LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 91/11

KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2017/639

(2016. gada 30. septembris)

par valsts atbalstu SA.23216 – C 54/07 (ex NN 55/07) Emsländische Eisenbahn GmbH, Vācija

(izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 6232)

(Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

pēc tam, kad ieinteresētās personas tika uzaicinātas iesniegt piezīmes atbilstoši minētajiem noteikumiem (1), un ņemot vērā to piezīmes,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

(1) Ar 2002. gada 30. augusta vēstuli uzņēmumi Ludger Albers oHG, Reinhard Bittner, Elbert GmbH & Co. KG, Auto Fischer GmbH & Co. KG, Kalmer GmbH, Richters Reisen un Wessels Reisen (turpmāk tekstā “sūdzības iesniedzēji”) iesniedza sūdzību Eiropas Komisijai (turpmāk tekstā “Komisija”), apgalvojot, ka Emsländische Eisenbahn GmbH (turpmāk tekstā “EEB”) tika piešķirts nelikumīgs valsts atbalsts. 2006. gada 13. jūlijā sūdzības iesniedzēji nosūtīja vēl vienu vēstuli, paplašinot savas sūdzības, un 2006. gada 22. novembrī tie iesniedza papildu informāciju.

(2) Ņemot vērā sūdzības, Komisija vairākkārtēji (2) pieprasīja informāciju no Vācijas iestādēm, un Vācijas iestādes sniedza atbildes (3).

(3) Ar 2007. gada 28. novembra vēstuli Komisija paziņoja Vācijas iestādēm par savu lēmumu uzsākt procedūru, kas paredzēta Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (EK līgums) 88. panta 2. punktā. Vācija nosūtīja piezīmes 2008. gada 24. aprīlī.

(4) Komisijas lēmums par procedūras uzsākšanu (turpmāk tekstā “lēmums par procedūras uzsākšanu”) tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4)2008. gada 9. jūlijā. Komisija aicināja ieinteresētās puses iesniegt savas piezīmes.

(5) Ņemot vērā lēmumu par oficiālas izmeklēšanas uzsākšanu, 2008. gada 21. februārī sūdzības iesniedzēji nosūtīja pirmo piezīmju kopumu. Pēc publikācijas 2008. gada 25. augustā un 2008. gada 29. augustā sūdzības iesniedzēji iesniedza papildu piezīmes.

(6) Nahverkehrsberatung Südwest iesniedza savas piezīmes 2008. gada 29. jūlijā un 2008. gada 16. un 29. oktobrī nosūtīja nekonfidenciālu informāciju. 2008. gada 23. jūlijā piezīmes iesniedza arī trešā persona, kas izvēlējās palikt anonīma.

(7) 2008. gada 26. novembrī Komisija nosūtīja ieinteresēto personu piezīmes Vācijas iestādēm. Vācijas atzinumi tika iesniegti Komisijā ar 2009. gada 26. janvāra vēstuli.

(8) 2009. gada 9. jūlijā Vācijas iestādes iesniedza papildu informāciju, atsaucoties uz Komisijas 2009. gada 30. aprīļa pieprasījumu.

(9) 2009. gada 16. decembrī, 2010. gada 4. augustā un 2011. gada 23. jūnijā Vācijas iestādes iesniedza papildu informāciju.

(10) 2011. gada 20. oktobrī Komisija Vācijas iestādēm nosūtīja vēstuli, uz kuru atbilde tika saņemta 2011. gada 10. novembrī.

(11) Atsaucoties uz Komisijas pieprasījumu, Vācijas iestādes sniedza papildu informāciju 2012. gada 5. jūnijā, 2013. gada 6. maijā un 2013. gada 21. novembrī.

2. FAKTI

2.1. SAŅĒMĒJS

(12) Iespējamais nelikumīga valsts atbalsta saņēmējs uzņēmums Emsländische Eisenbahn GmbH (5) (turpmāk tekstā “EEB”) tika dibināts 1997. gada 1. janvārī, atdaloties no neatdalītas valsts aģentūras ar tādu pašu nosaukumu (turpmāk tekstā “EE”).

