4.6. Standartdegviela Testiem izmanto atbilstīgās standartdegvielas, kas noteiktas IX pielikumā. 2.4.7. Testa transportlīdzekļa sagatavošana 2.4.7.1. Transportlīdzeklim testa laikā ir jāatrodas aptuveni horizontāli, lai izvairītos no degvielas anomāla sadalījuma. 2.4.7.2. Ja vajadzīgs, ražotājs nodrošina papildu piederumus un adapterus, kas vajadzīgi, lai būtu iespējama degvielas notecināšana viszemākajā iespējamajā punktā no transportlīdzeklī uzstādītās(-ajām) tvertnes(-ēm) un lai tiktu nodrošināta atgāzu paraugu vākšana. 2.4.7.3. PM paraugu ņemšanai testā, kad reģenerējošā ierīce ir stabilā pilnā stāvoklī (t. i., transportlīdzeklim nenotiek reģenerācija), ieteicams, lai transportlīdzeklis būtu nobraucis > 1/3 no attāluma starp plānotajām reģenerācijām vai lai periodiski reģenerējošajai ierīcei būtu veikta līdzvērtīga uzpilde ārpus transportlīdzekļa. 2.5. Iepriekšējas testēšanas cikli Ja to pieprasa ražotājs, nolūkā izsekot ātruma līknei noteiktajās robežās var īstenot iepriekšējas testēšanas ciklus. 2.6. Testa transportlīdzekļa iepriekšēja sagatavošana 2.6.1. Transportlīdzekļa sagatavošana 2.6.1.1. Degvielas tvertnes uzpilde Degvielas tvertni (vai tvertnes) piepilda ar noteikto testa degvielu. Ja degvielas tvertnē (vai tvertnēs) esošā degviela neatbilst šā papildpielikuma 2.4.6. punktā minētajām prasībām, to pirms degvielas uzpildes notecina. Iztvaikošanas emisiju kontroles sistēmu nedrīkst pārmērīgi izpūst vai noslogot. 2.6.1.2. REESS uzlāde Pirms iepriekšējas sagatavošanas testa cikla pilnībā uzlādē REESS. Pēc ražotāja pieprasījuma uzlādi var neveikt pirms iepriekšējas sagatavošanas. Pirms oficiālās testēšanas REESS nedrīkst uzlādēt atkārtoti. 2.6.1.3. Riepu spiediens Dzenošo riteņu riepu spiedienam ir jābūt saskaņā ar šā papildpielikuma 2.4.5. punktu. 2.6.1.4. Ar gāzveida degvielu darbināmie transportlīdzekļi Starp pirmās gāzveida standartdegvielas un otrās gāzveida standartdegvielas testiem transportlīdzekļus, kam ir dzirksteļaizdedzes motors un ko darbina ar LPG vai NG/biometānu vai kas aprīkoti tā, lai tos varētu darbināt vai nu ar benzīnu, vai LPG, vai arī NG/biometānu, pirms otrās gāzveida standartdegvielas testa vēlreiz iepriekšēji sagatavo. 2.6.2. Testa telpa 2.6.2.1. Temperatūra Iepriekšējas sagatavošanas laikā testa telpas temperatūrai jābūt tādai pašai, kāda noteikta 1. tipa testam (šā papildpielikuma 2.2.2.1.\1. punkts). 2.6.2.2. Fona mērīšana Testēšanas iekārtā, kur zema cietdaļiņu emisiju līmeņa transportlīdzekļa testa rezultāti var tikt piesārņoti ar atliekām no iepriekšējā testa, kas veikts transportlīdzeklim ar augstu cietdaļiņu emisiju līmeni, paraugu ņemšanas aprīkojuma iepriekšējas sagatavošanas nolūkos ieteicams, ar zema cietdaļiņu emisiju līmeņa transportlīdzekli veikt 20 minūšu vienmērīgas braukšanas ciklu ar ātrumu 120 km/h. Lai iepriekšēji sagatavotu iekārtas, ir pieļaujama ilgāka braukšana un/vai braukšana lielākā ātrumā, ja tas ir vajadzīgs. Attiecīgā gadījumā atšķaidīšanas tuneļa fona mērījumus veic pēc tuneļa iepriekšējas sagatavošanas un pirms nākamā transportlīdzekļa testa. 2.6.3. Procedūra 2.6.3.1. Testa transportlīdzekli uzbrauc vai uzstumj uz dinamometra un darbina ar piemērojamiem WLTC. Transportlīdzeklim nav jābūt aukstam, un to var izmantot, lai iestatītu dinamometra slodzi. 2.6.3.2. Dinamometra slodzi iestata saskaņā ar 4. papildpielikuma 7. un 8. punktu. Ja testēšanai izmanto dinamometru 2WD darbības režīmā, ceļa slodzes iestatījumus veic dinamometram 2WD režīmā, bet ja testēšanu veic ar dinamometru 4WD darbības režīmā, ceļa slodzes iestatījumus veic dinamometram 4WD režīmā. 2.6.4. Transportlīdzekļa darbināšana 2.6.4.1. Spēka pārvada iedarbināšanas procedūras uzsāk ar šim nolūkam paredzētām ierīcēm saskaņā ar ražotāja norādēm. Ja vien nav noteikts citādi, testa laikā nav atļauts ieslēgt darbības režīmu, kuru neaktivizē pats transportlīdzeklis. 2.6.4.1.1. Ja spēka pārvada iedarbināšana ir nesekmīga, piemēram, motors neuzsāk darbību tā, kā paredzēts, vai transportlīdzeklis uzrāda palaišanas kļūdu, testu anulē, atkārto iepriekšējas sagatavošanas testus un veic jaunu braukšanas testu. 2.6.4.1.2. Ja izmanto LPG vai NG/biometānu, ir pieļaujams, ka motors tiek iedarbināts ar benzīnu un tad pārslēgts uz LPG vai NG/biometānu pēc iepriekš noteikta laika posma, kuru vadītājs nevar mainīt. Šis laika posms nedrīkst pārsniegt 60 sekundes. Darbinot transportlīdzekli gāzes režīmā, atļauts izmantot arī tikai benzīnu vai to vienlaikus ar gāzi, ar nosacījumu, ka gāzes enerģijas patēriņš ir vismaz 80 % no kopējās patērētās enerģijas 1. tipa testa laikā. Šo procentuālo daudzumu aprēķina saskaņā ar šā papildpielikuma 3. papildinājumā sniegto metodi. 2.6.4.2. Cikls sākas ar spēka pārvada iedarbināšanas procedūras sākumu. 2.6.4.3. Iepriekšējas sagatavošanas nolūkā izbrauc piemērojamo WLTC. Pēc ražotāja vai apstiprinātājas iestādes pieprasījuma var veikt papildu WLTC, lai nostabilizētu transportlīdzekli un tā vadības sistēmas. Šādas papildu iepriekšējas sagatavošanas ilgums ir jāreģistrē visos attiecīgajos testa ziņojumos. 2.6.4.4. Paātrinājumi Transportlīdzeklim nodrošina atbilstīgu akseleratora vadības ierīces darbību, kas vajadzīga, lai precīzi izsekotu ātruma līknei. Transportlīdzekli brauc vienmērīgi, ievērojot reprezentatīvus pārnesumu ātrumus un procedūras. Manuālu transmisiju gadījumā pārnesumu pārslēgšanas laikā akseleratora vadības ierīci atlaiž un pārslēgšanu veic pēc iespējas ātrāk. Ja transportlīdzeklis nespēj izsekot ātruma līknei, to darbina ar maksimālo pieejamo jaudu, līdz transportlīdzekļa ātrums atkal sasniedz attiecīgo mērķa ātrumu. 