ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Oficiālais Vēstnesis L 101 , 17/04/1986 Lpp. 0040 - 0040

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 20 Lpp. 0191

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 20 Lpp. 0191



Komisijas Lēmums (1986. gada 11. marts), ar ko groza Lēmumu 83/471/EEK attiecībā uz Kopienas pārbaudes komitejas piemēroto klasifikācijas skalu pieaugušu liellopu liemeņiem (86/131/EEK) EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1981. gada 28. aprīļa Regulu (EEK) Nr. 1208/81, ar ko nosaka pieaugušu liellopu liemeņu klasifikācijas skalu Kopienā [1], un jo īpaši tās 5. panta ceturto daļu, tā kā Komisijas Lēmums 83/471/EEK [2], kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 84/375/EEK [3], paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus pārbaudēm uz vietas, ko veic Regulas (EEK) Nr. 1208/81 5. pantā minētā Kopienas pārbaudes komiteja; tā kā, ņemot vērā Kopienas paplašināšanos, no vienas puses, un pieredzi, no otras puses, šie noteikumi jāgroza jo īpaši attiecībā uz komitejas sastāvu un pārbaužu uz vietas biežumu; tā kā tādēļ jāgroza Lēmums 83/471/EEK; tā kā šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Liellopu gaļas pārvaldības komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Ar šo Lēmumu 83/471/EEK groza šādi. 1. Lēmuma 2. panta 1. punkta otro daļu papildina ar vārdiem "un veicamā darba īpatnības". 2. Lēmuma 2. panta 2. punktā: a) pirmajā teikumā vārdus "seši dalībnieki" aizstāj ar "deviņi dalībnieki"; b) pirmajā ievilkumā vārdus "divi Komisijas eksperti" aizstāj ar vārdiem "trīs Komisijas eksperti"; c) ceturto ievilkumu svītro; d) pievieno šādu ievilkumu: "— trīs eksperti no citām dalībvalstīm." 3. Lēmuma 3. panta 2. punktu aizstāj ar šādu: "2. Katrā dalībvalstī pārbaudes uz vietas veic vismaz reizi divos gados, un vajadzības gadījumā veic turpmākas papildu vizītes. Šādu vizīšu laikā komitejas skaitlisko sastāvu samazina. Pārbaudes vizīšu programmu izstrādā Komisija pēc apspriešanās ar dalībvalstīm. Apmeklētās dalībvalsts pārstāvji var piedalīties pārbaudēs." 4. Lēmuma 3. panta 4. punktā vārdus "ne vēlāk kā trīs nedēļas pirms katras vizītes" aizstāj ar vārdiem "pēc iespējas ātrāk pirms katras vizītes". 2. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, 1986. gada 11. martā Komisijas vārdā — priekšsēdētāja vietnieks Frans Andriessen [1] OV L 123, 7.5.1981., 3. lpp. [2] OV L 259, 20.9.1983., 30. lpp. [3] OV L 196, 26.7.1984., 53. lpp. --------------------------------------------------
Oficiālais Vēstnesis L 067 , 12/03/1983 Lpp. 0001 - 0002