(13) Kopš EEB dibināšanas vienīgais tā akcionārs ir bijusi Landkreis Emsland (Emslandes apgabala pašvaldība). Kā tādai tai ir plaša kontrole pār EEB darbību. Saskaņā ar EEB statūtu 10. punktu Landkreis ieceļ EEB rīkotājdirektoru un tai ir galavārds, pieņemot galvenos uzņēmējdarbības lēmumus (gada pārskatus, ekonomikas plānus u. c.).

(14) Saskaņā ar EEB statūtu 3. punktu EEB tiek piešķirti šādi publiskie uzdevumi, kas saistīti ar vietējā sabiedriskā pasažieru transporta plānošanu un koordinēšanu: — izstrādāt Nahverkehrsplan (vietējā transporta shēmu, turpmāk tekstā “NVP”) Emslandes reģionam pēc tam, kad uzklausīti uzņēmumi, kas veic pārvadājumus, — Mobilitätszentrale (reģionālā sabiedriskā pasažieru transporta informācijas centra; turpmāk tekstā “MZE” vai “Emslandes mobilitātes centrs”) izveide un darbības nodrošināšana un uzlabotu informācijas sistēmu ieviešana, — skolas transporta organizēšana un neintegrētā skolas transporta integrēšana regulārajos vietējā pasažieru transporta pārvadājumos, kā tas paredzēts 1998. gada 3. martaNiedersächsisches Schulgesetz 109. un 114. pantā (6) (Lejassaksijas skolu likums; turpmāk tekstā “NSG”), — tarifu uzlabojumu ieviešana, — sadarbība ar dzelzceļa transporta nozari.

(15) EEB ir piešķirtas vairākas Linienverkehrsgenehmigungen (maršruta transporta atļaujas, turpmāk tekstā “LVG”) attiecībā uz vietējā autobusu pasa ieru transporta maršrutiem Emslandes apgabalā (7). Tā kā EEB ir ieguvis šādas atļaujas, tas ir noslēdzis apakšlīgumus ar vairākiem autobusa pārvadājumu uzņēmumiem par šo maršrutu darbības nodrošināšanu (tā sauktā Übertragung der Betriebsführung (8)), inter alia, ar tā meitas uzņēmumu EVG.

(16) EEB nodarbojas arī ar dzelzceļa kravu pārvadājumiem, jo īpaši pa saviem dzelzceļa pievedceļiem, un ar šo pievedceļu infrastruktūras pārvaldību.

2.2. VIETĒJĀ AUTOBUSU PASAŽIERU TRANSPORTA TIRGUS EMSLANDES APGABALĀ

(17) Kopš 1996. gada 1. janvāra, pilsētas un apgabalu pašvaldības ir atbildīgi saskaņā ar Nahverkehrsgesetz des Landes Niedersachsen (Lejassaksijas vietējo pārvadājumu likumu; turpmāk tekstā “NNVG”) par pietiekama sabiedriskā transporta piedāvājumu nodrošināšanu. Tāpēc Landkreis Emsland nācās nodrošināt sabiedrisko pārvadājumu plānošanu, organizēšanu un finansēšanu Emslandes apgabalā. Landkreis savukārt uzticēja šo uzdevumu izpildi EEB, kas uzskaitīti EEB statūtu 3. punktā (skatīt 14. apsvērumu).

(18) Sabiedrisko autobusu pārvadājumu tīkls ir iedalīts maršrutos, kuriem konkursa kārtībā tiek piešķirtas LVG saskaņā ar Vācijas Personenbeförderungsgesetz (pasažieru pārvadājumu likums) 13. un 42. pantu. Lielākā daļa uzņēmumu, kas veic sabiedriskos pasažieru pārvadājumus Emslandes apgabalā, ir no šā apgabala.

(19) Vietējo autobusu pārvadājumu tirgus Emslandes apgabalā ir iedalīts divās galvenajās daļās. Apgabala dienvidu daļā privātie autobusu pārvadājumu uzņēmumi, starp tiem divi no sūdzības iesniedzējiem (Reinhard Bittner un Kalmer) ir pārgrupējuši savu autobusu pārvadājumu darbību tarifu apvienībā, Verkehrsgemeinschaft Emsland-Süd (Emsland-Süd pārvadājumu asociācija, turpmāk tekstā “VGE-Süd”).