2.6.4.5. Palēninājums Cikla palēninājumu laikā vadītājs deaktivē akseleratora vadības ierīci, bet manuāli nenospiež sajūgu ātrāk kā 2. papildpielikuma 4. punkta d), e) vai f) apakšpunktā noteiktajā brīdī. Ja transportlīdzekļa ātrums samazinās ātrāk, nekā noteikts ātruma līknē, iedarbina akseleratora vadības ierīci, lai transportlīdzeklis precīzi izsekotu ātruma līknei. Ja transportlīdzekļa ātrums samazinās pārāk lēni, lai nodrošinātu paredzēto palēninājumu, iedarbina bremzes, lai būtu iespējams precīzi izsekot ātruma līknei. 2.6.4.6. Bremzēšana Stacionāru/brīvgaitas posmu laikā ar atbilstīgu spēku iedarbina transportlīdzekļa bremzes, lai nepieļautu dzenošo riteņu griešanos. 2.6.5. Transmisijas lietošana 2.6.5.1. Manuālā transmisija 2.6.5.1.1. Ievēro 2. papildpielikumā izklāstītos pārnesumu pārslēgšanas norādījumus. Transportlīdzekļus, ko testē saskaņā ar 8. papildpielikumu, brauc atbilstīgi minētā papildpielikuma 1.5. punktam. 2.6.5.1.2. Pārnesumus sāk un pabeidz mainīt ± 1,0 sekundes robežās no noteiktā pārnesumu pārslēgšanas punkta. 2.6.5.1.3. Sajūgu nospiež ± 1,0 sekundes robežās no noteiktā sajūga darbināšanas punkta. 2.6.5.2. Automātiskā transmisija 2.6.5.2.1. Pēc pārslēga sākotnējās iedarbināšanas to testa laikā vairs neizmanto. Sākotnējo iedarbināšanu veic 1 sekundi pirms pirmā paātrinājuma sākšanas. 2.6.5.2.2. Transportlīdzekļus, kuriem ir automātiskā transmisija ar manuālo režīmu, netestē manuālā režīmā. 2.6.6. Režīmi, ko var izvēlēties vadītājs 2.6.6.1. Transportlīdzekļus, kas aprīkoti ar dominējošā režīma iestatījumiem, testē šajā dominējošajā režīmā. Pēc ražotāja pieprasījuma transportlīdzekli var testēt arī vadītāja izvēlētajā režīmā, piemērojot sliktāko CO2 emisiju scenāriju. 2.6.6.2. Ražotājs apstiprinātājai iestādei iesniedz pierādījumus par to, ka pastāv režīms, ko var izvēlēties vadītājs, kas atbilst šā pielikuma 3.5.9. punkta prasībām. Saņemot apstiprinātājas iestādes atļauju, dominējošo režīmu var izmantot kā vienīgo režīmu, ko var izvēlēties vadītājs attiecīgajai sistēmai vai ierīcei, lai noteiktu kritērija emisijas, CO2 emisijas un degvielas patēriņu. 2.6.6.3. Ja transportlīdzeklim nav dominējošā režīma vai ja apstiprinātāja iestāde nav atzinusi pieprasīto režīmu par dominējošo režīmu, transportlīdzekli testē labākajā režīmā un sliktākajā režīmā, lai noteiktu kritērija emisijas, CO2 emisijas un degvielas patēriņu. Labāko un sliktāko režīmu nosaka saskaņā ar pierādījumiem, kuri iesniegti par CO2 emisijām un degvielas patēriņu visos režīmos. CO2 emisijas un degvielas patēriņš ir abos režīmos veiktu testu vidējais aritmētiskais rezultāts. Abos režīmos veikto testu rezultātus pieraksta. Pēc ražotāja pieprasījuma transportlīdzekli var testēt arī vadītāja izvēlētajā režīmā, piemērojot sliktāko CO2 emisiju scenāriju. 2.6.6.4. Pamatojoties uz ražotāja iesniegtiem tehniskiem pierādījumiem un apstiprinātājas iestādes atļauju, neņem vērā konkrētus režīmus, ko var izvēlēties vadītājs un kas paredzēti ļoti ierobežotiem nolūkiem (piemēram, apkopes režīms, lēngaitas režīms). Izvērtē visus pārējos vadītāja izvēlētos režīmus, ko izmanto braukšanai uz priekšu, un visos šajos režīmos izpilda emisiju robežvērtību kritērijus. 2.6.6.5. Šā papildpielikuma 2.6.6.1.–2.6.6.4. punktu piemēro visām transportlīdzekļu sistēmām, kurām ir režīmi, ko var izvēlēties vadītājs, tostarp ne tikai ar transmisiju saistītām sistēmām. 2.6.7. 1. tipa testa anulēšana un cikla pabeigšana Ja motors negaidīti noslāpst, iepriekšēju sagatavošanu vai 1. tipa testu anulē. Pēc cikla pabeigšanas motoru izslēdz. Transportlīdzekli atkārtoti iedarbina tikai tad, kad sākas tests, kam transportlīdzeklis ir iepriekšēji sagatavots. 2.6.8. Nepieciešamie dati, kvalitātes kontrole 2.6.8.1. Ātruma mērījumi Iepriekšējas sagatavošanas laikā ātrumu mēra attiecībā pret faktisko laiku vai nosaka ar datu ieguves sistēmu vismaz 1 Hz frekvencē, lai varētu novērtēt faktisko braukšanas ātrumu. 2.6.8.2. Nobrauktais attālums Transportlīdzekļa faktisko nobraukto attālumu ietver visās attiecīgajās testa lapās katram WLTC posmam. 2.6.8.3. Ātruma līknes pielaides Transportlīdzekļus, kuri nevar sasniegt piemērojamā WLTC nepieciešamās paātrinājuma un maksimālās ātruma vērtības, darbina ar pilnībā aktivizētu akseleratora vadības ierīci, līdz tie vēlreiz sasniedz nepieciešamo ātruma līkni. Šajos apstākļos testu neanulē ātruma līknes pārkāpumu dēļ. Braukšanas cikla novirzes ietver visos attiecīgajos testa ziņojumos. 2.6.8.3.1. Starp transportlīdzekļa faktisko ātrumu un piemērojamo testa ciklu paredzēto ātrumu ir pieļaujamas turpmāk uzskaitītās pielaides. Pielaides nedrīkst parādīt vadītājam. a) Augšējā robeža: 2,0 km/h virs līknes augstākā punkta ± 1,0 sekundes robežās no konkrētā brīža; b) Apakšējā robeža: 2,0 km/h zem līknes zemākā punkta ± 1,0 sekundes robežās no konkrētā brīža. Skatīt A6/2. attēlu. Ātruma pielaides, kas pārsniedz norādītās, ir pieņemamas ar nosacījumu, ka pielaides nekad jebkurā vienā gadījumā netiek pārsniegtas ilgāk kā 1 sekundi. Testa cikla laikā drīkst būt ne vairāk kā desmit šādas novirzes. 