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 10 Lpp. 0160

Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0100

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 10 Lpp. 0160

Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 15 Sējums 4 Lpp. 0100



Padomes Lēmums (1983. gada 28. februāris), ar ko noslēdz Protokolu par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem (83/101/EEK) EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 235. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2], tā kā, ņemot vērā Eiropas Kopienu Padomes deklarāciju un dalībvalstu valdību pārstāvju tikšanos 1973. gada 22. novembrī Padomē par Eiropas Kopienu rīcības programmu vides jomā [3]; tā kā minētā programma cita starpā uzsver to, ka jūras piesārņošana ietekmē visu Kopienu, ņemot vērā gan jūras būtisko nozīmi sugu saglabāšanā un attīstībā, gan jūras pārvadājumu nozīmi Kopienas ekonomikas līdzsvarotā attīstībā; tā kā turklāt šajā programmā un Padomes 1976. gada 4. maija Direktīvā 76/464/EEK par piesārņojumu, ko rada dažas bīstamās vielas, kuras tiek novadītas Kopienas ūdeņos [4], ir noteikts, ka Kopienai jāveic konkrēti pasākumi, lai samazinātu dažāda veida jūras piesārņošanu; tā kā Konvencija par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu jo īpaši nosaka, ka jāparedz piemēroti pasākumi, lai novērstu un samazinātu piesārņojumu, ko rada atkritumi no kuģiem un lidaparātiem, piesārņojumu, kas rodas no kontinentālā šelfa, jūras gultnes un grunts izpētes un izmantošanas, kā arī piesārņojumu no sauszemes avotiem; tā kā, pieņemot Lēmumu 77/585/EEK [5], Padome ir apstiprinājusi Konvenciju par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu un Protokolu par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada atkritumi no kuģiem un lidaparātiem; tā kā Kopiena ir piedalījusies sarunās, lai noslēgtu. Konvencijas Protokolu par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem; tā kā 1980. gada 17.maijā Kopiena ir parakstījusi minēto Protokolu; tā kā, lai kopīgā tirgus darbībā sasniegtu vienu no Kopienas mērķiem vides un dzīves kvalitātes aizsardzības jomā, ir nepieciešams apstiprināt minēto Protokolu; tā kā Līgumā nav paredzētas īpašas pilnvaras šā lēmuma pieņemšanai, jāpiemēro Līguma 235. pants, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Protokols par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem ar šo tiek apstiprināts Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā. Protokola teksts ir pievienots šim lēmumam. 2. pants Padomes priekšsēdētājs deponē aktus, kā to paredz 1. pantā minētā Protokola 16. panta 4.punkts. Briselē, 1983. gada 28. februārī Padomes vārdā — priekšsēdētājs F. Zimmermann [1] OV C 4, 8.1.1982., 3. lpp. [2] OV C 334, 20.12.1982., 136. lpp. [3] OV C 112, 20.12.1973., 1. lpp. [4] OV L 129, 18.5.1976., 23. lpp. [5] OV L 240, 19.9.1977., 1. lpp. --------------------------------------------------
Oficiālais Vēstnesis L 343 , 04/12/1982 Lpp. 0024 - 0025

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 15 Lpp. 0190

Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 03 Sējums 26 Lpp. 0149

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 15 Lpp. 0190

Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 03 Sējums 26 Lpp. 0149



Komisijas Lēmums (1982. gada 17. novembris) par Svazilendas Karalistes to uzņēmumu sarakstu, kas ir apstiprināti svaigas gaļas importam Kopienā (82/814/EEK) EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1972. gada 12. decembra Direktīvu 72/462/EEK par veselības un veterinārās ekspertīzes problēmām, importējot liellopus, cūkas un svaigu gaļu no trešām valstīm [1], un jo īpaši tās 4. panta 1. punktu un 18. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu, tā kā trešo valstu uzņēmumiem nedrīkst atļaut eksportēt svaigu gaļu uz Kopienu, ja vien tie neatbilst vispārējiem un īpašajiem nosacījumiem, kas paredzēti Direktīvā 72/462/EEK; tā kā Svazilenda saskaņā ar Direktīvas 72/462/EEK 4. panta 3. punktu ieteikusi vienu uzņēmumu, kam atļauts veikt eksportu uz Kopienu; tā kā Kopienas veiktajā pārbaudē uz vietas konstatēts, ka šā uzņēmuma higiēnas standarti ir pietiekami labi un ka tādēļ saskaņā ar minētās direktīvas 4. panta 1. punktu to var apstiprināt svaigas gaļas importam Kopienā; tā kā jāatceras, ka svaigas gaļas importam piemēro arī citus Kopienas tiesību aktus veterinārijas jomā, jo īpaši attiecībā uz veselības aizsardzības prasībām, tostarp īpašus noteikumus Dānijai, Īrijai un Apvienotajai Karalistei; tā kā uz nosacījumiem svaigas gaļas importam no šā lēmuma pielikumā minētā uzņēmuma joprojām attiecas citur paredzētie noteikumi un Līguma vispārīgie noteikumi; tā kā jo īpaši uz tādu noteiktu kategoriju gaļas importu no trešām valstīm un reeksportu uz citām dalībvalstīm kā, piemēram, gaļa, kas sver mazāk par 3 kilogramiem, vai gaļa, kuras sastāvā ir dažu tādu vielu atli kumi, uz ko vēl neattiecas saskaņotie Kopienas noteikumi, joprojām attiecas importētājas dalībvalsts veselības tiesību akti; tā kā šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās veterinārijas komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants 1. Ar šo pielikumā minēto Svazilendas uzņēmumu apstiprina svaigas gaļas importam Kopienā saskaņā ar minēto pielikumu. 2. Importam no 1. punktā minētā uzņēmuma joprojām piemēro citur paredzētos Kopienas veterināros noteikumus, un jo īpaši tos, kas attiecas uz veselības aizsardzības prasībām. 2. pants Dalībvalstīs aizliegts importēt svaigu gaļu no uzņēmumiem, kas nav minēti šā lēmuma pielikumā. 3. pants Šo lēmumu piemēro no 1983. gada 1. janvāra. 4. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, 1982. gada 17. novembrī Komisijas vārdā — Komisijas loceklis Poul Dalsager [1] OV L 302, 31.12.1972., 28. lpp. -------------------------------------------------- PIELIKUMS UZŅĒMUMU SARAKSTS LIELLOPU GAĻA Nr. | Uzņēmums | Adrese | Lopkautuves un izcirstuves SG1 | The Swaziland Meat Corporation Ltd | Manzini | --------------------------------------------------
Oficiālais Vēstnesis L 378 , 31/12/1982 Lpp. 0024 - 0024

