KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2022/433

(2022. gada 15. marts),

ar kuru nosaka galīgos kompensācijas maksājumus Indijas un Indonēzijas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu importam un groza Īstenošanas regulu (ES) 2021/2012, ar kuru nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Indijas un Indonēzijas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu importam

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regulu (ES) 2016/1037 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (1), (“pamatregula”), un jo īpaši tās 15. pantu un 24. panta 1. punktu,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

1.1. Procedūras sākšana

(1) Eiropas Komisija (“Komisija”) 2021. gada 17. februārī uzsāka antisubsidēšanas izmeklēšanu attiecībā uz Indijas un Indonēzijas (kopā – “attiecīgās valstis”) izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu (NTAV jeb “izmeklējamais ražojums”) importu. Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja paziņojumu par procedūras sākšanu (2) (“paziņojums par procedūras sākšanu”).

(2) Komisija uzsāka izmeklēšanu pēc tam, kad Eiropas Tērauda apvienība (EUROFER jeb “sūdzības iesniedzējs”) 2021. gada 4. janvārī iesniedza sūdzību visas Savienības nerūsējošā tērauda auksto velmējumu nozares vārdā pamatregulas 10. panta 6. punkta nozīmē. Sūdzībā bija ietverti pietiekami pierādījumi par subsidēšanu un tās izraisīto kaitējumu, lai pamatotu izmeklēšanas sākšanu.

(3) Pirms antisubsidēšanas izmeklēšanas sākšanas Komisija saskaņā ar pamatregulas 10. panta 7. punktu informēja Indijas valdību (IV) (3) un Indonēzijas valdību (IDV) (4) par to, ka tā ir saņēmusi pienācīgi dokumentētu sūdzību, un aicināja IV un IDV apspriesties. Apspriešanās ar Indijas valdību notika 2021. gada 10. februārī un ar Indonēzijas valdību – 2021. gada 15. februārī. Tomēr ne ar vienu valdību nebija iespējams panākt savstarpēji saskaņotu risinājumu.

(4) Izmeklēšanā, kas tika uzsākta ar 2020. gada 30. septembrī publicētu paziņojumu par procedūras sākšanu (5) (“atsevišķā antidempinga izmeklēšana”), Komisija 2021. gada 18. novembrī noteica galīgos antidempinga maksājumus un galīgi iekasēja pagaidu maksājumus, kas noteikti to pašu Indijas un Indonēzijas izcelsmes velmējumu importam (6) (“atsevišķā antidempinga regula”).

(5) Radītā kaitējuma, cēloņsakarības un Savienības interešu analīze šajā antisubsidēšanas izmeklēšanā un atsevišķajā antidempinga izmeklēšanā mutatis mutandis ir identiska, jo abās izmeklēšanās tika izmantota tā pati Savienības rūpniecības nozares definīcija, izlasē iekļautie Savienības ražotāji, attiecīgais periods un izmeklēšanas periods.

1.2. Reģistrēšana

(6) Sūdzības iesniedzējs 2021. gada 7. aprīlī iesniedza importa reģistrācijas pieprasījumu. Komisija analizēja pieprasījumu, bet konstatēja, ka salīdzinoši īsā laikposmā nav noticis ražojumu, kas gūst ieguvumu no kompensējamām subsīdijām, masveida imports attiecīgajās valstīs. Septiņu mēnešu laikā pēc izmeklēšanas uzsākšanas NTAV imports no Indijas un Indonēzijas samazinājās par 46 % salīdzinājumā ar importu izmeklēšanas periodā. Tāpēc nebija izpildīti nosacījumi importa reģistrēšanai saskaņā ar pamatregulas 24 panta 5. punktu, un Komisija nekonstatēja, ka attiecīgā ražojuma imports jāreģistrē.

1.3. Izmeklēšanas periods un attiecīgais periods

(7) Subsīdiju un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laikposmu no 2019. gada 1. jūlija līdz 2020. gada 30. jūnijam (“izmeklēšanas periods”). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude aptvēra periodu no 2017. gada 1. janvāra līdz izmeklēšanas perioda beigām (“attiecīgais periods”). Abi periodi ir identiski tiem, kas tika izmantoti atsevišķajā antidempinga izmeklēšanā.

1.4. Ieinteresētās personas

(8) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija aicināja ieinteresētās personas, kas vēlas piedalīties izmeklēšanā, sazināties ar Komisiju. Turklāt Komisija par izmeklēšanas sākšanu atsevišķi informēja sūdzības iesniedzēju, IV, IDV, zināmos ražotājus eksportētājus attiecīgajās valstīs, zināmos importētājus un lietotājus Savienībā un aicināja tos piedalīties.

(9) Ieinteresētajām personām bija iespēja sniegt piezīmes par izmeklēšanas sākšanu un prasīt, lai tās uzklausītu Komisija un/vai tirdzniecības procedūras uzklausīšanas amatpersona. Uzklausīšana notika, piedaloties EUROFER un vēl vienam uzņēmumam.

(10) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija arī aicināja Ķīnas Tautas Republikas iestādes (ĶV – Ķīnas valdība) piedalīties izmeklēšanā kā ieinteresētajai personai. Turklāt Komisija informēja ĶV par izmeklēšanas sākšanu un īpaši atsaucās uz paziņojumā par procedūras sākšanu iekļauto uzaicinājumu piedalīties kā ieinteresētajai personai. Pēc tam ĶV informēja Komisiju, ka tā ir reģistrējusies kā ieinteresētā persona šajā izmeklēšanā.

(11) Komisija 2021. gada 11. oktobrī nosūtīja ĶV informācijas pieprasījumu.

(12) ĶV neatbildēja uz Komisijas informācijas pieprasījumu, un tā vietā 2021. gada 21. oktobrī tā iesniedza savas piezīmes par pašu informācijas pieprasījumu.

(13) Šajā iesniegumā, no vienas puses, ĶV norādīja, ka Komisijas procedūras var būt pretrunā PTO noteikumiem un ES tiesību aktiem.

(14) Pirmkārt, ĶV norādīja, ka Komisija neinformēja ĶV par sūdzības iesniegšanu, nerīkoja iepriekšēju apspriešanos ar ĶV, neinformēja to par procedūras sākšanu un tieši neaicināja to kļūt par ieinteresēto personu izmeklēšanā. Tā kā ĶV nav eksportētājvalsts, ĶV nav ieinteresētā dalībniece vai puse PTO noteikumu nozīmē, kā arī uzaicinājumam trūkst juridiskā pamata un tas neatbilst procesuālajām pamatprasībām.

(15) Komisija norādīja, ka šie apgalvojumi ir faktu ziņā nepareizi. Faktiski, kad uzaicinājums kļūt par ieinteresēto personu tika iekļauts paziņojumā par procedūras sākšanu, kas 2021. gada 17. februārī tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, Komisija tajā pašā dienā nosūtīja ĶV paziņojumu par procedūras sākšanu, īpaši vēršot tās uzmanību uz uzaicinājumu. Sākotnēji ĶV ar 2021. gada 19. februāra e-pasta vēstuli pieprasīja piekļuvi atklātajiem lietas materiāliem. Atbildot uz šo e-pasta vēstuli, Komisija tajā pašā dienā skaidri lūdza ĶV, vai, pieprasot piekļuvi atklātajiem lietas materiāliem, tā plāno reģistrēties kā ieinteresētā persona. Tajā pašā dienā ĶV apstiprināja, ka tā ir reģistrējusies kā ieinteresētā persona. Visa e-pasta apmaiņa ir pieejama atklātajos lietas materiālos. Tāpēc Komisija tieši informēja ĶV par paziņojumu par procedūras sākšanu un aicināja to kļūt par ieinteresēto personu pat divas reizes. Komisija neaicināja ĶV rīkot apspriedes pirms procedūras uzsākšanas, jo Komisija cerēja, ka IDV skaidros ĶV iesaistīšanos netieša finansiālā atbalsta sniegšanā ražotājiem eksportētājiem Indonēzijā. Tādējādi, tā kā Komisija neplānoja izmeklēt iespējamās kompensējamās subsīdijas, ko piešķīrusi ĶTR, bet tikai IDV subsīdijas ar ĶV finansiālā atbalsta starpniecību, nebija juridiska pienākuma pirms procedūras sākšanas apspriesties ar ĶV.

(16) Otrkārt, ĶV norādīja, ka tā pieprasīja sekot lietas virzībai, jo bažījās, ka Komisija var pārkāpt PTO noteikumus un ES tiesību aktus, bet ĶV nav šīs izmeklēšanas subjekts un tai nav pienākuma sniegt informāciju izmeklēšanas laikā. Faktiski ĶV uzskata, ka Komisija jau bija pārkāpusi PTO Nolīgumu par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem (“SKP nolīgums”) un pamatregulu, veicot antisubsidēšanas izmeklēšanu attiecībā uz konkrētu Ķīnas Tautas Republikas (“ĶTR” jeb “Ķīna”) un Ēģiptes izcelsmes austu un/vai sašūtu stikla šķiedras audumu importu, kas tika uzsākta 2019. gada 16. maijā (7) un kuras rezultātā tika noteikti galīgie kompensācijas maksājumi, kas publicēti 2020. gada 15. jūnijā (8) (“SŠA antisubsidēšanas izmeklēšana”), tā saukto starpvalstu subsīdiju darbības jomā iekļaujot parasto divpusējo sadarbību starp Ķīnu un Ēģipti ekonomikas un tirdzniecības jomā.

(17) Komisija atgādināja, ka ĶV nelūdza sekot lietas virzībai, bet pati Komisija paziņojumā par procedūras sākšanu aicināja ĶV reģistrēties kā ieinteresēto personu. Attiecībā uz apgalvojumiem par SŠA antisubsidēšanas izmeklēšanu Komisija uzskatīja, ka tie ir vispārīgi un nepamatoti un tāpat nav šīs izmeklēšanas priekšmets. Jebkurā gadījumā Komisija norādīja, ka ĶV piešķirtais finansiālais atbalsts, ciktāl šāds atbalsts ir attiecināms uz IDV, ietilpst šīs izmeklēšanas darbības jomā. Tādējādi šajā kontekstā ir vajadzīga informācija par ĶV piešķirto finansiālo atbalstu.

(18) Treškārt, ĶV norādīja, ka pirmajos astoņos mēnešos pēc procedūras sākšanas Komisija tai nav nosūtījusi nevienu informācijas pieprasījumu, kas ir pretrunā PTO prasībai par to, ka izmeklēšanas iestādēm pēc iespējas drīzāk būtu jānorāda no ieinteresētajām personām nepieciešamā informācija, un ka atbildes iesniegšanas termiņš bija 10 dienas, nevis 37 dienas, kas paredzētas SKP nolīguma 12.1.1. pantā un pamatregulas 11. panta 2. punktā.

(19) Komisija norādīja, ka termiņš informācijas pieprasījuma nosūtīšanai ĶV bija saistīts ar izmeklēšanas virzību. No ĶV pieprasītie elementi izmeklēšanas sākumā nebija pilnībā acīmredzami, un pieprasītā informācija balstījās uz aspektiem, kuru gadījumā bija nepieciešama turpmāka izmeklēšana pēc pirmās AKP (AKP – attālinātas kontrolpārbaudes) sesijas ar Indonēzijas pārstāvjiem. Komisija arī atbildēja, ka tā ir nosūtījusi ĶV informācijas pieprasījumu, nevis anketu. ĶV minētās prasības par termiņu attiecas tikai uz anketām. Informācijas pieprasījumā paredzētais termiņš bija pietiekams, lai sniegtu pieprasīto informāciju. Jebkurā gadījumā, ja ĶV uzskatīja, ka termiņš ir pārāk īss, tā varēja pieprasīt termiņa pagarinājumu, ko tā nedarīja.

1.5. Piezīmes par procedūras sākšanu

1.5.1. IV piezīmes par procedūras sākšanu

(20) IV neiesniedza rakstiskas piezīmes pirms vai pēc apspriešanās pirms procedūras sākšanas. Tomēr apspriešanās laikā IV apgalvoja, ka kopumā sūdzībā nav pietiekamu pierādījumu tam, ka pastāv iespējamās subsīdiju programmas.

(21) Komisija ņēma vērā IV piezīmes. Tomēr, kā sīki izklāstīts memorandā par pierādījumu pietiekamību (“memorands”) (9), Komisija pēc apgalvojumu par subsīdijām izskatīšanas secināja, ka sūdzībā norādītie, kā arī Komisijas rīcībā esošie un memorandā uzskaitītie pierādījumi bija pietiekami un liecināja par Indijas izcelsmes attiecīgā ražojuma subsidēšanu.

1.5.2. IDV piezīmes par procedūras sākšanu

(22) 2021. gada 15. februārī IDV iesniedza savu paziņojumu rakstveida versiju – tas tika izdarīts tajā pašā dienā notikušajā apspriedē pirms procedūras sākšanas. Iesniegumā tika apgalvots, ka kopumā sūdzībā nav pietiekamu pierādījumu tam, ka pastāv iespējamas subsīdiju programmas.

(23) Komisija šo informāciju ņēma vērā memoranda par pierādījumu pietiekamību izstrādes posmā un cieņpilni nepiekrita IDV piezīmēm. Komisija secināja, ka sūdzībā norādītie, kā arī Komisijas rīcībā esošie un memorandā par pierādījumu pietiekamību uzskaitītie pierādījumi ir pietiekami un liecināja par subsidēšanas esību. Jebkurā gadījumā īpaša uzmanība tika pievērsta elementiem, ko izmeklēšanas laikā uzsvēra IDV.

1.6. Atlase

(24) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka saskaņā ar pamatregulas 27. pantu tā varētu veikt ieinteresēto personu atlasi.

1.6.1. Savienības ražotāju atlase

(25) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka ir nolēmusi ierobežot izmeklējamo Savienības ražotāju skaitu līdz samērīgam skaitam, izmantojot atlasi, un ka ir provizoriski izveidojusi Savienības ražotāju izlasi. Komisija izveidoja šo provizorisku izlasi, pamatojoties uz ražošanas un Savienības pārdošanas apjomiem, ko stāvokļa analīzes pirms procedūras sākšanas kontekstā ziņojuši Savienības ražotāji, un ņemot vērā arī to ģeogrāfisko atrašanās vietu. Šādi izveidotajā provizoriskajā izlasē bija trīs Savienības ražotāji, kas saražo vairāk nekā 60 % līdzīgā ražojuma Savienībā un pārdod aptuveni 70 % līdzīgā ražojuma apjoma Savienībā, un atrodas četrās dažādās dalībvalstīs. Ieinteresētās personas plašāku informāciju par provizorisko izlasi varēja iegūt lietas materiālos, kas pieejami ieinteresētajām personām, kā arī sniegt piezīmes. Piezīmes netika iesniegtas.

(26) Tā kā noteiktajā termiņā piezīmes netika saņemtas, Savienības ražotāju pagaidu izlase tika apstiprināta. Tā sastāvēja no Acciai Speciali Terni S.p.A., Aperam Stainless Europe un Outokumpu Stainless OY. Galīgā izlase ir reprezentatīva attiecībā uz Savienības rūpniecības nozari. Šī izlase atbilda Savienības ražotāju izlasei atsevišķajā antidempinga izmeklēšanā.

1.6.2. Importētāju atlase

(27) Lai izlemtu, vai ir vajadzīga atlase, un vajadzības gadījumā veidotu izlasi, Komisija aicināja visus zināmos nesaistītos importētājus sniegt paziņojumā par procedūras sākšanu norādīto informāciju.