2.6.8.3.2. IWR un RMSEE braukšanas līknes rādītājus aprēķina saskaņā ar 7. papildpielikuma 7. punktu. Ja IWR vai RMSEE ir ārpus attiecīgā derīguma diapazona, braukšanas testu uzskata par nederīgu. A6/2. attēls Ātruma līknes pielaides 2.7. Izgarošana 2.7.1. Pēc iepriekšējas sagatavošanas un pirms testēšanas testa transportlīdzekli tur vietā, kurā ir šā papildpielikuma 2.2.2.2. punktā noteiktie apkārtējās vides apstākļi. 2.7.2. Transportlīdzekli vismaz 6 stundas un ne ilgāk kā 36 stundas pakļauj izgarojumu uztveršanai ar atvērtu vai aizvērtu motora nodalījuma pārsegu. Ja konkrētam transportlīdzeklim piemērojamie īpašie noteikumi to neizslēdz, dzesēšanu nodrošina ar piespiedu atdzesēšanu līdz temperatūras iestatījuma punktam. Ja dzesēšanu paātrina ar ventilatoru palīdzību, ventilatorus izvieto tā, lai vienmērīgi tiktu panākta piedziņas mehānisma, motora un atgāzu pēcapstrādes sistēmas dzesēšana. 2.8. Emisiju un degvielas patēriņa tests (1. tipa tests) 2.8.1. Testa sākumā testa telpā temperatūrai ir jābūt 23 °C ± 3 °C. Motora eļļas un dzesēšanas šķidruma (ja tāds ir) temperatūrai jābūt ± 2 °C no iestatījuma temperatūras 23 °C. 2.8.2. Testa transportlīdzekli uzstumj uz dinamometra. 2.8.2.1. Transportlīdzekļa dzenošos riteņus novieto uz dinamometra, neiedarbinot motoru. 2.8.2.2. Dzenošo riteņu riepu spiedienu noregulē saskaņā ar šā papildpielikuma 2.4.5. punkta noteikumiem. 2.8.2.3. Motora nodalījumam jābūt aizvērtam. 2.8.2.4. Tieši pirms motora iedarbināšanas transportlīdzekļa izpūtējam(-iem) piestiprina izplūdes savienojuma cauruli. 2.8.3. Spēka pārvada iedarbināšanas un braukšana 2.8.3.1. Spēka pārvada iedarbināšanas procedūras uzsāk ar šim nolūkam paredzētām ierīcēm saskaņā ar ražotāja norādēm. 2.8.3.2. Transportlīdzekli piemērojamā WLTC (kā aprakstīts 1. papildpielikumā) brauc saskaņā ar šā papildpielikuma 2.6.4.–2.6.7. punktu. 2.8.4. RCB datus mēra katram WLTC posmam, kā noteikts šā papildpielikuma 2. papildinājumā. 2.8.5. Transportlīdzekļa faktisko ātrumu mēra 10 Hz frekvencē. Aprēķina un dokumentē 7. papildpielikuma 7. punktā aprakstītos braukšanas līknes rādītājus. 2.8.6. Ņemot vērā faktisko transportlīdzekļa ātrumu, kas ņemts ar 10 Hz mērījumu frekvenci, kā arī faktisko laiku, koriģē CO2 rezultātus attiecībā uz mērķa ātrumu un attālumu, kā noteikts 6.b papildpielikumā. 2.9. Gāzveida paraugu ņemšana Gāzveida paraugus apkopo maisos un savienojumus analizē testa vai testa posma beigās; savienojumus var arī nepārtraukti un integrēti analizēt cikla gaitā. 2.9.1. Pirms katra testa veic turpmāk aprakstītos pasākumus. 2.9.1.1. Attīrītos un izsūknētos paraugu maisus piestiprina pie atšķaidīto atgāzu un atšķaidīšanas gaisa paraugu vākšanas sistēmām. 2.9.1.2. Iedarbina mērinstrumentus saskaņā ar instrumentu ražotāja norādēm. 2.9.1.3. CVS siltummaini (ja tāds ir uzstādīts) uzsilda vai atdzesē līdz ekspluatācijas testa temperatūras pielaidei, kā noteikts 5. papildpielikuma 3.3.5.1. punktā. 2.9.1.4. Tādas sastāvdaļas kā caurulītes, filtrus, dzesētājus un sūkņus pēc vajadzības uzsilda vai atdzesē līdz sasniedz stabilizētu ekspluatācijas temperatūru. 2.9.1.5. CVS plūsmas ātrumus iestata saskaņā ar 5. papildpielikuma 3.3.4. punktu; paraugu plūsmas ātrumus iestata vajadzīgajā līmenī. 2.9.1.6. Visas elektroniskās integrēšanas ierīces iestata uz nulli. Tās var atkārtoti iestatīt uz nulli pirms katra cikla posma sākuma. 2.9.1.7. Visiem nepārtrauktajiem gāzes analizatoriem iestata atbilstīgos diapazonus. Testa laikā tos var pārslēgt tikai tad, ja pārslēgšanu veic, mainot kalibrētos iestatījumus, kam piemēro instrumenta digitālo izšķirtspēju. Testa laikā nedrīkst pārslēgt analizatora analogā darba pastiprinātāju iestatījumus. 2.9.1.8. Visus nepārtrauktos gāzes analizatorus iestata uz nulli un kalibrē, izmantojot gāzes, kas atbilst 5. papildpielikuma 6. punkta prasībām. 2.10. Paraugu ņemšana PM noteikšanai 2.10.1. Pirms katra testa veic šā papildpielikuma 2.10.1.1.–2.10.1.2.2. punktā aprakstītās darbības. 2.10.1.1. Filtra izvēle Visam piemērojamam WLTC izmanto vienu cietdaļiņu filtru bez rezerves filtra. Lai ņemtu vērā cikla reģionālās variācijas, var izmantot vienu filtru pirmajiem trīs posmiem un citu filtru ceturtajam posmam. 2.10.1.2. Filtra sagatavošana 2.10.1.2.1. Vismaz 1 stundu pirms testa filtru ievieto Petri traukā, kurš aizsargā pret putekļu piesārņojumu un kurā notiek gaisa apmaiņa, un to ievieto svēršanas kamerā (vai telpā) stabilizācijai. Stabilizācijas laikposma beigās filtru nosver un tā masu norāda visās attiecīgajās testa lapās. Līdz izmantošanai testā filtru uzglabā slēgtā Petri traukā vai hermetizētā filtra turētājā. Pēc filtra izņemšanas no svēršanas kameras (vai telpas) tas jāizmanto 8 stundu laikā. Filtru atkārtoti novieto stabilizēšanas telpā 1 stundas laikā pēc testa un pirms svēršanas vismaz 1 stundu apstrādā. 2.10.1.2.2. Cietdaļiņu filtru uzmanīgi uzstāda filtra turētājā. Filtru tur tikai ar pinceti vai knaiblēm. Neuzmanīgas lietošanas rezultātā masa tiks noteikta kļūdaini. Filtra turētāju uzstāda uz paraugu caurulītes, kurā nav plūsmas. 2.10.1.2.3. Ieteicams katra svēršanas posma sākumā 24 stundu laikā no paraugu svēršanas brīža pārbaudīt mikrosvarus, nosverot vienu atskaites priekšmetu ar aptuveno masu 100 mg. Šo priekšmetu nosver trīs reizes un vidējo aritmētisko rezultātu norāda visās attiecīgajās testa lapās. Ja svēršanas vidējais aritmētiskais rezultāts ir ±5 μg no iepriekšējā svēršanas posma rezultāta, svēršanas posma rezultātus un svarus uzskata par derīgiem. 