KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 1580/2006

(2006. gada 20. oktobris),

ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1043/2005, ar kuru īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 3448/93 attiecībā uz eksporta kompensāciju piešķiršanas sistēmu noteiktiem lauksaimniecības produktiem, kurus eksportē tādu preču veidā, kas nav ietvertas Līguma I pielikumā, un šādu kompensāciju apjomu noteikšanas kritērijus

EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1993. gada 6. decembra Regulu (EK) Nr. 3448/93, ar ko nosaka tirdzniecības režīmu, kurš attiecas uz dažām precēm, kas iegūtas, pārstrādājot lauksaimniecības produktus (1), un jo īpaši tās 8. panta 3. punkta pirmo daļu,

tā kā:

Regulas (EK) Nr. 800/1999 17. pants nosaka, ka noteiktos apstākļos dalībvalstis drīkst atbrīvot eksportētājus no pierādījuma sagādāšanas, izņemot pārvadājuma dokumentu, kas prasīts minētās regulas 16. pantā.

Ievērojot šos īpašos apstākļus, ar nolūku vienkāršot administratīvo darbu, kas vajadzīgs eksporta kompensāciju piešķiršanai atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1043/2005, ir ieteicams pieņemt īpašus noteikumus, kas dotu dalībvalstīm lielāku elastību nekā noteikumi, kas izklāstīti Regulas (EK) Nr. 800/1999 17. pantā, ciktāl tie attiecas uz maksimumiem, līdz kuriem dalībvalstis drīkst atbrīvot uzņēmējus no Regulas (EK) Nr. 800/1999 16. pantā prasītā pierādījuma.

Tādēļ ir ieteicams gadījumos, kad preces ir iesaiņotas mazumtirdzniecībai patērētājiem vai preces nosūta labi izveidotās pastāvīgās eksporta shēmās, kur iesaistīti viena eksportētāja veiktie viena un tā paša KN koda preču izvedumi vienam un tam pašam saņēmējam, atļaut dalībvalstīm elastīgi pēc sava ieskata atbrīvot eksportētājus no Regulas (EK) Nr. 800/1999 16. pantā prasītā pierādījuma iesniegšanas, ja vien tās liek eksportētājiem iesniegt tādu pierādījumu izlases veida pārbaudēs.

Neatkarīgi no šīs regulas noteikumiem par atbrīvojumiem atsevišķos gadījumos Regulas (EK) Nr. 800/1999 16. pantā prasītajiem pierādījumiem jābūt obligātiem. Tā kā šo prasību attiecināšana uz kompensāciju maksājumiem liek būtiski mainīt administratīvās procedūras gan valsts iestādēm, gan eksportētājiem, tai ir ietekme uz administrēšanu un tā ir ievērojama finansiāla nasta. Regulas (EK) Nr. 800/1999 16. pantā minētā pierādījuma sagādāšana dažās valstīs var radīt ievērojamas administratīvas grūtības. Ar nolūku atvieglot eksportētājiem uzlikto administratīvo un finansiālo nastu un ļaut varas iestādēm un eksportētājiem ieviest jaunu kārtību attiecībā uz minētajām precēm, un ieviest vajadzīgās procedūras, kas nodrošinātu, ka visas izpildāmās formalitātes norit gludi, ir ieteicams noteikt pārejas posmu, kurā noteiktas atvieglotas prasības pierādījumam par ievedmuitas formalitāšu izpildi.

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

1. pants

Regulas (EK) Nr. 1043/2005 54. pantu papildina ar šādu 3.–6. punktu:

“3. Ar izņēmumu no Regulas (EK) Nr. 800/1999 17. panta šīs regulas II pielikumā uzskaitītajām precēm minētā panta pirmās daļas b) punktā noteiktā summa piemērojama neatkarīgi no galamērķa valsts vai teritorijas, uz kuru preces tiek eksportētas:

a) ja preces mazumtirdzniecībai patērētājiem ir iesaiņotas tiešajā iepakojumā, kura tīrais saturs nepārsniedz 2,5 kg, vai traukos, kuru tilpums nepārsniedz 2 l, ar marķējumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK (6) 1. panta 3. punkta a) apakšpunkta nozīmē, kur vai nu minēts importētājs galamērķa valstī, vai kura teksts ir galamērķa valsts oficiālajā valodā vai minētajā valstī saprotamā valodā;

b) ja konkrēts eksportētājs vismaz 12 reizes 2 gadu laikā pirms 4. punktā minētās atļaujas pieprasījuma eksportē vienam(-iem) un tam(-iem) pašam(-iem) saņēmējam(-iem) preces ar to pašu 8 ciparu KN kodu, kurās ir ne vairāk par 90 % no svara jebkura viena pamatprodukta, par kuru maksājamas kompensācijas.

4. 3. punktā minētajos gadījumos dalībvalstis pēc pieprasījuma drīkst izdot oficiālu atļauju, kas atbrīvo attiecīgo eksportētāju no Regulas (EK) Nr. 800/199916. pantā prasīto dokumentu sagādāšanas, izņemot pārvadājuma dokumentu.

Pirmajā daļā minētās atļaujas maksimālais derīguma termiņš, ja vien tā netiek anulēta, ir divi gadi, un tā ir pagarināma. Dalībvalstis var pēc saviem ieskatiem anulēt atļauju, un it īpaši tām nekavējoties jāanulē atļauja, ja ir pamats aizdomām, ka eksportētājs nav ievērojis konkrētās atļaujas nosacījumus.

Saskaņā ar pirmo daļu piešķirtie atbrīvojumi uzskatāmi par riska faktoriem, kas jāņem vērā Regulas (EEK) Nr. 4045/89 2. panta 1. punkta izpildē.

Eksportētāji, kuri izmanto šo atbrīvojumu, norāda atļaujas numuru vienotajā administratīvajā dokumentā un konkrētajā maksājuma pieteikumā tā, kā norādīts šīs regulas 32. pantā.

5. Neatkarīgi no 4. punkta gadījumos, kas paredzēti 3. punkta b) apakšpunktā, dalībvalstis drīkst attiecīgo eksportētāju atbrīvot no pārvadājumu dokumentu iesniegšanas par visiem izvedumiem, uz kuriem attiecas atļauja, ja attiecīgajam eksportētājam tiek pieprasīts iesniegt pārvadājumu dokumentus par vismaz 10 % tādu eksporta deklarāciju vai vienu gadā, atkarā no tā, kuru vairāk, kas dalībvalstīm jāizraugās pēc Regulā (EK) Nr. 3122/94 noteiktajiem kritērijiem.

6. Attiecībā uz šīs regulas II pielikumā uzskaitītajām precēm gadījumos, kad eksporta deklarācija pieņemta ne vēlāk kā 2007. gada 30. septembrī, un par kurām eksportētājs nespēj iesniegt Regulas (EK) Nr. 800/1999 16. panta 1. punktā prasīto pierādījumu, preces uzskatāmas par ievestām trešā valstī, uzrādot pārvadājuma dokumenta kopiju un vai nu vienu no Regulas (EK) Nr. 800/1999 16. panta 2. punktā uzskaitītajiem dokumentiem, vai bankas dokumentu, ko izdevuši atzīti, Kopienā reģistrēti starpnieki un kas apliecina, ka maksājums par konkrēto eksportu ir ieskaitīts pie tiem atvērtā eksportētāja kontā, vai maksājuma apstiprinājumu.

Regulas (EK) Nr. 800/1999 20. panta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis ņem vērā pirmajā daļā izklāstītos noteikumus.