Komisijas Paziņojums

par attiecīgā uzņēmuma jēdzienu saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli

(Dokuments attiecas uz EEZ)

(98/C 66/03)

I. IEVADS

II. ATTIECĪGĀ UZŅĒMUMA JĒDZIENS

III. ATTIECĪGO UZŅĒMUMU IDENTIFICĒŠANA DAŽĀDA VEIDA DARBĪBĀS

1. Apvienošanās

2. Vienpersonīgas kontroles iegūšana

2.1. Vienpersonīgas kontroles iegūšana pār visu uzņēmējsabiedrību

2.2. Vienpersonīgas kontroles iegūšana pār sabiedrības daļu

2.3. Vienpersonīgas kontroles iegūšana pēc mērķsabiedrības samazināšanas vai paplašināšanas

2.4. Vienpersonīgas kontroles iegūšana ar grupas meitasuzņēmuma starpniecību

3. Kopīgas kontroles iegūšana

3.1. Kopīgas kontroles iegūšana pār jaunizveidotu sabiedrību

3.2. Kopīgas kontroles iegūšana pār iepriekš pastāvošu sabiedrību

3.3. Kopīgas kontroles iegūšana ar nolūku nekavējoties sadalīt aktīvus

4. Kontroles iegūšana ar kopuzņēmuma starpniecību

5. Pāreja no kopīgas kontroles uz vienpersonīgu kontroli

6. Izmaiņas akciju daļās, pastāvot kopīgai kontrolei pār pastāvošu kopuzņēmumu

6.1. Akcionāru skaita samazināšanās, kas izraisa pāreju no kopīgas uz vienpersonīgu kontroli

6.2. Akcionāru skaita samazināšanās, kas neizraisa pāreju no kopīgas uz vienpersonīgu kontroli

6.3. Citas izmaiņas akciju daļu sastāvā

7. "Dekoncentrācijas" un sabiedrību sadalīšanās

8. Aktīvu apmaiņa

9. Kontrole, ko iegūst fiziskas personas

10. Vadības veikta uzņēmuma iegāde

11. Kontrole, ko iegūst valstij piederoša sabiedrība

I. IEVADS

1. Šī paziņojuma mērķis ir precizēt, kā Komisija interpretē terminu "attiecīgais uzņēmums", kas lietots 1. un 5. pantā Padomes Regulā (EEK) Nr. 4064/89 [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1310/97 [2] (turpmāk tekstā "Apvienošanās regula"), un palīdzēt identificēt attiecīgos uzņēmumus vistipiskākajās situācijās, kas radušās Komisijas līdz šim izskatītajos gadījumos. Šajā paziņojumā izklāstītie principi tiks ievēroti un tālāk attīstīti Komisijas praksē atsevišķos gadījumos.

Šis paziņojums aizstāj paziņojumu par attiecīgā uzņēmuma jēdzienu [3].

2. Saskaņā ar Apvienošanās regulas 1. pantu šī regula attiecas tikai uz darbībām, kas atbilst diviem nosacījumiem. Pirmkārt, jāapvienojas vairākiem uzņēmumiem vai vienam vai vairākiem uzņēmumiem jāiegūst kontrole pār visu vai daļu no cita uzņēmuma iecerētās darbības rezultātā, kurai jāatbilst koncentrācijas definīcijai regulas 3. panta nozīmē. Otrkārt, šiem uzņēmumiem jāsasniedz 1. pantā noteiktās apgrozījuma robežvērtības.

3. No piekritības noteikšanas viedokļa attiecīgie uzņēmumi, vispārīgi runājot, ir darījuma dalībnieki, ciktāl tie ir apvienojošās vai ieguvējas un pievienotās puses; bez tam to kopējais saimnieciskās darbības apjoms apgrozījuma izteiksmē ir izšķirošs, lai noteiktu, vai ir sasniegtas apgrozījuma robežvērtības.

4. Komisijas interpretācija par 1. un 5. pantu saistībā ar attiecīgo uzņēmumu jēdzienu neierobežo interpretācijas, ko sniedz Eiropas Kopienu Tiesa vai Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa.

II. ATTIECĪGĀ UZŅĒMUMA JĒDZIENS

5. Attiecīgie uzņēmumi ir tiešie apvienošanās vai kontroles iegūšanas dalībnieki. Šajā sakarā Apvienošanās regulas 3. panta 1. punkts paredz, ka:

"Koncentrācija uzskatāma par izveidojušos, ja:

a) apvienojas viens vai vairāki iepriekš neatkarīgi uzņēmumi, vai

b) - viena vai vairākas personas, kas jau kontrolē vismaz vienu uzņēmumu vai

- vienu vai vairākus uzņēmumus,

ar vērtspapīru vai aktīvu pirkšanu, ar līgumu vai kādu citu līdzekli iegūst tiešu vai netiešu kontroli pār vienu vai vairākiem uzņēmumiem vai to daļām"

6. Apvienošanās gadījumā attiecīgie uzņēmumi ir uzņēmumi, kas apvienojas.

7. Pārējos gadījumos to, kuri ir attiecīgie uzņēmumi, nosaka "kontroles iegūšanas" jēdziens. Ieguvēja pusē var būt viena vai vairākas sabiedrības, kas iegūst vienpersonīgu vai kopīgu kontroli. Pievienotā pusē var būt viena vai vairākas sabiedrības vai to daļas, ja darījuma priekšmets ir tikai viens no to meitas uzņēmumiem vai daļa to aktīvu. Parasti katra no šīm sabiedrībām ir attiecīgais uzņēmums Apvienošanās regulas nozīmē. Tomēr konkrētu darījumu īpašo iezīmju dēļ šo principu nepieciešams precizēt, kā to rāda turpmākā dažādu iespējamo scenāriju analīze.