2.11. PN paraugu ņemšana 2.11.1. Pirms katra testa veic šā papildpielikuma 2.11.1.1. un 2.11.1.2. punktā aprakstītās darbības. 2.11.1.1. Konkrētajām daļiņām piemēroto atšķaidīšanas sistēmu un mēriekārtas iedarbina un sagatavo paraugu ņemšanai. 2.11.1.2. Daļiņu paraugu ņemšanas sistēmas PNC un VPR elementu pareizu funkciju apstiprina saskaņā ar šā papildpielikuma 2.11.1.2.1.–2.11.1.2.4. punktā izklāstītajām procedūrām. 2.11.1.2.1. Noplūžu pārbaudē, ko veic, izmantojot atbilstīgas veiktspējas filtru, kurš piestiprināts pie visas PN mērīšanas sistēmas, VPR un PNC ieplūdes atveres, jāiegūst izmērītās koncentrācijas rezultāts par mazāk nekā 0,5 daļiņām uz cm3. 2.11.1.2.2. Katru dienu PNC nulles pārbaudē, ko veic, izmantojot atbilstīgas veiktspējas filtru, kurš piestiprināts pie PNC ieplūdes atveres, jāiegūst koncentrācijas rezultāts ≤ 0,2 daļiņu apmērā uz cm3. Noņemot filtru, PNC ir jāuzrāda izmērītās koncentrācijas palielinājums par vismaz 100 daļiņām uz cm3, ņemot apkārtējā gaisa paraugus, un jāatgriežas pie ≤ 0,2 daļiņām uz cm3, atkārtoti piestiprinot filtru. 2.11.1.2.3. Ir jāpārliecinās, ka mērīšanas sistēma rāda, ka tvaicēšanas caurule (ja sistēmai tāda ir uzstādīta) ir sasniegusi pareizo ekspluatācijas temperatūru. 2.11.1.2.4. Ir jāpārliecinās, ka mērīšanas sistēma rāda, ka atšķaidīšanas PND 1 ir sasniedzis pareizo ekspluatācijas temperatūru. 2,12. Paraugu ņemšana testa laikā 2.12.1. Palaiž atšķaidīšanas sistēmu, paraugu sūkņus un datu apkopošanas sistēmu. 2.12.2. Palaiž PM un PN paraugu ņemšanas sistēmas. 2.12.3. Nepārtraukti mēra daļiņu skaitu. Vidējo aritmētisko koncentrāciju nosaka, integrējot katrā posmā saņemtos analizatora signālus. 2.12.4. Paraugu ņemšana sākas pirms spēka pārvada iedarbināšanas procedūras vai tās palaišanas brīdī un beidzas cikla noslēgumā. 2.12.5. Paraugu pārslēgšana 2.12.5.1. Gāzveida emisijas Ja vajadzīgs, katra piemērojamā un izbraucamā WLTC posma beigās paraugu ņemšanu no atšķaidītajām atgāzēm un atšķaidīšanas gaisa pārslēdz no viena paraugu maisa pāra uz secīgiem maisu pāriem. 2.12.5.2. Cietās daļiņas Piemēro šā papildpielikuma 2.10.1.1. punktā noteiktās prasības. 2.12.6. Dinamometra attālumu ietver visās attiecīgajās testa lapās katram posmam. 2.13. Testa pabeigšana 2.13.1. Tūlīt pēc testa pēdējas daļas izslēdz motoru. 2.13.2. Izslēdz konstanta tilpuma paraugu ņēmēju, CVS vai citu iesūkšanas ierīci vai no transportlīdzekļa izpūtēja(-iem) atvieno izplūdes cauruli. 2.13.3. Transportlīdzekli noņem no dinamometra. 2.14. Pēctesta procedūras 2.14.1. Gāzu analizatora pārbaude Pārbauda nepārtrauktajai mērīšanai izmantoto analizatoru nulles gāzes un kalibrēšanas gāzes rādījumus. Testu uzskata par pieņemamu, ja starpība starp pirmstesta un pēctesta rezultātiem ir mazāka par 2 % no kalibrēšanas gāzes vērtības. 2.14.2. Maisa satura analīze 2.14.2.1. Maisā esošās atgāzes un atšķaidīšanas gaisu analizē cik vien iespējams drīz. Atgāzes vienmēr analizē ne vēlāk kā 30 minūtes pēc cikla posma beigām. Ņem vērā gāzes reakcijas laiku attiecībā uz maisā esošajiem savienojumiem. 2.14.2.2. Cik vien ātri tas ir praktiski iespējams pirms analīzes, attiecībā uz katru savienojumu izmantojamo analizatora diapazonu iestata uz nulli ar attiecīgo nulles gāzi. 2.14.2.3. Analizatoru kalibrēšanas līknes iestata, izmantojot kalibrēšanas gāzes ar nominālo koncentrāciju 70–100 % apmērā no diapazona. 2.14.2.4. Pēc tam atkārtoti pārbauda analizatoru nulles iestatījumus: ja kāds rādītājs no iepriekš šā papildpielikuma 2.14.2.2. punktā noteiktās vērtības atšķiras par vairāk nekā 2 % no diapazona, procedūru šim analizatoram atkārto. 2.14.2.5. Tad analizē paraugus. 2.14.2.6. Pēc analīzes, nulles un kalibrēšanas punktus atkārtoti pārbauda, izmantojot tās pašas gāzes. Testu uzskata par pieņemamu, ja starpība ir mazāka par 2 % no kalibrēšanas gāzes vērtības. 2.14.2.7. Analizatoram cauri plūstošo dažādo gāzu plūsmas ātrumi un spiedieni neatšķiras no ātrumiem un spiedieniem, ko izmanto analizatoru kalibrēšanai. 2.14.2.8. Pēc mērīšanas ierīces stabilizācijas katra izmērītā savienojuma saturu norāda visās attiecīgajās testa lapās. 2.14.2.9. Visu emisiju masu un skaitu attiecīgā gadījumā aprēķina saskaņā ar 7. papildpielikumu. 2.14.2.10. Kalibrēšanu un pārbaudes veic vai nu: a) pirms un pēc katra maisu pāra analīzes; vai b) pirms un pēc visa testa. Šā punkta b) apakšpunkta gadījumā kalibrēšanu un pārbaudes veic visiem analizatoriem attiecībā uz visiem testā izmantotajiem diapazoniem. Gan a), gan b) apakšpunkta gadījumā attiecīgajam apkārtējam gaisam un atgāzu maisiem izmanto vienu un to pašu analizatora diapazonu. 2.14.3. Cietdaļiņu parauga filtra svēršana 2.14.3.1. Cietdaļiņu paraugu filtru atliek atpakaļ svēršanas kamerā (vai telpā) ne vēlāk kā 1 stundu pēc testa pabeigšanas. To vismaz 1 stundu apstrādā Petri traukā, kurš ir aizsargāts pret putekļu piesārņojumu un kurā notiek gaisa apmaiņa, un tad nosver. Filtra bruto masu ietver visās attiecīgajās testa lapās. 2.14.3.2. Vismaz divus nelietotus standartfiltrus nosver 8 stundu laikā pēc parauga filtru svēršanas, bet vēlams svērt vienlaikus ar parauga filtru. Standartfiltriem ir tādi paši izmēri un materiāls kā paraugu ņemšanas filtriem. 2.14.3.3. Ja kāda standartfiltra īpatnējā masa starp paraugu ņemšanas filtru svēršanas reizēm mainās par vairāk nekā ±5 μg, paraugu ņemšanas filtru un standartfiltrus no jauna sagatavo svēršanas kamerā (vai telpā) un tad atkal nosver. 