LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 351/1

KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2016/2326

(2015. gada 21. oktobris)

par valsts atbalstu SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), ko Luksemburga īsteno par labu Fiat

(izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 7152)

(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 108.panta 2. punkta pirmo daļu (1),

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

pēc ieinteresēto trešo personu uzaicināšanas sniegt savus apsvērumus saskaņā ar minētajiem pantiem (2) un ņemot vērā šos apsvērumus,

ievērojot turpmāk minēto:

1. PROCEDŪRA

(1) Komisija 2013. gada 19. jūnijā nosūtīja Luksemburgai pieprasījumu sniegt detalizētu informāciju par nodokļu nolēmumu praksi valstī (3).

(2) Luksemburgas iestādes 2013. gada 17. jūlija vēstulē atbildēja vispārīgi un pieprasīto informāciju sniedza daļēji. Proti, atbildē bija to juridisko principu un valsts noteikumu apraksts, kas ir saistoši Luksemburgas nodokļu iestādei (Tiešo iemaksu administrācijai), pieņemot iepriekšēju lēmumu par uzņēmumu aplikšanu ar nodokļiem (“nodokļu nolēmumu” vai “nolēmumu” (4)), bija precizēta procedūra, kādā šāds lēmums ir saņemams, un norādīts, vai nodokļu iestādes pieņemtie nolēmumi ir vai nav publicēti. Luksemburgas iestādes neatbildēja uz Komisijas pieprasījumu tai iesniegt savas nodokļu iestādes 2010., 2011. un 2012. gadā pieņemto nodokļu nolēmumu sarakstu, kā arī citu noderīgu informāciju, piemēram, uzņēmuma nosaukumus, to darbības jomas, nolēmumu pieņemšanas datumu, nolēmumu spēkā esības ilgumu un to darījumu veidus, uz kuriem attiecas šie nolīgumi.

(3) Komisija 2013. gada 30. augusta vēstulē Luksemburgas iestādēm nosūtīja atgādinājumu, lūdzot tām iesniegt 2010., 2011. un 2012. gadā pieņemto nodokļu nolēmumu sarakstu (5).

(4) Luksemburgas iestādes 2013. gada 20. un 23. septembra vēstulēs pauda nožēlu par to, ka presē ir parādījusies informācija saistībā ar Komisijas informācijas pieprasījumu. Turklāt tās apstrīdēja Komisijas informācijas pieprasījuma juridisko pamatojumu.

(5) Komisija 2013. gada 2. oktobra vēstulē atbildēja Luksemburgas iestādēm, norādot juridisko pamatojumu, kas tai ļauj pēc savas ierosmes sākt izmeklēšanu par Luksemburgas nodokļu nolēmumu piemērošanas praksi, un nosakot papildu termiņu pieprasītā nodokļu nolēmumu saraksta iesniegšanai.

(6) 2013. gada 11. oktobrī notika Luksemburgas iestāžu un Komisijas sanāksme. Luksemburgas iestādes 14. oktobra sūtījumā apšaubīja to, ka ar Komisijas norādīto juridisko pamatojumu būtu iespējams attaisnot informācijas pieprasījuma paplašināto un vispārīgo būtību. Komisija atbildēja uz šo sūtījumu ar 2013. gada 15. oktobra vēstuli.

(7) Notika jauna apmaiņa ar vēstulēm starp Luksemburgas iestādēm (2013. gada 11. novembra un 2. decembra vēstules) un Komisiju (2013. gada 14. novembra un 12. decembra vēstules), kuras gaitā Luksemburgas iestādes paskaidroja, ka sakarā ar jaunas valdības veidošanu tās nevar atbildēt uz informācijas pieprasījumu. Tad Komisija tām piešķīra atbildes termiņa pagarinājumu līdz 2014. gada 15. janvārim, divās vēstulēs precizējot, ka būs spiesta pieņemt rīkojumu par informācijas sniegšanu, ja informācijas pieprasījums paliks bez atbildes.

(8) Luksemburgas iestādes 2014. gada 15. janvāra vēstulē iesniedza 22 nodokļu nolēmumus, kas aptver 2010.–2013. gada laikposmu, bet nodokļu maksātāju vārdi bija no šiem dokumentiem izņemti. Saskaņā ar Luksemburgas iestāžu sniegto informāciju šie 22 nolēmumi – viens no tiem attiecās uz iepriekšēju cenu noteikšanas nolīgumu (ICN), kas izsniegts uzņēmumam, kurš dēvēts par FFT (“ICN attiecībā uz FFT” vai “apstrīdētais nodokļu nolēmums”) – ataino Luksemburgas praksi nodokļu nolēmumu jomā.

(9) Iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā attiecībā uz FFT bija ietverti šādi dokumenti (6): a) [nodokļu konsultanta] vēstule (*1) sava klienta FFT vārdā, kas datēta ar 2012. gada 14. martu, kurā bija lūgums Luksemburgas nodokļu iestādei apstiprināt nolīgumu par transfertcenām; b) ziņojums par transfertcenām, kurā bija ietverta transfertcenu analīze, ko iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā attiecībā uz FFT pamatojumam bija sagatavojis nodokļu konsultants (“ziņojums par transfertcenām”); c) Luksemburgas nodokļu iestādes 2012. gada 3. septembra vēstule, ar kuru tā akceptēja nolīgumu par nodokļu konsultanta ierosinātajām transfertcenām.

(10) Komisija 2014. gada 7. marta vēstulē lūdza Luksemburgas iestādes apstiprināt, ka iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā attiecībā uz FFT ar FFT apzīmētais nodokļu maksātājs ir uzņēmums Fiat Finance and Trade Ltd. Tā arī norādīja, ka, pamatojoties uz iesniegto informāciju, tā nevar izslēgt, ka iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums attiecībā uz FFT ir ar iekšējo tirgu nesavienojams valsts atbalsts par labu FFT. Komisija lūdza Luksemburgas iestādes tai iesniegt papildu informāciju, kas būtu noderīga, lai izvērtētu iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu attiecībā uz FFT. Luksemburgas iestādes uz šo vēstuli neatbildēja, Komisija 2014. gada 7. aprīlī tām nosūtīja atgādinājumu (7).

(11) Luksemburgas iestādes 2014. gada aprīlī atbildēja uz 2014. gada 7. marta vēstuli un apliecināja, ka to rīcībā nav nekādas papildu informācijas, kas būtu noderīga, lai izvērtētu iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu attiecībā uz FFT. Attiecībā uz jautājumu par to, vai apzīmējums FFT atbilst uzņēmuma nosaukumam Fiat Finance and Trade Ltd, Luksemburgas iestādes atsaucās uz Luksemburgas tiesību aktu noteikumiem par konfidencialitāti un apgalvoja, ka šie noteikumi tām aizliedz apstiprināt konkrētā nodokļu maksātāja identitāti.

(12) Komisija 2014. gada 24. martā pieņēma rīkojumu par informācijas sniegšanu, pamatojoties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (8) 10. pantu, pieprasot Luksemburgas iestādēm 2. apsvērumā minēto nodokļu nolēmumu sarakstu.

(13) Komisija ar 2014. gada 11. jūnija lēmumu sāka formālu izmeklēšanas procedūru, kas paredzēta LESD 108. panta 2. punktā (“lēmums sākt formālu izmeklēšanas procedūru”) (9), saistībā ar iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu attiecībā uz FFT. Vienlaikus ar lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru tika pieņemts oficiāls rīkojums par informācijas sniegšanu (“oficiāls rīkojums”), kurā Luksemburgai tika pieprasīts mēneša laikā no minētā rīkojuma paziņošanas datuma sniegt informāciju un datus, kas vajadzīgi, lai ļautu Komisijai lemt par iespējamo atbalsta esamību un attiecīgā gadījumā – par šī atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Proti, Komisija pieprasīja Luksemburgai apstiprināt atbalsta saņēmēja identitāti.

(14) Luksemburga 2014. gada 14. jūlija vēstulē iesniedza savus apsvērumus attiecībā uz lēmumu par izmeklēšanas sākšanu. Tā arī norādīja, ka, tā kā Komisija nebija spējusi noteikt valsts atbalsta esamību, Luksemburga nevar sniegt atbildes ne uz lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru, ne oficiālajā rīkojumā uzdotajiem jautājumiem.

(15) Komisija 2014. gada 14. augusta vēstulē pieprasīja Luksemburgai sniegt trūkstošo informāciju, kas norādīta lēmumā par izmeklēšanas sākšanu un oficiālajā rīkojumā. Tā arī pieprasīja Luksemburgai atļauju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 6.a pantu vērsties tieši pie FFT, lai uzdotu jautājumus, kuri palikuši bez atbildes.

(16) Luksemburga 2014. gada 3. septembrī daļēji atbildēja uz līdz šim bez atbildes palikušajiem jautājumiem un norādīja, ka daļa no pieprasītajām ziņām ir FFT komercnoslēpums, kas nav tās rīcībā. Turklāt tā apstiprināja, ka FFT ir uzņēmums Fiat Finance and Trade Ltd un atļāva Komisijai uzdot savus jautājumus tieši uzņēmumam FFT.

(17) Lēmumu sākt formālo izmeklēšanas procedūru 2014. gada 17. oktobrī publicēja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (10). Komisija aicināja ieinteresētās trešās personas sniegt apsvērumus par attiecīgo atbalsta pasākumu. 2014. gada 30. oktobra vēstulē tā saņēma FFT apsvērumus.

(18) Luksemburga 2014. gada 22. decembrī iesniedza nodokļu nolēmumu adresātu sarakstu, lai izpildītu Komisijas 2013. gada 19. jūnija vēstulē ietverto informācijas pieprasījumu. Šajā sarakstā ir iekļauti Luksemburgas nodokļu iestādes 2010., 2011. un 2012. gadā pieņemtie nolēmumi.

(19) Luksemburga 2015. gada 5. janvāra vēstulē sniedza savus komentārus par apsvērumiem, kas tika saņemti, reaģējot uz lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru.

(20) Komisija 2015. gada 12. februārī pieņēma lēmumu, ar kuru informēja Luksemburgu, ka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 6.a pantu tā ir konstatējusi, ka formālā izmeklēšanas procedūra attiecībā uz apstrīdēto nodokļu nolēmumu līdz šim ir palikusi bez virzības. Uz šī pamata un ar Luksemburgas atļauju (11), Komisija varēja uzdot savus jautājumus tieši uzņēmumam FFT.

(21) Komisija 2015. gada 20. februārī nosūtīja informācijas pieprasījumu Luksemburgai un FFT. FFT nosūtītais informācijas pieprasījums tika pamatots ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 6.a pantu.

(22) Luksemburga 2015. gada 24. februāra vēstulē atbildēja uz Komisijas 2015. gada 12. februāra lēmumu, paužot izbrīnu par procedūras virzību šajā lietā un šaubas par apgalvojuma, ka procedūra ir palikusi bez virzības, pamatotību, ņemot vērā ievērojamo informācijas daudzumu, ko Luksemburga bija sniegusi Komisijai izmeklēšanas gaitā.

(23) FFT2015. gada 26. februāra un 3. marta vēstulēs pieprasīja precizējumus par informācijas pieprasījumu un atbildes iesniegšanas termiņa pagarinājumu, ko Komisija ar 2015. gada 5. marta e-pasta vēstuli piešķīra.

(24) Ar 2015. gada 5. marta vēstuli Komisija atbildēja uz Luksemburgas 2015. gada 24. februāra vēstuli.

(25) Komisija 2015. gada 23. martā (12), atbildot uz 2014. gada 22. decembrī Luksemburgas nosūtīto nodokļu nolēmumu sarakstu, pieprasīja tai sniegt papildu informāciju saistībā ar minētajiem nolēmumiem par 2010., 2011. un 2012. gadu. Proti, tā aicināja Luksemburgu precizēt, kuri nolēmumi attiecas uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju un kuri attiecas uz nesaistītiem vai autonomiem uzņēmumiem. Komisija arī aicināja Luksemburgu tai iesniegt noteiktu nolēmumu skaitu, kuri attiecas uz noteiktām konkrētu uzņēmumu grupām.

(26) Luksemburga 2015. gada 24. marta vēstulē atbildēja uz Komisijas 2015. gada 20. februāra informācijas pieprasījumu (13).

(27) FFT2015. gada 31. marta vēstulē atbildēja uz Komisijas 2015. gada 20. februāra informācijas pieprasījumu. Atbildē cita starpā bija citētas Fiat grupas pamatnostādnes attiecībā uz transfertcenām.

(28) Luksemburga 2015. gada 23. aprīlī sniedza papildu informāciju par 1 900 nolēmumiem no tiem, kuri bija minēti tās 2014. gada 22. decembra atbildē. Tā norādīja, ka trīs no uzskaitītajiem nolēmumiem attiecas uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju – divi bija pieņemti 2010. gadā un viens 2011. gadā. Komisija 2015. gada 23. martā pieprasīja iesniegt divus no šiem nolīgumiem, jo tie attiecās uz tās 2015. gada 23. marta pieprasījumā minētajiem uzņēmumiem.

(29) 2015. gada 27. aprīlī notika sanāksme, kurā piedalījās FFT, Luksemburgas iestādes un Komisija.

(30) Luksemburga 2015. gada 4. jūnijā iesniedza Komisijas 2015. gada 23. martā pieprasīto papildu informāciju par 5 327 nolēmumiem no tiem, kuri bija minēti tās 2014. gada 22. decembra atbildē. Proti, tā norādīja, ka uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju attiecās vēl desmit citi nolēmumi […]. Turklāt viens nolēmums, kas attiecās uz uzņēmumu G, tika nosūtīts Komisijai 2015. gada 25. jūnijā.

(31) Luksemburga 2015. gada 18. jūnijā nosūtīja nolēmumu attiecībā uz uzņēmumu E (2011. gada nolēmums).

(32) Luksemburga 2015. gada 10. jūlija vēstulē izvirzīja argumentu, saskaņā ar kuru negatīva galīgā lēmuma gadījumā Komisija nevarētu atgūt iespējamo atbalstu no atbalsta saņēmēja ar atpakaļejošu datumu, tas ir, no nodokļu nolēmuma pieņemšanas datuma.

(33) 2015. gada 15. jūlijā notika sanāksme, kurā piedalījās Fiat Chrysler Automobiles N.V., uzņēmuma, kas ir Fiat S.p.A. tiesību pārņēmējs, finanšu direktors, Luksemburgas iestādes un Komisija.

2. PASĀKUMA APRAKSTS

2.1. Atbalsta saņēmēja apraksts

(34) FFT ir Fiat grupas daļa. Laikā, kad tika pieņemts apstrīdētais nodokļu nolīgums, Fiat grupa sastāvēja no Fiat S.p.A., Itālijas uzņēmuma, kura galvenā mītne atradās Turīnā, un visiem Fiat S.p.A. kontrolētajiem uzņēmumiem (kopā šajā lēmumā sauktiem par Fiat vai Fiat grupu). Pēc Fiat S.p.A. apvienošanās ar Fiat Investments N.V.2014. gada 12. oktobrī par Fiat S.p.A. tiesību pārņēmēju kļuva uzņēmums Fiat Chrysler Automobiles N.V (14)

(35) Fiat veic rūpnieciska rakstura darbību un sniedz finanšu pakalpojumus automobiļu nozarē. Komisija norāda uz 20. un 21. apsvērumu lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru ar precīzāku Fiat darbības aprakstu.

(36) FFT sniedz ar naudas līdzekļu pārvaldību saistītus un finansēšanas pakalpojumus tiem Fiat grupas uzņēmumiem, kuri atrodas (galvenokārt) Eiropā (izņemot Itāliju); tas vada arī vairākas naudas līdzekļu centrālās pārvaldības struktūras tajos Fiat grupas uzņēmumos, kas atrodas Apvienotajā Karalistē, Dānijā, Beļģijā, Nīderlandē, Šveicē, Austrijā, Vācijā un Spānijā. FFT darbojas Luksemburgā, kur atrodas tā galvenais birojs, un ar divu filiāļu starpniecību, viena no kurām atrodas Londonā (Apvienotā Karaliste) un otra – Madridē (Spānija).