8. Koncentrācijās, kur uzņēmumi neapvienojas un jauni kopuzņēmumi netiek dibināti, t.i., gadījumos, kad vienpersonīgi vai kopīgi tiek iegūtas jau esošas sabiedrības vai to daļas, pastāv svarīga darbības pamatā esošā līguma līgumslēdzēja puse, kura jāignorē, identificējot attiecīgos uzņēmumus, proti, pārdevējs. Lai gan ir skaidrs, ka darbība nevar risināties bez viņa piekrišanas, pārdevēja loma beidzas, kad darījums ir pabeigts, jo pēc definīcijas no brīža, kad pārdevējs ir atteicies no visas kontroles pār uzņēmumu, viņa saikne ar to beidz pastāvēt. Ja pārdevējs kopā ar ieguvēju sabiedrību (vai sabiedrībām) saglabā kopīgu kontroli, viņu var uzskatīt par vienu no attiecīgajiem uzņēmumiem.

9. Tiklīdz konkrētā darījumā ir identificēti attiecīgie uzņēmumi, ir jāaprēķina to apgrozījums saskaņā ar Apvienošanās regulas 5. panta noteikumiem, lai noteiktu to piekritību [4]. Viens no galvenajiem 5. panta noteikumiem paredz, ja attiecīgais uzņēmums pieder grupai, tad aprēķinā jāiekļauj visas grupas apgrozījums. Tāpēc visas 1. pantā minētās atsauces uz attiecīgo uzņēmumu apgrozījumu jāsaprot kā visu to attiecīgo grupu apgrozījums.

10. Tas pats attiecas arī uz koncentrācijas ietekmes materiālo novērtējumu tirgū. Kad Apvienošanās regulas 2. pants paredz, ka Komisijai jāņem vērā "attiecīgo uzņēmumu tirgus pozīcija un to ekonomiskais un finansiālais potenciāls", tas ietver arī grupas, kurām attiecīgie uzņēmumi pieder.

11. Atsaucoties uz dažādiem uzņēmumiem, kas var būt iesaistīti procesā, ir svarīgi nejaukt "attiecīgo uzņēmumu" jēdzienu saskaņā ar 1. un 5. pantu ar terminoloģiju, kas lietota Apvienošanās regulā un Komisijas 1998. gada 1. marta Regulā (EK) Nr. 447/98 par paziņojumiem, termiņiem un uzklausīšanu, kā paredzēts Padomes Regulā (EEK) Nr. 4064/89 (turpmāk tekstā "Īstenošanas regula") [5], atsaucoties uz dažādiem uzņēmumiem, kas var būt iesaistīti procesā. Šī terminoloģija attiecas uz ziņotājām pusēm, citām iesaistītajām pusēm, trešajām pusēm un pusēm, kurām var uzlikt naudassodu vai periodiskus soda maksājumus, un tās ir definētas Īstenošanas regulas III nodaļā, kur minētas arī to attiecīgās tiesības un pienākumi.

III. ATTIECĪGO UZŅĒMUMU IDENTIFICĒŠANA DAŽĀDA VEIDA DARBĪBĀS

1. Apvienošanās

12 Apvienošanās gadījumā vairākas iepriekš neatkarīgas sabiedrības apvienojas, lai izveidotu jaunu sabiedrību vai, saglabājot atsevišķu juridisku personu statusu, izveidotu vienu saimniecisku vienību. Kā minēts iepriekš, attiecīgie uzņēmumi ir katrs uzņēmums, kas iesaistīts apvienošanās procesā.

2. Vienpersonīgas kontroles iegūšana

2.1. Vienpersonīgas kontroles iegūšana pār visu uzņēmējsabiedrību

13. Vienpersonīgas kontroles iegūšana pār visu sabiedrību ir visvienkāršākais kontroles iegūšanas gadījums; attiecīgie uzņēmumi ir ieguvēja sabiedrība un pievienotā vai mērķsabiedrība.

2.2. Vienpersonīgas kontroles iegūšana pār sabiedrības daļu

14. Apvienošanās regulas 5. panta 2. punkta pirmā daļa paredz, ka, ja darbība attiecas uz viena vai vairāku uzņēmumu daļu iegūšanu, attiecībā uz pārdevēju ņem vērā tikai tās daļas, kas ir darījuma priekšmets. Ar jēdzienu "daļas" saprot vienu vai vairākas atsevišķas juridiskās personas (piemēram, meitasuzņēmumus), pārdevēja iekšējās struktūrvienības (piemēram, nodaļa vai daļa) vai konkrētus aktīvus, kas paši var veidot uzņēmumu (piemēram, atsevišķos gadījumos zīmoli vai licences), uz kuru var skaidri attiecināt tirgus apgrozījumu. Šajā gadījumā attiecīgie uzņēmumi ir ieguvējs un mērķsabiedrības iegūtā daļa (daļas).

15. 5. panta 2. punkta otrā daļa paredz īpašu noteikumu par dalītām darbībām vai secīgiem darījumiem, saskaņā ar kuru, ja divu gadu laikā viens pircējs vairākas reizes iegūst daļas no viena pārdevēja, šos darījumus uzskata par vienu un to pašu darbību, kas notiek pēdējā darījuma datumā. Šajā gadījumā attiecīgie uzņēmumi ir ieguvējs un mērķsabiedrības dažādās iegūtās daļas kopumā.