(28) Divi nesaistīti importētāji pieteicās kā ieinteresētās personas un sniedza prasīto informāciju. Saņemto atbilžu skaits bija mazs, tāpēc atlase nebija vajadzīga. Par šo lēmumu piezīmes netika saņemtas. Šis importētājs tika aicināts aizpildīt anketu.

1.6.3. Ražotāju eksportētāju atlase attiecīgajās valstīs

(29) Ņemot vērā potenciāli lielo ražotāju eksportētāju skaitu attiecīgajās valstīs, paziņojumā par procedūras sākšanu bija paredzēta izlases veida pārbaude Indijā un Indonēzijā. Tāpēc Komisija aicināja visus zināmos Indijas un Indonēzijas ražotājus eksportētājus sniegt paziņojumā par procedūras sākšanu norādīto informāciju, lai izlemtu, vai ir vajadzīga izlase, un attiecīgā gadījumā veidotu izlasi.

(30) Turklāt Komisija Indijas pārstāvniecībai Eiropas Savienībā un Indonēzijas Republikas vēstniecībai Briselē lūdza apzināt citus tādus ražotājus eksportētājus, kas varētu būt ieinteresēti piedalīties izmeklēšanā, ja tādi ir, un/vai ar tiem sazināties.

1.6.3.1. Indija

(31) Divi Indijas uzņēmumi (to grupas) noteiktajā termiņā iesniedza izlases atbildes. Attiecīgie ražotāji eksportētāji: Chromeni Steels Private Limited (Chromeni) un Jindal grupa izmeklēšanas periodā ražoja 100 % no Indijas NTAV eksporta apjoma no Indijas uz Savienību. Tāpēc Komisija atteicās no Indijas ražotāju eksportētāju izlases veidošanas.

(32) Jindal grupas (Indija) daļu, kas ir iesaistīta NTAV ražošanā un pārdošanā, veido divi ražotāji eksportētāji, divi tirgotāji, viens pakalpojumu sniedzējs un viens izejmateriālu piegādātājs.

(33) Jindal grupa ir vertikāli integrēta, sākot no koksa, gāzes un ferohroma ražošanas, turpinot ar šķidrā nerūsējošā tērauda, plātņu, karsti velmētu ruļļu ražošanu un beidzot ar NTAV ražošanu.

(34) Chromeni nav vertikāli integrēts. Tas sāk ražot NTAV no karsti velmēta nerūsējošā tērauda ruļļiem.

1.6.3.2. Indonēzija

(35) Prasīto informāciju sniedza un iekļaušanai izlasē piekrita trīs ražotāji eksportētāji vai to grupas no Indonēzijas. Saskaņā ar pamatregulas 27. panta 1. punktu Komisija, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo eksporta apjomu no Indonēzijas uz Savienību izmeklēšanas periodā, izveidoja izlasi no divām tādu ražotāju eksportēju grupām, kurus atvēlētajā laikā varētu reāli izmeklēt – PT. Indonesia Ruipu Nickel un Chrome Alloy (IRNC) un PT. Jindal Stainless Indonesia (Jindal Indonesia). Izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas ražoja vairāk nekā 71 % kopējā lēstā NTAV eksporta apjoma no Indonēzijas uz Savienību izmeklēšanas periodā.

(36) IRNC ir vertikāli integrēts uzņēmums. Uzņēmums sāk ražot NTAV no niķeļa rūdas, un tāpēc tam ir savas kausēšanas iekārtas. Turklāt IRNC ir daļa no uzņēmumu grupas, kas ražo dažāda veida tērauda ražojumus, kuri arī ir vertikāli integrēti (šie uzņēmumi sāk ar niķeļa rūdu, un tāpēc tiem ir savas kausēšanas iekārtas), un augšupēji piegādā IRNC tērauda ražojumus NTAV ražošanai. Šie uzņēmumi (kopā ar IRNC, ko kopā dēvē par IRNC grupu) ir PT. Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry (GCNS), PT Indonesia Tsingshan Stainless Steel (ITSS), PT. Sulawesi Mining Investment (SMI) un PT. Tsingshan Steel Indonesia (TSI). Visi šie uzņēmumi atrodas Morovali industriālajā parkā Indonēzijā.

(37) Jindal Indonesia nav vertikāli integrēts. Tas sāk NTAV ražošanu no nerūsējošā tērauda ruļļiem.

(38) Saskaņā ar pamatregulas 27. panta 2. punktu Komisija par izlases veidošanu apspriedās ar visiem zināmajiem attiecīgajiem ražotājiem eksportētājiem un IDV. Piezīmes netika saņemtas, un tādējādi izlase tika apstiprināta.

1.7. Individuāla pārbaude

(39) Trešais Indonēzijas ražotājs eksportētājs, kas iesūtīja izlases veidlapu, informēja Komisiju par savu nodomu nepieprasīt individuālu pārbaudi atbilstoši pamatregulas 27. panta 3. punktam. Turklāt Komisija informēja šo izlasē neiekļauto ražotāju eksportētāju par to, ka tas ir aicināts sniegt atbildes uz anketas jautājumiem, ja vēlas, lai to pārbaudītu individuāli. Ražotājs eksportētājs nesniedza atbildes uz anketas jautājumiem. Tā rezultātā individuālas pārbaudes nebija iespējamas.

1.8. Atbildes uz anketas jautājumiem

(40) Komisija nosūtīja anketas trijiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, sūdzības iesniedzējam, vienam nesaistītajam importētājam, kas bija informējis par sevi, un četriem ražotājiem eksportētājiem attiecīgajās valstīs. Šīs anketas procedūras sākšanas dienā kļuva pieejamas arī tiešsaistē (10).

(41) Atbildes uz anketas jautājumiem tika saņemtas no trijiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, sūdzības iesniedzēja, viena nesaistītā importētāja, diviem Indijas ražotājiem eksportētājiem un diviem izlasē iekļautajiem Indonēzijas ražotājiem eksportētājiem.

(42) Komisija arī nosūtīja anketu IV un IDV.

(43) IV anketā bija iekļautas īpašas anketas i) jebkurai finanšu iestādei, kas izsniedza aizdevumus vai eksporta kredītus izmeklējamajiem uzņēmumiem vai to pircējiem (saistībā ar eksporta pircēju kredītiem), ii) desmit lielākajiem izejresursu ražotājiem un izplatītājiem, kuri, iespējams, nodrošināja (hroma rūdu un dzelzsrūdu) par neatbilstoši zemu atlīdzību diviem Indijas ražotājiem eksportētājiem, lai ražotu izmeklējamo ražojumu.

(44) IDV iesniegtajā anketā bija iekļauta īpaša anketa bankai Lembaga Pembiayaan Ekspor Indonesia (Indonesia Eximbank). Šī finanšu iestāde sūdzībā bija īpaši minēta kā valsts subjekts vai subjekts, kuram IDV uzticējusi vai kuru norīkojusi piešķirt subsīdijas. Turklāt administratīvās ērtības labad IDV tika lūgts nosūtīt īpašas anketas i) jebkurai citai finanšu iestādei, kas piešķīra aizdevumus vai eksporta kredītus izlasē iekļautajiem uzņēmumiem vai izlasē iekļauto uzņēmumu pircējiem (saistībā ar pircēju eksporta kredītiem) (11), ii) 10 lielākajiem izmeklējamā ražojuma izejvielu ražotājiem un izplatītājiem, kā arī visiem citiem attiecīgo izejresursu ražotājiem un izplatītājiem, kuri ir piegādājuši izejresursus abiem izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, un iii) uzņēmumam PT. Asuransi Asei Indonesia (ASEI), kas sūdzībā minēts kā eksporta kredīta apdrošināšanas pakalpojuma sniedzējs uz koncesijas pamata, iespējams, arī izmeklējamā ražojuma ražotājiem.

(45) Turklāt IDV iesniegtajā anketā bija iekļauta īpaša anketa uzņēmumam PT. Indonesia Morowali Industrial Park (IMIP), kas darbojas industriālajā parkā, kurā atrodas viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem IRNC. Tā kā IMIP ir uzņēmums, kas saistīts ar IRNC, IRNC arī tika lūgts nosūtīt to pašu anketu IMIP.

(46) IDV tika prasīts lūgts apkopot visas atbildes, ko sniedz minētie subjekti, un nosūtīt tās tieši Komisijai.

(47) Komisija saņēma atbildes uz anketas jautājumiem no IV, tomēr tajās nebija iekļautas atbildes uz 43. apsvērumā minētajām īpašajām anketām, kā arī no IDV, kas ietvēra atbildes no Indonēzijas Eximbank, trim citām finanšu iestādēm un vienpadsmit izejmateriālu piegādātājiem – četriem ogļu ieguves uzņēmumiem (PT. Sungai Danau Jaya, PT Tanah Bumbu Resources, PT. Wahana Baratama Mining un PT. Bukit Asam Tbk), trīs niķeļa rūdas ieguves uzņēmumiem (PT. GAG Nikel, PT. Ceria Nugraha Indotama un PT. Tiran Indonesia), četriem niķeļa rūdas un ogļu tirgotājiem (PT. Ekasa Yad Resouces, PT. Batu Bara Global Energy, PT. Rwood Resources Indonesia un PT. Bumi Nusantara Jaya), ASEI un IMIP. Komisija saņēma tās pašas IMIP anketas atbildes arī no IRNC.

1.9. Pārbaudes apmeklējumi

(48) Ņemot vērā Covid-19 uzliesmojumu un dažādu dalībvalstu, kā arī dažādu trešo valstu ieviestos pārvietošanās ierobežojumus, Komisija pagaidu posmā nevarēja veikt pārbaudes apmeklējumus saskaņā ar pamatregulas 16. pantu. Tā vietā saskaņā ar paziņojumu par Covid-19 uzliesmojuma ietekmi uz antidempinga un antisubsidēšanas izmeklēšanām (12) Komisija veica attālinātu visas tās informācijas kontrolpārbaudi, ko uzskatīja par nepieciešamu pagaidu konstatējumu izdarīšanai.

(49) Neskarot pamatregulas 28. panta piemērošanu, Komisija, izmantojot videokonferenci, attālināti veica IV un IDV atbilžu uz anketas jautājumiem kontrolpārbaudi. Attiecīgo ministriju ierēdņi piedalījās attālinātajā kontrolpārbaudē (AKP). IDV AKP ietvēra arī Indonesia Eximbank un divu izejmateriālu piegādātāju PT. Gag Nikel un PT. Sungai Danau Jaya sniegtās informācijas AKP.

(50) Turklāt Komisija veica tālāk norādīto uzņēmumu / personu attālinātās AKP. a) Savienības asociācija, kas pārstāv trīs izlasē iekļautos Savienības ražotājus: — Eiropas Tērauda asociācija (EUROFER), Brisele, Beļģija. b) Ražotāji eksportētāji Indijā: — Chromeni Steels Private Limited (Chromeni), Ahmedabada, — Jindal Stainless Limited (JSL), Ņūdeli, un Jindal Stainless Hisar Limited (JSHL), Ņūdeli, un ar tiem saistītie uzņēmumi, jo īpaši saistītie tirgotāji Jindal Stainless Steelway Limited (JSS), Gurugram and Jindal Steelitalia Limited (JSI), Gurugrama, pakalpojumu sniedzējs Jindal United Steel Limited (JUSL), Ņūdeli, un izejvielu piegādātājs Jindal Coke Limited (JCL), Ņūdeli, kopā saukti par Jindal grupu). c) Ražotāji eksportētāji Indonēzijā: — PT. Indonesia Ruipu Nickel un Chrome Alloy (IRNC), Džakarta, un ar to saistītie uzņēmumi, jo īpaši četri galvenie saistītie izejresursu piegādātāji no Indonēzijas PT. Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry (GCNS), Džakarta, PT. Indonesia Tsingshan Stainless Steel (ITSS), Džakarta, PT. Sulawesi Mining Investment (SMI), Jakarta and PT. Tsingshan Steel Indonesia (TSI), Džakarta (kopā ar IRNC – “IRNC grupa”), kā arī saistītais industriālais parks, kur atrodas IRNC grupa, proti, PT. Indonesia Morowali Industrial Park (IMIP), Džakarta, — Jindal Stainless Indonesia (Jindal Indonesia), Gresika.

1.10. Pagaidu pasākumu nenoteikšana un turpmākā procedūra

(51) Komisija 2021. gada 20. oktobrī saskaņā ar pamatregulas 29.a panta 2. punktu informēja ieinteresētās personas, ka tai ir nodoms nenoteikt pagaidu pasākumus, bet turpināt izmeklēšanu.

(52) Komisija turpināja ievākt un pārbaudīt visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu galīgo konstatējumu izdarīšanai.

1.11. Galīgās informācijas izpaušana

(53) Komisija 2021. gada 17. decembrī visas personas informēja par būtiskiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata tā plānoja noteikt galīgo antisubsidēšanas maksājumu attiecīgā ražojuma importam (“galīgās informācijas izpaušana”). Visām personām tika noteikts termiņš, līdz kuram tās varēja iesniegt piezīmes. Ieinteresētajām personām bija iespēja sniegt piezīmes par izmeklēšanas sākšanu un prasīt, lai tās uzklausītu Komisija un/vai tirdzniecības procedūras uzklausīšanas amatpersona.

(54) Pēc tam 2022. gada 21. janvārī ieinteresētās personas saņēma papildu galīgo izpausto informāciju (“papildu galīgās informācijas izpaušana”), un tām tika noteikts termiņš, līdz kuram tās varēja sniegt piezīmes par šo jautājumu. Visām ieinteresētajām personām bija iespēja pieprasīt uzklausīšanu Komisijā un/vai pie tirdzniecības procedūras uzklausīšanas amatpersonas.

(55) Piezīmes tika saņemtas no sūdzības iesniedzēja, IV, IDV, ĶV, izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, nesaistīta importētāja LSI un importētāju un izplatītāju konsorcija Euranimi.

(56) Personām, kas to pieprasīja, tika sniegta iespēja tikt uzklausītām. Notika IRNC grupas un Euranimi uzklausīšana.

(57) Ieinteresēto personu sniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā šajā regulā.

(58) IRNC grupa apgalvoja, ka ir pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību, jo tai nav dots pietiekami laika, lai sagatavotu piezīmes par galīgo izpausto informāciju. Atbildot uz šo apgalvojumu, Komisija uzsvēra, ka IRNC grupai sākotnēji tika dots 18 dienu termiņš piezīmju sniegšanai, kas ievērojami pārsniedz tiesību aktos noteikto 10 dienu termiņu, kurš Komisijai ir jāpiešķir ieinteresētajām personām pēc galīgās informācijas izpaušanas. Turklāt Komisija pēc uzņēmuma pieprasījuma piešķīra tam trīs dienu pagarinājumu. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka IRNC grupai tika dots pietiekami daudz laika, lai iesniegtu savas piezīmes par galīgās informācijas izpaušanu, un apgalvojums tika noraidīts.

(59) Jindal grupa un Jindal Indonesia lūdza Komisiju nodrošināt, ka rosinātie kompensācijas maksājumi un tērauda aizsardzības pasākumi netiek apvienoti, kā tas tika darīts antidempinga regulā.

(60) Tas ir apskatīts 1083. un 1084. apsvērumā.

(61) Juridiskās noteiktības labad Jindal grupa un Jindal Indonesia arī lūdza Komisijai Regulā (ES) 2019/1382 (13) iekļaut rosināto regulu, ar ko nosaka antisubsidēšanas maksājumus.