(37) Ziņojumā par transfertcenām, ko Luksemburga Komisijai iesniedza 2014. gada 15. janvārī, ir informācija par FFT, tā iekļauta 38. līdz 51. apsvērumā (15).

(38) Fiat izlēma centralizēt ar finansēšanu un naudas līdzekļu pārvaldību saistītās funkcijas, saistībā ar kurām visas darbības attiecībā uz finansēšanu, finanšu pakalpojumu sniegšanu uzņēmumiem, attiecībām ar bankām, ārvalstu valūtu un procentu likmju risku pārvaldību, naudas līdzekļu centrālo pārvaldību, naudas tirgus darījumiem, naudas līdzekļu pārvaldību, līdzekļu uzkrāšanu un izmaksu veic “naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumi”.

(39) Naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumi ir organizēti šādi: — Fiat Finance S.p.A. (FF) ir naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmums, kas atrodas Itālijā un ir atbildīgs par Itālijā reģistrēto Fiat grupas uzņēmumu finansēšanas darbībām, — FFT veic naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmuma funkcijas Eiropā (izņemot Itāliju) reģistrētiem Fiat grupas uzņēmumiem, — Fiat Finance North America, Inc. (FFNA) veic naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmuma funkcijas Amerikas Savienotajās Valstīs reģistrētiem Fiat grupas uzņēmumiem, — Fiat Finance Canada Ltd (FFC) veic naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmuma funkcijas Kanādā reģistrētiem Fiat grupas uzņēmumiem, — Fiat Finanças Brasil Ltda (FFB) veic naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmuma funkcijas Brazīlijā reģistrētiem Fiat grupas uzņēmumiem.

(40) Uzņēmumu grupas, pie kuras pieder FFT, pārrobežu darījumus var iedalīt divās galvenajās kategorijās: — darījumi starp naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem (nozares iekšienē) — T1 – FFT izsniegti starpuzņēmumu aizdevumi uzņēmumam FF: FFT finansējuma avoti ir obligācijas, banku kredītlīnijas un starpuzņēmumu noguldījumi, — T2 – FFNA izsniegti starpuzņēmumu aizdevumi uzņēmumam FFT: FFNA finansējuma avoti galvenokārt ir obligācijas ar garantiju, — darījumi starp naudas līdzekļu pārvaldības uzņēmumiem un Fiat grupas uzņēmumiem (grupas iekšienē) — T3 – darījumi (aizdevumi/noguldījumi) starp FFT un grupas uzņēmumiem, kuri atrodas citās valstīs (galvenokārt Eiropā), — T4 – Fiat S.p.A. sniegtās garantijas (16) par FFT un FFNA izlaistajām obligācijām, divpusējām kredītlīnijām un ad hoc finansēšanas programmām (proti, finanšu vekseļi Francijā, kas izsniegti uzņēmumam FFT).

(41) Turpmākajā attēlā ir aprakstītas finansēšanas operācijas (no T1 līdz T3). Galvenie pārrobežu darījumi grupas iekšienē

(42) Runājot par veicamajām funkcijām, FFT nodarbojas ar finansēšanu, izmantojot tirgu un likvīdo līdzekļu investīcijas, uztur attiecības ar finanšu tirgus dalībniekiem, sniedz saskaņošanas pakalpojumus un finanšu konsultācijas grupas uzņēmumiem, sniedz naudas līdzekļu pārvaldības pakalpojumus grupas uzņēmumiem, sniedz īstermiņa (Ī/T) un vidēja termiņa (V/T) starpuzņēmumu finansēšanas pakalpojumus un veic saskaņošanu ar citiem finansēšanas uzņēmumiem.

(43) Kas attiecas uz tirgus finansējumu un likvīdo līdzekļu investīcijām, FFT piesaista līdzekļus, lai ar tiem atbalstītu grupas uzņēmumu darbību un izaugsmi un tos attiecīgi ieguldītu. Runājot par finanšu risku pārvaldību, FFT ievēro pamatnostādnes, kas sagatavotas saskaņā ar attiecīgajiem grupas iekšpolitikas virzieniem (ārvalstu valūtu riski un procentu likmju riski). FFT finansējums iegūts no tādiem instrumentiem kā obligāciju emisija (izmantojot Global Medium Term Note vai programmu GMTN, kurā FFT kopā ar FFNA un FFC ir emitētājs), bankas termiņaizdevumi, kredītlīnijas noteiktam un nenoteiktam mērķim u. c. Lai pārvaldītu likvīdos līdzekļus, FFT iegulda naudas līdzekļu pārpalikumu pirmā līmeņa banku iestādēs vai ļoti augstu novērtētos likvīdo līdzekļu fondos.

(44) Runājot par iesaistīšanos ārvalstu valūtu riskos, FFT pārvalda šo iesaistīšanos, galvenokārt izmantojot ārvalstu valūtas maiņas nākotnes līgumus un valūtas mijmaiņas līgumus. Iesaistīšanās ārvalstu valūtu riskos lielā mērā ir saistīta ar pasīvu un aktīvu atšķirīgu ilgumu, kā arī ar to pārvaldību. FFT galvenokārt izmanto procentu likmju mijmaiņas līgumus (IRS) un ārpusbiržas procentu likmes nākotnes līgumus (FRA).

(45) Runājot par attiecībām ar finanšu tirgus dalībniekiem, FFT sadarbībā ar FF uztur darījumu attiecības ar finanšu tirgiem un iestādēm, sniedzot tām informāciju un datus par grupu, lai apstiprinātu tās maksātspēju un finansiālo stāvokli.

(46) Nodrošinot saskaņošanas pakalpojumus un finanšu konsultācijas grupas uzņēmumiem, FFT atbild par finanšu atbalsta sniegšanu šiem uzņēmumiem, par to finansiālo vajadzību izvērtēšanu, labāko finansiālo risinājumu izvēli, finanšu līgumu sagatavošanu un finanšu produktu ienesīguma rādītāju kontroli atbilstīgi grupas uzņēmumu vajadzībām.

(47) FFT uzrauga grupas uzņēmumu naudas līdzekļu plūsmas, nepieciešamību pēc finansējuma un likviditāti, lai optimizētu grupas pašu kapitāla resursu pārvaldības efektivitāti un rezultativitāti. FFT vada naudas līdzekļu centrālās pārvaldības struktūras Apvienotajā Karalistē, Dānijā, Beļģijā, Nīderlandē, Šveicē, Austrijā, Vācijā un Spānijā. Katru dienu katras valsts atlikums tiek ieskaitīts FFT pamatkontā, lai nodrošinātu uzņēmuma kopējā finanšu stāvokļa pārvaldību. Proti, dienas laikā grupas uzņēmumu kontos (kas tiek uzturēti bankās) tiek saņemti un veikti maksājumi šo uzņēmumu parastās darbības ietvaros. Dienas beigās grupas uzņēmumu kontu atlikums ir pozitīvs vai negatīvs. Abos gadījumos tie tiek automātiski ieskaitīti katrā valstī atvērtajā FFT pamatkontā. Pēc tam, veicot manuālu pārsūtīšanu, summas no dažādu valstu pamatkontiem tiek novirzītas (iemaksas vai izmaksas veidā) uz vienoto pamatkontu. Tādējādi katru dienu uzņēmumu norēķinu konti paliek nulles pozīcijā. Ņemot vērā norēķinu kontu stāvokli ikdienā, grupas uzņēmumu dalībnieki naudas līdzekļu centralizācijas sistēmā tiek kreditēti vai debitēti, lai iegūtu procentus, ko aprēķina pēc starpuzņēmumu tarifikācijas tabulas.

(48) Procentu likmi aizdevumiem grupas iekšienē nosaka kā grupas kapitāla svērto vidējo izmaksu summu, kam pieskaitīta drošības rezerve. Noguldījumu procentu likmi nosaka bezriska procentu likmes apmērā, kam pieskaita drošības rezervi īstermiņa noguldījumiem bankās, kā to paredz grupas likviditātes politika.

(49) Runājot par Ī/T un V/T starpuzņēmumu finansēšanu un saskaņošanu ar citiem finansēšanas uzņēmumiem, FFT rīkojas šādi – pirmajā gadījumā FFT nodod grupas uzņēmumu rīcībā līdzekļus, kas lielos apjomos ar lieliem riskiem ir tikuši fondēti regulētos tirgos (obligāciju tirgos) vai kas ir aizņemti no finanšu iestādēm; otrajā gadījumā – regulāri notiek līdzekļu pārvedumi starp finansēšanas uzņēmumiem, lai nodrošinātu grupas uzņēmumu finansiālās vajadzības, neizmantojot tirgus sniegtās iespējas, ja grupas kopējais finanšu stāvoklis ir pozitīvs.

(50) Galvenie ziņojumā par tranfertcenām norādītie riski, ar kuriem galvenokārt saskaras naudas līdzekļu pārvaldīšanas uzņēmumi, ir šādi: — tirgus risks – FFT regulāri novērtē savu pakļautību procentu likmju riskam un ārvalstu valūtu riskam (lai vienmēr būtu to segums) un aizsargājas pret šiem riskiem, atbilstīgi grupas risku pārvaldības politikai izmantojot atvasinātos finanšu instrumentus. Šī seguma nodrošināšanai izmantotie instrumenti galvenokārt ir parastie valūtas mijmaiņas līgumi, ārvalstu valūtas maiņas nākotnes līgumi un procentu likmju mijmaiņas līgumi, — kredītrisks attiecībā uz noguldījumiem bankās vai uz citiem līdzīgiem īstermiņa ieguldījumiem – ziņojumā par transfertcenām ir norādīts, ka šis risks ir neliels, jo FFT sadarbojas tikai ar lielām finanšu iestādēm un diversificē naudas līdzekļu sadali. Grupas aktīvi nav pakļauti šim riskam, jo grupa ir ieinteresēta finansiāli atbalstīt visus grupas uzņēmumus (17); laika gaitā grupā nav bijis neviens maksātnespējas gadījums; grupas uzņēmumi neparedz noteikumus attiecībā uz apšaubāmām parādsaistībām par grupas parādiem, — darījumu partneru risks, kas attiecas uz aktīviem, kuri iegūti tieši no trešām personām (bankām) – šis risks ir neliels, jo FFT sadarbojas tikai ar lielām finanšu iestādēm un darbības ar atvasinātajiem instrumentiem tiek veiktas vairākās iestādēs. Grupas aktīvi nav pakļauti šim riskam iepriekš minēto iemeslu dēļ, — operacionālais risks – FFT veic savus finanšu darījumus saskaņā ar Fiat S.p.A. sagatavotajām pamatnostādnēm un procedūrām. Finanšu darbība tiek pastāvīgi kontrolēta un pakļauta risku pārvaldības kontroles procedūrām, lai ikdienā izvairītos no jebkādiem pārkāpumiem.

(51) FFT pārvalda nozīmīgu finanšu aktīvu apjomu, kuri galvenokārt ir saistīti ar aizdevumiem grupas uzņēmumu starpā, grupas uzņēmumu kredītsaistībām un, mazākā mērā, ar noguldījumiem bankās. FFT izmanto datorsistēmas, kas ir vajadzīgas, lai veiktu ikdienas darbību un pārraudzītu finanšu tirgu rezultātus.

2.2. Apstrīdētais nodokļu nolēmums

(52) Šis lēmums attiecas uz iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu attiecībā uz FFT, nodokļu nolēmumu par transfertcenām, ko ar 2012. gada 3. septembra vēstuli Luksemburga pieņēma par labu FF. Ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu ir atbalstīta Fiat grupas nodokļu konsultanta ierosinātā FFT papildu peļņas sadales metode un ļauts FFT ik gadu noteikt savu uzņēmuma ienākumu nodokli, kas jāiemaksā Luksemburgai.

2.2.1. Iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums attiecībā uz FFT

(53) Luksemburgas Komisijai iesniegtie dokumenti, kuros it kā ir ietverti visi būtiskie elementi apstrīdētā nodokļu nolīguma pamatojumam, sastāv no divām vēstulēm un 9. apsvērumā minētā ziņojuma par transfertcenām.

(54) Luksemburgas nodokļu iestāde 2012. gada 3. septembra vēstulē apstiprināja, ka “turpmāk norādītā transfertcenu analīze tika veikta saskaņā ar 2011. gada 28. janvāra Apkārtrakstu 164/2 un tajā ir ievērots nesaistītu pušu darījuma princips” (sic). Citiem vārdiem sakot, Luksemburgas nodokļu iestāde atzina, ka nodokļu konsultanta veiktā un ziņojumā par transfertcenām iekļautā transfertcenu analīze palīdzēja noteikt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību par FFT veiktajām funkcijām un risku uzņemšanos. Tāda “nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša atlīdzība” uzņēmumam FFT, kāda tā noteikta ziņojumā par transfertcenām, ir akceptēta ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, un ir šāda: “Transfertcenu pētījumā par pašu kapitāla pakļaušanu riskiem un par pašu kapitāla izmantošanu noteiktā atbilstošā atlīdzība, lai atlīdzinātu uzņēmumam par veiktajām funkcijām, ir EUR 2,542 miljoni ar +/– 10 % novirzi.” Uzņēmuma FFT no šīs atlīdzības iegūtajai tīrajai peļņai ir piemērota Luksemburgas parastā uzņēmumu ienākuma nodokļa likme 28,80 %. Vēstulē cita starpā norādīts, ka nodokļu iestādes pieņemtais lēmums ir saistošs piecus gadus (proti, no 2012. finanšu gada līdz 2016. finanšu gadam) (18).

2.2.2. Ziņojums par transfertcenām

(55) Saskaņā ar ziņojumu par transfertcenām metode, kas uzskatīta par vispiemērotāko, lai noteiktu ar nodokli apliekamo FFT peļņu Fiat grupas ietvaros, ir starpības pārsnieguma kompromisa metode (SPKM). Nodokļu konsultants uzskata, ka SPKM ir īpaši piemērota tad, kad darījumā viena puse neveic vienreizējas iemaksas un nenodrošina vērtību; ņemot vērā to, ka, kā norāda nodokļu konsultants, FFT sniedz vienīgi finanšu pakalpojumus, šī metode tiek uzskatīta par vispiemērotāko, lai noteiktu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošas cenas, kas atbilst ESAO principiem attiecībā uz transfertcenām. Turklāt, ņemot vērā to, ka FFT veic savas funkcijas tikai saistībā ar Fiat grupas uzņēmumiem, kas nesaņem nekāda veida līdzīgus pakalpojumus no trešām personām, nekāda iekšēja salīdzināšana nav iespējama. Līdz ar to nodokļu konsultants uzskata, ka ir daudz piemērotāk veikt ārēju salīdzināšanu, nosakot starpības pārsniegumus, ko varētu konstatēt salīdzināmos darījumos, kurus veikuši neatkarīgi uzņēmumi (19).

(56) Ziņojumā par transfertcenām nodokļu konsultants nosaka FFT pienākošos atlīdzību, kas ir ar nodokli apliekamā peļņa, salīdzinot ar aktīviem, kuri FFT vajadzīgi, lai varētu veikt savas funkcijas un uzņemties radušos riskus, ņemot vērā izmantotos aktīvus (20).

(57) Šo atlīdzību nosaka šādi: i) aplēses par FFT“riskiem pakļauto pašu kapitālu”; ii) FFT pašu kapitāla, kas izmantots funkciju veikšanai un finanšu investīciju atbalstam, noteikšana; iii) aplēses par sagaidāmo atlīdzību par FFT“riskiem pakļauto pašu kapitālu”, izmantojot finanšu aktīvu novērtēšanas modeli (FANM) (21), un ienesīguma noteikšana, lai kompensētu funkciju veikšanai izmantoto pašu kapitālu; un iv) kopējo ieguvumu aprēķins, kas atstājams FFT pārziņā, lai noteiktu atlīdzību par pakļaušanos riskiem un funkciju veikšanu, apkopojot i) līdz iii) posma rezultātus.