2.14.3.4. Standartfiltra svērumu salīdzinājums ir starpība starp konkrētām masām un šī standartfiltra konkrēto masu mainīgo vidējo aritmētisko lielumu. Mainīgo vidējo aritmētisko lielumu aprēķina no konkrētām masām, kas iegūtas laikposmā pēc tam, kad standartfiltri tika ievietoti svēršanas kamerā (vai telpā). Vidējošanas periods ir vismaz viena diena, bet nepārsniedz 15 dienas. 2.14.3.5. Ir atļauta paraugu ņemšanas un standartfiltru vairākkārtēja iepriekšēja sagatavošana un pārsvēršana, līdz pagājušas 80 stundas kopš gāzes mērījumiem emisiju testā. Ja laikā līdz šīm 80 stundām vairāk nekā puse standartfiltru atbilst ±5 μg kritērijam, paraugu filtra svērumu var uzskatīt par derīgu. Ja pēc šīm 80 stundām tiek izmantoti divi standartfiltri un viens no tiem neatbilst ±5 μg kritērijam, paraugu filtra svērumu var uzskatīt par derīgu, ja summa absolūtajām atšķirībām starp abu standartfiltru īpatnējo un mainīgo vidējo masu ir 10 μg vai mazāka. 2.14.3.6. Ja mazāk nekā puse standartfiltru atbilst ±5 μg kritērijam, paraugu filtru likvidē un emisiju testu atkārto. Visus standartfiltrus likvidē un aizstāj 48 stundu laikā. Visos citos gadījumos standartfiltrus aizstāj vismaz reizi 30 dienās, un tas notiek tā, ka nevienu paraugu filtru nesver bez salīdzināšanas ar standartfiltru, kurš ir atradies svēršanas kamerā (vai telpā) vismaz vienu dienu. 2.14.3.7. Ja nav izpildīti 5. papildpielikuma 4.2.2.1. punktā norādītie svēršanas kameras (vai telpas) stabilitātes kritēriji, bet standartfiltru svērumi atbilst iepriekš minētajiem kritērijiem, transportlīdzekļa ražotājam ir iespēja akceptēt paraugu filtru masu vai anulēt testus, salabojot svēršanas kameras (vai telpas) kontroles sistēmu un atkārtojot testu. 6. papildpielikuma 1. papildinājums Emisiju testa procedūra visiem transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar periodiski reģenerējošām sistēmām 1. Vispārīgi 1.1. Šajā papildinājumā izklāstīti īpaši noteikumi par tāda transportlīdzekļa testēšanu, kurš aprīkots ar periodiski reģenerējošām sistēmām, kā noteikts šā pielikuma 3.8.1. punktā. 1.2. Ciklos, kuru laikā noris reģenerācija, nav jāpiemēro emisiju standarti. Ja 1. tipa testa laikā vismaz vienu reizi notiek periodiskā reģenerācija un ja tā jau ir vismaz vienu reizi notikusi transportlīdzekļa sagatavošanas laikā, vai ja attālums starp divām secīgām periodiskām reģenerācijām ir lielāks par 4 000 km, braucot atkārtotus 1. tipa testus, nav vajadzīga īpaša testa procedūra. Šajā gadījumā šo papildinājumu nepiemēro un izmanto koeficientu Ki = 1,0. 1.3. Šā papildinājuma noteikumus piemēro tikai PM mērījumiem un nepiemēro PN mērījumiem. 1.4. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes atļauju testa procedūru, ko īpaši piemēro periodiski reģenerējošām sistēmām, nepiemēro reģenerējošai ierīcei, ja ražotājs iesniedz datus, kas pierāda, ka to ciklu laikā, kuros notiek reģenerācija, emisijas nepārsniedz attiecīgās transportlīdzekļu kategorijas emisiju robežvērtības. Šādā gadījumā CO2 un degvielas patēriņa vērtībām izmanto Ki vērtību 1,05. 1.5. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes atļauju no 2. un 3. klases transportlīdzekļu reģenerācijas koeficienta Ki noteikšanas var izslēgt ļauti augstā ātruma posmu. 2. Testa procedūra Testa transportlīdzeklis spēj nepieļaut vai atļaut reģenerācijas procesu ar nosacījumu, ka šāda darbība neietekmē motora sākotnējo kalibrāciju. Reģenerācijas nepieļaušana ir atļauta tikai reģenerācijas slogošanas laikā un iepriekšējas sagatavošanas ciklu laikā. Tā nav atļauta emisiju mērīšanas laikā reģenerācijas posma ietvaros. Emisiju testu veic ar neizmainīta oriģinālā aprīkojuma ražotāja (OEM) vadības bloku. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes atļauju Ki noteikšanas laikā var izmantot “aprīkojuma vadības bloku”, kas neietekmē motora sākotnējo kalibrāciju. 2.1. Atgāzu emisiju mērīšana starp diviem WLTC ar reģenerācijas notikumiem 2.1.1. Vidējās aritmētiskās emisijas starp reģenerācijas notikumiem un reģenerējošās ierīces slogošanas laikā nosaka, aprēķinot vidējo aritmētisko no vairākiem aptuveni vienādā attālumā (ja to ir vairāk par diviem) 1. tipa testiem. Kā alternatīvu ražotājs var sniegt datus, lai pierādītu, ka emisijas starp reģenerācijas notikumiem ir konstantas (±15 %). Šādā gadījumā var izmantot emisiju mērījumus, kas iegūti 1. tipa testa laikā. Visos citos gadījumos veic emisiju mērījumus vismaz diviem 1. tipa cikliem: vienu uzreiz pēc reģenerācijas (pirms jaunas slogošanas) un vienu pēc iespējas tuvāk pirms reģenerācijas fāzes. Visus emisiju mērījumus veic saskaņā ar šo papildpielikumu un visus aprēķinus veic saskaņā ar šā papildinājuma 3. punktu. 2.1.2. Slogošanas procesu un Ki noteikšanu veic 1. tipa braukšanas cikla laikā dinamometriskajā stendā vai uz motora testa stenda, izmantojot ekvivalentu testa ciklu. Šos testus var veikt nepārtraukti (t. i., bez nepieciešamības izslēgt motoru starp cikliem). Pēc jebkura skaita pabeigtu ciklu, transportlīdzekli var izņemt no dinamometriskā stenda un testu turpināt vēlāk. Pēc ražotāja pieprasījuma un ar apstiprinātājas iestādes atļauju ražotājs var līdzvērtības pierādīšanai izstrādāt alternatīvu procedūru, ietverot filtra temperatūru, slodzes apmēru un nobraukto attālumu. To var īstenot uz motora stenda vai dinamometriskajā stendā. 