2.3. Vienpersonīgas kontroles iegūšana pēc mērķsabiedrības samazināšanas vai paplašināšanas

16. Attiecīgie uzņēmumi ir ieguvēja sabiedrība un mērķsabiedrība vai sabiedrības tādā konfigurācijā, kāda tā ir darbības veikšanas dienā.

17. Komisija balstās uz attiecīgo uzņēmumu konfigurāciju tā notikuma dienā, kas izraisīja pienākumu ziņot saskaņā ar Apvienošanās regulas 4. panta 1. punktu, proti, nolīguma noslēgšana, paziņojums par publisko piedāvājumu vai kontrolpaketes iegūšana. Ja mērķsabiedrība pirms notikuma dienas, kas izraisīja ziņošanas pienākumu, ir pārdevusi kādu vienību vai slēgusi kādu uzņēmējdarbības virzienu vai ja šāda pārdošana vai slēgšana ir darbības norises priekšnoteikums [6], tad ienākumus no pārdotās vienības vai slēgtā darbības virziena pārdošanas apgrozījuma aprēķinā neiekļauj. Ja turpretī mērķsabiedrība pirms notikuma dienas, kas izraisīja ziņošanas pienākumu, ir ieguvusi kādu vienību, tās apgrozījums jāņem vērā [7].

2.4. Vienpersonīgas kontroles iegūšana ar grupas meitasuzņēmuma starpniecību

18. Ja mērķsabiedrību ar meitasuzņēmuma starpniecību iegūst grupa, apgrozījuma aprēķināšanas nolūkā attiecīgie uzņēmumi ir mērķsabiedrība un ieguvējs meitasuzņēmums. Tomēr paziņošanu var veikt attiecīgais meitasuzņēmums vai tā mātessabiedrība.

19. Visas grupā ietilpstošās sabiedrības (mātessabiedrības, meitasuzņēmumi, u.c.) veido vienu saimniecisku vienību, un tāpēc vienā grupā var būt tikai viens attiecīgais uzņēmums, t.i., meitasuzņēmumu un mātessabiedrību nevar uzskatīt par atsevišķiem attiecīgajiem uzņēmumiem, lai tiktu izpildītas robežvērtības prasības (piemēram, ja mērķsabiedrība nesasniedz Kopienas apgrozījuma robežvērtību 250 miljonus ECU) vai lai tās netiktu izpildītas (piemēram, ja grupu sadalītu divās sabiedrībās, katru ar Kopienas apgrozījumu, kas mazāks par 250 miljoniem ECU).

20. Tomēr, lai gan grupā var būt tikai viens attiecīgais uzņēmums, Apvienošanās regulas 5. panta 4. punkts paredz, ka apgrozījuma robežvērtības aprēķinos jāietver visas tās grupas apgrozījums, kurai pieder attiecīgais uzņēmums [8].

3. Kopīgas kontroles iegūšana

3.1. Kopīgas kontroles iegūšana pār jaunizveidotu sabiedrību

21. Ja tiek iegūta kopīga kontrole pār jaunizveidotu sabiedrību, attiecīgie uzņēmumi ir katra sabiedrība, kas iegūst kontroli pār jaunizveidojamo kopuzņēmumu (kuru, tā kā tas vēl nepastāv, nevar uzskatīt par attiecīgo uzņēmumu un kuram turklāt vēl nav sava apgrozījuma).

3.2. Kopīgas kontroles iegūšana pār iepriekš pastāvošu sabiedrību

22. Ja tiek iegūta kopīga kontrole pār iepriekš pastāvošu sabiedrību vai uzņēmējdarbību [9], attiecīgie uzņēmumi ir katra sabiedrība, kas iegūst kopīgu kontroli, no vienas puses un iepriekš pastāvošā pievienotā sabiedrība vai uzņēmējdarbība no otras puses.

23. Tomēr, ja iepriekš pastāvošā sabiedrība bija vienpersonīgā vienas sabiedrības kontrolē, un viens vai vairāki jauni akcionāri iegūst kopīgu kontroli, sākotnējai mātessabiedrībai paliekot, attiecīgie uzņēmumi ir katra kopīgi kontrolējošā sabiedrība (ieskaitot sākotnējo akcionāru). Šajā gadījumā mērķsabiedrība nav attiecīgais uzņēmums, un tās apgrozījums ir daļa no sākotnējās mātessabiedrības apgrozījuma.

3.3. Kopīgas kontroles iegūšana ar nolūku nekavējoties sadalīt aktīvus

24. Ja vairāki uzņēmumi apvienojas vienīgi ar nolūku iegūt citu sabiedrību un vienoties par iegūto aktīvu sadali saskaņā ar iepriekšēju plānu uzreiz pēc darījuma pabeigšanas, starp ieguvējiem un mērķsabiedrību nepastāv efektīva ekonomiskās ietekmes koncentrācija, jo iegūtie aktīvi tiek kopīgi turēti un kontrolēti tikai uz "juridisku brīdi". Šo iegūšanas veidu ar nolūku nekavējoties sadalīt aktīvus faktiski uzskata par vairākām darbībām, jo katra ieguvēja sabiedrība iegūst attiecīgo mērķsabiedrības daļu. Tāpēc attiecīgie uzņēmumi katrai no šīm darbībām ir ieguvēja sabiedrība un tā mērķsabiedrības daļa, ko ieguvēja sabiedrība iegūst (līdzīgi kā, ja notiktu vienpersonīgas kontroles iegūšana pār sabiedrības daļu).