(58) Attiecībā uz i) posmu, pamatojoties uz ziņojumā par transfertcenām iekļauto funkcionālo analīzi, nodokļu konsultants uzskata, ka FFT uzņemas šādus riskus – operacionālo risku, kredītrisku un darījuma partnera risku, turklāt viņš uzskata, ka FFT ārvalstu valūtu risks ir niecīgs. Pēc analoģijas (22) piemērojot Bāzeles II kapitāla sistēmu (23), nodokļu konsultants noteica šādas minimālās prasības attiecībā uz FFT pašu kapitālu, lai segtu šādus riskus – operacionālo risku, darījuma partnera risku, ārvalstu valūtu risku un kredītrisku: — operacionālais risks: 15 %*(kreditoru procenti par noguldījumiem bankās – debitoru procenti par banku aizdevumiem), — darījuma partnera risks: 20 %*6 %*(nākotnes darījums + atvasināto finanšu instrumentu precīzā patiesā vērtība), — kredītrisks: 20 %*6 %* saistības pret trešām personām (vidēji gadā).

(59) Šo aprēķinu rezultātā nodokļu konsultants nosaka FFT“riskam pakļauto pašu kapitālu”, kas atbilst pēc FFT nodokļu konsultanta piemērotās Bāzeles II kapitāla sistēmas noteiktajam FFT hipotētiskajam regulējošām prasībām atbilstošajam pašu kapitālam un ir apkopts 1. tabulā. 1. tabula Minimālās prasības attiecībā uz FFT pašu kapitālu (tūkstošos EUR) Minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu 2011. g. Operacionālais risks 938 Darījuma partnera risks 2 603 Ārvalstu valūtu risks 0 Kredītrisks 24 982 Minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu, kas izriet no Bāzeles II kapitāla sistēmas 28 523

(60) Attiecībā uz ii) posmu, ziņojumā par transfertcenām minēto “pašu kapitālu, ko izmanto funkciju veikšanai” (24), provizoriski aprēķina, no kopējā FFT pašu kapitāla atskaitot daļu, kura atbilst nodokļu konsultanta saskaņā ar Bāzeles II kapitāla sistēmu aprēķinātajām minimālajām prasībām attiecībā uz pašu kapitālu, un daļu no FFT pašu kapitāla, kas izmantota finanšu ieguldījumu atbalstam uzņēmumos FFNA un FFC.

(61) Kā norāda FFT nodokļu konsultants, 2011. gada beigās FFT pašu kapitāls bija 287,5 miljoni EUR, no kuriem: — 28,5 miljoni EUR ir minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu saskaņā ar Bāzeles II kapitāla sistēmu, lai segtu riskus, ko uzņēmies FFT (“riskam pakļautais minimālais pašu kapitāls” (25)), — 165,2 miljoni EUR ir izlietoti, lai kompensētu FFT līdzdalību uzņēmumos FFNA un FFC (26) (“pašu kapitāls, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC”), un — 93,7 miljoni EUR ir pašu kapitāls, kas izlietots funkciju veikšanai (“pašu kapitāls, kas sedz veiktās funkcijas” (27)).

(62) 2. tabulā ir parādīts FFT kopējā pašu kapitāla sadalījums tā, kā to ziņojumā par transfertcenām norādījis nodokļu konsultants. 2. tabula FFT pašu kapitāla sadalījums (tūkstošos EUR) Nodokļu konsultanta norādītais FFT pašu kapitāla sadalījums Pašu kapitāls 2011. gadā Riskam pakļautais minimālais pašu kapitāls 28 523 Pašu kapitāls, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC 165 244 Pašu kapitāls, kas sedz veiktās funkcijas 93 710 Pašu kapitāla kopējā summa 287 477

(63) iii) posmā nodokļu konsultants ierosina vispirms atlīdzināt to FFT pašu kapitāla daļu, kuru viņš apzīmē kā “riskam pakļauto minimālo pašu kapitālu”, kas atbilst FFT hipotētiskajam regulējošām prasībām atbilstošajam pašu kapitālam, kā to noteicis nodokļu konsultants i) posmā, ar FANM palīdzību provizoriski novērtējot peļņu no pašu kapitāla, ko ieguldītāji cerētu saņemt (“diskontētā peļņa pirms nodokļiem”), proti: Diskontētā peļņa pirms nodokļiem = (bezriska procentu likme + β × riska prēmija par pašu kapitālu) / (1 – nodokļa likme)

(64) Piemērojot FANM, FFT nodokļu konsultants lietoja šādas mainīgās vērtības: — bezriska procentu likme – 2,85 % (Vācijas federālie aizdevumi uz desmit gadiem Bund, 2011. gada vidējā vērtība), — beta (β) – 0,29, kas provizoriski aprēķināta (28), pamatojoties uz 66 salīdzināmu uzņēmumu, kuri sniedz finanšu pakalpojumus, datiem, kas norādīti Damodarana (Damodaran) tīmekļa vietnē (29), — riska prēmija par pašu kapitālu – 5 % attiecībā uz Luksemburgu, kā norādīts Damodarana tīmekļa vietnē (publicēta no 2011. gada jūlija), — Luksemburgas nodokļa likme – 28,80 %.

(65) Ievietojot šīs mainīgās vērtības 63. apsvērumā norādītajā formulā, FFT nodokļu konsultants iegūst “peļņu no pašu kapitāla, ko ieguldītāji cerētu saņemt par riskiem, kurus tie uzņēmušies” – 6,05 %.

(66) 3. tabulā ir dots saraksts ar FFT nodokļu konsultanta izvēlētiem salīdzināmiem uzņēmumiem, kuri neatkarīgi darbojas finanšu jomā, kā arī šo uzņēmumu beta vērtību saraksts, ko nodokļu konsultants izmantojis beta vērtības aprēķināšanā atbilstīgi FANM. 3. tabula Salīdzināmu uzņēmumu, kas sniedz finanšu pakalpojumus, saraksts Uzņēmuma nosaukums Beta ING Groep NV (EXTAM:INGA) 3,00 UBS AG (SWX:UBSN) 1,80 Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW) 0,41 Deutsche Börse AG (XTRA:DB1) 1,28 Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO) 0,13 London Stock Exchange Group (LSE:LSE) 1,24 Fimalac SA (ENXTPA:FIM) 0,68 International Personal FinancePlc (LSE:IPF) 1,92 GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ) 0,55 Mittel S.p.A (CM:MIT) 0,93 GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO) 0,56 KBC Ancora (ENXTBR:KBCA) 3,61 Aktiv Kapital ASA (OB:AIK) 0,25 IG Group Holdings Plc (LSE:IGG) 0,75 IFG Group plc (LSE: IFP) 1,11 Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP) 0,74 NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC) 0,60 H&T Group Plc (AIM:HAT) – 0,11 Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM) 0,29 Acta Holding ASA (OB:ACTA) 1,70 Manx Financial Group PLC (AIM:MFX) 0,30 PLUS Markets Group plc (AIM:PMK) – 0,05 Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB) 0,95 Hypoport AG (DB:HYQ) 0,70 Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP) 0,16 Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM) 0,21 MCB Finance Group plc (AIM:MCRB) nav norādīta Brightside Group plc (AIM:BRT) 0,11 DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6) 0,83 Autobank AG (DB:AW2) nav norādīta Ambrian capital plc (AIM:AMBR) 0,83 Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL) 0,77 Park Group plc (AIM:PKG) 0,09 OVB Holding AG (XTRA:O4B) – 0,19 Albis Leasing AG (DB:ALG) 0,57 Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE) 1,42 FORIS AG (XTRA:FRS) 0,20 Creon Corporation Plc (AIM:CRO) 2,03 Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B) 0,50 Univerma AG nav norādīta OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL) 0,86 Ideal GroupSA (ATSE:INTEK) nav norādīta Nøtterø SpareBank (OB:NTSG) 0,20 Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP) 1,07 Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG) 0,54 Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F) 0,42 Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO) 0,14 ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA) 0,48 Baydonhill plc (AIM:BHL) 0,04 London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG) 0,72 Imarex ASA (OB:IMAREX) 0,48 Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF) 0,49 Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE) 0,79 S&U plc (LSE:SUS) 0,27 Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME) 0,97 Banca IFIS S.p.A. (CM:IF) 0,69 Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR) 0,60 SNS Reaal NV (ENXTAM:SR) 2,37 Close Brothers Group plc (LSE:CBG) 0,94 Provident Fiancial plc (LSE:PFG) 0,35 Pohola Bank plc (HLSE:POH1S) 1,43 Investec plc (LSE:INVP) 1,73 Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB) 0,49 Credit Suisse Group (SWX:CSGN) 1,43 Deutsche Bank AG (DB:DBK) 1,98 Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN) 0,22 Avots: Damodarans.

(67) 4. tabulā ir parādīts izvēlēto salīdzināmo uzņēmumu beta vērtību “nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs intervāls”, kādu iegūst FFT nodokļu konsultants. 4. tabula Salīdzināmu uzņēmumu beta vērtību nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs intervāls Nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs intervāls Beta vērtības Uzņēmumu skaits 66 MAKS. 3,61 90. procentile 1,79 75. procentile 1,04 Mediāna 0,64 25. procentile 0,29 10. procentile 0,13 MIN. 0,19

(68) Pēc tam FFT nodokļu konsultants ierosina atlīdzināt to FFT pašu kapitāla daļu, kuru viņš 2. tabulā apzīmē kā “pašu kapitālu, kas sedz veiktās funkcijas” un kas atbilst ii) posmā norādītajam “pašu kapitālam, ko izmanto funkciju veikšanai”, izmantojot īstermiņa noguldījumam piemēroto tirgus procentu likmi (30), kas, kā norādījis FFT nodokļu konsultants, varētu būt 0,87 %.

(69) FFT nodokļu konsultants ierosina neatlīdzināt to FFT pašu kapitāla daļu, kuru viņš apzīmē kā tādu, kas sedz FFT finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC, un kura 2. tabulā nosaukta par “pašu kapitālu, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC”, proti, FFT nesaņemtu nekādu atlīdzību, kas apliekama ar nodokļiem.

(70) Visbeidzot, iv) posmā nodokļu konsultants aprēķina kopējo atlīdzību, kas pienākas uzņēmumam FFT par tā veiktajām finansēšanas un naudas līdzekļu pārvaldības darbībām un par riskiem, ko tas uzņemas. Šo atlīdzību veido šādi elementi, kas izriet no iepriekšminētā i) līdz iii) posma: — “atlīdzība par risku”, ko aprēķina, FFT hipotētisko regulējošām prasībām atbilstošo pašu kapitālu, kuru nodokļu konsultants, pēc analoģijas piemērojot Bāzeles II kapitāla sistēmu ii) posmā, ir provizoriski aprēķinājis kā 28 500 000 EUR, sareizinot ar paredzamo diskontēto peļņu pirms nodokļiem, ko nodokļu konsultants, izmantojot FANM, iii) posmā ir provizoriski aprēķinājis kā 6,05 %, un — “atlīdzība par funkciju veikšanu”, ko aprēķina, sareizinot nodokļu konsultanta norādīto FFT pašu kapitālu, ko izmanto funkciju veikšanai, kurš ii) posmā provizoriski aprēķināts kā 93 710 000 EUR, ar īstermiņa noguldījumam piemēroto tirgus procentu likmi, ko FFT nodokļu konsultants iii) posmā norāda kā 0,87 %.

(71) 5. tabulā ir parādīti nodokļu konsultanta provizoriskie aprēķini par kopējo peļņu, kas atstājama uzņēmumam FFT un apliekama ar nodokli Luksemburgā. 5. tabula FFT nodokļu bāzes provizoriskie aprēķini (tūkstošos EUR) Atlīdzība par pašu kapitālu 2011. gada peļņa pirms nodokļiem Atlīdzība par risku 1 726 Atlīdzība par funkciju veikšanu 816 Atlīdzība par pašu kapitālu, kas sedz finanšu ieguldījumus uzņēmumos FFNA un FFC (31) 0 Kopējā peļņa pirms nodokļiem 2 542

(72) Kopējā summa 2,542 miljoni EUR atbilst apstrīdētajā finanšu nolēmumā norādītajai summai, ko Luksemburgas nodokļu iestāde uzskata par nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu (32).

(73) 6. tabulā ir apkopoti secinājumi, pie kuriem ir nonācis FFT nodokļu konsultants pēc iepriekšminētā i) līdz iv) posma un kas ietverti 58. līdz 72. apsvērumā. 6. tabula Kopsavilkuma aprēķins par minimālajām prasībām attiecībā uz pašu kapitālu un par ietekmi uz rezultātu pirms FFT nodokļu nomaksas Minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu FFT 2011. g. (tūkstošos EUR) Operacionālais risks 938 a Darījumu partneru risks 2 603 b Ārvalstu valūtu risks 0 c Kredītrisks 24 982 d Minimālās prasības attiecībā uz pašu kapitālu 28 523 e = a + b + c + d Pašu kapitāls, ko kompensē procenti no akcijām 165 244 x Pašu kapitāla pārpalikums 93 710 f = g – e – x Pašu kapitāls 287 477 g Tīrās peļņas rādītājs Diskontētā atdeve no pašu kapitāla 6,05 % h Īstermiņa procentu likme 0,87 % i Atlīdzība par pašu kapitālu Atlīdzība par risku 1 726 k = h × e Atlīdzība par funkciju veikšanu 816 j = i × f Kopējā peļņa pirms nodokļiem 2 542 l = k + j a = 15 % × (finanšu ieņēmumi par noguldījumiem bankās – finanšu nodevas par banku aizdevumiem) b = 20 % × 6 % × (nākotnes darījums + trešo personu uzturēto atvasināto finanšu instrumentu precīzā patiesā vērtība) c = 100 % segti ar atvasinātajiem finanšu instrumentiem d = 20 % × 6 % × saistības pret trešām personām (vidēji gadā) h = provizoriskais aprēķins, izmantojot FANM modeli i = EONIA indeksa vidējā vērtība 2011. gadā Piezīme. Galvenais pieņēmums ir tāds, ka saistībā ar darījumiem ar grupas uzņēmumiem nav kredītriska/darījumu partneru riska.

2.3. Luksemburgas noteikumu attiecībā uz transfertcenām apraksts

(74) Nodokļu nolēmums par labu uzņēmumam FFT tika pieņemts, pamatojoties uz Luksemburgas Kodeksa par ienākumiem, kas apliekami ar nodokļiem, 164. panta 3. punktu [1967. gada 4. decembra likums ar grozījumiem par ienākumiem, kas apliekami ar nodokļiem (turpmāk L.I.R.)] un 2011. gada 28. janvāra Apkārtrakstu par L.I.R. Nr. 164/2 (turpmāk “apkārtraksts”) (33).

2.3.1. Luksemburgas Kodeksa par ienākumiem, kas apliekami ar nodokļiem, 164. pants

(75) L.I.R. 164. panta 3. punktā noteikts, ka: “[p]eļņas slēptā sadale ietverama ar nodokli apliekamajos ienākumos. Peļņas slēptā sadale ir tad, ja partneris, akcionārs vai ieinteresētā persona tieši vai netieši saņem tādas priekšrocības no uzņēmuma vai asociācijas, kādas parasti viņš nebūtu saņēmis, ja viņam šī statusa nebūtu.” Ar šo noteikumu Luksemburgas nodokļu tiesībās tiek ieviests nesaistītu pušu darījuma princips, saskaņā ar kuru par darījumiem starp vienas grupas uzņēmumiem ir jāsaņem tāda atlīdzība, it kā tos būtu veikuši neatkarīgi uzņēmumi, veicot pārrunas salīdzināmos apstākļos ar nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošiem nosacījumiem.