(62) Komisija norādīja, ka 3. pantā jau ir risināts jautājums par mijiedarbību starp maksājumiem, kas iekasēti saskaņā ar šo regulu, un maksājumiem, kas iekasēti saskaņā ar Regulu (ES) 2019/159 (14). Pēdējā Regulas (ES) 2019/1382 grozījumā Komisija jau paziņoja, ka nākotnē katrā regulā, ar ko nosaka antidempinga un/vai antisubsidēšanas pasākumus attiecībā uz tērauda ražojumiem, uz kuriem attiecas arī aizsardzības pasākums, tiks iekļauti īpaši noteikumi, kas novērš to piemērošanu vienlaikus ar tarifa kvotas pārsniegšanas aizsardzības maksājumu (15).

(63) Pēc galīgās informācijas izpaušanas Euranimi un LSI apgalvoja, ka Komisijai būtu jāatliek pasākumi saskaņā ar pamatregulas 24. panta 4. punktu.

(64) Komisija apstiprināja, ka ir saņēmusi šo personu sniegto informāciju, un atgādināja tām, ka, ja Komisija to uzskata par lietderīgu, tā var pieņemt lēmumu atlikt pasākumus, ja tirgus apstākļi uz laiku ir mainījušies tiktāl, ka ir maz ticams, ka atlikšanas rezultātā atsāksies kaitējums, un ja tas ir Savienības interesēs.

2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS

2.1. Attiecīgais ražojums

(65) Ražojums, uz kuru attiecas šī izmeklēšana, ir Indijas un Indonēzijas izcelsmes plakani nerūsējošā tērauda velmējumi, kas pēc aukstās velmēšanas (aukstās presēšanas) tālāk netiek neapstrādāti un ko patlaban klasificē atbilstoši KN kodiem 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7219 90 20, 7219 90 80, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81, 7220 20 89, 7220 90 20 un 7220 90 80. KN kodi ir norādīti vienīgi informācijai.

2.2. Līdzīgais ražojums

(66) Izmeklēšanā tika konstatēts, ka visiem turpmāk minētajiem ražojumiem ir vienādas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības, kā arī tie paši pamatlietojuma veidi: — attiecīgais ražojums, — attiecīgajās valstīs ražots un to iekšzemes tirgū pārdots ražojums, un — ražojums, ko Savienības ražošanas nozare ražo un pārdod Savienībā.

(67) Tādēļ Komisija ir secinājusi, ka minētie ražojumi ir līdzīgi ražojumi pamatregulas 2. panta c) punkta nozīmē.

2.3. Apgalvojumi par ražojumu klāstu

(68) Viens Savienības ražotājs, kas darbojās arī kā importētājs un galalietotājs, pieprasīja no ražojumu klāsta izslēgt 200. un 201. tērauda klases nerūsējošā tērauda aukstos velmējumus. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka šādi ražojumi ir savstarpēji aizstājami īpašību ziņā. Komisija arī secināja, ka šā izslēgšanas pieprasījuma apmierināšana patiešām radītu pārmērīgu slogu muitas dienestiem, kuriem būtu jāveic laboratorijas tests un jāpārbauda katra sūtījuma galalietojums. Turklāt dati, ko uzņēmums iesniedza attiecībā uz 200. un 201. klases tērauda un citu ražojumu pirkumiem no attiecīgajām valstīm, liecināja, ka tas no šīm valstīm ir iegādājies citus ražojumus, kas ietilpst šajā izmeklēšanā aplūkoto ražojumu klāstā, un tas pēc būtības ir saistīts ar šķērskompensācijas risku. Turklāt, lai gan uzņēmums apgalvo, ka šīm tērauda klasēm ir tikai viens galalietojums, nevar izslēgt, ka tām varētu būt citi lietojumi.

(69) Tāpēc Komisija secināja, ka apmierināt šo ražojuma izslēgšanas pieprasījumu nebūtu atbilstoši, un tādējādi tas tika noraidīts.

3. SUBSIDĒŠANA: INDIJA

3.1. Subsīdijas un subsīdiju programmas, kas ietilpst šo izmeklēšanu darbības jomā

(70) Pamatojoties uz sūdzībā, paziņojumā par procedūras sākšanu un atbildēs uz Komisijas anketas jautājumiem sniegto informāciju, tika izmeklēta iespējama subsidēšana ar šādu IV subsīdiju palīdzību. i) Tieša un iespējama tieša līdzekļu pārskaitīšana: — pirmsnosūtīšanas un pēcnosūtīšanas kredīta finansējums, — eksporta finansējuma procentu izlīdzināšanas shēma, — eksporta kredītaģentūru nodrošinātie stimuli, — Indijas Valsts bankas (IVB) un Tērauda attīstības fonda (TAF) preferenciālie aizdevumi, — TAF un Tērauda ministrijas dotācijas pētniecībai un izstrādei. ii) Negūtie vai neiekasētie valdības ieņēmumi, kas citādi ir jāmaksā: — atbrīvojumi no nodokļu nomaksas un atvieglojumu shēmas: a) uzlabotas atļauju piešķiršanas shēma (UAPS); b) beznodokļu importa atļauju shēma (BIAS); c) nodokļu atmaksas shēma (NAS); d) ražošanas līdzekļu eksporta veicināšanas shēma (RLEVS); e) Indijas izcelsmes preču eksporta shēma (IPES); f) eksporta veicināšana, izmantojot atbrīvojumus no nodevu un nodokļu nomaksas – domājams eksports; — stimuli uz eksportu orientētām struktūrām (EOS) un speciālajām ekonomiskajām zonām (SEZ); — ienākuma nodokļa stimuli. iii) Preču piegāde un pakalpojumu sniegšana par neatbilstoši zemu atlīdzību (NZA): — hroma rūdas piegāde par neatbilstoši zemu atlīdzību, — dzelzsrūdas piegāde par neatbilstoši zemu atlīdzību. iv) Preču iegāde, izmantojot valsts iepirkuma politiku. v) Exim Bank piedāvātie stimuli pircēju kredītu veidā. vi) Gudžaratas štata vietējo subsīdiju shēmu nodrošinātie stimuli.

3.2. Shēmas, kurām netika gūti pierādījumi par subsidēšanu

– Pirmsnosūtīšanas un pēcnosūtīšanas kredīta finansējums

(71) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Indijas bankas nodrošina pirmsnosūtīšanas eksporta finansējumu eksportētājiem, kuri pieprasa maksu par pārdotajām precēm pirms šo preču nosūtīšanas. Līdzīgi pēcnosūtīšanas eksporta finansējums ir aizdevums, ko finanšu iestādes piešķir eksportētājiem. Šo shēmu pārvalda Indijas Rezervju banka (IRB), Indijas centrālā banka. Tika arī apgalvots, ka IV ar centrālās bankas starpniecību uztic privātām Indijas bankām vai norīko tās veikt finansiālu ieguldījumu tiešas līdzekļu pārskaitīšanas veidā (pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļa un 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļa). Lai gūtu ieguvumu no šīm shēmām, eksportētājam ir tikai jāsniedz pierādījumi par eksportu, un netiek prasīts veikt kādu riska novērtējumu. Tādējādi eksportētāja ieguvums ir starpība starp šādi saņemto preferenciālo likmi un līdzīgu aizdevumu tirgus likmi Indijā.

(72) Viens no Indijas ražotājiem eksportētājiem ierobežotā apmērā IP laikā izmantoja pirmsnosūtīšanas kredītus.

(73) Uzņēmums izmantoja pirmsnosūtīšanas kredītus saskaņā ar apgrozāmā kapitāla mehānismiem (kredītlīnijām), ko piešķīra publiskās un privātās bankas. Piemērotā procentu likme tika noteikta saskaņā ar tirgus nosacījumiem un tādā līmenī, kādu noteica citas publiskas un privātas bankas (tostarp starptautiskās bankas), kurās uzņēmumam bija atvērtas kredītlīnijas. Procentu likmes pamatā bija pamata aizdevumu standartlikme (PASL) attiecībā uz eksporta kredītiem INR vai LIBOR likme attiecībā uz eksporta kredītiem USD. Abos gadījumos starpība tika pievienota, pamatojoties uz uzņēmuma kredītreitinga novērtējumu. Tās pašas kredītlīnijas tika arī izmantotas iekšzemes īstermiņa finansējumam.

(74) Abi Indijas ražotāji eksportētāji IP laikā neizmantoja pēcnosūtīšanas eksporta kredītus.

(75) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šīs shēmas.

– Eksporta finansējuma procentu izlīdzināšanas shēma

(76) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka procentu izlīdzināšanas shēma (PIS) sniedz eksportētājiem finansiālu ieguldījumu tieša līdzekļu pārskaitījuma veidā, nodrošinot kompensāciju šo eksportētāju aizdevējiem 3–5 % apmērā no to procentu vērtības, kas citādi būtu jāmaksā par konkrētiem aizdevumiem.

(77) Abi Indijas ražotāji eksportētāji IP laikā neizmantoja PIS.

(78) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šo shēmu.

– Eksporta kredītaģentūru nodrošinātie stimuli

(79) IV pilnībā pieder divas eksporta kredītaģentūras – Export Credit Guarantee Corporation of India Ltd (ECGC) un Exim Bank of India. Abu aģentūru galvenais mērķis ir veicināt Indijas eksportu. Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka šo aģentūru sniegtie stimuli dod ieguvumu eksportētājiem, jo tie nodrošina apdrošināšanu, kredītgarantijas, kredītlīnijas un eksporta kredītus atbilstoši nosacījumiem, kas ir mazāk stingri nekā tirgū esošie nosacījumi.

(80) Abi Indijas ražotāji eksportētāji neizmantoja ECGC vai Exim Bank sniegtās kredītgarantijas, eksporta kredītus vai kredītlīnijas.

(81) Tomēr divi Jindal grupas ražotāji ir iekļauti ECGC apdrošināšanas polisēs. Komisija nekonstatēja, ka šie apdrošināšanas līgumi atšķirtos no parastajiem tirgus apstākļiem. Prēmiju summa bija atkarīga no maksimālā zaudējumu seguma, valstīm un pircējiem, kuri iekļauti polisē, un no iepriekšējās prasību vēstures, proti, no uzņēmumu riska profila. Komisija pārbaudīja, vai ir samaksātas visas prēmiju maksas un maksājumi.

(82) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šo shēmu.

– Indijas Valsts bankas (IVB) un Tērauda attīstības fonda (TAF) preferenciālie aizdevumi,

(83) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka IV nerūsējošā tērauda ražotājiem ar Indijas Valsts bankas (IVB) un Tērauda attīstības fonda (TAF) starpniecību izsniedz nozarei specifiskus preferenciālus aizdevumus.

(84) IVB bija viena no bankām, kas piešķīra Jindal grupai ilgtermiņa aizdevumus, bet Komisija tos neuzskatīja par nozarei specifiskiem vai preferenciāliem. Procentu likme tika noteikta, pamatojoties uz BLPR + starpību. Faktiski IVB piemērotā procentu likme bija nedaudz augstāka nekā procentu likmes, ko piemēroja privātas bankas, kuras piešķīra Jindal grupai ilgtermiņa aizdevumus ar līdzīgu termiņu.

(85) Izmeklēšanas periodā neviens no abiem Indijas ražotājiem eksportētājiem nebija saņēmis aizdevumus no Tērauda attīstības fonda.

(86) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šo shēmu.

– TAF un Tērauda ministrijas dotācijas pētniecībai un izstrādei

(87) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka IV ar TAF starpniecību nodrošina tērauda ražotājiem dotācijas pētniecībai un izstrādei. Pētniecības un izstrādes dotācijas var saņemt arī tieši no Tērauda ministrijas.

(88) Abi Indijas ražotāji eksportētāji IP laikā nesaņēma dotācijas pētniecībai un izstrādei vai dotācijas, ko varēja piešķirt IP.

(89) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šo shēmu.

– Atbrīvojumi no nodokļu nomaksas un atvieglojumu shēmas

(90) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka izmeklējamā ražojuma ražotāji gūst labumu no vairākām pirmseksporta un pēceksporta nodokļu atmaksas shēmām, atbilstoši kurām importētās izejvielas vai ražošanas līdzekļus var atbrīvot no muitas nodokļu un ievedmuitas nodokļu nomaksas. Šīs shēmas ražotājiem eksportētājiem dod ieguvumu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta nozīmē, kas ir vienāds ar valdības negūto ieņēmumu summu un līdz ar to ar neiekasēto nodokļu un maksājumu summu.

(91) Kā paskaidrots 117.–205. apsvērumā zemāk, viens vai abi Indijas ražotāji eksportētāji guva ieguvumu no dažām atbrīvojumu no nodokļu nomaksas un atvieglojumu shēmām, proti, IAS, NAS, RLEVS un IPES.

(92) Tomēr neviens no abiem ražotājiem eksportētājiem IP laikā neguva labumu no BIAS shēmas, kā arī nebija iekšzemes pārdošanas darījumu, kas tika klasificēti kā domājamais eksports. Tāpēc Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šīs divas pēdējās shēmas.

– Stimuli uz eksportu orientētām struktūrām (EOS) un speciālajām ekonomiskajām zonām (SEZ)

(93) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka izmeklējamā ražojuma ražotāji gūst labumu no vairākiem nodokļu atvieglojumiem, jo tie reģistrēti kā EOS vai atrodas SEZ.

(94) Tomēr neviens no abiem Indijas ražotājiem eksportētājiem IP laikā nebija reģistrēts kā EOS, ne arī kā EOS guva labumu no jebkādām iepriekšējām subsīdijām ražošanas līdzekļiem, ko varētu attiecināt uz IP. Tāpat neviens no abiem Indijas ražotājiem eksportētājiem neatradās SEZ.

(95) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šīs shēmas.

– Ienākuma nodokļa stimuli

(96) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka izmeklējamā ražojuma ražotāji gūst labumu no ienākuma nodokļa atskaitījumiem un atbrīvojumiem, kas izriet no vairākām programmām, tostarp tiem ir: — samazināta ienākuma nodokļa likme jaundibinātiem uzņēmumiem, — ienākuma nodokļa atskaitījumi par pētniecības un izstrādes izmaksām, — ienākuma nodokļa atskaitījumi peļņai, kas gūta lielos rūpnieciskos projektos (INA), — ienākuma nodokļa atskaitījumi peļņai īpašas kategorijas uzņēmumos, — ienākuma nodokļa atskaitījumi ieguldījumiem jaunās ražotnēs un iekārtās.

(97) Abi Indijas ražotāji eksportētāji IP laikā nesaņēma nekādus atbrīvojumus no ienākuma nodokļa nomaksas, atskaitījumus vai tiesības piemērot samazinātas nodokļa likmes.

(98) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šo shēmu.

– Dzelzsrūdas piegāde par neatbilstoši zemu atlīdzību

(99) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka IV ir īstenojusi politiku, kas paredz augstus izvedmuitas nodokļus dzelzsrūdai. Tādējādi valdība nodrošināja šo ražojumu iekšzemes piedāvājuma pieaugumu un garantēja, ka dzelzs cenas paliek krietni zemākas par starptautisko līmeni. Šo izvedmuitas nodokļu un citu elementu rezultātā IV uzticēja izejvielu ražotājiem vai norīkoja tos nodrošināt izejresursus Indijas ražotājiem par neatbilstoši zemu atlīdzību.

(100) Tomēr neviens no abiem Indijas ražotājiem eksportētājiem savā ražošanas procesā neizmanto dzelzsrūdu. Tāpēc Komisijai nav nepieciešams sīkāk analizēt šo shēmu.