25. Šāds scenārijs ir minēts Regulas (EEK) Nr. 4064/89 24. apsvērumā, kas nosaka, ka regula attiecas uz nolīgumiem, kuru vienīgais mērķis ir iegūto aktīvu sadale tūlīt pēc to iegūšanas.

4. Kontroles iegūšana ar kopuzņēmuma starpniecību

26. Darījumos, kur kopuzņēmums iegūst kontroli pār citu sabiedrību, rodas jautājums, vai no ieguvējas puses viedokļa kopuzņēmumu būtu jāuzskata par vienu attiecīgo uzņēmumu (kura apgrozījums iekļautu tā mātessabiedrību apgrozījumu), vai arī par attiecīgajiem uzņēmumiem būtu jāuzskata katra mātessabiedrība atsevišķi. Citiem vārdiem, jautājums ir, vai starpniekuzņēmumam būtu "jānorauj korporatīvais plīvurs". Principā attiecīgais uzņēmums ir tiešais kontroles iegūšanas dalībnieks. Tomēr var būt apstākļi, kad sabiedrības izveido fiktīvas sabiedrības, kurām ir neliels vai nekāds pašu apgrozījums, vai izmanto pastāvošu kopuzņēmumu, kas nedarbojas mērķsabiedrības tirgū, lai veiktu pievienošanu mātessabiedrību vārdā. Ja pievienotās vai mērķsabiedrības Kopienas apgrozījums ir mazāks par 250 miljoniem ECU, jautājums par attiecīgo uzņēmumu noteikšanu var būt izšķirošs piekritības noteikšanai [10]. Šādā situācijā, lai noteiktu, kuri ir attiecīgie uzņēmumi, Komisija ņem vērā darbības ekonomisko realitāti.

27. Ja pievienošanu veic pilnfunkciju kopuzņēmums, t.i., kopuzņēmums, kuram ir pietiekami finanšu un citi resursi, lai ilgstoši veiktu uzņēmējdarbību [11], un kurš jau darbojas tirgū, Komisija parasti uzskata, ka kopuzņēmums pats un mērķsabiedrība ir attiecīgie uzņēmumi (un nevis kopuzņēmuma mātessabiedrības).

28. Turpretim, ja kopuzņēmumu var uzskatīt par līdzekli, lai mātessabiedrības veiktu pievienošanu, Komisija par attiecīgajiem uzņēmumiem uzskata mātessabiedrības un mērķsabiedrību un nevis kopuzņēmumu. Tas īpaši attiecas uz gadījumiem, kad kopuzņēmumu speciāli izveido mērķsabiedrības iegūšanai, kad kopuzņēmums vēl nav sācis darboties, kad pastāvošam kopuzņēmumam nav juridiskās personas statusa vai tas nav iepriekšminētais pilnfunkciju uzņēmums vai kad kopuzņēmums ir uzņēmumu apvienība. Tas pats attiecas uz gadījumiem, kad atsevišķi elementi norāda, ka faktiski īstenie darbības veicēji ir mātessabiedrības. Šie elementi var būt mātessabiedrību ievērojama iesaistīšanās darbības uzsākšanā, organizēšanā un finansēšanā. Turklāt, ja pievienošana rada būtisku kopuzņēmuma darbības diversifikāciju, tas arī var norādīt, ka īstenie darbības veicēji ir mātessabiedrības. Parasti tas ir gadījumos, kad kopuzņēmums iegūst mērķsabiedrību, kas darbojas atšķirīgā produktu tirgū. Šajos gadījumos mātessabiedrības uzskata par attiecīgajiem uzņēmumiem.

29. TNT lietā [12] kopīgu kontroli pār kopuzņēmumu (JVC) bija jāiegūst kopuzņēmumam (GD NET BV), ko bija izveidojušas piecas pasta pārvaldes, un vēl vienai ieguvējai sabiedrībai (TNT Ltd). Šajā gadījumā Komisija uzskatīja, ka kopuzņēmums GD NET BV bija tikai līdzeklis, lai mātessabiedrības (piecas pasta pārvaldes) varētu piedalīties jaunajā kopuzņēmumā JVC, un tādējādi atvieglotu lēmumu pieņemšanu savā starpā un nodrošinātu, ka mātessabiedrības rīkojas kā viens; šāda konstrukcija nodrošinātu, ka mātessabiedrības kopā ar ieguvēju sabiedrību TNT varētu realizēt izšķirošu ietekmi uz jauno kopuzņēmumu JVC un izvairīties no situācijas, ka otrs ieguvējs varētu realizēt vienpersonīgu kontroli, jo pasta pārvaldes nespētu panākt vienošanos par nevienu lēmumu.

+++++ TIFF +++++

5. Pāreja no kopīgas kontroles uz vienpersonīgu kontroli

30. Ja notiek pāreja no kopīgas kontroles uz vienpersonīgu kontroli, viens akcionārs iegūst daļas, ko iepriekš turēja citi akcionāri. Ja ir divi akcionāri, katram no tiem ir kopīga kontrole pār visu kopuzņēmumu un nevis vienpersonīga kontrole pār 50 % no tā; tāpēc, ja viens akcionārs pārdod otram visas savas akcijas, tas nenozīmē, ka palikušais akcionārs vienpersonīgas kontroles pār 50 % vietā iegūst vienpersonīgu kontroli pār 100 % kopuzņēmuma, bet gan rada pāreju no kopīgas kontroles uz vienpersonīgu kontroli pār visu sabiedrību (kas pēc šīs darbības vairs nav "kop"-uzņēmums).