(20) Centrālajā un ziemeļu Emslandē, RegioNetz-Mitte (RegioNet-Centre tarifu asociācija; sastāv no EEB un trīs privātiem autobusu pārvadājumu uzņēmumiem) un Tarifgemeinschaft Emsland Mitte/Nord (Centrālās/ziemeļu Emslandes tarifu asociācija; kuras daļa ir pārējie sūdzības iesniedzēji) ir galvenās vietējo pārvadājumu asociācijas.

(21) EEB organizē skolēnu pārvadājumus visā Emslandes apgabalā integrētā un neintegrētā veidā.

(22) Skolēnu pārvadājumi var tikt integrēti regulārajos autobusu pārvadājumu maršrutos. Ar attiecīgo maršrutu operatoriem ir noslēgts līgums, ar kuru tiem ir pienākums ņemt vērā skolēnu pārvadājumu prasības. Skolēnu braukšanas biļetes apmaksā Landkreis Emsland, izmantojot EEB.

(23) Attiecībā uz tiem skolēniem, kuriem ir tiesības uz skolēnu pārvadājumiem, bet kuri nedzīvo regulāro autobusu pārvadājumu maršrutu tuvumā, EEB organizē neintegrētos skolēnu pārvadājumus. Šis pakalpojums konkursa kārtībā tiek nodots autobusu pārvadājumu uzņēmumiem, kuriem ir jāievēro daži nosacījumi, jo īpaši attiecībā uz maršrutiem un laika grafikus. Landkreis Emsland atlīdzina EEB par summām, kas saņemtas operatoru rēķinos.

3. SĪKS PASĀKUMU APRAKSTS

(24) Savā lēmumā par procedūras uzsākšanu (9) Komisija ir izveidojusi tabulu, balstoties uz informāciju, ko iesniegušas Vācijas iestādes, kurā norādīti finanšu pārvedumi uz EEB, kas tika pakļauti izmeklēšanai. Šīs tabulas 1. līdz 6. sleja ir attēlota zemāk (10). Tabulas 7. līdz 9. sleja ir izņemta, jo Komisija savā lēmumā par procedūras uzsākšanu nolēma necelt iebildumus pret šiem maksājumiem. 1. tabula Attiecīgie pasākumi, kas pārbaudīti lēmumā par procedūras uzsākšanu 1. 2. 3. 4. 5. 6. Kapitāla dotācijas Dividendes “Zaudējumu segums sabiedriskajiem vietējo pasažieru pakalpojumiem” (11) “Skolēnu pārvadājumu izmaksu kompensācija” Finansiālais atbalsts administratīvajām izmaksām, NNVG 7. panta 4. punkts (12) Finansiālais atbalsts vietējiem pasažieru pārvadājumiem, pamatojoties uz NNVG 7. panta 5. punktu (13) 1997 11 658 593,93 (14) 327 594,11 3 160 667,25 4 288 074,35 291 676,68 0 1998 0 418 018,20 1 459 116,26 5 948 469,02 289 186,01 0 1999 0 — 1 429 351,28 6 163 333,16 290 918,94 0 2000 0 — 1 447 246,49 6 605 600,64 292 573,43 0 2001 0 — 1 558 738,18 7 117 944,37 291 157,65 0 2002 0 — 1 554 410,99 7 254 574,48 281 804,60 0 2003 0 — 1 514 260,59 7 520 739,17 283 702,10 0 2004 0 — 1 483 620,21 7 765 750,42 285 199,42 0 2005 0 — 1 412 520,89 8 208 800,12 308 488,00 85 000,00 2006 0 0 0 8 022 784,94 248 642,42 780 459,84 (15) 2007 0 0 0 9 300 000,00 248 000,00 —

(25) Turpmākajās nodaļās ir apkopota faktiskā informācija, pamatojoties uz dokumentāciju, ko iesniegusi Vācija un sūdzības iesniedzēji pirms un pēc lēmuma par procedūras uzsākšanu.