– Preču iegāde, izmantojot valsts iepirkuma politiku

(101) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka IV ir atbalstījusi Indijas nerūsējošā tērauda auksto velmējumu rūpniecības nozari, izmantojot valsts iepirkumus. Tika norādīts, ka valdības iestādēm savos iepirkumos ir jāizmanto Indijas tērauda un dzelzs minimālā procentuālā daļa (no 15 % līdz 50 %). Turklāt, ja ārvalstu solītājs piedāvā zemāko cenu, tas var iegūt tiesības piegādāt tikai pusi no pasūtījuma daudzuma. Tiesības piegādāt otru daļu jāpiešķir vietējam piegādātājam, kas spēj piedāvāt cenu, kura ir ne vairāk kā par 20 % augstāka par ārvalstu solītāja cenu. Tikai tad, ja neviens vietējais piegādātājs nevar piedāvāt cenu, kas ir ne vairāk kā par 20 % augstāka par zemāko cenu (kas ir maz ticams, ņemot vērā plašo rezervi), efektīvāks ārvalstu pretendents var saņemt tiesības uz pārējo līguma daļu.

(102) Viens no Indijas ražotājiem eksportētājiem IP laikā sekmīgi piedalījās valsts iepirkuma procedūrās.

(103) Komisija pārbaudīja visas iepirkuma procedūras un konkursus, kas bija saistīti ar attiecīgo Indijas uzņēmumu IP laikā. Tomēr netika atrast neviens elements, kas liecināja par konkrētu subsidēšanu.

(104) Konkursi tiek publicēti tiešsaistē Indijas attiecīgo administratīvo vienību, iestāžu vai valsts uzņēmumu (piemēram, “Indijas dzelzceļa”) tīmekļa vietnēs, un uzņēmumi var brīvi nosūtīt savus piedāvājumus. Tā ir standarta prakse, ka iepirkuma apjoms tiek sadalīts starp diviem uzņēmumiem. Uzņēmumam, kas piedāvāja viszemāko cenu, piešķir tiesības uz 60 % no iepirkuma apjoma, un uzņēmumam, kas piedāvā otru zemāko cenu, tiek piešķirtas tiesības uz atlikušajiem 40 % līguma, ja tas pielāgos savu cenu piedāvājuma uzvarētāja piedāvātajam līmenim. Šo noteikumu piemēro arī tad, ja viens vai abi attiecīgie uzņēmumi ir ārvalstu pretendenti.

(105) Protams, daži iepirkumi ir pieejami tikai vietējiem uzņēmumiem. Tomēr, ja procedūra ir atvērta ārvalstu pretendentiem, nepastāv cenu diskriminācija, kā apgalvo sūdzības iesniedzējs. Cenu preference (20 %) vietējiem piegādātājiem pastāv tikai attiecībā uz iepirkumiem, kas saistīti ar ražošanas līdzekļiem (16).

(106) Komisija pārbaudīja, vai visās iepirkuma procedūrās, kur IP laikā līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas Indijas NTAV ražotājam neatkarīgi no tā, vai tās bija pieejamas ārvalstu pretendentiem, atlasītais uzņēmums bija piedāvājis viszemāko cenu vai kā uzņēmumam ar otru labāko piedāvājumu tam bija jāpielāgo sava cena zemākajai piedāvātajai cenai.

(107) Pēc galīgās informācijas izpaušanas sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ārvalstu pretendentu izslēgšana no dažām iepirkuma procedūrām izraisīja konkurences ierobežošanu un tādējādi vispārējo cenu pieaugumu, kas pielīdzināms finansiālajam ieguldījumam, iegādājoties preces par neatbilstoši zemu atlīdzību.

(108) Turklāt sūdzības iesniedzējs arī norādīja, ka, izslēdzot importu no noteiktiem konkursiem, Indijas iepirkuma noteikumi garantē Indijas ražotājiem noteiktus iepirkumu apjomus, kas jau pats par sevi tiem dod ieguvumu.

(109) Komisija piekrīt, ka ārvalstu pretendentu izslēgšana potenciāli samazina konkurenci un var izveidot tirgu tikai vietējiem pretendentiem. Tomēr Jindal grupas pārdošanas apjoms, saņemot tiesības slēgt līgumu publiskā iepirkuma procedūrās, bija niecīgs salīdzinājumā ar uzņēmuma kopējo iekšzemes pārdošanas apjomu IP laikā. Turklāt, analizējot Indijas NTAV ražotājam IP laikā piešķirtās tiesības slēgt līgumu iepirkuma procedūras rezultātā, Komisija nepamanīja būtiskas atšķirības uzvarētāju piedāvājumu cenu līmeņos ārvalstu uzņēmumiem atvērtos konkursos un konkursos, kuros tie nepiedalījās. Tādējādi šajā konkrētajā gadījumā Komisija nav konstatējusi kādu būtisku ieguvumu pamatregulas 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē.

– Exim Bank piedāvātie stimuli pircēju kredītu veidā

(110) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Exim Bank piedāvā kredītlīnijas un pircēja kredītus. Šie stimuli tiek nodrošināti ārvalstu valdībām, ārvalstu attīstības bankām un ārvalstu finanšu iestādēm, komercbankām ārvalstīs vai citām struktūrām, nevis eksportētājiem. Finansējums tiem ļauj veikt iegādi no Indijas eksportētājiem uz atliktā kredīta nosacījumiem.

(111) Neviens no izmeklējamo ražotāju eksportētāju eksporta pārdošanas darījumiem IP laikā netika apmaksāts ar Exim Bank kredītlīnijām vai pircēja kredītu.

(112) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šīs shēmas.

– Gudžaratas štata vietējo subsīdiju shēmu nodrošinātie stimuli

(113) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka papildus IV piešķirtajām subsīdijām daži NTAV ražotāji var gūt labumu no štata līmeņa subsīdiju shēmām, ko nodrošina Gudžaratas valdība (GV). Sūdzībā ir uzskaitītas četras vietējās shēmas: — Rūpniecības stimulēšanas shēma 2016.–2021. gadam, kas nodrošina nodokļu atvieglojumus jauniem uzņēmumiem, kuri izveidoti Gudžaratā, — Gudžaratas PVN atvieglojumu shēma – Gudžaratas uzņēmums var atgūt PVN, kas samaksāts par tā iegādātajiem izejresursiem, priekšnodokļa kredīta veidā, — Speciālo ekonomikas zonu likums – nodokļu atbrīvojumi attiecībā uz zīmognodevu un reģistrācijas maksu, — atbrīvojums no nodokļa par pārdošanu un citiem štata nodokļiem par izejresursu iegādi SEZ vai SEZ struktūrvienībai.

(114) Tikai viens no Indijas ražotājiem eksportētājiem, uz kuriem attiecas izmeklēšana, atrodas Gudžaratas štatā un, iespējams, varētu izmantot iepriekš minētās vietējās subsīdiju shēmas. Tomēr netika konstatēts, ka uzņēmums IP laikā būtu guvis ieguvumu no šīm shēmām.

(115) Tādējādi Komisijai nebija nepieciešams sīkāk analizēt šīs shēmas.

– Elektroenerģijas nodevas atskaitījums (Gudžaratas valdība)

(116) Komisija konstatēja, ka viens ražotājs eksportētājs izmantoja šo pasākumu IP laikā. Tomēr, tā kā izrādījās, ka ieguvums no šā pasākuma uzņēmumam bija niecīgs (0,02 %), Komisija izlēma neizmeklēt šo pasākumu dziļāk.

3.3. Shēmas, kuru gadījumā tika gūti pierādījumi par subsidēšanu

3.3.1. Atbrīvojumi no nodokļu nomaksas un atvieglojumu shēmas

(117) Shēmas – IAS, RLEVS un IPES – pamatojas uz 1992. gada Ārējās tirdzniecības (attīstības un regulēšanas) likumu (Nr. 22, 1992. gads), kas stājās spēkā 1992. gada 7. augustā (“Ārējās tirdzniecības likums”). Ārējās tirdzniecības likums pilnvaro IV nākt klajā ar paziņojumiem par eksporta un importa politiku. Minētos paziņojumus apkopo dokumentos “Ārējās tirdzniecības politika”, un Tirdzniecības ministrija tos parasti publicē reizi piecos gados un pastāvīgi atjaunina.

(118) Ārējās tirdzniecības politikas dokuments, kas attiecas uz IP, ir “Ārējās tirdzniecības politika 2015–20” (FTP 2015–20). Turklāt IV nosaka procedūras attiecībā uz FTP 2015–20 arī dokumentā “Procedūru rokasgrāmata, 2015-20” (“HOP 2015–20”).

(119) NAS shēmas pamatā ir 1962. gada Muitas likuma 75. pants, 1944. gada Centrālā akcīzes likuma 37. pants, 1994. gada Finanšu likuma 93.A un 94. pants un 1995. gada Muitas, centrālo akcīzes nodokļu un nodokļu par pakalpojumiem atmaksas noteikumi. Atmaksas likmes tiek regulāri publicētas.

(120) Vispārīgi jānorāda, ka Komisija nevarēja saprātīgā termiņā pabeigt dažu ar eksporta / importa darījumiem saistītu dokumentu attālināto kontrolpārbaudi šajā apakšiedaļā aprakstīto nodokļu atmaksas shēmu ietvaros, kā to pieprasīja un kā par to vienojās AKP laikā. Šajā ziņā Komisija, pamatojoties uz pamatregulas 28. panta 3. punktu, izmantoja vislabākos pieejamos faktus, ja tika konstatētas neatbilstības starp uzņēmumu un IV paziņotajiem rādītājiem.

(121) Pēc galīgās informācijas izpaušanas viens no Indijas ražotājiem eksportētājiem apgalvoja, ka IAS, NAS un IPES shēmu mērķis ir neitralizēt muitas nodokļus, ko uzņēmums maksā par eksportētajos ražojumos izmantoto izejvielu importu, un tāpēc šīs trīs shēmas nedod uzņēmumam ieguvumu.

(122) Tomēr pretēji šim apgalvojumam ieguvumi, ko uzņēmumi saņēmuši saskaņā ar NAS un IPES shēmām, nav tieši saistīti ar nodokļiem, kas maksājami par to izejvielu importu, kuras uzņēmums izmanto eksportētajos ražojumos.

(123) NAS shēmas gadījumā eksporta uzņēmums saņem skaidras naudas maksājumus, kas ir saistīti tikai ar tā eksporta FOB vērtību. Attiecīgajam uzņēmumam vispār nav jāimportē izejvielas.

(124) IPES shēmas gadījumā ražotājs eksportētājs saņem sertifikātus, kurus var pārdot tirgū vai izmantot, lai kompensētu nākotnē maksājamos ievedmuitas nodokļus, bet šī kompensācija neattiecas tikai uz izejvielām, ko izmanto to eksportēto ražojumu ražošanā, par kuriem tika saņemti IPES sertifikāti. Tādējādi IPES sertifikātus var izmantot, lai kompensētu visus maksājamos ievedmuitas nodokļus, tostarp ievedmuitas nodokļus par ražošanas līdzekļiem. Tos var iekasēt arī tad, ja uzņēmums vispār neko neimportē.

(125) Tikai IAS shēmas gadījumā pastāv tieša saikne starp atbrīvojumu no ievedmuitas nodokļa uzņēmuma importētajām izejvielām un eksportētajiem ražojumiem. Tādējādi Komisija neuzskata atbrīvojumu no maksājuma par ieguvumu uzņēmumam, ja tas var pierādīt, ka eksportēto galaproduktu ražošanā faktiski tiek izmantotas izejvielas, kas importētas saskaņā ar IAS.

– Iepriekšēju atļauju shēma (IAS)

(126) Komisija konstatēja, ka viens Indijas ražotājs eksportētājs IP laikā izmantoja IAS.

a) Juridiskais pamats

(127) Sīks shēmas apraksts sniegts FTP 2015-20 un atjauninātā FTP 2015-20 4.03.–4.24. punktā un HOP 2015-20 4.04. līdz 4.52. punktā, kā arī atjauninātajā HOP 2015–20.

b) Attiecināmība

(128) IAS sastāv no sešām apakšshēmām, kas sīkāk aprakstītas iedaļā zemāk. Minētās apakšshēmas cita starpā atšķiras to attiecināmības tvēruma ziņā. IAS fiziskā eksporta un IAS ikgadējās prasības apakšshēmas ir tiesīgi izmantot ražotāji eksportētāji un pārdevēji eksportētāji, kas saistīti ar palīgražotājiem. Ražotājiem eksportētājiem, kas veic piegādi galīgajam eksportētājam, ir tiesības izmantot IAS starppiegādēm. IAS nosacītā eksporta apakšshēmu ir tiesīgi izmantot galvenie līgumslēdzēji, kuri veic piegādes FTP 2015-20 7.02. punktā minētajām nosacītā eksporta kategorijām, piemēram, uz eksportu orientētu struktūru (EOS) piegādātāji. Nosacītā eksporta priekšrocības atbilstīgi iepriekšējā izlaides pasūtījuma apakšshēmai un kompensācijas iekšzemes kredītvēstules apakšshēmai ir tiesīgi izmantot arī ražotāju eksportētāju starppiegādātāji.

c) Praktiskā īstenošana

(129) IAS var izdot turpmāk aprakstītajās situācijās.

(130) Fizisks eksports. Šī ir galvenā apakšshēma. Tā ļauj bez nodokļa importēt izejmateriālus, kas vajadzīgi konkrēta eksporta gatavā ražojuma ražošanai. Fizisks šajā kontekstā nozīmē, ka eksporta ražojums ir jāizved no Indijas teritorijas. Licencē ir norādīts ievedmuitas atvieglojums un eksporta saistības, tostarp eksportētā ražojuma veids.

(131) Ikgadēja pieprasīšana. Šāda atļauja nav saistīta ar īpašu eksportēto ražojumu, bet ar plašāku ražojumu grupu (piem., ķīmiskie un saistītie produkti). Licences turētājs, ievērojot noteiktu robežvērtību, kas noteikta atkarībā no agrākās eksporta izpildes, var bez ievedmuitas nodokļa importēt jebkādus izejresursus, kuri tiks izlietoti tādu ražojumu ražošanai, kas iekļauti šādā ražojumu grupā. Tas var izvēlēties eksportēt ikvienu šādi izgatavotu ražojumu, kas iekļauts šajā ražojumu grupā, izmantojot šādu no nodokļa atbrīvotu izejmateriālu.

(132) Starpproduktu piegādes. Šī apakšshēma attiecas uz gadījumiem, kad divi ražotāji plāno ražot vienu eksporta ražojumu un sadalīt ražošanas procesu. Ražotājs eksportētājs, kas ražo starpproduktu, var bez nodokļu nomaksas importēt izejmateriālus un šajā nolūkā starpproduktu piegādei izmantot IAS. Galīgais eksportētājs pabeidz ražošanu, un tā pienākums ir eksportēt gatavo produkciju.

(133) Nosacīts eksports. Šī apakšshēma ļauj galvenajam līgumslēdzējam bez nodokļiem importēt izejresursus, kas vajadzīgi tādu ražojumu ražošanai, kurus paredzēts pārdot kā nosacītu eksportu. Saskaņā ar IV norādīto nosacītais eksports attiecas uz darījumiem, kuros piegādātās preces neatstāj valsts teritoriju. Vairākas piegāžu kategorijas uzskata par nosacītu eksportu, ja preces ir izgatavotas Indijā, piemēram, preču piegāde EOS vai uzņēmumam, kas atrodas speciālajā ekonomiskajā zonā (SEZ).

(134) Iepriekšējs izlaides pasūtījums (IIP). IAS turētājs, kas izejresursus nevēlas importēt tieši, bet gan iegādāties tos no iekšzemes piegādātājiem, šajā nolūkā var izmantot IIP. Šādos gadījumos iepriekšējās atļaujas tiek validētas kā IIP, un pēc tajās norādīto resursu piegādes tās tiek apstiprinātas iekšzemes piegādātājam. IIP validēšana dod tiesības iekšzemes piegādātājam izmantot nosacītā eksporta sniegtās priekšrocības, kā norādīts FTP 2015-20 7.03. punktā (t. i., IAS starpproduktiem / nosacītajam eksportam, nosacītā eksporta nodokļu atmaksai un galīgā akcīzes nodokļa atmaksai). IIP mehānisms paredz nodokļu un maksājumu atmaksāšanu piegādātājam, nevis to atmaksu galīgajam eksportētājam maksājumu atmaksas / atgriešanas veidā. Nodokļu / maksājumu atmaksu var saņemt gan par iekšzemes izejresursiem, gan importētajiem izejresursiem.