31. Šajā situācijā attiecīgie uzņēmumi ir palikušais (ieguvējs) akcionārs un kopuzņēmums. Tāpat kā jebkurš cits pārdevējs, "aizejošais" akcionārs nav attiecīgais uzņēmums.

32. ICI/Tioxide lieta [13] bija saistīta ar šādu pāreju no kopīgas (50/50) kontroles uz vienpersonīgu kontroli. Komisija uzskatīja, ka "… vienpersonīgi īstenota izšķirošā ietekme būtiski atšķiras no kopīgi īstenotas izšķirošās ietekmes, jo pēdējās gadījumā jāņem vērā iespējami atšķirīgās otras iesaistītās puses vai pušu intereses….. Izmainot izšķirošās ietekmes būtību, ko ICI īstenoja pār Tioxide, darījums izraisīs ilgstošas izmaiņas iesaistīto pušu struktūrā …..". Šajā gadījumā par attiecīgajiem uzņēmumiem uzskatīja ICI (kā ieguvēju) un Tioxide kā vienu veselu (kā pievienoto), bet ne pārdevēju Cookson.

6. Izmaiņas akciju daļās, pastāvot kopīgai kontrolei pār esošu kopuzņēmumu

33. Izvērtējot izmaiņas sabiedrības akciju daļās, izšķirošais elements ir, vai darbība rada izmaiņas kontroles būtībā. Komisija izvērtē katru darbību atsevišķi, taču zināmi apstākļi ļauj pieņemt, ka attiecīgā darbība rada vai nerada šādas izmaiņas kontroles būtībā un tādējādi veido vai neveido koncentrāciju, par kuru jāziņo.

34. Jāizšķir apstākļi, kuros var notikt izmaiņas akciju daļās; pirmkārt, var izstāties viens vai vairāki esošie akcionāri; otrkārt, var pievienoties viens vai vairāki jauni papildu akcionāri; un treškārt, vienu vai vairākus esošus akcionārus var aizstāt viens vai vairāki jauni akcionāri.

6.1. Akcionāru skaita samazināšanās, kas izraisa pāreju no kopīgas uz vienpersonīgu kontroli

35. Akcionāru skaita samazināšanās pati par sevi nav svarīga, bet drīzāk fakts, ka, ja daži akcionāri pārdod savas daļas konkrētā kopuzņēmumā, šīs daļas iegūst citi (jauni vai esoši) akcionāri, un tādējādi šo daļu vai papildu līgumtiesību iegūšana var izraisīt kontroles iegūšanu vai stiprināt jau pastāvošo kontroles stāvokli (piemēram, papildu balsstiesības vai veto tiesības, papildu valdes locekļi utt.).

36. Ja akcionāru skaits tiek samazināts, var notikt pāreja no kopīgas kontroles uz vienpersonīgu kontroli (skat. arī III iedaļas 5.punktu); šajā gadījumā palikušais akcionārs iegūst vienpersonīgu kontroli pār sabiedrību. Attiecīgie uzņēmumi ir palikušais (ieguvējs) akcionārs un pievienotā sabiedrība (iepriekš – kopuzņēmums).

37. Līdzās akcionāram, kuram ir vienpersonīga kontrole pār sabiedrību, var pastāvēt citi akcionāri, piemēram, ar mazākuma daļām, bet kuriem nav kontrolpaketes sabiedrībā; šie akcionāri nav attiecīgie uzņēmumi, jo tie nerealizē kontroli.

6.2. Akcionāru skaita samazināšanās, kas neizraisa pāreju no kopīgas uz vienpersonīgu kontroli

38. Ja darbība ietver akcionāru, kam ir kopīga kontrole, skaita samazināšanos, neizraisot pāreju no kopīgas uz vienpersonīgu kontroli vai kontroli iegūstošo akcionāru jaunpienākšanu vai aizstāšanu (skat. III iedaļas 6. punkta 3. apakšpunktu), parasti uzskata, ka iecerētais darījums neizraisīs izmaiņas kontroles būtībā, un tāpēc tā nebūs koncentrācija, par kuru jāziņo. Tas attiecas uz gadījumiem, kad, piemēram, pieciem akcionāriem sākotnēji ir vienāds daļu skaits (20 %) katram, un pēc darbības viens no akcionāriem izstājas un palikušajiem četriem akcionāriem katram ir vienāds daļu skaits 25 % apmērā.

39. Tomēr situācija būtu atšķirīga, ja būtu notikušas ievērojamas izmaiņas kontroles būtībā, jo īpaši, ja akcionāru skaita samazināšanās piešķirtu palikušajiem akcionāriem papildu veto tiesības vai papildu valdes locekļus, kā rezultātā vismaz viens akcionārs iegūtu kontroli, piemērojot esošo vai jaunu akcionāru nolīgumu. Šajā gadījumā attiecīgie uzņēmumi ir katrs no palikušajiem akcionāriem, kas realizē kopīgu kontroli, un kopuzņēmums. Avesta II lietā [14] lielāko akcionāru skaita samazināšanās no četriem uz trim izraisīja to, ka viens no palikušajiem akcionāriem spēkā palikušā akcionāru nolēmuma noteikumu dēļ ieguva negatīvas veto tiesības (kuru tam iepriekš nebija) [15]. Šādu pilnīgu veto tiesību iegūšanu Komisija uzskatīja par izmaiņām kontroles būtībā.