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 4 Sējums 1 Lpp. 0065

Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 04 Sējums 2 Lpp. 0044

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 4 Sējums 1 Lpp. 0065

Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 04 Sējums 2 Lpp. 0044



Padomes lēmums (1982. gada 13. decembris) par Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas konvencijas noslēgšanu (82/886/EEK) EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 43. pantu, ņemot vērā Komisijas ieteikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1], tā kā starptautiskai sadarbībai ir būtiska nozīme, lai nodrošinātu lašu krājumu saglabāšanu, atjaunošanu, pavairošanu un racionālu pārvaldību Ziemeļatlantijā; tā kā Kopiena ir piedalījusies sarunās, kuru noslēgumā diplomātiskā konference, kas notika Reikjavīkā no 1982. gada 18. janvāra līdz 22. janvārim, pieņēma Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas konvenciju; tā kā šajā konvencijā ir ņemti vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Trešās jūras tiesību konferences konvencijas projekta noteikumi par andromo zivju krājumiem; tā kā konvencija veido noderīgu sistēmu starptautiskai sadarbībai, lai nodrošinātu lašu krājumu saglabāšanu, atjaunošanu, pavairošanu un racionālu pārvaldību Ziemeļatlantijā; tā kā konvencija rada pieņemamu līdzsvaru starp to valstu interesēm, kuru upēs ir lašu izcelsme, un citu valstu interesēm, kuru zvejas jurisdikcijas zonās lašus zvejo, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. Vienīgais pants Ar šo Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā ir apstiprināta Ziemeļatlantijas lašu saudzēšanas konvencija. Konvencijas teksts ir pievienots šim lēmumam. Briselē, 1982. gada 13. decembrī Padomes vārdā — priekšsēdētājs N. A. Kofoed [1] OV C 238, 13.9.1982., 106. lpp. --------------------------------------------------
(10)