(135) Kompensācijas iekšzemes akreditīvs. Šī apakšshēma atkal attiecas uz vietējo izejmateriālu piegādi iepriekšējas atļaujas turētājam. Iepriekšējas atļaujas turētājs var bankā iesniegt pieprasījumu atvērt iekšzemes akreditīvu par labu iekšzemes piegādātājam. Banka apstiprina atļauju tiešam importam tikai attiecībā uz to preču vērtību un apjomu, kas iegādātas iekšzemes tirgū, nevis importētas. Iekšzemes piegādātājs būs tiesīgs izmantot nosacītā eksporta sniegtās priekšrocības, kā norādīts FTP 2015-20 7.03. punktā (t. i., IAS starpproduktiem / nosacītajam eksportam, nosacītā eksporta nodokļu atmaksai un galīgā akcīzes nodokļa atmaksai).

(136) Komisija konstatēja, ka viens ražotājs eksportētājs, kas izmantoja shēmu, saņēma koncesijas atbilstoši pirmajai apakšshēmai, proti, IAS fiziskam eksportam IP laikā. Tāpēc nav jānosaka atlikušo neizmantoto apakšshēmu kompensējamība.

(137) Lai Indijas iestādes veiktu pārbaudes, iepriekšējās atļaujas turētājam ir juridisks pienākums atbilstošā formātā uzturēt “patiesus un pienācīgus pārskata datus par preču, kas bez nodokļu nomaksas importētas / iegādātas iekšzemē, patēriņu un izmantošanu” (HOP 2015-20 4.51. nodaļa un 4H papildinājums), t. i., faktiskā patēriņa reģistru. Šis reģistrs jāpārbauda neatkarīgam zvērinātam grāmatvedim / izmaksu un darba uzskaites grāmatvedim, kurš izsniedz sertifikātu, kas apliecina, ka prasītie reģistri un attiecīgie ieraksti ir pārbaudīti un atbilstoši 4H papildinājumam sniegtā informācija visos aspektos ir patiesa un pareiza.

(138) Attiecībā uz apakšshēmu, ko IP laikā izmantoja attiecīgais uzņēmums, t. i., fiziskā eksporta shēmu, IV nosaka gan ievedmuitas nodokļa atvieglojumu, gan eksportēšanas saistību apjomu un vērtību, ko norāda atļaujā. Turklāt importēšanas un eksportēšanas laikā valsts amatpersonas attiecīgos darījumus dokumentē atļaujā. Saskaņā ar IAS atļautā importa apjomu nosaka IV, pamatojoties uz izejvielu–saražotās produkcijas standartnormām (ISPSN), kas ir noteiktas lielākajai daļai ražojumu, tostarp izmeklējamo ražojumu.

(139) Importētie izejmateriāli tālāk nav pārvedami un ir jāizmanto, lai ražotu eksporta ražojumu. Eksporta saistības jāizpilda paredzētajā termiņā pēc licences izsniegšanas (18 mēnešu laikā ar iespēju divas reizes pagarināt termiņu vēl uz sešiem mēnešiem katrā reizē).

(140) Starp importētajiem izejresursiem un eksportētajiem gatavajiem ražojumiem nav ciešas saiknes. Attiecināmos izejresursus var arī importēt un izmantot citiem ražojumiem, kas nav izmeklējamais ražojums. Turklāt licences dažādiem ražojumiem var apvienot. Tas nozīmē, ka viena ražojuma eksports saskaņā ar IAS licenci var dot tiesības bez nodokļa importēt izejresursus citam ražojumam atbilstoši IAS licencei.

(141) Izmeklēšanā tika konstatēts, ka neviena no IAS licencēm, ko izmantoja ražotājs eksportētājs, nav slēgta. Viens no ražotājiem eksportētājiem nevarēja uzrādīt tā IAS licenču 4H papildinājumus. Turklāt ražotājs eksportētājs atzina, ka tā patēriņa reģistrs neļauj noteikt importēto izejvielu faktisko patēriņu un sasaistīt to ar saražotajiem un eksportētajiem gala ražojumiem. Jānorāda, ka attiecīgais ražotājs ir vertikāli integrēts vairākos līmeņos: 1. posms: koksa un ferohroma ražošana, 2. posms: šķidrā nerūsējošā tērauda ražošana, 3. posms: plātņu ražošana, 4. posms: karsti velmētu ruļļu ražošana, 5. posms: plakanu auksto velmējumu ražošana (attiecīgais ražojums), un importētās izejvielas izmanto 2. posmā, kur tās sajauc ar izejvielām, kas ražotas 1. posmā vai iegādātas iekšzemē.

d) Secinājums par IAS

(142) Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem ir subsīdija pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta nozīmē, proti, tas ir IV finansiāls ieguldījums, jo tā rezultātā netiek gūti nodokļu ieņēmumi, kas citādi būtu jāmaksā, un tas dod ieguvumu izmeklētajam eksportētājam, jo uzlabo tā likviditāti.

(143) Turklāt atbilstoši tiesību aktiem IAS fiziskā eksporta nosacījums ir eksporta izpilde, tāpēc saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu to uzskata par īpašu un kompensējamu. Ja uzņēmumam nav eksporta saistību, tas nevar saņemt ieguvumu no šīs shēmas.

(144) Šajā gadījumā izmantoto apakšshēmu nevar uzskatīt par pieļaujamu nodokļa atmaksāšanas sistēmu vai atmaksāšanas aizvietojuma sistēmu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Tā neatbilst noteikumiem, kas paredzēti pamatregulas I pielikuma i) punktā, II pielikumā (atmaksas definīcija un noteikumi) un III pielikumā (atmaksas aizvietojuma definīcija un noteikumi). IV faktiski nepiemēroja pārbaudes sistēmu vai procedūru, lai pārliecinātos, vai un kādā daudzumā eksportētā ražojuma ražošanā tikuši patērēti izejresursi (pamatregulas II pielikuma 4. punkts un atmaksas aizvietojuma shēmas gadījumā – pamatregulas III pielikuma II daļas 2. punkts). Tika arī uzskatīts, ka ISPSN izmeklējamajam ražojumam nebija pietiekami precīzas un šādas ISPSN vien nevar izmantot kā faktiskā patēriņa pārbaudes sistēmu, jo minēto standarta normu struktūra neļauj IV pietiekami precīzi pārbaudīt, cik daudz izejresursu patērēts eksporta ražošanā. Turklāt IV nav veikusi papildu pārbaudi, pamatojoties uz faktiskajiem izmantotajiem izejresursiem, lai gan šī pārbaude būtu jāveic, ja netiek faktiski piemērota pārbaudes sistēma (pamatregulas II pielikuma 5. punkts un III pielikuma II daļas 3. punkts).

(145) Tāpēc šī apakšshēma ir kompensējama.

e) Subsīdijas summas aprēķināšana

(146) Tā kā nav atļautas maksājumu atmaksas sistēmas un nav iespējas pārbaudīt attiecīgo izejresursu faktisko patēriņa apjomu, nesaņemto muitas nodokļu (pamata muitas nodokļa un muitas papildnodokļa) kopējo summu uzskata par pārmērīgu atvieglojumu, kas būtu klasificējams kā kompensējama subsīdija saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu.

(147) Ar 2021. gada 22. novembra vēstuli ražotājs eksportētājs tika informēts par Komisijas nodomu piemērot pamatregulas 28. pantu un par vislabākajiem šajā ziņā pieejamajiem faktiem.

(148) Pretēji uzņēmuma turpmākiem apgalvojumiem, ka šāda IAS ieguvuma aprēķināšanas metodika ir atkāpe no Komisijas iepriekšējās prakses un ir balstīta tikai uz pieņēmumiem un secinājumiem, tiek vēlreiz atkārtots, ka uzņēmums nesniedza nekādus datus, kas ļautu aprēķināt faktisko pārmērīgo atvieglojumu.

(149) Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu nodevas, kas uzņēmumam jāmaksā, lai saņemtu subsīdiju, atskaitīja no subsīdijas kopējās summas, ja to pieprasīja.

(150) Ievērojot pamatregulas 7. panta 2. punktu, šis pārmērīgais atvieglojums būtu jāsadala uz visu eksporta apgrozījumu kā attiecīgais saucējs, jo subsidēšana ir atkarīga no eksporta izpildes.

(151) Subsīdijas likme, ko attiecībā uz šo shēmu noteica IP laikā, bija 0,05 %.

(152) Pēc galīgās informācijas izpaušanas attiecīgais Indijas ražotājs eksportētājs atkārtoja savus apgalvojumus attiecībā uz pamatregulas 28. panta nepamatotu piemērošanu un Komisijas izmantoto metodiku uzņēmuma ieguvuma aprēķināšanai atbilstoši šai shēmai.

(153) Tomēr jauni argumenti netika iesniegti. Jāatgādina, ka Komisijai nebija citas iespējas, kā vien atsaukties uz vislabākajiem pieejamajiem faktiem, jo uzņēmums nesniedza nekādus datus, kas ļautu standartizēti aprēķināt pārmērīgu atvieglojumu atbilstoši šai shēmai. Jebkurā gadījumā, ņemot vērā noteikto subsīdijas likmi, kā norādīts 151. apsvērumā, Komisija nolēma nekompensēt nenozīmīgu ieguvumu, kas piešķirts Jindal grupai saskaņā ar IAS.

– Nodokļu atmaksas shēma (NAS)

(154) Komisija konstatēja, ka viens Indijas ražotājs eksportētājs IP laikā izmantoja NAS.

a) Juridiskais pamats

(155) Pārskatīšanas izmeklēšanas periodā piemērojamais juridiskais pamats bija 1995. gada Muitas un centrālo akcīzes nodokļu atmaksas noteikumi (“1995. gada NAS noteikumi”), kas grozīti 2006. gadā (17) un vēlāk aizstāti ar Muitas un centrālo akcīzes nodokļu atmaksas noteikumiem 2017. gadā (18) (“2017. gada noteikumi”), kuri stājās spēkā 2017. gada 1. oktobrī. 1995. gada NAS noteikumu 3. noteikuma 2. punkts reglamentē šīs nodokļu atmaksas shēmas aprēķināšanas metodi. Minēto NAS noteikumu 12. noteikuma 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļa reglamentē deklarāciju, kura ražotājiem eksportētājiem jāiesniedz, lai saņemtu ieguvumu no šīs shēmas. Šie nosacījumi 2017. gada NAS noteikumos ir palikuši identiski un atbilst attiecīgi 3. noteikuma 2. punktam un 13. noteikuma 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļai.

(156) Turklāt Apkārtrakstā Nr. 24/2001 (19) ir iekļautas konkrētas norādes par to, kā īstenot 3. noteikuma 2. punktu un iesniegt deklarāciju, kas eksportētājiem jāsagatavo saskaņā ar 12. noteikuma 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu.

(157) 1995. gada NAS noteikumu 4. noteikumā paredzēts, ka centrālā valdība var pārskatīt atbilstoši 3. noteikumam noteikto summu vai likmes. Valdība ir veikusi vairākas izmaiņas, no kurām pēdējās izmaiņas ietver pārskatītas likmes, proti, Paziņojums Nr. 95/2018–CUSTOMS un Paziņojums Nr. 07/2020–CUSTOMS. Tādējādi izmeklējamā ražojuma NAS likmes bija 1,8 % un 1,6 % no eksportēto ražojumu FOB vērtības attiecīgi IP pirmajai un otrajai daļai (20). Tādas pašas NAS likmes piemēro nerūsējošā tērauda karstajiem velmējumiem, ko eksportē attiecīgais Indijas uzņēmums.

b) Attiecināmība

(158) Tiesības izmantot šo shēmu ir ikvienam ražotājam eksportētājam un tirgotājam eksportētājam.

c) Praktiskā īstenošana

(159) Saskaņā ar šo shēmu ikvienam uzņēmumam, kas eksportē attiecināmus ražojumus, ir tiesības saņemt summu, kas atbilst procentuālai daļai no eksportētā ražojuma FOB vērtības. Muitas un centrālo akcīzes nodokļu atmaksas noteikumu 3. noteikuma 2. punktā paredzēts, kā aprēķināms subsīdijas apjoms: “2. Nosakot atmaksas summu vai likmi saskaņā ar šo noteikumu, centrālā valdība ņem vērā: a) katras klases vidējo daudzumu vai vērtību vai to materiālu aprakstu, no kuriem konkrētā preču klase parasti tiek izgatavota vai ražota Indijā; b) to importēto materiālu vai akcīzes materiālu vidējo daudzumu vai vērtību, kurus izmanto konkrētās preču klases izgatavošanai vai ražošanai Indijā; c) vidējo nodokļu summu, kas samaksāti par importētajiem materiāliem vai akcīzes materiāliem, ko izmanto tādu pusfabrikātu, sastāvdaļu un starpproduktu ražošanai, kurus izmanto preču ražošanā; d) vidējo nodokļu summu, kas samaksāti par materiāliem, kas ir ražošanas procesa atlikumi, un katalizatoriem: ja visi šādi atlikumi vai katalizatori ir atkārtoti izmantoti jebkurā ražošanas procesā vai pārdoti, atskaita arī vidējo nodokļu summu par atkārtoti izmantotiem vai pārdotiem atlikumiem vai katalizatoriem; e) nodokļu vidējo summu, kas samaksāti par importētiem materiāliem vai akcīzes materiāliem, kurus izmanto eksporta preču iesaiņošanai vai iepakošanai; f) jebkādu citu informāciju, ko centrālā valdība var uzskatīt par būtisku vai noderīgu šim nolūkam.”

(160) Citiem vārdiem sakot, IV pamatoja atmaksājamo summu ar tādu attiecīgo muitas nodokļu vidējām vērtībām visā ražošana nozarē, kas samaksāti par importētajiem izejmateriāliem, un ar vidējo ražošanas nozares patēriņa koeficientu, kas apkopots no tiem ražotājiem, kurus Indijas valdība uzskatīja par reprezentatīviem attiecināmu eksporta ražojumu ražotājiem. Tad IV izsaka atmaksājamo summu procentos no attiecināmu eksportēto ražojumu vidējās eksporta vērtības.

(161) IV šo procentuālo daļu izmanto, lai aprēķinātu nodokļa atmaksas summu, ko ir tiesības saņemt visiem tiesīgajiem eksportētājiem. IV šīs shēmas likmi nosaka katram ražojuma veidam.

(162) Lai saņemtu tiesības izmantot šo shēmu, uzņēmumam ir jāeksportē. Kad nosūtīšanas informāciju ievada muitas serverī, norāda, ka eksports notiek saskaņā ar NAS, un tiek neatsaucami noteikts NAS apjoms. Kad nosūtīšanas uzņēmums ir iesniedzis eksporta vispārējo manifestu (Export General Manifest) un muitas iestāde ir pārliecinājusies, ka informācija šajā dokumentā sakrīt ar kravaszīmes datiem, ir izpildīti visi nosacījumi, lai ļautu veikt atmaksu ar tiešu maksājumu eksportētāja bankas kontā vai ar čeku.