6.3. Citas izmaiņas akciju daļu sastāvā

40. Visbeidzot gadījumā, ja pēc izmaiņām akciju daļās viens vai vairāki akcionāri iegūst kontroli, tā ir darbība, par kuru jāziņo, tā kā pastāv pieņēmums, ka tā parasti izraisīs izmaiņas kontroles būtībā.

41. Neatkarīgi no tā, vai akcionāru skaits pēc darbības veikšanas samazinās, palielinās vai paliek nemainīgs, kontroles iegūšana var notikt šādos veidos:

- viena vai vairāku jaunu akcionāru pievienošanās (pāreja no vienpersonīgas uz kopīgu kontroli vai kopīga kontrole gan pirms, gan pēc darbības),

- viena vai vairāku mazākuma akcionāru kontrolpaketes iegūšana (pāreja no vienpersonīgas uz kopīgu kontroli vai kopīga kontrole gan pirms, gan pēc darbības),

- viena vai vairāku akcionāru aizstāšana (kopīga kontrole gan pirms, gan pēc darbības).

42. Jautājums ir par to, vai attiecīgie uzņēmumi ir kopuzņēmums un jaunie akcionāri, kuri kopā iegūtu kontroli pār jau pastāvošu sabiedrību, vai arī visi akcionāri (esošie un jaunie) ir uzskatāmi par attiecīgajiem uzņēmumiem, kas iegūst kontroli pār jaunu kopuzņēmumu. Šis jautājums ir īpaši svarīgs, ja nepastāv skaidri izteikta vienošanās starp vienu (vai vairākiem) esošajiem akcionāriem un jaunajiem akcionāriem, kuri, iespējams, vienošanos bija noslēguši tikai ar "aizejošajiem" akcionāriem, t.i., pārdevējiem.

43. Tiek uzskatīts, ka izmaiņas akciju daļās, kas notiek, pievienojoties jauniem akcionāriem vai notiekot akcionāru aizstāšanai, izraisa izmaiņas kontroles būtībā. Tas ir tāpēc, ka jaunas mātessabiedrības pievienošanos vai vienas mātessabiedrības aizstāšanu ar citu nevar salīdzināt ar vienkāršu uzņēmuma daļas iegūšanu, jo šajā gadījumā notiek izmaiņas visa kopuzņēmuma kontroles raksturā un būtībā, pat ja pirms un pēc darbības kopīgu kontroli īsteno noteikts akcionāru skaits.

44. Tāpēc Komisija uzskata, ka gadījumos, kad notiek izmaiņas akciju daļās, attiecīgie uzņēmumi ir akcionāri (gan esošie, gan jaunie), kas īsteno kopīgu kontroli, un pats kopuzņēmums. Kā minēts iepriekš, akcionāri, kuriem nav kontroles funkciju, nav attiecīgie uzņēmumi.

45. Kā piemērs šādām izmaiņām akciju daļās ir Synthomer/Yule Catto lieta [16], kurā vienu no divām mātessabiedrībām, kurām piederēja kopīga kontrole pār iepriekš pastāvošu kopuzņēmumu, nomainīja jauna mātessabiedrība. Par attiecīgajiem uzņēmumiem uzskatīja abas mātessabiedrības ar kopīgu kontroli (esošo un jauno) un kopuzņēmumu.

7. "Dekoncentrācijas" un sabiedrību sadalīšanās

46. Ja divi uzņēmumi apvienojas vai nodibina kopuzņēmumu, pēc tam sadala savu kopuzņēmumu un "dekoncentrācijas" puses sadala aktīvus [17], jo īpaši, ja tas notiek konfigurācijā, kas atšķiras no sākotnējās, parasti notiek vairāk kā viena kontroles iegūšana (skat. pielikumu).

47. Piemēram, uzņēmumi A un B apvienojas, un pēc tam notiek to dekoncentrācija, kā rezultātā notiek jauna aktīvu pārdalīšana. Uzņēmums A iegūst dažādus aktīvus (aktīvus, kas iepriekš bija tā īpašumā vai uzņēmuma B īpašumā, un aktīvus, ko kopīgi ieguva uzņēmums, kas radās apvienošanās rezultātā), un uzņēmums B iegūst līdzīgus aktīvus. Tāpat kopuzņēmuma sadalīšanu var uzskatīt par pāreju no kopīgas kontroles pār visiem kopuzņēmuma aktīviem uz vienpersonīgu kontroli pār sadalītajiem aktīviem [18].

48. Šādā veidā notiekoša sabiedrības sadalīšanās ir "asimetriska". Šādā uzņēmumu dekoncentrācijas gadījumā attiecīgie uzņēmumi (katrā sadalīšanās darbībā) no vienas puses ir sākotnējie apvienošanās uzņēmumi un no otras puses aktīvi, ko iegūst katra sākotnējā puse. Kopuzņēmuma sadalīšanās gadījumā attiecīgie uzņēmumi (katrā sadalīšanās darbībā) no vienas puses ir kopuzņēmuma sākotnējie uzņēmumi, katrs kā ieguvējs, un no otras puses tā kopuzņēmuma daļa, ko iegūst katra sākotnējā puse.