2.3.2. Apkārtraksts par L.I.R. Nr. 164/2

(76) L.I.R. 164. panta 3. punkts ir paskaidrots apkārtrakstā, kurš sastāv no šādām daļām: 1. daļā ir definēti termini “grupas finanšu uzņēmums” (34), “finansēšanas darbība grupas iekšienē” (35) un “asociētie uzņēmumi” (36).

(77) 2. daļa, kuras nosaukums ir “Vispārīga informācija”, sākas ar šādu grupas iekšienē veicamo pakalpojumu aprakstu, uz kuriem apkārtraksts attiecas: “Pakalpojums grupas iekšienē (tostarp finansēšanas darījums grupas iekšienē) ir sniegts, ja salīdzināmos apstākļos neatkarīgs uzņēmums ir bijis gatavs maksāt citam neatkarīgam uzņēmumam par šīs darbības veikšanu vai ja tas to ir veicis pats.” Apkārtraksta 2. daļā ir ietverts arī nesaistītu pušu darījuma principa apraksts, kāds tas ir definēts ESAO attiecībā uz tranfertcenām piemērojamos principos un kāds tas ir transponēts valsts tiesību aktos. Šajā sakarā ir norādīts, ka, “[j]a ir sniegts pakalpojums grupas iekšienē, būtu jānosaka, tāpat kā attiecībā uz cita veida pārvedumiem grupas iekšienē, vai atlīdzība, par kuru ir panākta vienošanās, atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, proti, atbilst cenai, kādu salīdzināmos apstākļos būtu noteikuši un pieņēmuši neatkarīgi uzņēmumi” (37).

(78) Saistībā ar atsauci uz “salīdzināmiem apstākļiem” apkārtrakstā ir precizēts, ka, analizējot salīdzināmību, ir jāaplūko tādi faktori kā “nodoto labumu vai sniegto pakalpojumu raksturīgās īpašības, līguma nosacījumi, pušu ekonomiskie apstākļi un to īstenotās rūpnieciskās vai tirdzniecības stratēģijas” (38).

(79) Apkārtraksta 3. daļā ir izskaidrots, kā noteikt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību, tas jo īpaši attiecas uz grupas finansēšanas uzņēmumiem. Kā norādīts apkārtrakstā, šo uzņēmumu veicamajām funkcijām, no kurām ir atkarīga katra šā uzņēmuma atlīdzība, ir jābūt salīdzināmām ar tādu neatkarīgu finanšu uzņēmumu, kurus pārrauga finanšu nozares pārraudzības komisija, veicamajām funkcijām. Tādējādi nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša atlīdzība par veicamajām funkcijām (ņemot vērā izlietotos aktīvus un pakļautību riskiem) “būtu jānosaka, ņemot vērā atlīdzību, kādu pieprasa šīs iestādes par salīdzināmiem kredītdarījumiem” (39).

(80) Turklāt finanšu iestādes pirms kredīta vai naudas līdzekļu piešķiršanas veic risku analīzi, izvērtējot ar darījumu saistīto finanšu risku, ar aizņēmēju saistīto risku, ar aizņēmēja uzņēmuma saistīto risku un strukturālo risku. Attiecībā uz izmaksām, kas saistītas ar aizdevumu piešķiršanu, nosakot papildu izmaksas, cita starpā jāņem vērā “papildu izmaksas, kuras rodas, ievērojot prasības attiecībā uz maksātnespēju, papildu izmaksas, kas saistītas ar kredītrisku, apstrādes izmaksas vai papildu maksas, kuras saistītas ar ārvalstu valūtu risku” (40). Kredītrisku nosaka, pamatojoties uz kredītlīguma nosacījumiem un risku analīzes rezultātiem.

(81) Visbeidzot, kā norādīts apkārtrakstā, neatkarīgie finanšu pakalpojumu sniedzēji parasti nosaka atlīdzības summu vai nu atkarībā no aizņemtās naudas summas, vai atkarībā no pārvaldīto aktīvu reālās vērtības. Līdzīgi kā neatkarīgajiem pakalpojumu sniedzējiem “grupas finansēšanas uzņēmumiem, kas veic kreditēšanas darbības grupas iekšienē, pirms kredīta piešķiršanas asociētam uzņēmumam arī būtu jāveic risku analīze un jāņem vērā visi citi faktori, kuri var ietekmēt to transfertcenu noteikšanu” (41).

(82) Apkārtraksta 4. daļā ir precizēts, ka nodokļu iestādes sniedz tām saistošu informāciju tikai tad, ja attiecīgā uzņēmuma galvenā atrašanās vieta patiešām ir Luksemburgā. Tajā ir uzskaitīti dažādi nosacījumi, kuriem jāatbilst grupas finansēšanas uzņēmumam, lai to varētu uzskatīt par tādu, kura galvenā atrašanās vieta patiesi ir šajā valstī. Proti, uzņēmuma pašu kapitālam ir jābūt pietiekamam salīdzinājumā ar veicamajiem pienākumiem (ņemot vērā izlietotos aktīvus un pakļautību riskiem), un pašu kapitāla summai ir jāatbilst vismaz 1 % no piešķirtā(-o) kredīta(-u) nominālvērtības vai diviem miljoniem EUR bez citām norādēm.

(83) Apkārtrakstā arī norādīts, kāda informācija un dokumenti jāiesniedz, lai iegūtu nodokļu iestādei saistošu informāciju. Piemēram, saistošā informācijas pieprasījumā ir cita starpā jāiekļauj “pētījums par transfertcenām, kas veikts, ievērojot ESAO šajā nozarē noteiktos principus, proti, tajā jāietver ierosinātās metodoloģijas pilns apraksts, kā arī informācija un sīka analīze šīs metodoloģijas pamatojumam, piemēram, par salīdzināmu uzņēmumu noteikšanu un rezultātiem, kādus paredzēts iegūt” (42). Visbeidzot, apkārtrakstā precizēts, ka nodokļu nolēmums parasti ir spēkā piecus gadus, izņemot gadījumus, kad mainās fakti un apstākļi, kad tiek grozīti juridiskie nosacījumi, ar kuriem nolēmums ir pamatots, vai kad tiek mainīta kāda no darījuma pamatiezīmēm (43).

2.4. ESAO norādījumu par transfertcenām apraksts

(84) Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO) savām dalībvalstīm sniedz norādījumus par nodokļu sistēmu, kuri izklāstīti tās “principos, kas piemērojami attiecībā uz transfertcenām” (“ESAO principi, kas piemērojami attiecībā uz transfertcenām”), tas ir nesaistošs juridisks instruments, kurā sniegti norādījumi par transfertcenām (44).

(85) Transfertcenas ir rēķinā norādītās cenas par tirdzniecības darījumiem starp vienas uzņēmumu grupas dažādiem uzņēmumiem. Daudznacionāliem uzņēmumiem ir finansiāls stimuls piešķirt pēc iespējas mazāku peļņu tām teritorijām, kas šo peļņu apliek ar lielākiem nodokļiem, kas var novest pie pārmērīgām transfertcenām, kuras nevajadzētu ņemt par pamatu, aprēķinot ar nodokļiem apliekamos ienākumus. Lai izvairītos no šīs problēmas, nodokļu iestādēm būtu jāakceptē tikai transfertcenas, kas noteiktas starp vienas grupas uzņēmumiem, tikai tad, ja par darījumiem tiktu saņemta atlīdzība kā tad, ja tos būtu akceptējuši neatkarīgi uzņēmumi, kuri panāk vienošanos pārrunu ceļā salīdzināmos apstākļos pie nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošiem nosacījumiem (45). Tas ir tas, ko sauc par “nesaistītu pušu darījuma principu”.

(86) Paziņojums par principu, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, iekļauts ESAO nodokļu konvencijas projekta 9. panta 1. punktā, kas ir pamats divpusējām nodokļu konvencijām, kuras parakstījušas ESAO dalībvalstis un liels skaits valstu, kas nav ESAO dalībvalstis. 9. pantā noteikts, ka, “[j]a uz diviem [asociētiem] uzņēmumiem to tirdzniecības vai finanšu attiecību ietvaros attiecas tādi nosacījumi, par kādiem ir bijusi vienošanās vai kādi ir pieprasīti, kuri atšķiras no nosacījumiem, par kādiem būtu vienojušies neatkarīgi uzņēmumi, ienākumi, ko bez šiem nosacījumiem kāds no šiem uzņēmumiem būtu varējis saņemt, bet nav varējis to izdarīt nosacījumu dēļ, var tikt iekļauti šī uzņēmuma peļņā un tā rezultātā aplikti ar nodokli”.

(87) ESAO Komiteja nodokļu jautājumos 1995. gada 27. jūnijā pieņēma principus, kas piemērojami transfertcenām, to oriģinālajā redakcijā (46); tā tika būtiski atjaunināta 2010. gada jūlijā (47). Ņemot vērā šo principu nesaistošo raksturu, ESAO dalībvalstu nodokļu iestādes tiek vienkārši aicinātas tos ievērot. Tomēr kopumā tie kalpo par atsauci un acīmredzami ietekmē ESAO dalībvalstu (un pat valstu, kas nav ESAO dalībvalstis) nodokļu praksi. Turklāt daudzās ESAO dalībvalstīs šie principi ir ieguvuši likuma spēku vai kalpo par atsauci, interpretējot valsts tiesību aktus attiecībā uz nodokļiem. Ja Komisija šajā lēmumā citē ESAO transfertcenu noteikšanas principus, tad tas ir tādēļ, ka minētie principi kalpo par rokasgrāmatu šajā jomā, kas ir ekspertu diskusiju objekts ESAO ietvaros, un sniedz precizējumus par iespējām, kā risināt kopīgus sarežģījumus, kurus rada nesaistītu pušu darījuma principa piemērošana konkrētās situācijās. Tātad ESAO transfertcenu noteikšanas principi nodokļu iestādēm un daudznacionāliem uzņēmumiem sniedz noderīgas norādes par nesaistītu pušu darījuma principa piemērošanu. Tie pierāda arī starptautisko vienprātību attiecībā uz transfertcenām.

(88) ESAO transfertcenu noteikšanas principos ir uzskaitītas piecas metodes, kā par darījumiem noteikt provizoriskās cenas, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, un kā sadalīt peļņu starp vienas grupas uzņēmumiem: i) salīdzināmās cenas metode brīvajā tirgū (“faktisko cenu noteikšanas metode”); ii) izmaksu pieskaitīšanas metode; iii) atpirkuma cenas metode; iv) starpības pārsnieguma kompromisa metode (SPKM) un v) ienākumu kompromisa metode. Tiek izšķirtas tradicionālās metodes, kas balstītas uz darījumiem (proti, trīs pirmās metodes) un ienākumu kompromisa metodes (proti, divas pēdējās metodes). Daudznacionālie uzņēmumi transfertcenu noteikšanai pēc saviem ieskatiem var izmantot principos neaprakstītas metodes ar nosacījumu, ka šīs cenas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam.

(89) Faktisko cenu noteikšanas metode un SPKM ir saistītas ar šo lēmumu un tādēļ ir sīkāk aprakstītas 90. līdz 92. apsvērumā.

(90) Faktisko cenu noteikšanas metode salīdzina rēķinā norādīto cenu par preču nosūtīšanu vai pakalpojumu sniegšanu kontrolēta darījuma (darījuma starp diviem asociētiem uzņēmumiem) ietvaros ar rēķinā norādīto cenu par preču nosūtīšanu vai pakalpojumu sniegšanu salīdzināma, brīvajā tirgū veikta darījuma (darījuma starp diviem uzņēmumiem, kas ir neatkarīgi viens no otra) ietvaros salīdzināmos apstākļos.

(91) SPKM ir viena no “netiešajām metodēm”, kuru izmanto, lai noteiktu provizorisko cenu, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam, par darījumiem un peļņas sadalījumu starp vienas grupas uzņēmumiem. Tā sastāv no iespējamo ienākumu summas noteikšanas atbilstīgi nesaistītu pušu darījuma principam par darbību kopumā, nevis par konkrētiem darījumiem. Tās mērķis nav noteikt pārdoto preču cenas, bet ar tās palīdzību tiek provizoriski aprēķināti iespējami ienākumi, kādus neatkarīgi uzņēmumi varētu gūt, veicot konkrēto darbību, piemēram, preču pārdošanu. Lai to izdarītu, tiek izvēlēta atbilstoša pamatvērtība (“peļņas līmeņa rādītājs”), piemēram, izmaksas, apgrozījums vai fiksētie ieguldījumi, un tai piemēro peļņas likmi, kas atspoguļo to, kāda ir novērota brīvajā tirgū veiktajos salīdzināmos darījumos.

(92) Ar SPKM netiek noteikta atsevišķu darījumu cena, viena uzņēmuma, kam šo metodi piemēro, ar nodokļiem apliekamajai peļņai varētu nebūt tieša ietekme uz cita tās pašas uzņēmumu grupas uzņēmuma ar nodokļiem apliekamajiem ienākumiem. Tādējādi šī metode atšķiras no faktisko cenu noteikšanas metodes, ar kuru nosaka transfertcenas, kas ir cenas par konkrētu preci vai pakalpojumu, kuras pēc tam par tādu pašu summu iekļauj ar nodokļiem apliekamajos ienākumos tas grupas uzņēmums, kas pārdod, un tas, kurš pērk attiecīgo preci vai pakalpojumu.

2.5. Papildu informācija, kas sniegta pēc formālās izmeklēšanas procedūras sākšanas

2.5.1. Luksemburgas 2014. gada 3. septembra vēstule

(93) Atbildot uz lēmumā sākt formālo izmeklēšanas procedūru uzdotajiem jautājumiem, Luksemburga informēja Komisiju, ka Fiat grupas ietvaros piešķirtajiem kredītiem netika noteikti griesti.

(94) Luksemburga arī sniedza precizējumus attiecībā uz FFT grupas iekšienē 2011. līdz 2013. gadā veikto aizdevumu un aizņēmumu vidējām cenām. Procentu likme, kas piemērota FFT apstiprinātajiem aizdevumiem grupas iekšienē, ir […]. 2011. gada beigās tā atbilda EURIBOR likmei, kam pieskaitīta drošības rezerve [6–9 %]. Vidējā procentu likme, kas piemērota grupas uzņēmumu norēķinu kontu atlikumam, 2012. un 2013. gadā bija attiecīgi [6–9 %] un [6–9 %]. 2011., 2012. un 2013. gadā vidējā FFT maksātā procentu likme par noguldījumiem grupas iekšienē bija attiecīgi [0–3 %], [0–3 %] un [0–3 %] (vidējās standarta likmes).

(95) Luksemburga sniedza paskaidrojumu arī par atlīdzību par izmantoto kapitālu, kas tika apstiprināta ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu. Proti, tā norādīja, ka akcijās ieguldītais kapitāls tika atlīdzināts, izdalot dividendes, un ka tās pēc savas būtības nav saistībā ar transfertcenām veicamas analīzes objekts, jo tās saņem uzņēmums, kas ir akcionārs. Tādējādi dividendes netiek ņemtas vērā, nosakot uzņēmuma veikto funkciju un risku, kurus tas uzņēmies, nozīmīgumu.

(96) Luksemburga arī paskaidroja, ka FFT veiktā akciju iegūšana pilnībā tika finansēta no pašu kapitāla un ka šis finansēšanas veids automātiski nozīmē, ka šis kapitāls vairs nav pieejams, lai segtu citus riskus, kurus uzņēmies FFT.

(97) Luksemburga arī norādīja uz 57. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/48/EK (48), saskaņā ar kuru kredītiestāžu nekonsolidētajā pašu kapitālā neietver tādu līdzdalību citās kredītiestādēs, kas pārsniedz 10 % no šo iestāžu kapitāla.