3.1. KAPITĀLA DOTĀCIJAS UN AKCIJU NODOŠANA (1. SLEJA)

(26) Landkreis Emsland piešķīra EEB reģistrētu kapitālu DM 800 000 (aptuveni EUR 410 000) apmērā, kad 1997. gadā agrāk neatdalītā valsts aģentūra EE un tās aktīvi tika nodoti ārpakalpojumos, un tika nodibināts EEB. Turklāt EEB tika piešķirtas īpašumtiesības uz RWE (16) akcijām.

(27) Lēmuma par procedūras uzsākšanu pieņemšanas laikā nebija skaidrs, vai akciju nodošana bija daļa no EEB sākotnējā kapitāla dotācijām vai kapitāla ieguldījums, kas nebija paredzēts brīdī, kad tika izveidots EEB. Vācija paskaidroja, ka lielākā daļa akciju, 280 310RWE akcijas ar tirgus vērtību EUR 9 686 523,78, veidoja daļu no sākotnējā kapitāla dotācijām. Tās tika nodotas neatdalītai valsts aģentūrai EE vēl pirms EEB izveides.

(28) Tomēr, 37 630 akcijas, kuru tirgus vērtība ir EUR 1 689 264,40 tika nodotas tikai 1998. gada 12. oktobrī, vairāk nekā piecus gadus pēc EEB izveides.

3.2. INTEGRĒTIE SKOLĒNU PĀRVADĀJUMI EMSLANDES DIENVIDU REĢIONĀ LĪDZ 2005. GADA 31. DECEMBRIM (2. UN 3. SLEJA) (17)

(29) 2. slejā uzskaitītās summas (dividendes) un 3. slejā uzskaitītās summas (finansiālais atbalsts, kas uzskaitīts Landkreis Emsland budžeta prognozēs un labojumos ar Nr. 67.500 “Verlustausgleich für ÖPNV-Leistungen” (“Vietējo pasažieru pārvadājumu zaudējumu kompensācija”)) izmantoja EEB, lai samaksātu VGE-Süd par integrētajiem skolēnu pārvadājumu pakalpojumiem Emslandes dienvidos.

(30) 2. slejā norādītās dividendes ir dividendes, ko EEB saņēma no iepriekš minētajām RWE akcijām.

(31) Emsland dienvidos VGE-Süd veica skolēnu pārvadājumus galvenokārt integrētā formā, pamatojoties uz līgumu, kas bija noslēgts starp VGE-Süd un EE. Kad 1997. gada tika nodibināts EEB, šis līgums tika aizstāts ar identisku līgumu starp EEB un VGE-Süd. 2005. gada 31. decembrīEEB lauza šo līgumu.

(32) Sākotnējais līgums starp EEB un VGE-Süd paredzēja vienreizēju kompensāciju EUR 1 705 362,94 apmērā vienu reizi gadā. 2000. gada 1. novembrī šī summa tika palielināta par 10 % līdz EUR 1 839 116,88.

(33) 2. un 3. slejā ir pievienots šīs vienreizējais maksājums, par kuru bija panākta vienošanās starp EEB un VGE-Süd. Landkreis Emsland atskaitīja dividenžu vērtību (2. sleja) no kopējās summas, kas bija jāmaksā VGE-Süd par sniegtajiem pakalpojumiem, un pārskaitīja atlikumu (3. sleja) uz EEB. To var redzēt nākamajā tabulā, kas balstīta uz papildu datiem, ko iesniedza Vācijas iestādes pēc lēmuma par procedūras uzsākšanu. 2. tabula Maksājumi VGE-Süd par integrētajiem skolēnu pakalpojumiem Gads Dividendes (2. sleja) “Zaudējumu segums sabiedriskajiem vietējo pasažieru pakalpojumiem” (3. sleja) Kopā (samaksāts VGE-Süd) 1997 196 572,65 1 508 790,29 (18) 1 705 362,94 1998 246 246,68 1 459 116,26 1 705 362,94 1999 276 011,66 1 429 351,28 1 705 362,94 2000 258 116,45 1 447 246,49 1 705 362,94 2001 276 011,66 1 558 738,18 1 864 749,85 2002 284 397,33 1 554 719,55 1 839 116,88 2003 312 837,07 1 526 279,81 1 839 116,88 2004 355 496,67 1 483 620,21 1 839 116,88 2005 426 596 1 412 520,89 1 839 116,88

(34) Tā kā 2005. gadā beidzās līgums starp EEB un VGE-Süd, kopš 2006. gada EEB izmaksā dividenžu vērtību Landkreis Emsland.