2.1.3. Visās attiecīgajās testa lapās norāda D ciklu skaitu starp diviem WLTC, kuros notiek reģenerācija, to ciklu skaitu, kuru laikā veic emisiju mērījumus (n), un emisijas masas mērījumu M′sij attiecībā uz katru savienojumu (i) katrā ciklā (j). 2.2. Emisiju mērīšana reģenerācijas notikumu laikā 2.2.1. Transportlīdzekļa sagatavošanu, ja tā ir vajadzīga, emisiju testam reģenerācijas fāzē var veikt, izmantojot iepriekšējas sagatavošanas ciklus, kā aprakstīts šā papildpielikuma 2.6. punktā, vai ekvivalentus motora testa ciklus stendā atkarībā no šā papildinājuma 2.1.2. punktā izvēlētās slogošanas procedūras. 2.2.2. Šajā pielikumā aprakstītos testa un transportlīdzekļa nosacījumus 1. tipa testa veikšanai piemēro pirms pirmā derīgā emisiju testa veikšanas. 2.2.3. Reģenerācija nedrīkst sākties transportlīdzekļa sagatavošanas laikā. To iespējams nodrošināt, izmantojot vienu no turpmāk aprakstītajām metodēm. 2.2.3.1. Iepriekšējas sagatavošanas ciklu veikšanai var uzstādīt “neīstu” reģenerācijas sistēmu vai daļēju sistēmu. 2.2.3.2. Var izmantot jebkuru citu metodi, par kuru vienojušies ražotājs un apstiprinātāja iestāde. 2.2.4. Saskaņā ar piemērojamo WLTC veic aukstās iedarbināšanas atgāzu emisiju testu, ietverot reģenerācijas procesu. 2.2.5. Ja reģenerācijas procesam ir vajadzīgs vairāk par vienu WLTC, veic visus WLTC. Vairākiem cikliem, kas vajadzīgi reģenerācijas pabeigšanai, ir atļauts izmantot vienu mikrodaļiņu filtru. Ja ir vajadzīgs vairāk par vienu WLTC, sekojošos WLTC veic nekavējoties, neizslēdzot motoru, līdz ir sasniegta pilnīga reģenerācija. Ja vairākiem cikliem vajadzīgo gāzveida emisiju maisu skaits pārsniegtu pieejamo maisu skaitu, pēc iespējas samazina laiku, kas vajadzīgs jauna testa sagatavošanai. Šajā laikā motoru nedrīkst izslēgt. 2.2.6. Emisijas vērtības reģenerācijas laikā Mri katram savienojumam (i) aprēķina saskaņā ar šā papildinājuma 3. punktu. Piemērojamo testa ciklu skaitu d, kas noteikts pilnai reģenerācijai, ietver visās attiecīgajās testa lapās. 3. Aprēķini 3.1. Vienas reģenerējošās sistēmas atgāzu emisiju, CO2 emisiju un degvielas patēriņa aprēķināšana for n ≥ 1 for d ≥ 1 kur katram attiecīgajam savienojumam i: M′sij ir savienojuma i emisiju masa testa ciklā j bez reģenerācijas, g/km; M′rij ir savienojuma i emisiju masa testa ciklā j reģenerācijas laikā, g/km (ja d > 1, pirmo WLTC testu veic aukstā stāvoklī un sekojošos ciklus veic siltā stāvoklī); Msi ir savienojuma i emisiju vidējā masa bez reģenerācijas, g/km; Mri ir savienojuma i emisiju vidējā masa reģenerācijas laikā, g/km; Mpi ir savienojuma i emisiju vidējā masa, g/km; n ir testa ciklu skaits starp cikliem ar reģenerācijas notikumiem, kuru laikā veic emisiju mērījumus attiecībā uz 1. tipa WLTC, ≥ 1; d ir pilno piemērojamo testa ciklu skaits, kas vajadzīgi reģenerācijai; D ir pilno piemērojamo testa ciklu skaits starp diviem cikliem ar reģenerācijas notikumiem. Mpi aprēķins ir grafiski parādīts A6.App1/1. attēlā. A6.App1/1. attēls Parametri, ko mēra emisiju testa laikā un starp cikliem, kuros noris reģenerācija (shematisks piemērs, emisijas D laikā var palielināties vai samazināties) Ciklu skaits Emisija [g/km] 3.1.1. Reģenerācijas koeficienta Ki aprēķināšana katram attiecīgajam savienojumam i. Ražotājs var izvēlēties katram savienojumam atsevišķi noteikt vai nu pieskaitāmo nobīdes, vai piereizināmos koeficientus. Ki koeficients : Ki nobīde : Ki= Mpi – Msi Msi, Mpi un Ki rezultātus, kā arī ražotāja izvēlēto koeficienta tipu dokumentē. Ki rezultātus ietver visos attiecīgajos testa ziņojumos. Msi, Mpi un Ki rezultātus ietver visās attiecīgajās testa lapās. Ki var noteikt, pabeidzot vienu reģenerācijas secību, kurā ietverti mērījumi pirms un pēc reģenerācijas notikumiem, kā arī to laikā, kā parādīts A6.App1/1. attēlā. 3.2. Vairāku periodiski reģenerējošo sistēmu atgāzu emisiju, CO2 emisiju un degvielas patēriņa aprēķināšana Turpmāk norādīto aprēķina vienam 1. tipa darbības ciklam attiecībā uz kritērija emisijām un CO2 emisijām. Šiem aprēķiniem izmanto CO2 emisijas, kas ņemtas no 7. papildpielikuma A7/1/ tabulā aprakstītā 3. posma rezultāta. attiecībā uz nj ≥ 1 for d ≥1 Ki koeficientu : Ki nobīdi : Ki = Mpi – Msi kur: Msi ir savienojuma i visu notikumu k emisiju vidējā masa bez reģenerācijas, g/km; Mri ir savienojuma i visu notikumu k emisiju vidējā masa reģenerācijas laikā, g/km; Mpi ir savienojuma i visu notikumu k emisiju vidējā masa, g/km; Msik ir savienojuma i notikuma k emisiju vidējā masa bez reģenerācijas, g/km; Mrik ir savienojuma i notikuma k emisiju vidējā masa reģenerācijas laikā, g/km; M′sik,j ir savienojuma i notikuma k emisiju masa (g/km) bez reģenerācijas, ko mēra punktā j, kur 1 ≤ j ≤ nk, g/km; M′rik,j ir savienojuma i notikuma k emisiju masa reģenerācijas laikā (ja j > 1, pirmo 1. tipa testu veic aukstā stāvoklī un sekojošos ciklus veic siltā stāvoklī), o mēra punktā j, kur1 ≤ j ≤ dk, g/km; nk ir notikuma k pilnu testa ciklu skaits starp diviem cikliem ar reģenerācijas fāzēm, kuru laikā veic emisiju mērījumus (1. tipa WLTC vai līdzvērtīgus motora testa ciklus stendā), ≥ 2; dk ir notikuma k pilno piemērojamo testa ciklu skaits, kas vajadzīgi pilnīgai reģenerācijai; Dk ir notikuma k pilno piemērojamo testa ciklu skaits starp diviem cikliem ar reģenerācijas fāzēm; x ir pilnīgas reģenerācijas notikumu skaits. Mpi aprēķins ir grafiski parādīts A6.App1/2. attēlā. A6.App1/2. attēls Parametri, ko mēra emisiju testa laikā ciklos, kuros noris reģenerācija, un starp tiem (shematisks piemērs) Teksts attēlu Ciklu skaits [g/km] Ki vairākām periodiski reģenerējošām sistēmām var aprēķināt tikai pēc noteikta reģenerācijas notikumu skaita katrai sistēmai. Pēc visas procedūras pabeigšanas (no A līdz B, skatīt A6.App1/2. attēlu) atkal jāsasniedz sākuma stāvoklis A. 3.3. Ki koeficientus (pieskaitāmos vai piereizināmos) noapaļo līdz četrām zīmēm aiz komata, par pamatu ņemot emisiju standartvērtības fizikālo vienību. 