(163) Eksportētājam jāiesniedz arī eksporta ieņēmumu pierādījums – bankas apstiprinājums par maksājuma saņemšanu (Bank Realisation Certificate, BA). Šo dokumentu var iesniegt pēc tam, kad atmaksas summa ir izmaksāta, taču IV atgūs izmaksāto summu, ja noteiktā termiņā eksportētājs BA neiesniedz.

(164) Atmaksas summu drīkst izmantot jebkādam mērķim, un saskaņā ar Indijas grāmatvedības uzskaites standartiem pēc eksporta saistību izpildes nodokļu atmaksas summu var iegrāmatot kā ienākumus darījumu kontā atbilstoši uzkrājumu principam.

(165) Attiecīgajos tiesību aktos un administratīvajos norādījumos ir noteikts, ka Indijas muitas administrācijai nebūtu jāpieprasa pierādījumi tam, ka eksportētājam, kurš pieprasa nodokļu atmaksu, ir radušās vai radīsies muitas nodokļa saistības par to izejmateriālu importu, kas nepieciešami eksportētā ražojuma izgatavošanai. Turklāt AKP laikā IV apstiprināja, ka uzņēmumi, kas iekšzemes tirgū iepirktu visas izejvielas, joprojām gūtu labumu no pilnas likmes, kas aprēķināta saskaņā ar iepriekš minēto 3. noteikuma 2. punktu.

d) Secinājums par NAS

(166) NAS nodrošina subsīdijas pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas un 3. panta 2. punkta nozīmē. Tā saucamā nodokļu atmaksas summa ir IV finansiāls ieguldījums, jo tas izpaužas kā tiešs IV veikts līdzekļu pārskatījums. Attiecībā uz šo līdzekļu izmantošanu nav nekādu ierobežojumu. Turklāt nodokļu atmaksas summa sniedz ieguvumu eksportētājam, jo tas uzlabo eksportētāja likviditāti.

(167) IV nodokļu atmaksas likmi eksportam atsevišķi nosaka katram ražojuma veidam. Tomēr, lai gan subsīdija tiek saukta par nodokļu atmaksu, šai shēmai nav visu pieļaujamas nodokļu atmaksas sistēmas vai nodokļu atmaksas aizvietojuma sistēmas iezīmju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē; turklāt tā neatbilst noteikumiem, kas izklāstīti pamatregulas I pielikuma i) punktā, II pielikumā (atmaksas definīcija un noteikumi) un III pielikumā (atmaksas aizvietojuma definīcija un noteikumi). Naudas pārskaitījums eksportētājam ne vienmēr ir saistīts ar faktiskajiem ievedmuitas nodokļu maksājumiem par izejmateriāliem, un tas nav nodokļu kredīts, kas izmantojams, lai kompensētu ievedmuitas nodokļus par iepriekš importētiem vai turpmāk importējamiem izejmateriāliem. Turklāt nav sistēmas vai procedūras, kas apstiprinātu, kuri izejresursi un kādā apjomā tiek patērēti eksportējamo ražojumu ražošanā. Turklāt IV nav veikusi papildu pārbaudi, pamatojoties uz faktiskajiem izmantotajiem izejresursiem, lai gan šī pārbaude būtu jāveic, ja netiek faktiski piemērota pārbaudes sistēma (pamatregulas II pielikuma 5. punkts un III pielikuma II daļas 3. punkts).

(168) Maksājums, ko IV veic pēc tam, kad ir veikts eksports, ir atkarīgs no eksporta izpildes, un tādējādi šī shēma ir uzskatāma par īpašu un kompensējamu pamatregulas 4. panta 4. punkta a) apakšpunkta nozīmē.

(169) Ņemot to vērā, tiek secināts, ka NAS ir kompensējama subsīdija.

e) Subsīdijas summas aprēķināšana

(170) Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu un 5. pantu Komisija aprēķina kompensējamo subsīdiju apjomu, ņemot vērā to saņēmējam radīto ieguvumu, kas tika atklāts IP laikā. Šajā ziņā Komisija konstatēja, ka saņēmējs saņem ieguvumu brīdī, kad saskaņā ar šo shēmu notiek eksporta darījums. Šajā brīdī IV ir jāizmaksā atmaksas summa, un tas ir finansiāls ieguldījums pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas nozīmē. Tiklīdz muitas iestādes izsniedz eksporta nosūtīšanas rēķinu, kurā cita starpā norādīta atmaksas summa, kas jāpiešķir par attiecīgo eksporta darījumu, IV vairs nevar lemt par to, vai subsīdija ir piešķirama.

(171) Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskatīja, ka ir pienācīgi novērtēt atbilstoši NAS gūto ieguvumu kā atmaksas maksājumu summu, kas nopelnīta par eksporta darījumiem atbilstoši šai shēmai IP laikā. Komisija ņēma vērā nodokļu atmaksas summas, kas nopelnītas par visiem Indijas ražotāja eksportētāja eksporta darījumiem, jo uzņēmums eksportē tikai izmeklējamo ražojumu un nerūsējošā tērauda karstos velmējumus, kas ir pusfabrikāti, lai ražotu izmeklējamo ražojumu, uz ko attiecas tās pašas NAS likmes.

(172) Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu Komisija šīs subsīdijas summas attiecināja uz visu uzņēmuma eksporta apgrozījumu IP laikā kā attiecīgu saucēju, jo šī subsīdija ir atkarīga no eksporta izpildes un to nepiešķīra, pamatojoties uz saražoto, izgatavoto, eksportēto vai transportēto apjomu.

(173) Subsīdijas likme, ko IP laikā attiecībā uz šo shēmu noteica Jindal grupai, bija 1,65 %.

– Ražošanas līdzekļu eksporta veicināšanas shēma

(174) Komisija konstatēja, ka divi Indijas ražotāji eksportētāji saskaņā ar RLEVS saņēma koncesijas, kuras IP laikā varēja piešķirt attiecīgajam ražojumam.

a) Juridiskais pamats

(175) Sīks RLEVS apraksts ir ietverts FTP 2015–20 5. nodaļā, kā arī HOP 2015–20 5. nodaļā.

b) Attiecināmība

(176) Tiesības izmantot šo pasākumu ir ražotājiem eksportētājiem, kā arī tirgotājiem eksportētājiem, kam ir saikne ar palīgražotājiem un pakalpojumu sniedzējiem.

c) Praktiskā īstenošana

(177) Saskaņā ar nosacījumu par eksporta saistībām uzņēmumam ir atļauts ar samazinātu nodokļa likmi importēt ražošanas līdzekļus (jaunus un lietotus ražošanas līdzekļus, kas nav vecāki par 10 gadiem). Šim nolūkam IV pēc iesnieguma saņemšanas un maksājuma veikšanas izsniedz RLEVS atļauju. Shēma paredz samazinātu ievedmuitas nodokļa likmi, kas piemērojama visiem ražošanas līdzekļiem, kurus importē, izmantojot šo shēmu. Lai eksporta saistības tiktu izpildītas, importētie ražošanas līdzekļi jāizmanto, lai konkrētā periodā saražotu konkrētu eksportam paredzēto preču daudzumu. Saskaņā ar FTP 2015–20 un atjaunināto FTP 2015–20 ražošanas līdzekļus var importēt ar 0 % nodokļa likmi atbilstīgi RLEVS. Tomēr attiecībā uz ražošanas līdzekļiem, kas importēti pirms 2015. gada, bija iespējams izmantot arī 3 % nodokļa likmi – šajā gadījumā eksporta pienākuma izpildes laiks bija ilgāks. Eksporta saistības, kas ir vienādas ar seškārtīgu ietaupīto nodokļa summu, jāizpilda ne vēlāk kā sešu gadu laikā.

(178) RLEVS licences turētājs var iegūt ražošanas līdzekļus arī iekšzemes tirgū. Šādā gadījumā vietējais ražošanas līdzekļu ražotājs var saņemt ieguvumu – bez nodokļiem importēt sastāvdaļas, kas vajadzīgas minēto ražošanas līdzekļu ražošanai. Vai arī vietējais ražotājs var pieprasīt nosacītā eksporta ieguvumu attiecībā uz ražošanas līdzekļu piegādi RLEVS licences turētājam.

d) Secinājums par RLEVS

(179) RLEVS nodrošina subsīdijas pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta izpratnē. Nodokļa likmju pazemināšana ir IV finansiāls ieguldījums, jo ar šo koncesiju samazina tādus IV nodokļu ieņēmumus, kas citādi būtu jāiekasē. Turklāt nodokļa samazinājums dod ieguvumu eksportētājam, jo nodokļi, kas tiek ietaupīti importēšanas laikā, uzlabo uzņēmuma likviditāti.

(180) Turklāt atbilstoši tiesību aktiem RLEVS ir atkarīga no eksporta izpildes, jo šādas licences var saņemt tikai tad, ja ir apņemšanās veikt eksportu. Tādēļ to uzskata par īpašu un kompensējamu saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu.

(181) RLEVS nevar uzskatīt par pieļaujamu nodokļu atmaksas sistēmu vai atmaksas aizvietojuma sistēmu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Šādas pieļaujamas sistēmas, kas aprakstītas pamatregulas I pielikuma i) punktā, nav attiecināmas uz ražošanas līdzekļiem, jo eksporta produkcijas ražošanā ražošanas līdzekļi netiek izmantoti.

e) Subsīdijas summas aprēķināšana

(182) Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu kompensējamo subsīdiju summa tika aprēķināta, pamatojoties uz nesamaksāto muitas nodokli par importētajiem ražošanas līdzekļiem laikposmā, kas atbilst parastam šādu ražošanas līdzekļu nolietojuma periodam attiecīgajā ražošanas nozarē. Lai atspoguļotu laika gaitā iegūto naudas līdzekļu pilno vērtību, šādi aprēķinātā summa, kas attiecināma uz IP, tika koriģēta, pieskaitot šajā laikā aprēķinātos procentus. Tika uzskatīts, ka tam piemērota ir izmeklēšanas periodā Indijā izmantotā komerciālā procentu likme.

(183) Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu nodevas, kas uzņēmumiem jāmaksā, lai saņemtu subsīdiju, atskaitīja no subsīdijas kopējās summas, ja to pieprasīja.

(184) Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. un 3. punktu šo subsīdijas summu attiecināja uz atbilstīgu eksporta apgrozījumu IP laikā kā atbilstošu saucēju, jo subsīdija ir atkarīga no eksporta izpildes un tā netika piešķirta atkarībā no izgatavotajiem, saražotajiem, eksportētajiem vai transportētajiem daudzumiem. Attiecībā uz vienu no Indijas uzņēmumiem kā saucēju izmantoja izmeklējamā ražojuma eksporta apgrozījumu, jo uzņēmums izmanto iekārtas, kas iegādātas saskaņā ar RLEVS, tikai attiecīgā ražojuma ražošanai.

(185) Viens no Indijas ražotājiem eksportētājiem pieprasīja korekciju attiecībā uz eksporta apgrozījumu, ko izmanto kā saucēju aprēķinos. Uzņēmums apgalvoja, ka nupat ir sācis ražošanu IP laikā un sasniedzis tikai 15 % no tā jaudas. Tāpēc uzņēmums pieprasīja ekstrapolēt tā eksporta apgrozījumu, lai ņemtu vērā to jaudas pilnīgu izmantojumu.

(186) Tomēr subsīdiju likmju aprēķins vienmēr balstās uz faktisko apgrozījumu. Nevar pieņemt, ka pēc darbības uzsākšanas uzņēmums pilnībā izmantos savu jaudu. Turklāt attiecība starp iekšzemes un eksporta apgrozījumu nākotnē būtu tikai pieņēmums. Tāpēc šī prasība tika noraidīta.

(187) Pēc galīgās informācijas izpaušanas uzņēmums atkārtoti uzturēja šo prasību, uzsverot to, ka RLEVS ir vienreizēja subsīdija un tāpēc aprēķins bez saucēja korekcijas pareizi neatspoguļo ieguvumu, kas piešķirts uzņēmumam, kurš ir savas darbības sākuma posmā.

(188) RLEVS patiešām ir vienreizēja subsīdija, un Komisija to par tādu uzskatīja: ieguvumu summa saskaņā ar shēmu tika attiecināta uz IP, ņemot vērā attiecīgo ražošanas līdzekļu amortizācijas periodu. Tomēr Komisija nevar koriģēt saucēju, izdarot pieņēmumus par uzņēmuma potenciālo eksporta apgrozījumu, kā jau uzsvērts 186. apsvērumā. Tāpēc aprēķināšanas metodika paliek nemainīga.

(189) Subsīdijas likme, kas noteikta attiecībā uz šo shēmu, bija 5,69 % Chromeni un 0,36 % Jindal grupai, kā attiecināts IP laikā.

– Indijas izcelsmes preču eksporta shēma (IPES)

(190) Komisija konstatēja, ka divi Indijas ražotāji eksportētāji IP laikā izmantoja IPES.

a) Juridiskais pamats

(191) Sīks IPES apraksts ir sniegts FTP 2015-20 un atjauninātās FTP 2015-20 3. nodaļā, kā arī HOP 2015-20 un atjauninātās HOP 2015-20 3. nodaļā.

b) Attiecināmība

(192) Tiesības izmantot šo shēmu ir ikvienam ražotājam eksportētājam un tirgotājam eksportētājam.

c) Praktiskā īstenošana

(193) Tiesības izmantot IPES ir tiem uzņēmumiem, kuri eksportē konkrētus ražojumus uz konkrētām valstīm, kuras iekļautas A grupā (“tradicionālie tirgi”, tostarp visas ES dalībvalstis), B grupā (“jaunietekmes un mērķa tirgi”) un C grupā (“citi tirgi”). Katrā grupā iekļautās valstis un to ražojumu saraksts, uz kuriem attiecas atbilstīgas atlīdzības likmes, ir uzskaitīti atjauninātā HOP 3.B papildinājumā.

(194) Ieguvums izpaužas kā nodokļa kredīts, kas ir vienāds ar procentuālo daļu no FOB eksporta vērtības. IPES likme IP laikā bija 2 % (21).

(195) Saskaņā ar FTP 2015–2020 un atjauninātās FTP 2015–20 3.06. punktu daži eksporta veidi ir izslēgti no šīs shēmas, piemēram, importētu preču vai pārkrautu preču eksports, nosacīts eksports, pakalpojumu eksports un tādu vienību eksporta apgrozījums, kuras darbojas speciālajās ekonomiskajās zonās, vai uz eksportu orientētu vienību apgrozījums.

(196) Nodokļa kredīts saskaņā ar IPES ir brīvi pārvedams un derīgs 18 mēnešus no izdošanas dienas, savukārt nodokļu kredīta apliecības, kas izsniegtas 2016. gada 1. janvārī vai vēlāk, ir derīgas 24 mēnešus no izdošanas dienas saskaņā ar atjauninātās HOP 2015–20 3.13. punktu.

(197) Tās var izmantot: i) muitas nodokļu samaksai par izejresursu vai preču, tostarp ražošanas līdzekļu, importu, ii) akcīzes nodokļu samaksai par izejresursu vai preču, tostarp ražošanas līdzekļu, iegādi iekšzemē un iii) pakalpojumu nodokļa samaksai par pakalpojumu iegādi.

(198) Pieteikums ieguvuma saņemšanai saskaņā ar IPES ir jāaizpilda tiešsaistē Ārējās tirdzniecības ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē. Attiecīga dokumentācija (konosamenti, bankas apstiprinājums par maksājuma saņemšanu un apliecinājums par izkraušanu) jāpievieno tiešsaistes pieteikumam. IV attiecīgā reģionālā iestāde izsniedz nodokļa kredītu pēc dokumentu rūpīgas pārbaudes. Ja eksportētājs iesniedz attiecīgo informāciju, reģionālajai iestādei nav rīcības brīvības lemt par nodokļa kredīta piešķiršanu.

d) Secinājums par IPES

(199) IEPS nodrošina subsīdijas pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 3. panta 2. punkta nozīmē. IPES nodokļa kredīts ir IV finansiāls ieguldījums, jo šo kredītu galu galā izmanto, lai kompensētu ievedmuitas nodokļus, kas samaksāti par ražošanas līdzekļiem, tādējādi mazinot IV nodokļu ieņēmumus, kas citādi būtu iekasējami. Turklāt IPES nodokļa kredīts sniedz ieguvumu eksportētājam, kam nav jāmaksā minētie ievedmuitas nodokļi.