(35) Sūdzības iesniedzēji Komisijai iesniedza tabulu ar visiem maksājumiem, ko VGE-Süd veica līdz 2005. gada 31. decembrim, kas atšķiras no iepriekš sniegtajiem skaitļiem. Tā ir šāda: 3. tabula maksājumi VGE-Süd par visiem pakalpojumiem (EUR) Gads Neto vērtība 7 % PVN Bruto vērtība 1997 1 715 447,17 120 081,30 1 835 528,47 1998 1 709 090,19 119 636,31 1 828 726,50 1999 1 721 880,64 120 531,64 1 842 412,28 2000 1 708 981,17 119 628,68 1 828 609,85 2001 1 874 119,68 131 188,38 2 005 308,06 2002 1 851 520,71 129 606,45 1 981 127,16 2003 1 856 560,41 129 959,23 1 986 519,64 2004 1 867 827,64 130 747,93 1 998 575,57 2005 1 863 779,76 130 464,58 1 994 244,34

(36) Vācijas iestādes paskaidroja, ka starpība starp summu, ko VGE-Süd ir saņēmis saskaņā ar sūdzības iesniedzēju norādīto, un summu, kas norādīta 2. un 3. slejā, rodas no tā, ka VGE-Süd ne tikai sniedza integrētos skolēnu pārvadājumu pakalpojumus, kas ietverti 2. un 3. slejā, bet reizēm sniedza arī neintegrētus skolēnu pārvadājumu pakalpojumus, kurus arī kompensēja Landkreis Emsland, izmantojot EEB.

3.3. “SKOLĒNU PĀRVADĀJUMU IZMAKSU KOMPENSĀCIJA” (4. SLEJA)

(37) Finansiālais atbalsts, kas uzskaitīts Landkreis Emsland budžeta prognozēs un labojumos ar Nr. 67.510 “Erstattung der Kosten für die Schülerbeförderung” (“skolēnu pārvadājumu izmaksu kompensācija”), tika sniegts, lai kompensētu EEB izdevumus par skolēnu pārvadājumu organizēšanu centrālajā un ziemeļu Emslandē (19), un pēc līguma izbeigšanas ar VGE-Süd2005. gada 31. decembrī arī dienvidu Emslandē. Šajos izdevumos ietverti gan integrētie, gan neintegrētie skolēnu pārvadājumi.

(38) Uzsākot oficiālu izmeklēšanu, Komisijas rīcībā nebija informācijas, lai pārliecinātos, vai EEB saņemtie finanšu resursi, lai norēķinātos ar pārvadājumu uzņēmumiem par šo skolēnu pārvadājumu veikšanu, bija vienādi ar EEB faktiskajiem maksājumiem šiem uzņēmumiem.

(39) Vācijas iestādes sniedza papildu paskaidrojumus un dokumentus, kas atspoguļoja, ka attiecībā uz integrētajiem skolēnu pārvadājumiem, kas ietilpst 4. slejā, EEB no autobusu pārvadājumu uzņēmumiem iegādājās biļetes attiecībā uz tiem skolēniem, kuri brauca, izmantojot regulāro autobusu maršrutu. gada norēķini ar Landkreis nodrošināja, ka summas, kas izmaksātas EEB, atbilst summām, kas pārskaitītas autobusu pārvadājumu uzņēmumiem. Šie maksājumi tika apstrādāti, izmantojot mijieskaita kontu. Landkreis Emsland piešķīra nepieciešamās summas, un EEB pārskaitīja šīs summas Landkreis vārdā. Mijieskaita kontu katru gadu pārbaudīja neatkarīgs zvērināts grāmatvedis, lai pārbaudītu, vai ieņēmumi atbilst izdevumiem.