(98) Luksemburga turklāt arī norādīja uz Bāzeles II kapitāla sistēmā definēto elementāro pieeju, kas nosaka 15 % likmi, kura jāpiemēro vidēji trīs periodus, kad gada kopienākumi ir pozitīvi.

2.5.2. Luksemburgas 2015. gada 24. marta vēstule

(99) Atbildot uz Komisijas pieprasījumu, kurā tā aicināja Luksemburgu Komisijai nosūtīt tādu nolēmumu piemērus, kuru adresāti ir nodokļu maksātāji, kas ir līdzīgā situācijā kā FFT, Luksemburga savā 2015. gada 24. marta vēstulē norādīja, ka FFT situācija ir ļoti īpaša. Tas pēc Luksemburgas norādītā ir tāpēc, ka FFT ir finanšu iestāde, kas iegūst līdzekļus no tirgus, pretēji vairumam Luksemburgas finanšu iestāžu, kuras sniedz aizdevumus ar drošības rezervi no līdzekļiem, ko šo iestāžu rīcībā ir nodevuši citi uzņēmumi no grupas, pie kuras tās pieder.

(100) Turklāt, kā uzskata Luksemburgas nodokļu iestāde, katra nodokļu maksātāja situācija ir pietiekoši īpaša, lai padarītu neiespējamu jebkādu salīdzināšanu ar citu nodokļu maksātāju situāciju. Tas varētu būt iemesls, kāpēc Luksemburgas tiesību aktos ir tikai viens vispārējs noteikums attiecībā uz transfertcenu sistēmu (proti, L.I.R. 164. pants), kas tai ļauj iespējami precīzi izprast katra gadījuma ekonomisko būtību, neraugoties uz to, vai attiecībā uz to tiek vai netiek pieņemts nodokļu nolēmums.

(101) Luksemburga arī, pamatojoties uz uzņēmuma nodokļu deklarācijām (49), darīja zināmu FFT nodokļu bāzi laikposmā no 2009. līdz 2013. gadam, kas ir atspoguļota 7. tabulā. 7. tabula FFT nodokļu bāze laikposmā no 2009. līdz 2013. gadam (EUR) 2009. g. 2 643 424 2010. g. 2 424 869 2011. g. 2 600 416 2012. g. 1 684 103 2013. g. 2 095 969

(102) Luksemburga norādīja, ka no FFT nodokļu deklarācijas par 2013. gadu izriet, ka bažas, kas tika paustas lēmuma sākt formālo izmeklēšanas procedūru 64. apsvērumā, saskaņā ar kurām nodokļu bāze ir noteikta intervālā no 2 288 000 EUR līdz 2 796 000 EUR, ir pilnīgi nepamatotas. Ir skaidrs, ka ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu tiek apstiprināta vienīgi izmantotā metode un ka tirgus rādītāji ir mainīgi.

(103) Visbeidzot, pēc Komisijas pieprasījuma Luksemburga arī nosūtīja visus iepriekšējos nodokļu nolēmumus, kurus Luksemburgas nodokļu iestāde ir pieņēmusi attiecībā uz Fiat grupas uzņēmumiem.

(104) Pirmkārt, nolēmuma pieprasījums, kas datēts ar 2009. gada 9. decembri, un ko akceptējusi Luksemburgas nodokļu iestāde, bija saistīts ar FFT nodokļu bāzes apstiprināšanu […].

(105) Otrkārt, Luksemburgas nodokļu iestāde nosūtīja divas vēstules, kas datētas ar 2012. gada 3. septembri. Pirmā ir apstrīdētais nodokļu nolēmums, kas izsniegts saskaņā ar 2012. gada 14. marta nolēmuma pieprasījumu, kā norādīts 9. apsvērumā. Viss šis nolēmuma pieprasījums pilnībā tika iesniegts Komisijai vēlreiz ar Luksemburgas 2015. gada 24. marta vēstuli, tajā bija informācija, ko Luksemburga iepriekš savā sākotnējā paziņojumā Komisijai par šo nolēmumu bija aizkrāsojusi.

(106) Otra, gandrīz identiska, vēstule tika nosūtīta, atbildot uz paralēli iesniegto […] nolēmuma pieprasījumu Luksemburgas nodokļu iestādei 2012. gada 18. aprīlī attiecībā uz uzņēmumu ar nosaukumu [F], kas, šķiet, atbilst uzņēmumam FFT citā grupas finanšu uzņēmumu struktūrā. Šajā otrajā nolēmuma pieprasījumā [uzņēmuma F] funkciju apraksts ir identisks ar FFT funkciju aprakstu, kāds tas ir norādīts 2012. gada 14. marta pieprasījumā. Šī otra struktūra atšķiras tikai ar to, ka uzņēmumam ir tikai viena filiāle Apvienotajā Karalistē, ka tam nav nevienas filiāles Spānijā un ka [uzņēmums F] nav īpašnieks [nevienai filiālei].

(107) Otrajā nolēmuma pieprasījumā, ko apstiprina ziņojums par transfertcenām, ir secinājums, kura formulējums ir identisks secinājumam, kas ietverts nolēmuma pieprasījumā par FFT [tas atspoguļots 54. apsvērumā]. Tomēr transfertcenu analīzes rezultāts ir būtiski atšķirīgs. Nesaistītu uzņēmumu darījuma principam atbilstoša atlīdzība [uzņēmumam F], kāda tā noteikta ziņojumā par transfertcenām, ir šāda: “Pētījumā par transfertcenām noteikta atlīdzība, kas balstīta uz i) riska kapitālu 44,6 miljonu EUR apmērā un ii) kapitālu, kurš ļauj atlīdzināt par uzņēmuma veiktajām funkcijām, 8,8 miljonu EUR apmērā ar intervālu +/– 10 % apmērā.”

(108) Abi nolīgumi bija iekļauti sarakstā, ko Luksemburga nosūtīja Komisijai 2015. gada 4. jūnijā un kas attiecās uz nodokļu nolēmumiem, kuri attiecas uz naudas līdzekļu pārvaldības funkciju (skatīt 29. apsvērumu).

(109) Treškārt, Komisijai tika nosūtīti arī pārējie nolēmumu pieprasījumi […], ko akceptējusi Luksemburgas nodokļu iestāde. Šie nolēmumu pieprasījumi bija datēti ar 2002. un 2012. gadu un attiecās uz citiem Fiat grupas rādītājiem Luksemburgā. Šie nolēmumi šajā lēmumā nav izskatīti.

2.5.3. Informācija, kādu 2015. gada 31. martā sniedza Fiat

2.5.3.1. Informācija par Fiat grupas uzņēmumiem, kas veic tiešus darījumus ar uzņēmumu FFT

(110) Fiat atgādina, ka apmēram 40 % no FFT pieder uzņēmumam Fiat S.p.A. un apmēram 60 % – uzņēmumam FF, kas 100 % ir Fiat S.p.A. filiāle (50). Savukārt uzņēmuma FFT 100 % īpašumā ir uzņēmumi FFNA un FFC (51). Fiat arī atgādina, ka FFT ir viens no Fiat grupas finanšu uzņēmumiem, kuri ir uzskaitīti 39. apsvērumā.

(111) Pēc Komisijas pieprasījuma Fiat iesniedza detalizētu finanšu informāciju par grupas finanšu uzņēmumiem. Proti, Fiat nosūtīja uzņēmumu FFT, FF, FFNA, FFC un FFB gada pārskatus par 2011. līdz 2013. gadu, kā arī šo uzņēmumu funkciju aprakstu. Saskaņā ar šo informāciju uzņēmumā FF nodarbinātas 52 personas, no kurām [20–30] “finansēšanas” nodaļā un [10–20] “grāmatvedības” nodaļā. Uzņēmumā FFT ir 14 algoti darbinieki, proti, direktors, [0–10] darbinieki, kas tiešā veidā strādā ar klientiem (no Apvienotās Karalistes), [0–10] darbinieki, kuri pilda administratīvos pienākumus, un [0–10] personas, kas nodarbojas ar grāmatvedību un kontroli. Uzņēmumā FFNA nodarbinātas piecas personas, savukārt uzņēmums FFC veic ierobežotu darbību.

(112) Saskaņā ar Fiat iesniegto informāciju FFT filiāļu (FFNA un FFC) uzskaites vērtība […]. FFT gada pārskatā norādīts, ka FFNA un FFC 2011. gadā tika atpirkti no Fiat S.p.A. un no FF. Sākot no 2011. gada, FFT Luksemburgai sagatavoja konsolidētus finanšu pārskatus.

(113) FF un FFT ir finanšu uzņēmumi, kas darbojas eurozonā. Šo uzņēmumu finanšu dati par 2010.–2013. gadu, pamatojoties uz nosūtītajiem gada pārskatiem, ir apkopoti 8. un 9. tabulā (52). 8. tabula FFT finanšu dati par 2011.–2013. gadu (tūkstošos EUR) 2010. g. 2011. g. 2012. g. 2013. g. Līdzīgi procenti un ienākumi 613 561 650 641 664 707 736 561 kuru izcelsme ir grupas uzņēmumos 605 880 626 806 648 497 731 462 Citi ienākumi 72 292 76 910 29 185 10 125 KOPĒJIE IENĀKUMI 685 853 727 551 693 892 746 686 Ekspluatācijas un amortizācijas izmaksas 3 419 3 655 2 926 2 499 Procenti un citas finanšu pakalpojumu izmaksas 625 078 640 207 631 854 666 246 kas jāmaksā grupas uzņēmumiem 59 409 55 520 38 041 20 268 tostarp par obligāciju parādu un citām rakstiskām parādsaistībām 551 229 574 561 592 099 643 853 Komisijas nauda, kas iekasēta par garantijām, kas saistītas ar Fiat S.p.A. apmaksātajām obligācijām (53) 3 161 2 851 2 702 3 006 Citi izdevumi 51 709 78 211 54 702 72 805 KOPĒJIE IZDEVUMI (izņemot uzņēmumu ienākuma nodokli) 683 367 724 924 692 185 745 032 Peļņa pirms uzņēmumu ienākuma nodokļa nomaksas 2 485 2 627 1 707 1 652 Nodoklis 748 776 491 508 Tīrie ienākumi 1 737 1 851 1 217 1 146 Pašu kapitāls 285 625 287 477 288 693 289 839 Summas, kas jāmaksā grupas uzņēmumiem 4 354 692 2 275 578 1 530 146 1 661 930 Emitētās parādzīmes 7 716 844 7 746 301 9 116 345 11 030 180 Citi pasīvi (bankas parāds, maksas, kas jāsedz, utt.) 2 470 513 446 444 144 671 158 865 PAŠU KAPITĀLS UN PASĪVI KOPĀ 14 827 674 10 755 800 11 079 855 13 140 814 Kredītsaistības attiecībā pret grupas uzņēmumiem 11 869 312 7 387 279 7 950 092 9 637 038 Likvīdi un kustamas vērtības 2 705 622 3 028 255 2 853 245 3 221 203 Līdzdalība saistītos uzņēmumos 0 165 244 164 244 165 244 Citi aktīvi (pamatlīdzekļi, uzkrātie ieņēmumi u. c.) 252 740 175 022 112 274 117 329 AKTĪVI KOPĀ 14 827 674 10 755 800 11 079 855 13 140 814

(114) 2011., 2012. un 2013. gada beigās FFT dažādās bankās sniedza garantijas par labu grupas uzņēmumiem par kopējo summu attiecīgi 2 560 802 EUR, 10 772 314 EUR un 10 155 339 EUR. 9. tabula FF finanšu dati par 2010.–2013. gadu (tūkstošos EUR) 2010. g. 2011. g. 2012. g. 2013. g. Finanšu produkti 552 090 752 007 676 177 722 610 kuru izcelsme ir grupas uzņēmumos 528 267 672 225 655 576 711 218 Citi ienākumi (dividendes, finansiāli ieguvumi no atvasinātiem produktiem, valūtas kurss u. c.) 29 708 18 962 18 117 8 935 Ienākumi no pakalpojumiem, kas sniegti grupai 6 410 7 616 2 336 2 027 Saimnieciskās darbības izmaksas 14 616 13 332 8 594 9 280 Finanšu izdevumi 550 331 729 851 654 763 706 825 no kuriem saistībā ar grupas uzņēmumiem 523 123 698 009 625 216 687 712 Peļņa pirms uzņēmumu ienākuma nodokļa nomaksas 23 261 35 402 33 273 17 466 Nodoklis 5 968 10 112 8 822 6 952 Tīrie ienākumi 17 292 25 290 24 450 10 514 Pašu kapitāls 271 047 268 610 268 837 256 053 Pasīvs 14 878 871 12 567 582 11 277 171 12 758 761 Finanšu aktīvi 9 267 614 8 201 011 9 164 768 9 905 386 Likvīdi un kustamas vērtības 5 519 622 4 349 837 2 201 190 2 928 409 Līdzdalība saistītos uzņēmumos 358 362 264 116 160 833 160 833 Citi aktīvi (pamatlīdzekļi, uzkrātie ieņēmumi u. c.) 4 320 21 228 19 217 20 186 AKTĪVI KOPĀ 15 149 918 12 836 192 11 546 008 13 014 814

(115) 2013. gada beigās (un 2012. gada beigās) FF līdzdalība saistīto uzņēmumu kapitālā sastāvēja no līdzdalības uzņēmumā FFT157 269 000 EUR (vai 60 % no FFT pašu kapitāla) apmērā un uzņēmumā FFB2 013 000 EUR apmērā, kā arī no to procentiem 725 000 EUR apmērā, kas nenodrošina nekādu kontroli citos grupas uzņēmumos. 2011. gada beigās 100 % FFT akcijas bija atspoguļotas FF grāmatvedības uzskaitē par summu 262 102 000 EUR. 2010. gada beigās pirms uzņēmumu FFNA un FFC pārdošanas uzņēmumam FFT 2011. gadā uzņēmuma FF līdzdalība uzņēmumā FFC bija 7 213 000 EUR apmērā, uzņēmumā FFT – 262 077 000 EUR apmērā, uzņēmumā FFNA – 87 055 EUR apmērā un uzņēmumā FFB – 2 013 000 EUR apmērā, proti, tam bija 100 % līdzdalība Fiat filiālēs par kopējo summu 358 000 000 EUR, kā norādīts 8. tabulā.

2.5.3.2. Sīka informācija par uzņēmuma FFT aktīviem un pasīviem

(116) Fiat grupa nosūtīja 61 darījumu partnera uzņēmuma nosaukumu grupas ietvaros, ar kuriem uzņēmums FFT ir veicis darījumus 2011.–2013. gadā. Fiat norādīja vidējo atlikumu starp uzņēmumu FFT un tā darījumu partneriem saistībā ar sešiem galvenajiem kreditoriem un debitoriem par 2011., 2012. un 2013. gadu. Informācija par 2013. gadu ir atspoguļota 10. tabulā (aili, kurā norādīti procenti par vidējo atlikumu, pievienoja Komisija). 10. tabula FFT darījumu partneri 2013. gadā (tūkstošos EUR) Aktīvi Vidējā kreditētā summa Saņemtie procenti Procenti, kas dalīti ar vidējo kreditēto summu Fiat grupas 1. darījumu partneris [10 000 000 ] [500 000 ] […] Fiat grupas 2. darījumu partneris [150 000 ] [10 000 ] […] Fiat grupas 3. darījumu partneris [150 000 ] [10 000 ] […] Fiat grupas 4. darījumu partneris [100 000 ] [5 000 ] […] Fiat grupas 5. darījumu partneris [50 000 ] [4 000 ] […] Fiat grupas 6. darījumu partneris [20 000 ] [3 000 ] […] Pasīvi Vidējā kreditētā summa Nomaksātie procenti Procenti, kas dalīti ar vidējo kreditēto summu Fiat grupas 7. darījumu partneris [450 000 ] [10 000 ] […] Fiat grupas 8. darījumu partneris [250 000 ] [400] […] Fiat grupas 9. darījumu partneris [200 000 ] [1 000 ] […] Fiat grupas 10. darījumu partneris [50 000 ] [200] […] Fiat grupas 11. darījumu partneris [50 000 ] [150] […] Fiat grupas 12. darījumu partneris [50 000 ] [150] […]

(117) Fiat arī sniedza informāciju par uzņēmuma FFT veikto parādzīmju emisiju kopš 2009. gada, piemērojot EMTN programmu (54), par FFT galveno finansējuma avotu, kā arī par tā emisijas prospektu. FFT šajā laikposmā veica 14 emisijas uz termiņu, kas nepārsniedz 7 gadus. Uzņēmums emitēja euro nomināla obligācijas ar 5,75 % līdz 7,75 % kuponiem (izņemot vienu emisiju ar procentu likmi 9 % apmērā) un Šveices franku nomināla obligācijas ar 4 % līdz 5 % kuponiem.