8. Aktīvu apmaiņa

49. Darījumos, kur divas (vai vairākas) sabiedrības veic aktīvu apmaiņu, neatkarīgi no tā, vai tie veido juridiskas personas vai nē, katra kontroles iegūšana veido neatkarīgu koncentrāciju. Lai gan parasti puses uzskata, ka apmaiņas ietvaros abas aktīvu nodošanas ir neatkarīgas, par tām bieži vienojas vienā dokumentā un tās pat var notikt vienlaicīgi, Apvienošanās regulas mērķis ir novērtēt tās darbības ietekmi, kas rodas, katrai sabiedrībai iegūstot kontroli. Juridiskā vai pat ekonomiskā saikne starp šīm darbībām nav pietiekama, lai tās uzskatītu par vienu koncentrāciju.

50. Līdz ar to attiecīgie uzņēmumi katrā īpašuma nodošanas gadījumā ir ieguvējas sabiedrības un pievienotās sabiedrības vai aktīvi.

9. Kontrole, ko iegūst fiziskas personas

51. Apvienošanās regulas 3. panta 1. punkts īpaši nosaka, ka koncentrāciju uzskata par izveidojušos, cita starpā, ja "viena vai vairākas personas, kas jau kontrolē vismaz vienu uzņēmumu", iegūst kontroli pār vienu vai vairākiem uzņēmumiem vai to daļām. Šis noteikums norāda, ka personu iegūtā kontrole rada ilgstošas izmaiņas attiecīgo sabiedrību struktūrā tikai tad, ja šīs personas pašas veic ekonomiskas darbības. Komisija uzskata, ka attiecīgie uzņēmumi ir mērķsabiedrība un individuālais ieguvējs (iekļaujot šīs personas kontrolētā uzņēmuma apgrozījumu personas apgrozījuma aprēķinā).

52. Šāda bija Komisijas paustā nostāja tās lēmumā Asko/Jacobs/Adia lietā [19], kurā Asko, vācu kontrolakciju sabiedrība ar ievērojamiem mazumtirdzniecības aktīviem, un Jakobsa kungs, privāts Šveices investors, ieguva kopīgu kontroli pār Adia, Šveices sabiedrību, kas galvenokārt nodarbojās ar personāla pakalpojumu sniegšanu. Jakobsa kungu uzskatīja par attiecīgo uzņēmumu, jo viņam piederēja ekonomiskās intereses šokolādes, konditorejas un kafijas sektoros.

10. Vadības veikta uzņēmuma iegāde

53. Kontrole, ko pār sabiedrību iegūst tās vadītāji, arī ir fizisku personu iegūta kontrole, un uz to arī attiecas iepriekšminētie nosacījumi. Tomēr sabiedrības vadība var apvienot savas intereses ar starpnieksabiedrības palīdzību, lai darbotos vienprātīgi un atvieglotu lēmumu pieņemšanu. Šāda starpnieksabiedrība var būt, bet ne vienmēr ir, attiecīgais uzņēmums. Šeit piemērojami vispārīgie noteikumi par kontroles iegūšanu ar kopuzņēmuma starpniecību (skat. III iedaļas 4. punktu).

54. Ar vai bez starpnieksabiedrības vadība var meklēt arī investorus darbības finansēšanai. Ļoti bieži šiem investoriem atbilstoši to akciju daļai piešķirtās tiesības ir tādas, ka kontrole Apvienošanās regulas 3. panta nozīmē tiek piešķirta viņiem un nevis vadībai, kas var īstenot mazākuma tiesības. Saskaņā ar lēmumu CWB/Goldman Sachs/Tarkett lietā [20] kopīgu kontroli ieguva tās divas sabiedrības, kas pārvaldīja investīciju fondus, kas piedalījās darījumā, un nevis vadītāji.

11. Kontrole, ko iegūst valstij piederoša sabiedrība

55. Situācijās, kad valstij piederoša sabiedrība apvienojas vai iegūst kontroli pār citu sabiedrību, ko kontrolē tā pati valsts [21], rodas jautājums, vai šie darījumi patiešām veido koncentrācijas Apvienošanās regulas 3. panta nozīmē, vai drīzāk tās ir iekšējas pārstrukturēšanās darbības "valsts sektora sabiedrību grupā" [22]. Šajā sakarā Regulas (EEK) Nr. 4064/89 12. apsvērums nosaka principu, kas nenošķir valsts un privāto sektoru un paredz, ka "tāpēc valsts sektorā, aprēķinot koncentrācijā ietilpstošā attiecīgā uzņēmuma apgrozījumu, jāņem vērā uzņēmumi, kas veido saimniecisku vienību ar neatkarīgām lēmējtiesībām, neatkarīgi no tā, kam pieder to kapitāls, vai no tiem piemērojamiem administratīvās pārraudzības noteikumiem".

56. Apvienošanās vai kontroles iegūšana, kas rodas starp divām vienai valstij piederošām sabiedrībām, var veidot koncentrāciju , un tādā gadījumā tās abas ir attiecīgie uzņēmumi, jo apstāklis, ka abas sabiedrības pieder vienai un tai pašai valstij, ne vienmēr nozīmē, ka tās pieder vienai un tai pašai "grupai". Izšķirošs ir aspekts, vai šīs sabiedrības abas pieder vienai un tai pašai rūpnieciskajai sabiedrībai un ir pakļautas saskaņotai stratēģijai. Šāda pieeja tika izmantota lēmumā SGS/Thomson lietā [23].