Tomēr šāda saskaņošana nebūtu pilnīga, ja tā netiktu apvienota ar prasībām par radioiekārtu un to lādētāju pārdošanu komplektā un informāciju, kas sniedzama patērētājiem un citiem galalietotājiem. Dalībvalstu pieejas sadrumstalotība attiecīgo radioiekārtu kategoriju vai klašu un to uzlādes ierīču tirdzniecībā kavētu šo izstrādājumu pārrobežu tirdzniecību, piemēram, uzliekot uzņēmējiem pienākumu izstrādājumus pārpakot atbilstoši tam, kurā dalībvalstī tos piegādās. Tas savukārt radītu lielākas neērtības patērētājiem un nevajadzīgus e-atkritumus, tādējādi nomācot ieguvumu no uzlādes saskarņu un uzlādes saziņas protokolu saskaņošanas. Tādēļ nepieciešams ieviest prasības, kas nodrošina, ka patērētājiem un citiem galalietotājiem nav jāiegādājas jauna uzlādes ierīce ikreiz, kad iegādājas jaunu mobilo tālruni vai tamlīdzīgu radioiekārtu. Uzlādes ierīču pārdošanas atsaistīšana no radioiekārtu pārdošanas nodrošinātu ilgtspējīgu, pieejamu, pievilcīgu un ērtu izvēli patērētājiem un citiem galalietotājiem. Pamatojoties uz pieredzi, kas gūta, piemērojot prasības, jaunajām tirgus tendencēm un tehnoloģiju attīstību, Komisijai būtu jāapsver iespēja prasību, kas saistīta ar uzlādes ierīču piegādi kopā ar radioiekārtām, attiecināt uz vadiem un/vai ieviest obligātu atsaistīšanu, lai nodrošinātu, ka patērētāju ērtību nodrošināšanas un atkritumu vidē samazināšanas mērķi tiek īstenoti visefektīvākajā veidā. Lai nodrošinātu šādu prasību efektivitāti, patērētājiem un citiem galalietotājiem, iegādājoties mobilo tālruni vai tamlīdzīgu radioiekārtu, būtu jāsaņem vajadzīgā informācija par uzlādes parametriem. Īpaša piktogramma ļautu patērētājiem un citiem galalietotājiem pirms pirkuma veikšanas noteikt, vai uzlādes ierīce ir iekļauta komplektā ar radioiekārtu. Piktogrammai būtu jāparādās visu veidu piegādes, tostarp tālpārdošanas, gadījumā.
2.1.

Iespēja, kas apvieno nodarbību apmeklēšanu un eksāmenu Sākotnējās kvalifikācijas iegūšanai jāietver visu 1. iedaļā uzskaitīto priekšmetu mācīšana. Šīs sākotnējās kvalifikācijas iegūšanas procesam jāilgst 280 stundas. Katram apmācāmajam vadītājam vismaz 20 stundas pašam jāvada attiecīgās kategorijas transportlīdzeklis, kas atbilst vismaz tām prasībām, ko eksāmenā izmantojamajiem transportlīdzekļiem nosaka Direktīva 2006/126/EK. Kad apmācāmais vadītājs pats vada transportlīdzekli, viņš jāpavada instruktoram, ko nodarbina apstiprināts mācību centrs. Katrs apmācāmais vadītājs ne ilgāk kā astoņas no 20 individuālās braukšanas stundām drīkst braukt pa īpašu apvidu vai visaugstākās klases simulatorā, lai novērtētu prasmi racionāli braukt, ievērojot drošības noteikumus, jo īpaši attiecībā uz transportlīdzekļa vadīšanu uz ceļa dažādos apstākļos un minētajiem ceļa apstākļiem mainoties atkarībā no dažādiem atmosfēras stāvokļiem un dienas vai nakts laika, un spēju optimizēt degvielas patēriņu. Dalībvalstis var atļaut apstiprinātā mācību centra veikto apmācību daļēji sniegt, izmantojot IKT rīkus, tādus kā e-apmācība, tajā pašā laikā nodrošinot, ka tiek uzturēta augsta apmācības kvalitāte un efektivitāte, un izvēloties priekšmetus, kuros visefektīvāk var izmantot IKT rīkus. Dalībvalstis jo īpaši prasa uzticamu lietotāju identifikāciju un pienācīgus kontroles līdzekļus. Dalībvalstis kā daļu no apmācības var ieskaitīt specifisku apmācību, ko nosaka citi Savienības tiesību akti. Tas ietver apmācību saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/68/EK (4) bīstamo kravu pārvadāšanā, apmācību par invaliditātes izpratni saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 181/2011 (5) un apmācību dzīvnieku pārvadāšanā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1/2005 (6), bet neaprobežojas ar tām. Šīs direktīvas 5. panta 5. punktā minēto vadītāju sākotnējās kvalifikācijas iegūšanas procesam jāilgst 70 stundas, ieskaitot piecas individuālās vadīšanas stundas. Minētās apmācības beigās dalībvalsts kompetentās iestādes vai to izraudzīta organizācija rakstiski vai mutiski eksaminē vadītāju. Eksāmenā jāiekļauj vismaz viens jautājums par katru mērķi no 1. iedaļā iekļautā priekšmetu saraksta.
(10)