(118) Fiat paziņotajā informācijā ir norādīti grupas iekšienē veikto finanšu darījumu maksājumu termiņi. 2013. gada beigās līgumā noteiktais parādsaistību apmaksas termiņš bija īsāks par vienu gadu parādsaistībām 12 613 000 EUR apmērā, par kopējo summu 12 858 000 EUR apmērā (likvīdi un aizdevumi grupas uzņēmumiem ir norādīti 9. tabulā).

(119) No paziņotās informācijas par dažādiem darījumiem grupas iekšienē izriet, ka daudzi darījumi ir darījumi uz nakti. FFT slēdz arī darījumus ar dažādiem termiņiem […]. FFT piešķir dažādu veidu aizdevumus grupas iekšienē […]. 2013. gada beigās gandrīz visu depozītu termiņš bija […]. Emitētajām obligācijām bija dažādi termiņi […].

(120) Fiat arī nosūtīja dokumentu par grupas politiku attiecībā uz likvīdiem, par kuriem ir jautājums ziņojumā par transfertcenām, ar kuru pamatots nolēmuma pieprasījums. Šajā dokumentā ir formulēti iekšējie noteikumi, kas piemērojami grupas naudas līdzekļu ieguldījumiem. […]

2.5.3.3. Informācija par Fiat grupas politiku attiecībā uz transfertcenām

(121) Savā 2015. gada 20. februāra vēstulē Komisija pieprasīja Fiat izskaidrot mehānismu, kas tam ļauj iegūt tādu galīgo neto rezultātu, kurš vienāds ar stabilu pašu kapitālu 2009., 2010. un 2011. gadā (kā izriet no 4. tabulas, kas ietverta lēmuma sākt formālo izmeklēšanas procedūru 51. apsvērumā), neraugoties uz būtiskām atšķirībām attiecībā uz aktīviem, pasīviem, kā arī finanšu izdevumiem un ienākumiem.

(122) Atbildot uz šo pieprasījumu, kurā Fiat grupa tika aicināta izskaidrot aizdevumu un noguldījumu tarifikāciju grupas iekšienē, tā iesniedza dokumentu ar nosaukumu Transfer Pricing Policy (“Transfertcenu politika”). No šī dokumenta izriet, ka Fiat nosaka cenas aizdevumiem grupas iekšienē, kam piekrituši grupas finansēšanas uzņēmumi, tā, lai šiem uzņēmumiem būtu iepriekš noteikta atdeve.

(123) Funkcijas, kas aprakstītas kā tādas, ko veic FFT, un risks, kādu tas uzņēmies, izņemot dažas informācijas, ir identisks aprakstam, kurš ietverts ziņojumā par transfertcenām un kura kopsavilkums dots 38. līdz 51. apsvērumā. […] dokumentā, kas attiecas uz transfertcenu politiku, minēts kredītrisks un darījuma partnera risks, kas nolēmuma pieprasījumā attiecībā uz grupas aktīviem aprakstīts kā neesošs, lai gan dokumentā šis risks kvalificēts kā “ierobežots”.

(124) Dokumentā par transfertcenām paskaidrots, ka grupas iekšējo darījumu cenas tiek noteiktas šādi. […], tas provizoriski novērtē finansējamos aizdevumus grupas iekšienē. […], pamatojoties uz to, tas provizoriski novērtē drošības rezervi, kas piemērojama aizdevumiem grupas iekšienē, dalot mērķieguvuma summu, kam pieskaitītas ekspluatācijas izmaksas, ar finansējamo aizdevumu kopsummu. Visbeidzot, tas pievieno šo drošības rezervi finanšu uzņēmumu finansējumu izmaksām, lai iegūtu aizdevumu grupas iekšienē tarifikācijas provizorisko aprēķinu.

(125) Dokumentā par transfertcenu politiku ir ilustrēta šī aizdevumu grupas iekšienē tarifikācijas metode, pamatojoties uz šifrētiem 2012. gada datiem. Kas attiecas uz diskontēto ieguvumu no pašu kapitāla, tas uz konsolidācijas pamata uzņēmumiem FF un FFT 2012. gadam ir provizoriski aprēķināts [4–7 %] apmērā. Dokumentā ietverti provizoriskie betas vērtību aprēķini Eiropas Savienībai 2012. gadā, kā arī bezriska likmes un prēmijas par risku Itālijai un Luksemburgai, kas norādītas atsevišķi, un uz šī pamata ir provizoriski aprēķināta šāda diskontētā atdeve: 11. tabula Informācija, kas ietverta iekšējā dokumentā par transfertcenu politiku Nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs intervāls Beta vērtības Uzņēmumu skaits 75 75. procentile 1,22 Vidējais rādītājs 0,80 25. procentile 0,34

(%) Mainīgais un diskontētais darījuma partnera risks (55) Itālija Luksemburga Bezriska likmes 1,57 1,57 Nodokļa procentuālā likme 31,4 28,8 Prēmijas risks par pašu kapitālu 7,73 6,00 Darījuma partnera risks – 75. procentile 16,09 12,52 Darījuma partnera risks – Mediāna 11,27 8,92 Darījuma partnera risks – 25. procentile 6,16 5,10

(126) Turklāt dokumentā ir nošķirti iepriekš noteikta termiņa aizdevumi, kas tika piešķirti agrāk un attiecībā uz kuriem nav iespējams grozīt tarifikācijas nosacījumus, un pārskatāmi aizdevumi grupas iekšienē ar mainīgu likmi. […]

2.5.4. Luksemburgas 2015. gada 10. jūlija vēstule

(127) Savā 2015. gada 10. jūlija vēstulē Luksemburga apgalvo, ka Komisija pārkāptu juridiskās noteiktības principu, ja savā lēmumā slēgt formālo izmeklēšanas procedūru uzdotu atgūt iespējamo saņēmējam sniegto atbalstu. Tā šajā sakarā atsaucas uz Komisijas iepriekšējiem lēmumiem par līdzīgiem nodokļu atbalsta režīmiem, kuros Komisija ir atzinusi, ka šis princips varētu aizkavēt atbalsta atgūšanu (56) un atļāvusi noteikt pārejas periodu, pamatojoties uz tiesisko paļāvību (57).

(128) Turklāt Luksemburga apgalvo, ka, ņemot vērā to, ka saskaņā ar ESAO principiem, nosakot transfertcenas, nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu cenu nav iespējams noteikt un nav jānosaka, nav iespējams uzdot atgūt precīzu atbalsta summu. Turklāt Luksemburga uzsver, ka, ņemot vērā to, ka pasākums ir jauns, un iepriekšējos lēmumus, Komisijai atbilstīgi tiesiskās paļāvības aizsardzības principam nebūtu jāuzdod veikt atbalsta atgūšanu (58).

3. IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS IEMESLI

(129) Komisija nolēma sākt formālo izmeklēšanas procedūru, jo tā sākotnēji uzskatīja, ka ar apstrīdēto finanšu nolīgumu uzņēmumam FFT ir piešķirts tāds valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, kas nav savienojams ar iekšējo tirgu.

(130) Proti, Komisija pauda šaubas par apstrīdētā finanšu nolīguma savienojamību ar nesaistītu pušu darījuma principu. Komisijas šaubas bija saistītas ar faktoriem, kas precizēti turpmāk – 131. līdz 137. apsvērumā.

(131) Pirmkārt, šķiet, ka nolēmumā akceptēta fiksēta nodokļu bāze 2,542 miljonu EUR (+/– 10 %) apmērā attiecībā uz uzņēmuma FFT Luksemburgā veikto darbību, kas varētu tikai nedaudz mainīties un palikt stabila pat tad, ja, piemēram, FFT veiktās darbības apjoms, atbilstīgi kam tiek noteikta nodokļu bāze, ievērojami palielinātos.

(132) Otrkārt, Komisija ir izteikusi šaubas par to, cik piemērota ir FFT nodokļu konsultanta izvēlētā metode, lai provizoriski aprēķinātu šī uzņēmuma atlīdzību par tā veiktajām funkcijām. Savā transfertcenu analīzē nodokļu konsultants, lai aprēķinātu šo atlīdzību, ir izmantojis netiešu metodi, proti, starpības pārsnieguma kompromisa metodi (SPKM), bet Komisija uzskata, ka gadījumos, kad tirgū var novērot salīdzināmus darījumus, būtu jādod priekšroka tiešo metožu, un, proti, faktisko cenu noteikšanas metodes, izmantošanai. Šajā sakarā Komisija ir novērojusi, ka Chrysler, Fiat grupas Amerikas uzņēmums, izmanto tieši kapitāla tirgus, lai finansētu savas darbības, un ka daži no tā darījumiem ir salīdzināmi ar uzņēmuma FFT veiktajiem darījumiem.

(133) Treškārt, attiecībā uz SPKM izmantošanu nepieciešamās pašu kapitāla atdeves provizoriskam aprēķinam, Komisija pauda šaubas par to, vai FFT nodokļu konsultants SPKM ir piemērojis pareizi. Tā uzsvēra, ka divas daļas, no kurām saskaņā ar SPKM veidojas FFT atlīdzība, proti, atlīdzinātā pašu kapitāla summa un šai pašu kapitāla summai piemērotais atlīdzības līmenis, ir noteikti pārāk zemā līmenī.

(134) Attiecībā uz atlīdzināto pašu kapitāla summu ar nodokļu nolēmumu tika akceptēta SPKM piemērošana tikai vienai pašu kapitāla frakcijai, kas tika apzīmēta kā “riskam pakļautais pašu kapitāls”, kamēr uzņēmumos FFNA un FFC iepludinātais pašu kapitāls bez ticama izskaidrojuma tika atskaitīts no atlīdzināmā pašu kapitāla (59). Turklāt šķita, ka “riskam pakļautā pašu kapitāla” aprēķina rezultātā ir noteikta pārāk zema nodokļu bāze, jo tajā nebija ietverti grupas aktīvi, atkal bez jebkāda pārliecinoša iemesla. Savā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija apšaubīja pieņēmumu, saskaņā ar kuru nepastāv kredītrisks attiecībā uz darījumiem, kas veikti ar grupas uzņēmumiem. Komisija arī pauda šaubas attiecībā uz to, kā aprēķinātas pašu kapitāla minimālās prasības saistībā ar darījuma partnera risku un kredītrisku. Proti, salīdzinoši zemā – 20 % – riska pakāpes faktora izvēle attiecībā uz darījuma partnera risku neattaisnojās, un nebija nekādas norādes par to, kas būtu sagaidāms, ja būtu būtiski jāgroza tiesiskais regulējums. Nodokļu konsultanta sagatavotajā ziņojumā par transfertcenām nav izskaidrots, kādā veidā “atšķirība starp kreditoru uzkrātiem procentiem par banku noguldījumiem un debitoru uzkrātiem procentiem par banku noguldījumiem” ir labs operacionālā riska rādītājs, un nav izskaidrots arī iemesls, kādēļ tiek piemērota 15 % riska pakāpe. Tāpat tajā nav izskaidrots, kādēļ darījuma partnera risks ir palielināts par 6 % un nevis par 8 %, ņemot vērā to, ka Bāzeles II kapitāla sistēmas minimālās prasības pašu kapitālam saistībā ar darījuma partnera risku, uz kurām ir sniegta skaidra atsauce ziņojumā par transfertcenām, ir 8 %.

(135) Attiecībā uz atlīdzību, kas piemērota šim kapitālam, Komisija pauda šaubas par beta vērtības noteikšanu, ņemot vērā to, ka tā šķita pārāk zema salīdzinājumā ar citu uzņēmumu, kuri sniedz finanšu pakalpojumus, beta vērtībām. Tā arī pauda šaubas par nodokļu konsultanta beta vērtības aprēķinam izvēlēto 25. procentili mediānas vietā.

(136) Ceturtkārt, attiecībā uz nolēmuma pieprasījumā diskontēto ienākumu no pašu kapitāla, kas uzskatīts par pārpalikumu, Komisija pauda šaubas par to, ka apstrīdētajā nodokļu nolēmumā bez jebkāda pamatojuma ir akceptēta ļoti zemas – 0,87 % – procentu likmes izmantošana.

(137) Ņemot vērā to, ka transfertcenu analīzē, kas akceptēta ar apstrīdēto nodokļu nolēmumu, šķiet, nav ievērots nesaistītu pušu darījuma princips, Komisija provizoriski uzskatīja, ka ar šo nolēmumu uzņēmumam FFT tiek piešķirtas priekšrocības. Tika uzskatīts, ka šīs priekšrocības ir saņemtas katru gadu un katru reizi Luksemburgas nodokļu iestāde turpināja apstiprināt pieprasāmo nodokli, kas tika aprēķināts, pamatojoties uz šo nolēmumu. Kā uzskata Komisija, šīs priekšrocības arī tika piešķirtas pēc izvēles principa, jo tā ir atkāpe no administratīvās prakses un rada privileģētu situāciju uzņēmumam FFT salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kas faktiski un juridiski ir līdzīgā situācijā.

(138) Tā kā ir izpildīti visi pārējie LESD 107. panta 1. punkta nosacījumi, bet nav acīmredzama iemesla, lai konstatētu saderību, Komisija provizoriski secināja, ka apstrīdētais nodokļu nolēmums ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts. Rezultātā tā nolēma sākt formālu izmeklēšanas procedūru attiecībā uz šo nodokļu nolēmumu.

(139) Savā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija arī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu pieprasīja Luksemburgai iesniegt visus dokumentus, informāciju un datus saistībā ar apstrīdēto pasākumu, kas ir vajadzīgi, lai ļautu Komisijai lemt par valsts atbalsta esamību un attiecīgā gadījumā – par šā atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Gadījumos, kad Luksemburga neiesniedza visu pieprasīto informāciju, Komisija to lūdza atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 659/1999 6.a panta 2. punkta b) apakšpunktam piekrist, ka Komisija pieprasa labuma guvējam no apstrīdētā pasākuma, proti uzņēmumam FFT, iesniegt pieprasītās ziņas.

4. LUKSEMBURGAS FORMULĒTIE APSVĒRUMI

(140) Luksemburga nosūtīja savus apsvērumus par lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru 2014. gada 19. jūlijā. Vispirms tā apgalvo, ka procedūra ir spēkā neesoša, un pēc tam, ka Komisija lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru ir pieļāvusi kļūdas saistībā ar lietas būtību.

4.1. Luksemburgas formulētie apsvērumi par Komisijas sākto procedūru

(141) Attiecībā uz procedūru Luksemburga apgalvo, ka šajā gadījumā nav ievērota pareizā procedūra saistībā ar rīkojumu sniegt informāciju tajā ziņā, ka Regula (EK) Nr. 659/1999 neļauj Komisijai izdot rīkojumus lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru. Pirms šāda rīkojuma izdošanas būtu bijis jāievēro Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. pantā paredzētā procedūra.