6. papildpielikuma 2. papildinājums Atkārtoti uzlādējamas elektroenerģijas akumulēšanas sistēmas pārraudzības testa procedūra 1. Vispārīgi Ja testē NOVC-HEV un OVC-HEV, piemēro 8. papildpielikuma 2. un 3. papildinājumu. Šajā papildinājumā ir izklāstīti īpaši noteikumi par to, kā koriģē rezultātus, kuri iegūti testos par CO2 emisiju masu kā enerģijas bilances funkciju ΔEREESS visiem REESS. CO2 emisiju masas koriģētajām vērtībām jāatbilst nulles enerģijas bilancei (ΔEREESS =0), un tās aprēķina, izmantojot korekcijas koeficientu, kas noteikts saskaņā ar turpmāk norādīto. 2. Mērierīces un kontrolaparatūra 2.1. Strāvas mērīšana REESS izlādi definē kā negatīvu strāvu. 2.1.1. REESS strāvu(-s) testa laikā mēra, izmantojot strāvas pārveidotāju ar spailēm vai slēgta tipa strāvas pārveidotāju. Strāvas mērīšanas sistēmai ir jāatbilst A8/1. tabulā noteiktajām prasībām. Strāvas pārveidotājs(-i) spēj izturēt maksimālās strāvas pie motora iedarbināšanas un temperatūras apstākļus mērījumu punktā. Lai iegūtu precīzus mērījumus, pirms testa ieregulē nulles stāvokli un veic demagnetizēšanu saskaņā ar instrumenta ražotāja norādījumiem. 2.1.2. Strāvas pārveidotājus uzstāda visām REESS pie viena no kabeļiem, kas ir tieši savienots ar REESS, un tie ietver REESS kopējo strāvu. Aizsargātu vadu gadījumā izmanto atbilstīgas metodes, ko pieņēmusi apstiprinātāja iestāde. Lai ar ārējām ierīcēm būtu vienkārši izmērīt REESS strāvu, ir ieteicams, ka ražotāji transportlīdzeklī iebūvē piemērotus, drošus un pieejamus savienojuma punktus. Ja tas nav iespējams, ražotājs atbalsta apstiprinātāju iestādi, nodrošinot paņēmienus strāvas pārveidotāja savienošanai ar REESS kabeļiem, kā aprakstīts iepriekš. 2.1.3. Izmērīto jaudu integrē laikā vismaz 20 Hz frekvencē, iegūstot izmērīto vērtību Q, kas izteikta ampērstundās Ah. Jaudu var integrēt strāvas mērīšanas sistēmā. 2.2. No transportlīdzekļa iegūtie dati 2.2.1. Alternatīvi REESS strāvu nosaka, izmantojot transportlīdzekļa datus. Lai izmantotu šo mērījumu metodi, par testa transportlīdzekli jābūt pieejamai šādai informācijai: a) integrētā uzlādes līdzsvara vērtība kopš pēdējās aizdedzes ieslēgšanas, Ah; b) integrētā uzlādes līdzsvara vērtība saskaņā ar transportlīdzekļa datiem, ko aprēķina vismaz 5 Hz paraugu ņemšanas frekvencē; c) uzlādes līdzsvara vērtība no OBD savienotāja, kā aprakstīts SAE J1962. 2.2.2. Ražotājs apstiprinātājai iestādei pierāda transportlīdzekļa REESS uzlādes un izlādes datu precizitāti. Ražotājs var izstrādāt REESS pārraudzības transportlīdzekļa saimi, lai pierādītu, ka transportlīdzekļa REESS uzlādes un izlādes dati ir pareizi. Datu precizitāti pierāda uz reprezentatīva transportlīdzekļa. Derīgi ir šādi saimes kritēriji: a) identiski sadedzes procesi (t. i., dzirksteļaizdedze, kompresijaizdedze, divtaktu aizdedze, četrtaktu aizdedze); b) identiska uzlādes un/vai rekuperācijas stratēģija (programmatūras REESS datu modulis); c) transportlīdzekļa datu pieejamība; d) identisks uzlādes līdzsvars, ko mēra ar REESS datu moduli; e) identiska transportlīdzekļa uzlādes līdzsvara simulācija. 2.2.3. Pārraudzībā neiekļauj visas tās REESS, kas neietekmē CO2 emisijas masu. 3. REESS korekcijas procedūra, balstoties uz enerģijas izmaiņām 3.1. REESS strāvas mērījumus sāk vienlaikus ar testa sākumu un beidz tieši pēc tam, kad transportlīdzeklis ir nobraucis pilnu braukšanas ciklu. 3.2. Elektroenerģijas līdzsvaru Q, kas izmērīts elektroapgādes sistēmā, izmanto kā REESS enerģijas satura atšķirības vērtību cikla beigās salīdzinājumā ar cikla sākumu. Elektroenerģijas līdzsvaru nosaka visam nobrauktajam WLTC. 3.3. Braukšanas cikla posmiem ieraksta atsevišķas Qphase vērtības. 3.4. Visa cikla CO2 emisiju masas korekcija kā korekcijas kritērija c funkcija. 3.4.1. Korekcijas kritērija c aprēķināšana Korekcijas kritērijs c ir elektroenerģijas izmaiņu ΔEREESS,j absolūtās vērtības un degvielas enerģijas starpība un to aprēķina ar šādiem vienādojumiem: kur: c ir korekcijas kritērijs; ΔEREESS,j ir visu REESS elektroenerģijas izmaiņas laikposmā j, ko nosaka saskaņā ar šā papildinājuma 4.1. punktu, Wh; j šajā punktā ir viss piemērojamais WLTP testa cikls; EFuel ir degvielas enerģija saskaņā ar šādu vienādojumu: Efuel = 10 × HV × FCnb × d kur: Efuel ir patērētās degvielas enerģijas sastāvs piemērojamā WLTP testa ciklā, Wh; HV ir siltumspēja saskaņā ar A6.App2/1. tabulu, kWh/l; FCnb ir 1. tipa testa nesabalansētais degvielas patēriņš, kas nav koriģēts attiecībā pret enerģijas bilanci un kas noteikts saskaņā ar 7. papildpielikuma 6. punktu un izmantojot kritērija emisiju un CO2 rezultātus, kas aprēķināti saskaņā ar A7/1 tabulas 2. darbību, l/100 km; d ir attālums, kas nobraukts attiecīgajā piemērojamā WLTP testa ciklā, km; 10 ir koeficients pārrēķināšanai uz Wh. 3.4.2. Korekciju veic, ja ΔEREESS ir negatīva vērtība (kas atbilst REESS izlādei) un ja korekcijas kritērijs c, kas aprēķināts saskaņā ar šā papildinājuma 3.4.1. punktu, ir lielāks par piemērojamo robežvērtību saskaņā ar A6.App2/2. tabulu. 