(200) Arī atbilstoši tiesību aktiem IPES ir atkarīga no eksporta izpildes, tādēļ tā uzskatāma par īpašu un kompensējamu saskaņā ar pamatregulas 4. panta 4. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu.

(201) Tiek norādīts, ka IPES termiņš beidzās pēc IP, sākot ar 2021. gada 1. janvāri. Tomēr līdz 2021. gada beigām uzņēmumi joprojām var pieteikties IPES sertifikātiem par eksporta darījumiem, kas veikti 2020. gadā. Turklāt uzņēmumi joprojām var izmantot 2021. gadā saņemto IPES sertifikātu, lai segtu maksājamos ievedmuitas nodokļus līdz 2023. gada 15. septembrim. Tādējādi ieguvumi no šīs shēmas tika saņemti IP laikā, un tie turpināsies pat pēc pasākumu piemērošanas.

e) Subsīdijas summas aprēķināšana

(202) Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punktu un 5. pantu Komisija aprēķina kompensējamo subsīdiju apjomu, ņemot vērā to saņēmējam radīto ieguvumu, kas tika atklāts IP laikā. Šajā ziņā Komisija konstatēja, ka saņēmējs saņem ieguvumu brīdī, kad saskaņā ar šo shēmu notiek eksporta darījums. Šajā brīdī IV izsniedz nodokļa kredītu, ko ražotājs eksportētājs iegrāmato kā debitoru parādus, kurus ražotājs eksportētājs var dzēst jebkurā laikā. Tas ir finansiāls ieguldījumus pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Tiklīdz muitas dienesti ir izdevuši eksporta kravaszīmi, IV vairs nav rīcības brīvības lemt par subsīdijas piešķiršanu. Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskatīja, ka ir pienācīgi novērtēt atbilstoši IPES gūto ieguvumu kā maksājumu summu, kas nopelnīta par eksporta darījumiem atbilstoši šai shēmai IP laikā. Komisija ņēma vērā IPES summas, kas nopelnītas par visiem Indijas ražotāju eksportētāju eksporta darījumiem, jo uzņēmumi eksportē tikai izmeklējamo ražojumu un nerūsējošā tērauda karstos velmējumus, kas ir pusfabrikāti, lai ražotu izmeklējamo ražojumu, uz ko attiecas tās pašas IPES likmes.

(203) Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu nodevas, kas uzņēmumiem jāmaksā, lai saņemtu subsīdiju, atskaitīja no subsīdijas kopējās summas, ja to pieprasīja.

(204) Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. un 3. punktu Komisija šo subsīdijas summu attiecināja uz uzņēmumu eksporta apgrozījumu IP laikā kā attiecīgu saucēju, jo šī subsīdija ir atkarīga no eksporta izpildes un to nepiešķīra, pamatojoties uz saražoto, izgatavoto, eksportēto vai transportēto apjomu.

(205) Subsīdijas likme, kas noteikta attiecībā uz šo shēmu, IP laikā bija 1,87 % Chromeni un 1,92 % Jindal grupai.

3.3.2. Dzelzsrūdas piegāde par neatbilstoši zemu atlīdzību

3.3.2.1. Sūdzība un subsīdijas shēma

(206) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka IV nodrošina iekšzemes ražošanas nozares galveno izejresursu izmaksu mākslīgu samazinājumu, mudinot hroma rūdas ieguves uzņēmumus Indijā ar vairākiem regulatīviem pasākumiem, tostarp eksporta ierobežojumiem (piemēram, izvedmuitas nodokli, eksporta licencēm un valsts tirdzniecības uzņēmumu iesaistīšanos eksportā) nodrošināt hroma rūdu pakārtotajai Indijas NTAV ražošanas nozarei par neatbilstoši zemu atlīdzību.

(207) Sūdzības iesniedzējs arī apgalvoja, ka IV pilnībā kontrolē kalnrūpniecības nozari attiecībā uz hroma rūdu Indijā. Ar saviem normatīvajiem aktiem IV nosaka, kas iegūst hromu (kalnrūpniecības uzņēmumi, kam piešķir licenci). Kalnrūpniecības uzņēmumi arī pieder valstij un/vai valsts iesaistās to darbībā. Tādējādi IV ir pilnvarojusi kalnrūpniecības uzņēmumus īstenot IV politikas mērķus.

(208) Tā kā hroma rūdu galvenokārt izmanto ferohroma ražošanai, ko pamatā izmanto nerūsējošā tērauda ražošanā, šis ieguvums tika piešķirts Indijas NTAV ražotājiem, kuri ražo gan ferohromu, gan nerūsējošo tēraudu.

3.3.2.2. Juridiskais pamats

(209) Kalnrūpniecības politiku, kas attiecas uz hroma rūdu, pārvalda Raktuvju ministrija. Derīgo izrakteņu eksportu arī pārvalda Tirdzniecības un rūpniecības ministrija.

(210) Gan centrālajai, gan reģionālajai valdībai ir būtiska nozīme kalnrūpniecības nozarē, tostarp hroma rūdas ieguvē, nosakot valsts kalnrūpniecības politiku, standartus, pamatnostādnes un kritērijus, kā arī lemjot par kalnrūpniecības atļauju piešķiršanas procedūrām.

(211) Attiecīgo normatīvo aktu un noteikumu juridiskais pamats ir šāds: — 1957. gada Raktuvju un derīgo izrakteņu (attīstības un regulēšanas) likums (22), — 2015. gada Derīgo izrakteņu (minerālvielu satura pierādījumu) noteikumi (23), — 2015. gada Derīgo izrakteņu (izsoles) noteikumi (24), — 2015. gada Derīgo izrakteņu (neekskluzīvo izpētes atļauju) noteikumi (25), — 2015. gada Valsts derīgo izrakteņu izpētes trasta noteikumi (26), — 2015. gada Derīgo izrakteņu (ieguves, ko veic valsts uzņēmums) noteikumi (27), — 2015. gada Raktuvju un derīgo izrakteņu (ieguldījuma rajona derīgo izrakteņu fondā) noteikumi (28), — 2016. gada Atomu derīgo izrakteņu koncesijas noteikumi (29), — 2016. gada Derīgo izrakteņu koncesijas (izņemot atomenerģijas un ogļūdeņražu enerģijas derīgos izrakteņus) noteikumi (30), — 2017. gada Derīgo izrakteņu saglabāšanas un attīstības noteikumi (31), — 2019. gada Valsts derīgo izrakteņu politika (32).

3.3.2.3. Izmeklēšanas konstatējumi

(212) Komisija konstatēja, ka viens vertikāli integrēts Indijas NTAV ražotājs eksportētājs iekšzemē iegādājās hroma rūdu ferohroma ražošanai, ko šis ražotājs izmantoja plātņu ražošanai, kuras pēc tam lietoja karsti velmētiem ruļļiem un, visbeidzot, plakaniem aukstajiem velmējumiem.

(213) Lielākā daļa uzņēmuma hroma rūdas pirkumu IP laikā bija no valsts uzņēmuma (VU) Odisha Mining Corporation (OMC). Tika ziņots arī par nelieliem pirkumiem no diviem, iespējams, privātiem kalnrūpniecības uzņēmumiem un viena tirdzniecības uzņēmuma.

a) Pamatregulas 28. panta 1. punkta noteikumu piemērošana

(214) Komisija informēja IV, ka tai, pārbaudot NTAV nozarei piešķirto iespējamo subsīdiju esamību un apjomu, tostarp hroma rūdas nodrošināšanu par neatbilstoši zemu atlīdzību, iespējams, būs jāizmanto pieejamie fakti saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu.

(215) Komisija savā anketā, vēstulē par nepilnībām un AKP laikā pieprasīja IV sniegt noteiktu informāciju par hroma rūdas piegādātājiem un hroma rūdas iekšzemes tirgus darbību Indijā. Šie informācijas pieprasījumi cita starpā ietvēra jautājumus par tiesisko regulējumu un institucionālo sistēmu, hroma rūdas tirgus organizāciju, hroma rūdas ražotājiem Indijā, cenu noteikšanas mehānismiem un cenām, kā arī uzņēmumu kapitāldaļām.

(216) Uzsākot procedūru, Komisija pieprasīja IV nosūtīt antisubsidēšanas anketai pievienoto B papildinājumu (anketa hroma rūdas piegādātājiem) desmit hroma rūdas ražotājiem un izplatītājiem, kā arī visiem citiem hroma rūdas ražotājiem un izplatītājiem, kas ir piegādājuši hroma rūdu ražotājiem eksportētājiem. B papildinājums ietvēra Word dokumentu (“Appendix B_Input supplier”) un Excel failu (“Appendix B – Input suppliers tables”). Atbildes uz B papildinājumu netika saņemtas.

(217) Komisija savā 2021. gada 25. augusta vēstulē par nepilnībām IV norādīja, ka tā nav saņēmusi atbildi uz anketas B papildinājumu.

(218) AKP laikā un pēc tam Komisija informēja IV, ka tai joprojām trūkst informācijas par hroma rūdas kopējo ražošanu un patēriņu Indijas tirgū. IV arī norādīja, ka tā nevar norādīt cenu statistikas datus par attiecīgo izejmateriālu cenām Indijas iekšzemes tirgū. Turklāt nebija atbildēti jautājumi par tirgus struktūru un tirgus dalībniekiem, kā arī par to, vai tie ir valsts vai privāti dalībnieki. Visbeidzot, Komisijai joprojām nebija pareizā juridiskā pamata attiecībā uz izvedmuitas nodokļiem hroma rūdai.

(219) Tāpēc Komisija 2021. gada 8. decembrī informēja IV, ka tā plāno izmantot pieejamos faktus saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu. Pēc šīs vēstules IV vispirms sniedza ļoti nelielu daļu no trūkstošās informācijas, galvenokārt par tirgus struktūru, dažu kalnrūpniecības uzņēmumu īpašumtiesībām un izvedmuitas nodokļa juridisko pamatu. Šis iesniegums saturēja tikai dažas lappuses, un tām trūka apstiprinošu pierādījumu. Tad IV nosūtīja papildu vēstuli, iebilstot pret pamatregulas 28. panta 1. punkta piemērošanu kopumā, un apgalvoja, ka Komisijai būtu jāņem vērā sniegtā papildu informācija un tādējādi jāatturas no pieejamo faktu izmantošanas.

(220) Atbildē Komisija vispirms norādīja, ka IV atkārtoti nav sniegusi šo informāciju, kad tā tika pieprasīta izmeklēšanas gaitā, un ka papildu informācija tika saņemta ļoti vēlā izmeklēšanas posmā, un tāpēc to nevarēja ņemt vērā. Tikmēr Komisija ieguva attiecīgo trūkstošo informāciju par kalnrūpniecības uzņēmumu īpašumtiesībām un par izvedmuitas nodokļiem hroma rūdai no publiskiem avotiem. Tāpēc Komisija konstatēja, ka IV nesniedza nepieciešamo informāciju, kā paredzēts pamatregulas 28. panta 1. punkta pirmajā teikumā, un ka informāciju, ko IV sniedza tik vēlu izmeklēšanas gaitā, nevarēja izmantot saskaņā ar pamatregulas 28. panta 3. punkta nosacījumiem. Jebkurā gadījumā Komisijai joprojām bija jāpapildina IV sniegtā ļoti ierobežotā informācija ar citiem pieejamajiem faktiem par trūkstošajām daļām – galvenokārt attiecībā uz cenu noteikšanas, kā arī IV lomu un tās ietekmi uz piegādātājiem (tostarp privātajiem tirgus dalībniekiem) hroma rūdas tirgū. Līdz ar to Komisija apgalvoja, ka tai bija jābalstās uz 28. panta 1. punktu un jāizmanto pieejamie fakti.

(221) Pēc galīgās informācijas izpaušanas IV atkārtoti pauda savu nostāju par to, ka pamatregulas 28. panta piemērošana ir nepamatota, jo ir sniegta visa Komisijas pieprasītā informācija.

(222) Tomēr, kā sīkāk paskaidrots 220. apsvērumā, informācija, ko Komisija saņēma ļoti vēlīnā izmeklēšanas posmā, bija nepilnīga. Tas jo īpaši attiecās uz tādiem būtiskiem elementiem kā hroma rūdas tirgus struktūra, hroma rūdas cenu noteikšanas metodika vai pašpatēriņš. Tāpēc, lai gan Komisija pēc iespējas izmantoja IV sniegto informāciju, tai bija jāizmanto papildu avoti un vislabākie pieejamie fakti.

b) Analīze

(223) Lai noteiktu, vai pastāv kompensējama subsīdija, saskaņā ar pamatregulas 3. un 4. pantu ir jāpastāv trim elementiem: i) finansiāls ieguldījums, ii) ieguvums un iii) īpašas iezīmes (pamatregulas 3. pants).

i) Finansiālais ieguldījums

Kalnrūpniecības uzņēmumi, kas rīkojas kā valsts iestāde

(224) Izmeklēšanas laikā vispirms tika novērtēts, vai IV nerūsējošā tērauda ražotājiem nodrošināja hroma rūdu, izmantojot kalnrūpniecības uzņēmumus, kas darbojas kā valsts iestāde. Attiecīgais juridiskais standarts un interpretācija šā novērtējuma vajadzībām saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punkta b) apakšpunktu izriet no PTO judikatūras par valsts iestādi.

(225) Saskaņā ar attiecīgo PTO judikatūru (33) valsts iestāde ir subjekts, kam “pieder, kurš īsteno vai kuram ir piešķirtas valdības pilnvaras”. Valsts iestādes izmeklēšana ir jāveic katrā gadījumā atsevišķi, pienācīgi ņemot vērā “attiecīgā subjekta pamatiezīmes un funkcijas”, tā “attiecības ar valdību” un “tiesisko un ekonomisko vidi valstī, kurā darbojas subjekts, par kuru veic izmeklēšanu”. Atkarībā no katras lietas konkrētajiem apstākļiem attiecīgie pierādījumi var būt šādi: i) pierādījumi, ka “subjekts faktiski pilda valdības funkcijas”, jo īpaši tad, ja šādi pierādījumi “liecina par ilgstošu un sistemātisku praksi”; ii) pierādījumi par “valdības politikas dokumentu darbības jomu un saturu saistībā ar nozari, kurā darbojas subjekts, par kuru veic izmeklēšanu”; un iii) pierādījumi, ka valdība īsteno “būtisku kontroli pār subjektu un tā rīcību”. Veicot izmeklēšanu attiecībā uz valsts iestādi, izmeklēšanas iestādei ir “jāizvērtē un pienācīgi jāņem vērā visas attiecīgā subjekta iezīmes” un jāpārbauda visu veidu pierādījumi, kas varētu būt būtiski šim izvērtējumam; to darot, tai būtu jāizvairās “tikai vai nepamatoti koncentrēties uz kādu atsevišķu iezīmi, pienācīgi neņemot vērā citas iezīmes, kas var būt būtiskas”.