(142) Turklāt Luksemburga apliecina, ka saistībā ar rīkojuma lēmumā pieprasīto informāciju Komisija nav paskaidrojusi, kādēļ bija vajadzīga atbalsta saņēmēja identitātes atklāšana, lai novērtētu pasākuma atbilstību noteikumiem par valsts atbalstu. Ņemot vērā daudzos informācijas noplūdes gadījumus un publiski izskanējušos Komisijas vieglprātīgos apgalvojumus, Luksemburga šajā posmā nevarēja atklāt atbalsta saņēmēja identitāti. Turklāt rīkojuma lēmumā nebija precizēta nekāda cita konkrēta informācija, kas būtu jāsniedz. Taču, kā norādīts Komisijas procedūru rokasgrāmatā, rīkojumā ir jābūt skaidri paskaidrotam, kāda informācija ir vajadzīga attiecīgās procedūras ietvaros.

(143) Luksemburga apgalvo arī, ka, tā kā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nav izskaidrots, kādā aspektā apstrīdētais nodokļu nolēmums uzskatāms par atbalstu, nav iespējams izpildīt tā apturēšanas pienākumu. Uzņēmumam FFT ir jāiesniedz nodokļu deklarācija, un tā kā Komisija lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nebija precizējusi, kāda ir norādītā metode pieprasāmā nodokļa aprēķināšanai, Luksemburgas nodokļu iestāde nodokļu nolēmumā izmantos apstiprināto metodoloģiju.

(144) Vēl Luksemburga apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi lojālas sadarbības, objektivitātes un labas pārvaldības principus, proti, neņemot vērā Luksemburgas piedāvājumus tikties, kas ļautu Luksemburgas iestādēm izskaidrot Komisijai, kāda metodoloģija ir izmantota apstrīdētajā nodokļu nolēmumā.

(145) Luksemburga apstrīd Komisijas lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru pret FFT (ar jaunu lietas numuru, SA.38375), kas ir atsevišķa no vispārīgās procedūras par Luksemburgas praksi attiecībā uz nodokļu nolēmumu, kura sākta ar lietas numuru SA.37267. Tā kā Luksemburga bija pārsūdzējusi Vispārējā tiesā Komisijas lietas SA.37267 ietvaros pieņemto rīkojumu sniegt informāciju, Komisija varēja mākslīgi apiet minētā rīkojuma anulēšanu, sākot jaunu lietu.

(146) Visbeidzot, Luksemburga apgalvo, ka Komisija ir pārsniegusi savas pilnvaras, sajaucot rīcības brīvības izmantošanu un vienkāršu vienotā tiesiskā regulējuma noteikumu interpretāciju. Proti, nodokļu nolēmums attiecībā uz FFT neatceļ rīcības brīvības īstenošanu Luksemburgas nodokļu iestādē, bet ir atbilstīgs L.I.R. 164. panta 3. punktam un apkārtrakstam. Kā norāda Luksemburga, piemērojot šos noteikumus, nevar izvairīties no tā, ka tie būs jāinterpretē, ņemot vērā katra gadījuma apstākļus, lai panāktu risinājumus, kurus nosaka īpašie apstākļi un kuri ir balstīti uz šiem apstākļiem. Komisija ignorē atšķirību starp rīcības brīvību, no vienas puses, un noteikumu interpretāciju, kuros ietverti abstrakti juridiski noteikumi, kas pēc tam jāpiemēro konkrētajam gadījumam, no otras puses. Turklāt, aizstājot Luksemburgas iestādes Luksemburgas tiesību interpretēšanā, Komisija ignorē dalībvalstu kompetenci attiecībā uz tiešo nodokļu uzlikšanu.

(147) Luksemburga uzskata, ka, tā kā tās nodokļu iestāde FFT gadījumā nav īstenojusi savu rīcības brīvību, Komisija nevarēja pierādīt, ka apstrīdētais nodokļu nolēmums neatbilst parastajai administratīvajai praksei. Luksemburga paskaidro, ka tās administratīvā darbība ir balstīta uz likumības un vienlīdzības principiem, tādējādi nodrošinot vienādu attieksmi pret visiem nodokļu maksātājiem, kas pēc būtības atrodas vienādā situācijā. Luksemburga uzsver, ka lēmums sākt formālu izmeklēšanas procedūru ir pieņemts, ņemot vērā vienīgi ESAO transfertcenām piemērojamos principus, bet neņemot vērā Luksemburgas administratīvo praksi.

4.2. Luksemburgas formulētie apsvērumi par kļūdām lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru saistībā ar lietas būtību

(148) Kopumā Luksemburga apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas saistībā ar lietas būtību, pieņemot par atsauces sistēmu selektīvu priekšrocību noteikšanai nesaistītu pušu darījuma principu, kas ietverts transfertcenām piemērojamajos ESAO principos, bet nevis valsts tiesību aktus un praksi.

(149) Turklāt Luksemburga apgalvo, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi transfertcenām piemērojamos ESAO principus. Lēmuma sākt formālu izmeklēšanas procedūru 65. apsvērumā Komisija, šķiet, norādīja transfertcenu noteikšanas metožu hierarhiju, apgalvojot, ka ir jādod priekšroka tiešo metožu, jo īpaši faktisko cenu noteikšanas metodes, izmantošanai salīdzinājumā ar tādām netiešajām metodēm kā SPKM. Tāpēc Komisija neņem vērā faktu, ka kopš 2010. gada saistībā ar transfertcenām piemērojamo ESAO principu ietvaros vairs netiek uzskatīts, ka metožu hierarhija atbilst reālajām prasībām un praksēm. Atsaucoties uz minēto principu 1.13. punktu, Luksemburga norāda, ka tajos ir atzīts, ka “transfertcenu noteikšana nav precīza zinātne” un ka “nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu cenu noteikšanas metodes izvēle daudzos gadījumos nebūs pilnīgi skaidra”. Tā kā FFT nodokļu konsultants uzskatīja, ka SPKM izvēle ir pamatota, un piemēroja L.I.R. 164. pantu, Luksemburgas nodokļu iestāde vienkārši apstiprināja analīzes atbilstību likumam.

(150) Kā uzskata Luksemburga, Komisija atzīst, ka nesaistītu pušu darījuma principa interpretēšana un piemērošana dažādās nodokļu iestādēs un nodokļu iestāžu un uzņēmumu izpratnē ir atšķirīga (60); tādēļ, no vienas puses, tā nevar pieļaut, ka nesaistītu pušu darījuma principu interpretē un piemēro dažādi, un, no otras puses, uzskatīt, ka pastāv viena pareizā metode, atbilstīgi kurai Luksemburgai būtu vajadzējis piemērot nesaistītu pušu darījuma principu.

(151) Turklāt Luksemburga pārmet Komisijai, ka tā šajā lietā nav piemērojusi attiecīgo valsts tiesību akta noteikumu, proti L.I.R. 164. panta 3. punktu un no tā izrietošo administratīvo praksi, bet ka tā ir atsaukusies vienīgi uz transfertcenām piemērojamajiem ESAO principiem. Tādējādi Komisija nosaka aprēķina metodi, kas tai šķiet piemērotāka, lai gan Luksemburgas tiesību aktos nav paredzēts izmantot konkrētas metodes transfertcenu noteikšanai. Tātad Komisija pilnībā ignorē Luksemburgas tiesisko regulējumu un administratīvo praksi šajā jautājumā. Turklāt, lai izanalizētu selektivitāti, Komisija nesalīdzina FFT nodokļu režīmu ar citu uzņēmumu nodokļu režīmu, kas Luksemburgā faktiski un juridiski ir līdzīgā situācijā.

(152) Attiecībā uz Komisijas paustajām šaubām tās lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru Luksemburga pārmet Komisijai, ka tā ir pārāk vienpusēji koncentrējusies uz varbūtējo Fiat nodokļu stratēģiju grupas līmenī, neņemot vērā faktu, ka uzņēmumam Fiat, tā kā tā ir grupa, varēja būt cita motivācija izveidoties tā, kā tas to ir izdarījis.

(153) Pirmkārt, Luksemburgas nodokļu iestādes noteikti nav vienojušās par “fiksētu nodokļu bāzi”, kā tas ir apgalvots lēmuma sākt formālu izmeklēšanas procedūru 64. apsvērumā. FFT ar nodokli apliekamā peļņa ir atkarīga no piešķirtajiem aizdevumiem, un ziņojumā par transfertcenām ir minēts tikai viens bāzes punktu intervāls saistībā ar realizējamo drošības rezervi.

(154) Otrkārt, attiecībā uz pieprasītā pašu kapitāla summu un Komisijas paustajām šaubām šajā sakarā Luksemburga uzskata, ka Bāzeles II kapitāla sistēmas izvēle ir pamatota tāpat kā izvēle izslēgt līdzdalību citos uzņēmumos. Luksemburga apgalvo, ka bija loģiski, ka finansiālā līdzdalība tika izslēgta no aprēķiniem, jo tai nav nekāda sakara ar transfertcenu ierobežotu noteikšanu par aizdevumiem grupas iekšienē. Turklāt, kā norādīts ziņojumā par transfertcenām, summa, kas paredzēta akciju finansēšanai, ir 165 244 000 EUR, kura atbilst uzņēmuma FFT turēto akciju iegādes cenai un tātad pēc Luksemburgas domām nevar tikt kritizēta. Turklāt, tā kā ieņēmumi no akcijām saskaņā ar Luksemburgas tiesību aktiem ir atbrīvoti no nodokļiem, tādas ar tiem saistītās maksas kā procentu maksas arī nav jāatskaita. Visbeidzot, tā kā līdzdalības atlīdzināšana notiek, izmaksājot dividendes, kuras nāk no filiālēm un kuru summa var mainīties atkarībā no filiāļu darbības rezultātiem un to vajadzībām saistībā ar atkārtotu ieguldīšanu, idejai piemērot drošības rezervi šai ienākumu plūsmai komerciālā ziņā nav jēgas.

(155) Treškārt, Luksemburga apgalvo, ka ir pamatota arī grupas iekšējo parādsaistību neiekļaušana aprēķinā, jo FFT parādi ir ar skaidru garantiju par labu FFT aizdevējiem. Ņemot vērā rūpniecisko stratēģiju, ekonomiskās intereses un iespējamā bankrota risku uzņēmuma reputācijai, FFT saistību neizpildes risks ir ļoti niecīgs, un “brīvā” summa 93 710 000 EUR apmērā ir pilnīgi pietiekama, lai šo risku segtu.

(156) Ceturtkārt, Luksemburga pārmet Komisijai, ka tā apšaubījusi veidu, kādā tika aprēķināta beta vērtība, lai noteiktu riska prēmiju. Pirmkārt, šie aprēķini nav tīri matemātiski, un var attaisnoties dažādi rezultāti; līdz ar to ziņojumā par transfertcenām iegūtie rezultāti ir pilnīgi pamatoti un uzticami. Otrkārt, pat pieņemot, ka rezultāti, kurus iegūtu Komisija, būtu atšķirīgi, tomēr ir jāpārbauda, vai tas uzņēmumam FFT rada priekšrocības salīdzinājumā ar citiem Luksemburgā izveidotiem uzņēmumiem. Treškārt, pat tad, ja tiek veikta alternatīva novērtēšana, salīdzinot uzņēmumam FFT aprēķināto riska prēmiju ar atlīdzību, kas izmaksāta biržā kotēta uzņēmuma akcionāriem, kuras procentuālais apjoms ir no 3,5 līdz 4 %, kas ir ievērojami mazāk nekā uzņēmumam FFT aprēķinātā riska prēmija – 6,05 %, salīdzinājums parāda, ka riska prēmija 6,05 % ir pilnīgi pamatota un pilnībā atbilst L.I.R. 164. panta prasībām.

(157) Visbeidzot, Luksemburga apgalvo, ka, tā kā Rīcības kodeksa jautājumu grupa (uzņēmējdarbības nodokļi) ir skaidri apstiprinājusi, ka nodokļu nolēmumu sagatavošanas prakse Luksemburgā atbilst ESAO rīcības kodeksam un principiem, tiesiskās paļāvības princips nozīmē, ka uzņēmumam FFT būtu jāvar paļauties uz 2012. gada 3. septembra nodokļu nolēmumu visā tā spēkā esamības laikposmā, proti, piecus gadus.

5. IEINTERESĒTO TREŠO PERSONU FORMULĒTIE APSVĒRUMI

(158) Uzņēmums FFT nosūtīja savus apsvērumus attiecībā uz lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru 2014. gada 30. oktobrī. Šie apsvērumi tika saņemti divos atsevišķos dokumentos.

5.1. FFT apsvērumu pirmais kopums

(159) FFT apsvērumu pirmais kopums ir sadalīts divās daļās. Pirmajā daļā ir izklāstīts iemesls, kādēļ FFT uzskata, ka Komisija ir nepareizi piemērojusi ESAO principus attiecībā uz transfertcenām FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā. Otrajā daļā ir aprakstīts tas, kādā veidā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nav ievērota prasītā tiesību norma, kura paredz noteikt selektivitāti saskaņā ar līguma 107. panta 1. punktu.

5.1.1. ESAO principu nepareiza piemērošana

(160) Pirmkārt, pretēji tam, ko savā lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru apgalvo Komisija, uzņēmums FFT apgalvo, ka nav vienojies ar Luksemburgas nodokļu iestādi par fiksētiem ar nodokļiem apliekamajiem ienākumiem. Vienošanās attiecās tikai uz atlīdzības par FFT veikto funkciju saistībā ar naudas līdzekļu pārvaldību aprēķināšanas metodi. Kopš 2011. gada ik gadu uzņēmums FFT aktualizē visus parametrus, kas tiek izmantoti, lai provizoriski aprēķinātu uzņēmuma riskam pakļauto pašu kapitālu un ienākumus no pašu kapitāla, lai aprēķinātu savu peļņu. Turklāt uzņēmuma FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgums ir spēkā tikai piecus gadus ar nosacījumu, ka nemainās fakti un apstākļi, uz kuriem tas ir pamatots; šis termiņš atbilst nodokļu nolēmumu praksei citās dalībvalstīs.

(161) Otrkārt, nekas netraucē FFT nodokļu konsultantam izvēlēties SPKM, jo nav nekādu grupas iekšienē salīdzināmu elementu saistībā ar FFT veiktajiem darījumiem, kurus varētu izmantot, lai piemērotu faktisko cenu noteikšanas metodi. Minētajam par iemeslu ir tas, ka i) FFT nepiešķir aizdevumus trešām personām un ii) Fiat grupas uzņēmumiem nav līdzīgu aizdevumu no trešām personām. FFT atsaucas uz ESAO transfertcenām piemērojamo principu 2.2. punktu, saskaņā ar kuru, izvēloties metodi, vienmēr jācenšas atrast konkrētajam gadījumam vispiemērotākā metode. FFT min arī šo pašu principu 2.4. punktu, saskaņā ar kuru ir situācijas, kad peļņas kompromisa metodes izrādās piemērotākas nekā tradicionālās, uz darījumiem balstītās metodes.

(162) Kā uzskata FFT, ja nodokļu konsultants būtu izmantojis faktisko cenu noteikšanas metodi, lai noteiktu transfertcenas, kas piemērojamas saistībā ar grupas uzņēmumiem piešķirtajiem aizdevumiem, FFT būtu cietis zaudējumus, jo nebūtu saņēmis atpakaļ līdzekļus, kas nepieciešami grupas finanšu vajadzību segšanai. FFT ir ne tik sarežģīta struktūrvienība kā citi grupas uzņēmumi, kuru drošības rezerves varētu tikt pārbaudītas, piemērojot SPKM. Šo metodi arvien biežāk izmanto transfertcenu analīzēs, un ESAO 2010. gadā pieņemtajos transfertcenu noteikšanas principos nav paredzēta nekāda metožu hierarhija.

(163) Turklāt, kā uzskata FFT, pašu kapitāls bieži var būt iepriekšēju lēmumu, kas saistīti ar viena uzņēmuma darbību, rezultāts, un tas var nebūt tieši saistīts ar pašu kapitāla līmeni, kāds ir nepieciešams, lai segtu ar uzņēmuma darbību saistītos riskus.