3.4.3. Korekciju neveic un izmanto nekoriģētas vērtības, ja korekcijas kritērijs c, kas aprēķināts saskaņā ar šā papildinājuma 3.4.1. punktu, ir mazāks par piemērojamo robežvērtību saskaņā ar A6.App2/2. tabulu. 3.4.4. Korekciju var neveikt un var izmantot nekoriģētas vērtības, ja: a) ΔEREESS ir pozitīva vērtība (kas atbilst REESS uzlādei) un ja korekcijas kritērijs c, kas aprēķināts saskaņā ar šā papildinājuma 3.4.1. punktu, ir lielāks par piemērojamo robežvērtību saskaņā ar A6.App2/2. tabulu; b) ražotājs var apstiprinātājai iestādei ar mērījumiem pierādīt, ka nav saistības starp attiecīgi ΔEREESS un CO2 emisiju masu un ΔEREESS un degvielas patēriņu. A6.App2/1. tabula Degvielas enerģijas saturs Degviela Benzīns Dīzeļdegviela Etanola/biodīzeļdegvielas saturs, % E10 E85 B7 Siltumspēja (kWh/l) 8,64 6,41 9,79

A6.App2/2. tabula RCB korekcijas kritēriju robežvērtības Cikls zems + vidējs) zems + vidējs + augsts zems + vidējs + augsts + ļoti augsts Korekcijas kritērija c robežvērtības 0,015 0,01 0,005 4. Korekcijas funkcijas piemērošana 4.1. Lai piemērotu korekcijas funkciju, no izmērītās strāvas un nominālā sprieguma aprēķina visu REESS laikposma j elektroenerģijas izmaiņas ΔTREESS,j: kur: ΔEREESS,j,i ir REESS (i) elektroenerģijas izmaiņas attiecīgajā laikposmā j, Wh; un: kur: UREESS ir REESS nominālais spriegums, kas noteikts saskaņā ar IEC 60050-482, V; I(t)j,i ir REESS (i) elektriskā strāva attiecīgajā laikposmā j, ko nosaka saskaņā ar šā papildinājuma 2. punktu, A; t0 ir laiks attiecīgā laikposma j sākumā, s; tend ir laiks attiecīgā laikposma j beigās, s; i ir attiecīgās REESS indeksa skaitlis; n ir REESS kopējais daudzums; j ir attiecīgā laikposma indeksa skaitlis, kur laikposms ir jebkurš piemērojamais cikla posms, vairāki cikla posmi vai viss piemērojamais cikls; ir koeficients pārrēķināšanai no Ws uz kWh. 4.2. CO2 emisiju masas, g/km, koriģēšanai izmanto sadedzes procesu Willans koeficientus no A6.App2/3. tabulas. 4.3. Korekciju veic un piemēro visam ciklam un katram cikla posmam atsevišķi, kā arī to norāda visos attiecīgajos testa ziņojumos. 4.4. Šim konkrētajam aprēķinam izmanto fiksētu elektroapgādes sistēmas maiņstrāvas ģeneratora efektivitāti: ηalternator = 0.67 for electric power supply system REESS alternators 4.5. Iegūtās CO2 emisiju masas atšķirību attiecīgajā laikposmā j maiņstrāvas ģeneratora slodzes īpašību dēļ saistībā ar REESS uzlādi aprēķina ar šādu vienādojumu: kur: ΔMCO2,j ir iegūtā CO2 emisiju masas atšķirība laikposmam j, g/km; ΔEREESS,j ir REESS enerģijas izmaiņas attiecīgajā laikposmā j, ko aprēķina saskaņā ar šā papildinājuma 4.1. punktu, Wh; dj ir attiecīgajā laikposmā j nobrauktais attālums, km; j ir attiecīgā laikposma indeksa skaitlis, kur laikposms ir jebkurš piemērojamais cikla posms, vairāki cikla posmi vai viss piemērojamais cikls; 0,0036 ir koeficients pārrēķināšanai no Wh uz MJ; ηalternator ir maiņstrāvas ģeneratora efektivitāte saskaņā ar šā papildinājuma 4.4. punktu; Willansfactor ir sadedzes procesa Willans koeficients, kā noteikts A6.App2/3. tabulā, gCO2/MJ. 4.5.1. Katra posma un visa cikla CO2 vērtības koriģē šādi: MCO2,p,3 = MCO2,p,1 – ΔMCO2,j MCO2,c,3 = MCO2,c,2 – ΔMCO2,j kur: ΔMCO2,j ir rezultāts no šā papildinājuma 4.5. punkta laikposmam j, g/km. 4.6. CO2 emisiju, g/km, koriģēšanai izmanto Willans koeficientus no A6.App2/3. tabulas. A6.App2/3. tabula Willans koeficienti Atmosfēriskais Turbopūte Dzirksteļaizdedze Benzīns (E10) l/MJ 0,0756 0,0803 gCO2/MJ 174 184 CNG (G20) m3/MJ 0,0719 0,0764 gCO2/MJ 129 137 LPG l/MJ 0,0950 0,101 gCO2/MJ 155 164 E85 l/MJ 0,102 0,108 gCO2/MJ 169 179 Kompresijaizdedze dīzeļdegviela (B7) l/MJ 0,0611 0,0611 gCO2/MJ 161 161 6. pielikuma 3. papildinājums Gāzes enerģijas patēriņa rādītāja aprēķināšana gāzveida degvielām (LPG un NG/biometānam) 1. 1. tipa testa cikla laikā patērētās gāzveida degvielas masas mērīšana 1. tipa testa ciklā patērētās gāzes masu mēra, izmantojot degvielas svēršanas sistēmu, ar kuru var izmērīt uzglabāšanas tvertnes masu testa laikā atbilstoši šādiem nosacījumiem: a) precizitāte ± 2 % vai labāka no starpības starp nolasījumiem testa sākumā un testa beigās; b) veic piesardzības pasākumus, lai nepieļautu mērījumu kļūdas. Šādi piesardzības pasākumi ietver vismaz ierīces rūpīgu uzstādīšanu saskaņā ar instrumenta ražotāja ieteikumiem un labu tehnisko praksi; c) ir atļautas citas mērīšanas metodes, ja iespējams pierādīt, ka to precizitāte ir līdzvērtīga. 2. Gāzes enerģijas patēriņa rādītāja aprēķināšana Degvielas patēriņa vērtību aprēķina no ogļūdeņražu, oglekļa monoksīda un oglekļa dioksīda emisijām, kas noteiktas, izmantojot mērījumu rezultātus, pieņemot, ka testa laikā tiek sadedzināta tikai gāzveida degviela. Gāzes enerģijas patēriņa rādītāju ciklā nosaka, izmantojot šādu vienādojumu: kur: Ggas ir gāzes enerģijas patēriņa rādītājs, %; Mgas ir ciklā patērētās gāzveida degvielas masa, kg; FCnorm ir degvielas patēriņš (l/100 km attiecībā uz LPG, m3/100 km attiecībā uz NG/biometānu), kas aprēķināts saskaņā ar 7. papildpielikuma 6.6. un 6.7. punktu; dist ir ciklā reģistrētais attālums, km; ρ ir gāzes blīvums: ρ = 0,654 kg/m3 NG/biometānam; ρ = 0,538 kg/litrs attiecībā uz LPG; cf ir korekcijas koeficients, pieņemot šādas vērtības: cf = 1, ja izmanto LPG vai G20 standartdegvielu; cf = 0,78, ja izmanto G25 standartdegvielu.