(226) Lai konkrētā gadījumā subjektu pareizi klasificētu kā valsts iestādi, var būt svarīgi izvērtēt, “vai [subjekta] funkcijas vai rīcība ir tāda, kas parasti tiek klasificēta kā valdības funkcija vai rīcība attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā”, kā arī kāda ir subjektu klasifikācija un funkcijas PTO dalībvalstīs kopumā. Tādējādi tas, vai funkcijas vai rīcība ir tāda, kas parasti tiek klasificēta kā valdības funkcija vai rīcība attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā, var būt būtisks apsvērums, lai noteiktu, vai konkrēts subjekts ir valsts iestāde.

(227) Ir daudz veidu, kā valdība šaurā izpratnē var piešķirt subjektiem pilnvaras. Attiecīgi, lai pierādītu, ka konkrētam subjektam ir piešķirtas šādas pilnvaras, nozīme var būt dažādiem pierādījumiem. Pierādījums, ka subjekts faktiski pilda valdības funkcijas, var būt pierādījums, ka tam ir vai ir bijušas piešķirtas valdības pilnvaras, jo īpaši, ja minētie pierādījumi liecina par ilgstošu un sistemātisku praksi.

(228) Pierādījumi, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār subjektu un tā rīcību, noteiktos apstākļos var būt arī pierādījumi tam, ka attiecīgajam subjektam ir valdības pilnvaras un ka tas īsteno šādas pilnvaras valdības funkciju veikšanā. Patiešām, lai gan valdības īpašumtiesības uz subjektu nav izšķirošs kritērijs, kopā ar citiem elementiem tas var kļūt par pierādījumu. Tomēr ir maz ticams, ka vien ar formālām saiknēm starp subjektu un valdību šā jēdziena šaurā nozīmē pietiktu, lai konstatētu valdības pilnvaru pastāvēšanu. Tādēļ, piemēram, tikai fakts, ka valdība ir kāda subjekta dominējošā akcionāre, pats par sevi neliecina, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār šā subjekta rīcību, nemaz nerunājot par to, ka valdība tam būtu piešķīrusi valdības pilnvaras. Tomēr dažos gadījumos, ja pierādījumi liecina, ka pastāv daudzas oficiālas norādes par valdības īstenotu kontroli, un ir arī pierādījumi, ka šī kontrole tiek izmantota būtiski, šie pierādījumi var ļaut secināt, ka attiecīgais subjekts īsteno valdības pilnvaras.

(229) Izmeklēšanas attiecībā uz valsts iestādi uzmanības centrā nav tas, vai norādītā rīcība, kas šķietami liecina par finansiālu ieguldījumu, ir loģiski saistīta ar minēto valdības funkciju. Šajā ziņā juridiskais standarts valsts iestādes noteikšanai saskaņā ar SKP nolīguma 1.1. panta a) iedaļas 1) punktu neparedz īpašas pakāpes vai rakstura saikni, kas noteikti ir jānosaka starp noteiktu valdības funkciju un konkrēto finansiālo ieguldījumu. Drīzāk attiecīgā izmeklēšana ir atkarīga no subjekta, kas īsteno šo rīcību, tā pamatīpašībām un attiecībām ar valdību. Šī koncentrēšanās uz subjektu pretstatā rīcībai, kas, iespējams, izraisījusi finansiālu ieguldījumu, atbilst faktam, ka “valdībai” (šaurā nozīmē) un “valsts iestādei”“to pamatiezīmes noteiktā mērā ir kopīgas vai pārklājas”, t. i., tās abas pēc būtības ir “valdības”.

(230) Subjekta rīcības vai prakses raksturs noteikti var būt izmeklēšanas saistībā ar valsts iestādes esību būtisks pierādījums. Proti, subjekta rīcība (jo īpaši, ja tā liecina par “ilgstošu un sistemātisku praksi”) ir viens no dažādiem pierādījumiem, kas atkarībā no katras izmeklēšanas apstākļiem var ļaut saprast subjekta pamatiezīmes un attiecības ar valdību šaurā nozīmē. Tomēr šādu pierādījumu novērtējuma mērķis ir atbildēt uz galveno jautājumu par to, vai pašam subjektam piemīt pamatiezīmes un funkcijas, kas to ļautu klasificēt kā valsts iestādi. Piemēram, novērtējums par to, vai subjekts ir valsts iestāde Ķīnas valstij piederošu komercbanku (SOCB) kontekstā lietā DS379, ietvēra informācija, kas liecināja, ka: i) “SOCB galveno biroju vadītājus amatā ir iecēlusi valdība un ka [CCP] savā izvēlē saglabā būtisku ietekmi”; un ii) SOCB“joprojām trūkst atbilstošu riska pārvaldības un analītisko iemaņu”. Šie pierādījumi attiecās ne tikai uz SOCB veikto kreditēšanu kā tādu, bet arī uz to organizatoriskajām iezīmēm, lēmumu pieņemšanas pilnvaru ķēdēm un vispārējām attiecībām ar ĶV. Tādējādi AB lietā DS379 norādīja, ka, lai gan USDOC ņēma vērā pierādījumus par SOCB rīcību [“kreditēšanu”], tas notika izmeklēšanas par šo subjektu pamatiezīmēm un to attiecībām ar ĶV ietvarā. Šīs SOCB veica valdības funkcijas Ķīnas valdības vārdā.

(231) Turklāt AB arī uzskatīja par nozīmīgu faktu, ka attiecīgā valdība izmeklēšanas laikā nesadarbojās. Patiešām, lietā DS379 AB apstiprināja USDOC konstatējumu par to, ka CFS Paper izmeklēšanā SOCB tika atzītas par valsts iestādēm, pamatojoties uz šādiem apsvērumiem: i) banku nozare Ķīnā gandrīz pilnībā pieder valstij; ii) Komercbanku likuma 34. pantā ir paredzēts, ka bankām “jāveic kreditēšana, ņemot vērā valsts ekonomikas vajadzības un sociālo attīstību, kā arī atbilstoši valsts rūpniecības politikai”; iii) dokumentēti pierādījumi, kas liecina, ka SOCB joprojām trūkst atbilstošu riska pārvaldības un analītisku iemaņu; un iv) fakts, ka “[šajā] izmeklēšanā [USDOC] nesaņēma pierādījumus, kas vajadzīgi, lai visaptveroši dokumentētu procesu, atbilstoši kuram aizdevumi papīra ražošanas nozarei tika pieprasīti, piešķirti un izvērtēti” (34).

(232) Visbeidzot, lai attiecīgos VU varētu uzskatīt par valsts iestādēm, ĶV ne vienmēr šie VU ir jākontrolē, kad tie iesaistās izejresursu pārdošanas darījumos ar pakārtotajiem ražotājiem.

(233) Kopumā tas, vai Indijas kalnrūpniecības uzņēmumi, kas nodarbojas ar hroma rūdas piegādi, ir valsts iestādes, būtu jānosaka, ņemot vērā šo uzņēmumu pamatiezīmes un funkcijas, kā arī to attiecības ar IV. Pierādījumi par valsts īpašumtiesībām, valsts tiešu kontroli, IV iejaukšanos tirgū, lai sasniegtu konkrētus politikas mērķus, var liecināt par to, ka kalnrūpniecības uzņēmumi arī tad, kad nenotiek sadarbība ar attiecīgo valdību, IV vārdā pilda valdības funkcijas.

Kalnrūpniecības uzņēmumu pamatiezīmes un to attiecības ar IV

(234) Komisija vispirms ievāca informāciju par valsts īpašumtiesībām, kā arī formālas norādes par valdības kontroli pār valstij piederošiem hroma rūdas ieguvējiem. Šajā nolūkā Komisija varēja paļauties tikai uz informāciju, ko sniedza OMC – vienīgais ieguves uzņēmums, kas sadarbojās izmeklēšanā vismaz AKP pārbaudes posmā un kas bija gandrīz vienīgais Indijas NTAV ražotāja eksportētāja piegādātājs, kurš IP laikā iekšzemes tirgū iegādājās hromu rūdu, kā minēts 212. apsvērumā.

(235) IV norādīja, ka IP laikā bija divi aktīvi valstij piederoši hroma rūdas ražotāji – OMC un Industrial Development Corporation of Orissa Ltd., – kas nodrošināja 21 % no kopējā ražošanas apjoma, bet otrajam valsts hroma rūdas ieguves uzņēmumam IP laikā bija tikai minimāls ražošanas apjoms.

(236) IV datos arī bija atsauces uz sešiem privātiem kalnrūpniecības uzņēmumiem, proti, Misrilal Mines Ltd., B.C. Mohanty & Sons Ltd, Ferro Alloys Corporation Ltd, Indian Metals and Ferro Alloys Ltd., Balasore Alloys Ltd. un Tata Steel Mining. Tomēr saskaņā ar publiski pieejamo informāciju četri no tiem iegūst hromu rūdu, lai ražotu ferohromu izmantošanai pašu vajadzībām, un tādējādi nedarbojas brīvajā tirgū. Turklāt abu atlikušo kalnrūpniecības uzņēmumu nomas termiņš beidzās IP laikā. To nomas tiesības iegādājās Tata Steel Mining, lai sekmētu savas ferohroma ražošanas paplašināšanu. Pirmajam no šiem uzņēmumiem IP laikā joprojām bija ierobežots ražošanas apjoms (9 % no kopējā ražošanas apjoma).

(237) Tā rezultātā pašpatēriņam neparedzētas hroma rūdas Indijas tirgū ir tikai divi valsts kalnrūpniecības uzņēmumi, no kuriem viens ir nebūtisks dalībnieks (0,1 % no kopējā ražošanas apjoma), kas faktiski padara OMC par vienīgo hroma rūdas piegādātāju brīvajā tirgū.

(238) Izmeklēšanā tika atklāts, ka 100 % OMC daļu pieder valstij. Turklāt saskaņā ar statūtiem valdes priekšsēdētājs, rīkotājdirektors un viens no direktoriem ir Indijas Administratīvā dienesta (valdības publisko uzņēmumu departamenta) locekļi un viens direktors pārstāv valdības finanšu departamentu. Saskaņā ar sabiedrības statūtiem visus direktorus ieceļ un to atlīdzību maksā Odišas štata gubernators.

(239) Visbeidzot, saskaņā ar OMC statūtu 54.A pantu “Gubernators laiku pa laikam pēc saviem ieskatiem var pieņemt direktīvas un norādījumus attiecībā uz uzņēmuma finansēm, uzņēmējdarbību un lietām, un direktori pienācīgi ievēro un īsteno šādas direktīvas vai norādījumus”.

(240) Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija secināja, ka pašpatēriņam neparedzēta hroma rūdas tirgū faktiski dominē viens uzņēmums OMC, kas pilnībā pieder valstij un ko arī pārvalda un kontrolē valsts. Patiesi, pateicoties īpašumtiesību struktūrai, klātbūtnei uzņēmuma vadībā, kā arī uzņēmējdarbības lēmumu noteikšanai, IV ir būtiska kontrole pār OCM un tā darbību.

Indijas kalnrūpniecības uzņēmumu funkcijas

(241) Komisija novērtēja, vai kalnrūpniecības uzņēmumiem un jo īpaši OCM ir valdības pilnvaras un vai tie īsteno šīs pilnvaras, pildot valdības funkcijas.

(242) IV spēcīgā ietekme un valdības būtiskā kontrole pār OCM atspoguļojas arī stingri reglamentētajā vidē saistībā ar hromu rūdu, ko IV pēdējos gados izveidojusi un kas ietver eksporta ierobežojumus apvienojumā ar kalnrūpniecības licencēšanas prasībām, kas veicina kalnrūpniecību pašu vajadzībām, kā arī piegādes un pārdošanas cenu kontroli iekšzemes tirgū ar valstij piederošu dalībnieku palīdzību. Pierādījumi liecināja par to, ka attiecībā uz hroma rūdu kalnrūpniecības uzņēmumi, tostarp OCM, ievēro IV politikas mērķus un tādējādi veic valdības funkcijas.

(243) Jau 2005. gadā ekspertu grupa, kuru Tērauda ministrija izveidoja vadlīniju izstrādei par to, kā labāk piešķirt raktuvju nomas tiesības, sagatavoja ziņojumu (“Danga ziņojums”) (35) ar vairākiem būtiskiem konstatējumiem un ieteikumiem.

(244) Tajā laikā tika atzīmēts, ka: “Dzelzs rūda, mangāna rūda un hroma rūda ir kritiski svarīgi izejresursi tērauda ražošanas nozarei. To savlaicīga un garantēta pieejamība pietiekamā daudzumā un kvalitātē ilgtermiņā ir neaizstājams priekšnoteikums ātrai un sakārtotai tērauda un dzelzs ražošanas nozares, kas ir valsts ekonomikas pamata nozare, izaugsmei (36). “Salīdzinot kalnrūpniecības izmaksas ar neto realizācijas rezultātiem no eksporta par šīm cenām, atklājas liela negaidīta peļņa, ko guvuši nedaudzi Indijas hroma eksportētāji, uz ierobežoto neatjaunojamo minerālresursu saglabāšanas rēķina. Lai gan Indijā ir mazāk nekā 1 % no pasaulē zināmajām hroma rūdas rezervēm, tās īpatsvars pasaules hroma rūdas tirdzniecībā ir izteikti nesamērīgs – 35 %. Indijā pieci galvenie ražotāji – M/s. TISCO, M/s. Orissa Mining Corporation Ltd., Balasore Alloys Ltd., Ferro Alloys Corporation Ltd. Jindal Strips Ltd. iegūst vairāk nekā 90 % no apjoma. Ņemot vērā ar hromu bagātas hroma rūdas ļoti ierobežotās rezerves, šķiet būtiski ierobežot šādas dabiskas rūdas, ko īpaši pieprasa iekšzemes tērauda un sakausējumu ražotāji, eksportu..” (37). (izcēlums pievienots). “Lai gan Indijā ir tikai 1 % no 122 pasaules rezervēm, Indian Chrome Ore eksports pašlaik ir izteikti nesamērīgs – 35 % no pasaules tirdzniecības apjoma. Tā nepārprotami ir novirze, ko izraisa lielas peļņas starpības starp kalnrūpniecības izmaksām un neto ieņēmumiem no eksporta. Dabas hroma rūdas eksports ir pilnībā jāpārtrauc” (38). (izcēlums pievienots). “Ņemot vērā lielo starpību starp kalnrūpniecības izmaksām un eksporta cenām, valdībai būtu jāapsver iespēja piemērot gradētus izvedmuitas nodokļus visam hroma eksportam, ieskaitot koncentrātus, ja tas vispār tiek atļauts” (39). “Saskaņā ar MMDR likuma mērķiem, tāpat kā dzelzsrūdas gadījumā, piešķirot hroma ieguves nomas tiesības, absolūta priekšroka jādod vietējiem uzņēmumiem, kam hroma rūda nepieciešama, lai ražotu dzelzs sakausējumus ar pievienoto vērtību / hroma tērauda veidus” (40). “Pēc tam, kad tērauda ražotājiem tika piešķirta pirmā preference, izmantojot pašpatēriņam / daļējam pašpatēriņam lietotas raktuves, ir būtiski īstenot politikas pasākumus, lai pasaules mērogā veicinātu konkurētspējīgu kalnrūpniecības nozari kā tādu, strādājot atbilstoši pasaules etaloniem attiecībā uz zinātnisku ieguvi, optimālu visu iegūto materiālu izmantošanu, ieguvuma gūšanu, sistemātisku un laika ziņā ierobežotu izpēti un vides un bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu. Šādiem profesionāliem kalnrūpniecības uzņēmumiem gan publiskajā, gan privātajā sektorā vispirms ir jāpiešķir noteikta minimālā ražošanas daļa (piemēram, 70 %), lai apmierinātu vietējo lietotāju vajadzības.” (41) (izcēlums pievienots).

(245) Tādējādi Danga ziņojums liecina,