(164) Visbeidzot, uzņēmums FFT norāda, ka attiecībā uz transfertcenām piemērojamajos ESAO principos ir atzīts, ka transfertcenu noteikšana nav precīza zinātne. Šajā sakarā tas atsaucas uz šo principu 1.13. punktu un, proti, uz šādu apsvērumu: “Ir svarīgi neaizmirst par mērķi no nesaistītu pušu darījuma principam atbilstoša rezultāta iegūt saprātīgu aplēsto vērtību, balstoties uz uzticamu informāciju. Ir arī jāatgādina, ka transfertcenu noteikšana nav precīza zinātne un ka tā ir jānovērtē gan nodokļu iestādei, gan nodokļu maksātājam.”FFT norāda, ka tas tomēr pēc iespējas ir centies provizoriski aprēķināt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu atlīdzību.

(165) Treškārt, attiecībā uz FFT pašu kapitāla pietiekamību uzņēmumam ir jāpierāda, ka tā pašu kapitāls ir pietiekams, lai segtu ar tā veikto finansēšanas darbību saistītos riskus. Apkārtrakstā nav nekādu konkrētu norādījumu, kas būtu jāievēro, lai noteiktu atbilstīgu riskam pakļautā pašu kapitāla līmeni. Tādēļ FFT izlēma izanalizēt savu pašu kapitālu, lai novērtētu, kāda šī pašu kapitāla daļa ir vajadzīga, lai veiktu savu darbību un uzņemtos riskus, saskaņā ar Bāzeles II kapitāla sistēmu. Līdzīgā veidā apkārtrakstā ir salīdzināti uzņēmumi, kas veic starpposma finanšu darbības, ar neatkarīgiem finanšu uzņēmumiem. Apkārtrakstā ir noteikts arī, ka tiem nodokļu maksātājiem, kas veic finansēšanas darījumus grupas iekšienē, ir jābūt pietiekamam pašu kapitālam, lai segtu ar šiem darījumiem saistītos finansēšanas riskus. Savukārt ar līdzdalību saistītā darbība FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā netiek ņemta vērā; tādēļ bija pamatots iemesls neiekļaut FFT turētās akcijas tā pašu kapitālā, kas vajadzīgs riska segšanai. Turklāt pašu kapitāla summa, kas vienāda ar FFT ieguldījumiem filiālēs, nav ņemta vērā, jo tajā ir iekļauti netirdzniecības portfeļa ieguldījumi filiālēs, kuri tiek atlīdzināti ar dividendēm. Taču dividendes netiek ietvertas transfertcenu analīzē, jo saistībā ar tām netiek ņemts vērā ne veikto pienākumu svarīgums, ne riski, kādus uzņēmums uzņēmies. Šāds atskaitījums atbilst arī Bāzeles II kapitāla sistēmai (61) un Direktīvas 2006/48/EK (“KPD III”) 57. pantam (62).

(166) Ceturtkārt, attiecībā uz Komisijas veikto analīzi par parādu apstrādi grupas iekšienē un faktu, ka FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīgumā ņemts vērā tikai tas aktīvu kopums, kas pieder trešām personām, FFT apgalvo, ka grupas kredītnovērtējums jau ir iekļauts FFT veiktajā grupas finansējuma maksā. Ņemot vērā, ka FFT un visu grupas asociēto uzņēmumu kredītnovērtējums ir ekvivalents ar Fiat S.p.A kredītnovērtējumu (63), FFT nesaskaras ar papildu kredītrisku saistībā ar tā aizdevumiem savas grupas asociētajiem uzņēmumiem. Līdz ar to procentu likme, ko FFT pieprasa saviem asociētajiem uzņēmumiem, atbilst summai, kuru veido i) grupas finansēšanas izmaksas; ii) garantijas maksas, kas iemaksātas uzņēmumā Fiat S.p.A.; iii) darbības izmaksas, kuras tiek segtas, lai varētu sniegt savus pakalpojumus grupas uzņēmumiem; iv) “negatīvā pārnese”, kas rodas no tā, ka lielākajām FFT aizņemtajām summām ir jābūt uz īsu termiņu un ar zemām procentu likmēm, lai atbilstu grupas īstermiņa likviditātes vajadzībām; un v) atlīdzība par kapitālu saistībā ar riskiem, kurus FFT uzņēmies, kas ir saistīta ar FFT veiktajām funkcijām, veicot grupas naudas līdzekļu pārvaldību.

(167) Piektkārt, kā apgalvo FFT, 6 % koeficienta, ko piemēro riska svērtajiem aktīviem (RSA), izmantošana bija pamatota, jo tas atbilst FFT no Bāzeles II kapitālas sistēmas koncepcijai, kuru vietējās pārvaldes iestādes atbilstīgi KPD ir transponējušas nebanku finanšu iestādēs dažās ES teritorijās (piemēram, Itālijā). Turklāt, tā kā FFT aktīvu ieguldījumus trešām personām galvenokārt veido banku noguldījumi, risku svērums 20 % apmērā tika piemērots atbilstīgi Bāzeles II kapitālas sistēmas standarta pieejai (64). Tāpat attiecībā uz risku svērums 15 % apmērā, kas piemērots operacionālajam riskam, FFT Komisijai norāda uz pamatrādītāju pieeju, kurā atbilstīgi Bāzeles II kapitāla sistēmas 649 punktam ir jāpiemēro šāds koeficients. Tāpat arī šīs pašas pieejas ietvaros kopprodukts atbilst neto ienākumiem no procentiem, kam pieskaitīti neto ienākumi bez procentiem, visu rezerves fondu un darbības izdevumu bruto summa, bet atskaitot īpašus vienumus. Tā kā FFT nav bezprocentu ienākumu, atsauce uz kreditoru procentiem par banku noguldījumiem, no kuriem atskaitīti debitoru procenti par banku noguldījumiem, ir pamatota kā labākā FFT operacionālo risku aplēstā vērtība. Attiecībā uz reglamentējošo noteikumu jebkādiem iespējamiem grozījumiem FFT apgalvo, ka pat Bāzeles II kapitāla sistēmas (65) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/36/ES (66) (“KPD IV”) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību ietvaros attiecīgie kritēriji vienmēr ir spēkā.

(168) Sestkārt, attiecībā uz Komisijas paustajām šaubām par izmantoto beta vērtību FFT apgalvo, ka, pat salīdzinājumā neietverot dažus elementus (piemēram, valsts bankas), nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošs princips paliek precīzi tas pats. Tā kā FFT darbojas kā finanšu uzņēmumus un nevar tikt pielīdzināms bankai, FFT un [nodokļu konsultants] uzskata, ka vispiemērotākie salīdzināšanas elementi ir finanšu uzņēmumu beta vērtības. Turklāt apkārtrakstā ir sniegta skaidra atsauce uz finanšu pakalpojumu sniedzējiem. Pamatojoties uz šo, lai noteiktu atbilstīgu beta vērtību, ir pamatoti ņemt vērā visus tos uzņēmumus, kas darbojas finanšu pakalpojumu jomā. Attiecībā uz 25. procentiles pieņemšanu nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošajā intervālā, tas atbilst ESAO transfertcenām piemērojamajiem principiem, kas paredz, ka visi punkti, kuri ietverti nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošā intervālā, rada nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošas cenas/ienākumus. Turklāt ir aplēsts, ka FFT ir uzņēmies ierobežotus riskus, jo tas sadarbojas vienīgi ar grupas uzņēmumiem, grupas darbība ir ļoti integrēta un mātesuzņēmums ir pilnā mērā ieinteresēts atbalstīt savas filiāles.

(169) Septītkārt, FFT nepiekrīt Komisijas šaubām par to, ka 0,87 % atdeve no pašu kapitāla ir pārāk zema. Pašu kapitāla pārpalikums, proti tas, kas nav vajadzīgs, lai segtu riskus, ko savas finansēšanas darbības ietvaros ir uzņēmies FFT, tiek vai nu aizdots citam grupas uzņēmumam, kam vajadzīgs papildu finansējums, vai arī izmantots, lai segtu FFT finanšu pakalpojumu sniegšanas rezultātā radušās darbības izmaksas. Atlīdzība par tām tātad ir jāpielāgo ieguldījumiem īstermiņa naudas līdzekļos.

5.1.2. Komisijas veiktā selektivitātes analīze

(170) FFT apgalvo, ka pat tad, ja Komisijas analīze attiecībā uz nesaistītu pušu darījuma principa ievērošanu būtu pareiza, lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nebija sniegti nekādi pierādījumi, ka FFT ir guvis labumu no labvēlīgāka nodokļu režīma nekā visi pārējie Luksemburgas nodokļu maksātāji, kas ir līdzīgā juridiskā un faktiskā situācijā. Lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru nav nekāda FFT situācijas salīdzinājuma ar citu Luksemburgas nodokļu maksātāju situāciju, kā piemēram ar tā 21 cita nodokļu maksātāja situāciju, kura iepriekšējos cenu noteikšanas nolīgumus pārbaudīja Komisija.

(171) FFT tāpat kā visiem citiem nodokļu maksātājiem, kas reāli atrodas Luksemburgā, tika atļauts noslēgt iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu ar Luksemburgas nodokļu iestādi.

(172) Turklāt, ņemot vērā to, ka Luksemburgā kopumā uzņēmuma ienākuma nodokļu likme uzņēmumam FFT bija 28,8 % (2011. budžeta gadā), tajā pašā laikā Itālijā galvenā uzņēmuma nodokļa likme ir aptuveni 33 %, pie augstākiem FFT ienākumiem Itālijā būtu bijušas augstākas atskaitāmās izmaksas, jo lielākā daļa uzņēmuma FFT piešķirto aizdevumu ir uzņēmumam Fiat Finance S.p.A. Līdz ar to skaidri neparādās, kāda veida “atbalstu” grupa kopumā ir saņēmusi, ja FFT ir deklarējis mazākus ienākumus Luksemburgā un tātad tam ir bijuši mazāki procentu atskaitījumi Itālijā.

5.2. FFT apsvērumu otrais kopums

5.2.1. Iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums nerada nekādas “priekšrocības”

(173) Otrais FFT formulēto apsvērumu kopums sākas ar skaidrojumu par iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu nozīmīgumu kopumā; Luksemburgas nodokļu sistēmā tos uzskata par vispārējās nodokļu sistēmas daļu un akceptē. FFT iepriekšējais cenu noteikšanas nolīgums atbilst apkārtrakstā minētajām pamatnostādnēm un nav pretrunā Luksemburgas vispārējai nodokļu sistēmai. FFT iepriekšējā cenu noteikšanas nolīguma spēkā esamības termiņš – pieci gadi – atbilst citās dalībvalstīs slēgto iepriekšējo cenu noteikšanas nolīgumu standarta termiņam.

(174) Luksemburgas noteikumi par transfertcenām, kas ir apkārtraksta pamatā, ir vispārējās nodokļu sistēmas daļa, jo tos piemēro saistītiem uzņēmumiem grupas ietvaros, veicot darījumus grupas uzņēmumiem. Luksemburgas noteikumi par transfertcenām nav pretrunā vispārējai nodokļu sistēmai tajā nozīmē, ka tajos patiesībā ir ievēroti ESAO transfertcenām piemērojamie principi un to mērķis ir noteikt nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošu peļņu.

(175) Attiecībā uz Komisijas lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru paustajām šaubām par transfertcenu noteikšanas metodes izvēli FFT apgalvo, ka SPKM ir vispārpieņemta metode, ko apstiprinājusi ESAO un kas ir atbilstīga Luksemburgas vispārējai nodokļu sistēmai. SPKM plašu izmantošanu, kā arī faktu, ka tās piemērošana var radīt grūtības, ir atzinusi Komisija (67). Pamatnostādnes par dažiem sīkākiem aspektiem ir nepietiekamas, bet Komisija sev piešķir tiesības izlemt strīdīgos jautājumus par transfertcenām, piemērojot savu redzējumu par to, kā SPKM būtu piemērojama konkrētajā gadījumā. Turklāt FFT nodokļu atvieglojumi ir saskaņoti ar likumā noteiktajiem atvieglojumiem, kas vēlreiz apstiprina, ka SPKM izmantošana uzņēmumam FFT nav devusi nekādas ekonomiskas priekšrocības.

(176) Kā uzskata FFT, nodokļu iestādēm, piemērojot SPKM, būtu jāparedz noteikts novērtēšanas intervāls, jo šī metode attiecībā uz ar nodokli apliekamās peļņas noteikšanu nekad nedod tikai vienu rezultātu, bet virkni derīgu rezultātu. Tādējādi noteikumu par valsts atbalstiem nozīmē starpība starp FFT iegūto (un Luksemburgas nodokļu iestāžu akceptēto) ar nodokli apliekamo ienākumu un Komisijas provizoriski aprēķināto ar nodokli apliekamo ienākumu nebūtu uzskatāma par priekšrocību. Šāda priekšrocība rastos tikai tad, ja novērtējumā būtu klaja atkāpe no transfertcenu noteikšanas standarta noteikumiem un tas pārsniegtu nodokļu iestādes noteikto novērtēšanas intervālu (68). Pretējā gadījumā būtu runa par Komisijas iejaukšanos dalībvalsts pilnvarās attiecībā uz nodokļu piemērošanu.

(177) Visbeidzot, FFT apgalvo, ka, ja Komisija ir izvērtējusi priekšrocību esamību, tai būtu vajadzējis izskatīt to kopējo ietekmi “uz grupu”. Šajā sakarā Fiat grupai netiek radītas nekādas priekšrocības, jo jebkādu nodokļu bāzes palielināšanu Luksemburgā kompensē nodokļu atskaitījumi citās Eiropas valstīs (šajos pēdējos gados galvenokārt Itālijā). Kā norāda FFT, šis efekts ir ticis atzīts vairākos Komisijas lēmumos. (69)

5.2.2. “Selektivitātes” trūkums

(178) Kā norāda FFT, atsauces sistēma, kas jāņem vērā, lai novērtētu selektivitāti, var ietvert tikai tādus uzņēmumus, uz kuriem attiecas noteikumi par transfertcenām, proti, kas sadarbojas vienīgi ar tādām trešām personām, kuras ar tiem ir saistītas. Tas ir atzīts Komisijas lēmumā, kas attiecas uz groepsrentebox (70) režīmu, kurā saistībā ar finansēšanas darbībām ar aizņēmumu palīdzību ir apstiprināts, ka asociētie uzņēmumi ir tādā faktiskajā un juridiskajā situācijā, kas nav salīdzināma ar neasociētu uzņēmumu situāciju. Kā arī, lai pierādītu selektivitāti, Komisijai būtu vajadzējis pierādīt, ka FFT iepriekšēju cenu noteikšanas nolīgumu ir ieguvis tādos apstākļos, kas atšķiras no apstākļiem, kuri piemēroti citām grupas vienībām Luksemburgā, kas veic finansēšanas darbību. Taču apkārtrakstā skaidrots, ka iepriekšējie cenu noteikšanas nolīgumi ir pieejami visiem finanšu grupu uzņēmumiem. Tātad selektivitātes nav.

(179) Kopumā runājot, Komisija akceptē nodokļu nolēmumus kā līdzekļus, kas sniedz nodokļu maksātājiem juridisko drošību un skaidrību attiecībā uz viņu nodokļu situāciju. Luksemburgas nodokļu iestādes pieņemtie nodokļu nolēmumi nav pieņemti, izmantojot rīcības brīvību, jo tie atbilst apkārtrakstā minētajiem principiem, kuros ir īpaša atsauce uz nesaistītu pušu darījuma principu, kas definēts ESAO Nodokļu konvencijas projekta 9. pantā un sniedz norādes un precizējumus par minimālajām prasībām attiecī