No Direktīvas 2001/83/EK 40. panta 3. punkta, lasot to saistībā ar Protokolu, izriet, ka zāļu importētājiem no trešām valstīm, kas ieved zāles dalībvalstī, ir jābūt ražošanas atļaujai, ko izsniegusi dalībvalsts, kurā reģistrēts importētājs, vai – Ziemeļīrijā reģistrētu importētāju gadījumā –, ko izsniegusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz Ziemeļīriju. Lai izvairītos no situācijas, ka uzņēmēji pārtrauc vai ievērojami samazina zāļu piegādi Kiprai, Īrijai, Maltai un Ziemeļīrijai, izņēmuma kārtā un ar zināmiem nosacījumiem ir jāatkāpjas no šīs prasības un jāatļauj zāļu imports uz Kipru, Īriju, Maltu un Ziemeļīriju no Apvienotās Karalistes daļām, kas nav Ziemeļīrija, vai caur tām, ko veic vairumtirgotāji, kuriem nav attiecīgās ražošanas atļaujas, vienlaikus nodrošinot līdzvērtīgu cilvēku veselības aizsardzības līmeni.
2)

direktīvas 9. pantu groza šādi: a) panta 9. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu: “9. Dalībvalstis pieprasa, lai ieguldījumu brokeru sabiedrības pietiekami detalizētā līmenī identificē potenciālo mērķtirgu katram finanšu instrumentam un precizē to klientu veidu(-us), kuru vajadzībām, īpatnībām un mērķiem, tostarp jebkuriem ar ilgtspēju saistītiem mērķiem, finanšu instruments atbilst. Šā procesa ietvaros sabiedrība identificē jebkādu klientu grupu(-as), kuru vajadzībām, īpatnībām un mērķiem finanšu instruments neatbilst, izņemot gadījumus, kad finanšu instrumentos tiek ņemti vērā ilgtspējas faktori. Ja ieguldījumu brokeru sabiedrības sadarbojas finanšu instrumenta izstrādē, ir jāidentificē tikai viena mērķtirgus vajadzības.”; b) panta 11. punktu aizstāj ar šādu: “11. Dalībvalstis pieprasa, lai ieguldījumu brokeru sabiedrības nosaka, vai finanšu instruments atbilst identificētajām mērķtirgus vajadzībām, īpatnībām un mērķiem, tostarp izpētot šādus elementus: a) finanšu instrumenta riska/ienesīguma profils atbilst mērķtirgum; b) finanšu instrumenta ilgtspējas faktori attiecīgā gadījumā atbilst mērķtirgum; c) finanšu instrumenta izveidi virza iezīmes, kas nes labumu klientam, nevis darījumdarbības modelis, kas, lai tas būtu ienesīgs, balstās uz nelabvēlīgu iznākumu klientiem.”; c) 13. punktam pievieno šādu otro daļu: “Finanšu instrumenta ilgtspējas faktorus izklāsta pārredzamā veidā un sniedz izplatītājiem attiecīgo informāciju, lai pienācīgi ņemtu vērā jebkurus klienta vai potenciālā klienta ar ilgtspēju saistītos mērķus.”; d) 14. punktu aizstāj ar šādu: “14. Dalībvalstis pieprasa, lai ieguldījumu brokeru sabiedrības regulāri pārskata finanšu instrumentus, kurus tās izstrādā, ņemot vērā visus gadījumus, kuri varētu būtiski ietekmēt apzinātā mērķtirgus iespējamo risku. Ieguldījumu brokeru sabiedrība apsver, vai finanšu instruments joprojām atbilst mērķtirgus vajadzībām, īpatnībām un mērķiem, tostarp jebkuriem ar ilgtspēju saistītiem mērķiem, un vai tas tiek izplatīts mērķtirgū vai sasniedz tos klientus, kuru vajadzībām, īpatnībām un mērķiem šis finanšu instruments neatbilst.”;
(3)