[1] OV L 395, 30.12.1989., 1. lpp.; labotais variants L 257, 21.9.1990., 13. lpp.

[2] OV L 180, 9.7.1997., 1. lpp.

[3] OV C 385, 31.12.1994., 12. lpp.

[4] Noteikumi apgrozījuma aprēķināšanai saskaņā ar 5. pantu sīkāk izklāstīti Komisijas paziņojumā par apgrozījuma aprēķināšanu.

[5] OV L 61, 2.3.1998., 1. lpp.

[6] Skat Pirmās instances tiesas 1994. gada 24. marta spriedumu Lietā T-3/93 - Air France pret Komisiju [1994] ECR II-21.

[7] Apgrozījuma aprēķināšana pievienošanas vai pārdošanas gadījumā pēc pēdējā auditētā pārskata datuma ir apskatīta Komisijas paziņojuma par apgrozījuma aprēķināšanu 27. punktā.

[8] Apgrozījuma aprēķināšana sabiedrību grupas gadījumā ir apskatīta Komisijas paziņojumā par apgrozījuma aprēķināšanu no 36. līdz 42. punktam.

[9] t.i., divas vai vairākas sabiedrības (sabiedrības A, B utt.) iegūst iepriekš pastāvošu sabiedrību (sabiedrību X). Attiecībā uz izmaiņām akciju daļās, pastāvot kopīgai kontrolei pār pastāvošu kopuzņēmumu, skat. III iedaļas 6. punktu.

[10] Hipotētiski mērķsabiedrības kopējais Kopienas apgrozījums ir mazāks par 250 miljoniem ECU, un ieguvējas puses ir divi (vai vairāki) uzņēmumi katrs ar Kopienas apgrozījumu, kas pārsniedz 250 miljonus ECU. Ja mērķsabiedrību iegādājas fiktīva sabiedrība, kas izveidota starp ieguvējiem uzņēmumiem, tikai vienas sabiedrības (fiktīvās sabiedrības) Kopienas apgrozījums pārsniegs 250 miljonus ECU, un tādējādi netiks izpildīti kopīgo robežvērtību nosacījumi Komisijas piekritībai (proti, ka vismaz divu uzņēmumu Kopienas apgrozījums pārsniedz 250 miljonus ECU). Turpretim, ja ieguvēji uzņēmumi mērķsabiedrību iegūst paši un nevis ar fiktīvas sabiedrības starpniecību, tad apgrozījuma robežvērtība tiktu sasniegta un uz šo darījumu attiektos Apvienošanās regula. Šie paši apsvērumi attiecas arī uz 1. panta 3. punktā minētajām valsts apgrozījuma robežvērtībām.

[11] Kritēriji pilnfunkciju kopuzņēmuma noteikšanai ir ietverti Komisijas paziņojumā par pilnfunkciju kopuzņēmuma jēdzienu.

[12] Lieta IV/M.102 - TNT/Canada Post, DBP Postdienst, La Poste, PTT Post and Sweden Post, 1991. gada 2. decembris.

[13] Lieta IV/M.023 - ICI/Tioxide, 1990. gada 28. novembris.

[14] Lieta IV/M.452 - Avesta II, 1994. gada 9. jūnijs.

[15] Šajā gadījumā akcionārs, kas bija akcionāru nolīguma līgumslēdzēja puse, pārdeva savu daļu aptuveni 7 % apmērā. Tā kā aizejošajam akcionāram kopā ar citu akcionāru, kurš palika, bija veto tiesības un tā kā akcionāru nolīgums netika mainīts, palikušais akcionārs ieguva pilnīgas veto tiesības.

[16] Lieta IV/M.376 - Synthomer/Yule Catto, 1993. gada 22. oktobris.

[17] Termins "aktīvi" šajā kontekstā nozīmē konkrētus aktīvus, kas vieni paši varētu veidot uzņēmumu (piemēram, meitasuzņēmums, sabiedrības struktūrvienība vai atsevišķos gadījumos zīmoli vai licences), uz kuru skaidri var attiecināt tirgus apgrozījumu.

[18] Lieta IV/M.197 - Solvay-Laporte/Interox, 1997. gada 30. aprīlis.

[19] Lieta IV/M.082 - Asko/Jacobs/Adia, 1991. gada 16. maijs.

[20] Lieta IV/M.395 - CWB/Goldman Sachs/Tarkett, 1994. gada 21. februāris.

[21] Termins "valsts" šajā kontekstā apzīmē jebkuru juridisku valsts iestādi, t.i., ne tikai dalībvalstis, bet arī reģionālās un vietējās valsts iestādes, piemēram, provinces, departamenti, zemes, utt.

[22] Skat. arī Komisijas paziņojuma par koncentrācijas jēdzienu 8. punktu.

[23] Lieta IV/M.216 - CEA Industrie/France Telecom/Finmeccanica/SGS-Thomson, 1993. gada 22. februāris.

--------------------------------------------------

PIELIKUMS

DEKONCENTRĀCIJAS UN SABIEDRĪBU SADALĪŠANĀS [1]

+++++ TIFF +++++

[1] Termins "aktīvi" šajā kontekstā nozīmē konkrētus aktīvus, kas vieni paši varētu veidot uzņēmumu (piemēram, meitasuzņēmums, sabiedrības struktūrvienība vai atsevišķos gadījumos zīmoli vai licences), uz kuru skaidri var attiecināt tirgus apgrozījumu.

--------------------------------------------------