Direktīvas 2000/54/EK III pielikumā ir iekļauts to bioloģisko aģentu saraksts, par kuriem ir zināms, ka tie var inficēt cilvēkus, un kuri klasificēti atkarībā no to spējas izraisīt infekciju. Saskaņā ar minētā pielikuma 6. ievadpiezīmi minētais saraksts būtu jāgroza, lai ņemtu vērā jaunākās zināšanas par zinātnisko un epidemioloģisko attīstību, kas ir izraisījusi būtiskas izmaiņas, tostarp jaunu bioloģisko aģentu esību.
3.

Zināšanas par boju un marķējumu sistēmu SIGNI (Signalisation de voies de Navigation Intérieure) un IALA (International Association of Marine AIDS to Navigation and Lighthouse Authorities), A daļu.
“37.

Svins ar platīnu pārklātos platīna elektrodos, ko izmanto vadītspējas mērīšanai apstākļos, kur ir izpildīts vismaz viens no šādiem nosacījumiem: a) tie ir plaša diapazona mērījumi, kuros, laboratorijā lietojot nezināmas koncentrācijas, vadītspējas diapazons aptver vairāk nekā vienu kārtu (piemēram, diapazons no 0,1 mS/m līdz 5 mS/m); b) tie ir ar šķīdumiem veikti mērījumi, kuros precizitāte +/– 1 % no paraugkopas vērtību diapazona un elektroda augsta korozijnoturība ir nepieciešama kaut vienam no minētajiem: i) šķīdumi, kuru skābums ir < pH 1; ii) šķīdumi, kuru sārmainība ir > pH 13; iii) gāzveida halogēnus saturoši korozīvi šķīdumi; c) tie vadītspējas mērījumi diapazonā virs 100 mS/m, kas veicami ar portatīviem instrumentiem.
(78)

Daži līgumi par Savienības līmenī saskaņotu tiesību izmantošanu ir ilgtermiņa līgumi un autoriem un izpildītājiem dod maz iespēju ar līgumpartneriem vai to tiesību pārņēmējiem vienoties par jauniem nosacījumiem gadījumos, kad tiesību ekonomiskā vērtība izrādās ievērojami lielāka, nekā sākotnēji tika lēsts. Tāpēc, neskarot tiesības, ko dalībvalstīs piemēro līgumiem, vajadzētu nodrošināt atlīdzības koriģēšanas mehānismu attiecībā uz gadījumiem, kur saskaņā ar licenci vai tiesību nodošanu sākotnēji salīgtā atlīdzība salīdzinājumā ar attiecīgajiem ieņēmumiem, kas gūti no autora vai izpildītāja līgumpartnera veiktas darba vai izpildījuma fiksācijas vēlākas izmantošanas, nepārprotami kļūst nesamērīgi maza. Novērtējot to, vai atlīdzība ir nesamērīgi zema, būtu jāņem vērā visi attiecīgajā lietā būtiskie ieņēmumi, tostarp vajadzības gadījumā ieņēmumi no preču tirdzniecības. Stāvokļa novērtēšanā būtu jāņem vērā katra gadījuma specifiskie apstākļi, tostarp autora vai izpildītāja ieguldījums, kā arī īpatnības un atalgojuma prakse dažādās satura nozarēs un tas, vai līgums ir balstīts uz koplīgumu. Saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem pienācīgi pilnvarotiem autoru un izpildītāju pārstāvjiem vajadzētu būt iespējai, ievērojot Savienības tiesību aktus, palīdzēt vienam vai vairākiem autoriem vai izpildītājiem attiecībā uz pieprasījumiem koriģēt līgumus, vajadzības gadījumā ņemot vērā arī citu autoru vai izpildītāju intereses. Šiem pārstāvjiem būtu cik vien ilgi iespējams jāaizsargā pārstāvēto autoru un izpildītāju identitāte. Ja puses par atlīdzības koriģēšanu nevienojas, autoram vai izpildītājam vajadzētu būt tiesīgam iesniegt prasījumu tiesā vai citā kompetentā iestādē. Šāds mehānisms nebūtu jāpiemēro līgumiem, kurus noslēgušas vienības, kas definētas Direktīvas 2014/26/ES 3. panta a) un b) punktā vai citas vienības, uz kurām attiecas valstu noteikumi, ar kuriem īsteno Direktīvu 2014/26/ES.
(20)

Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (“Eiropols”), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/794 (6), atbilstīgi minētajā regulā noteiktajam un saskaņā ar tās īpašo kompetenci un uzdevumiem sniedz atbalstu dalībvalstu pārrobežu izmeklēšanām par transnacionālu noziedzīgu organizāciju nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas darbībām. Šajā kontekstā Eiropolam būtu jāsniedz dalībvalstīm visa informācija un jāinformē par visām saiknēm starp noziedzīgiem nodarījumiem, kas skar šīs dalībvalstis. Saskaņā ar minēto regulu Eiropola valsts vienības ir sadarbības koordinācijas struktūras starp Eiropolu un dalībvalstu iestādēm, kuru kompetencē ir noziedzīgu nodarījumu izmeklēšana. Lai sniegtu Eiropolam informāciju, kas tam nepieciešama tā pienākumu veikšanai, katrai dalībvalstij būtu jāļauj savai FIU atbildēt uz finanšu informācijas un finanšu analīzes pieprasījumiem, kurus iesniedzis Eiropols ar minētās dalībvalsts Eiropola valsts vienības starpniecību vai – attiecīgā gadījumā – tiešas saziņas ceļā. Dalībvalstīm būtu arī jānodrošina, ka to Eiropola valsts vienība un – attiecīgā gadījumā –to norīkotās kompetentās iestādes ir tiesīgas atbildēt uz Eiropola veiktiem informācijas pieprasījumiem par bankas kontiem. Eiropola pieprasījumiem vajadzētu būt pienācīgi pamatotiem. Tie būtu jāveic katrā gadījumā atsevišķi, nepārsniedzot Eiropola pienākumu robežas un tā uzdevumu izpildes ietvaros. FIU funkcionālajai neatkarībai un autonomijai nevajadzētu būt apdraudētai, un lēmumam par to, vai sniegt pieprasīto informāciju vai analīzi, būtu jāpaliek FIU ziņā. Lai nodrošinātu ātru un efektīvu sadarbību, FIU uz Eiropola pieprasījumiem būtu jāatbild savlaicīgi. Saskaņā ar Regulu (ES) 2016/794 Eiropolam būtu jāturpina līdzšinējā prakse sniegt dalībvalstīm atsauksmes par to, kā tiek izmantota saskaņā ar šo direktīvu sniegtā informācija un analīze.
(7)

Lai panāktu vienotu Direktīvas 80/181/EEK īstenošanu, jānodrošina, lai jaunie tiesību akti visās dalībvalstīs tiktu piemēroti no vienas un tās pašas dienas neatkarīgi no to transponēšanas dienas.
(3)

Samērīguma princips ir viens no Savienības tiesību vispārējiem principiem. No judikatūras (3) izriet, ka valstu pasākumiem, kuru rezultātā LESD garantēto pamatbrīvību īstenošana tiek kavēta vai padarīta nepievilcīgāka, būtu jāizpilda četri noteikumi, proti: tie būtu jāpiemēro nediskriminējošā veidā; to pamatā vajadzētu būt sabiedrības interešu mērķiem; tiem vajadzētu būt piemērotiem, lai panāktu ar tiem iecerētā mērķa sasniegšanu; un tiem vajadzētu paredzēt vienīgi to, kas nepieciešams minētā mērķa sasniegšanai.