(40) Vācijas iestādes arī precizēja, ka EEB ekonomiskie rādītāji ietvēra ieņēmumus par integrētajiem skolēnu pārvadājumiem, ko veic trešās personas maršrutos, uz kuriem EEB ir saņēmis LVG, un par neintegrētajiem skolēnu pārvadājumiem. Ieņēmumu atbilstību izdevumiem, kas saistīti ar šiem finanšu posteņiem, arī reizi gadā pārbaudīja neatkarīgs zvērināts grāmatvedis, kā daļu no EEB gada noslēguma ziņojuma.

(41) Turklāt Vācijas iestādes iesniedza atjauninātu un labotu pārskatu par ikgadējiem maksājumiem EEB par skolēnu pārvadājumu koordinēšanu. 4. tabula Pārskats par faktiskajiem skolēnu pārvadājumu maksājumiem (EUR) Gads “Zaudējumu segums sabiedriskajiem vietējo pasažieru pakalpojumiem” (3. sleja) “Skolēnu pārvadājumu izmaksu kompensācija” (4. sleja) (4. sleja) Kopējais Landkreis maksājums EEB 1997 1 508 790,29 5 573 355,48 7 033 061,73 1998 1 459 116,26 5 954 096,22 7 413 212,48 1999 1 429 351,28 6 175 822,86 7 605 174,14 2000 1 447 246,49 6 628 313,12 8 075 559,61 2001 1 588 738,19 7 158 797,33 8 747 535,52 2002 1 554 719,55 7 267 713,54 8 822 433,09 2003 1 526 279,81 7 636 828,10 9 163 107,91 2004 1 483 620,21 7 765 750,42 9 249 370,63 2005 1 412 520,88 8 208 800,13 9 621 321,01 2006 8 022 784,94 8 022 784,94 2007 9 175 787,60 9 175 787,60

3.4. FINANSIĀLAIS ATBALSTS VIETĒJIEM PASAŽIERU PĀRVADĀJUMIEM, KAS IZRIET NO FEDERĀLAJIEM FINANŠU LĪDZEKĻIEM SASKAŅĀ AR NNVG 7. PANTA 4. PUNKTU (5. SLEJA)

(42) Finansiālais atbalsts, kas uzskaitīts Landkreis Emsland budžeta prognozēs un labojumos ar Nr. 71.510 “Zuwendungen mirt Emsländische Eisenbahn aus dem Verwaltungskostenanteil des Landes” (“Subsīdijas EEB no Lejassaksijas administratīvo izmaksu īpatsvara”), bija paredzēts, lai kompensētu EEB izmaksas, kas radušās pildot uzdevumus, kas ietilpst valsts politikas kompetencē un kurus Landkreis Emsland ir tam uzticējusi.

(43) Šie sabiedriskie uzdevumi ietver NVP izstrādi (20). Materiālu izmaksas NVP, kas tiek izstrādāts reizi piecos gados, bija EUR 11 248,42 1997. gadā, EUR 25 000 2002. gadā un EUR 8 793 2003. gadā.

(44) Lēmums par procedūras uzsākšanu pieņemšanas laikā Komisija šaubījās, vai visa 5. slejā norādītā summa tika izmantota izmaksām, kas saistītas ar NVP izstrādi, un vai maksājumi tika arī izmantoti, lai finansētu citas (saimnieciskās) darbības, un vai kompensācija administratīvajām izmaksām par Emslandes mobilitātes centra izveidi un darbību arī tika iekļauta 5. slejā.

(45) Vācija paskaidroja, ka 5. slejā uzskaitītās izmaksas ietvēra personāla un materiālu izmaksas attiecībā uz sabiedrisko pārvadājumu plānošanu, MZE (līdz 2004. gada beigām) un skolēnu pārvadājumu koordinēšanu.

(46) Līdz 2004. gada beigām MZE finansēšana netika atdalīta no pārējām izmaksām, kas ietilpst 5. slejā. No 2005. gada atdalīšana tika ieviesta saskaņā ar NNVG grozījumiem, un MZE veltītās summas tika pārvietotas uz jauno budžeta pozīciju, uz ko attiecas 6. sleja “pabalsti, pamatojoties uz NNVG”.

(47) MZE bez maksas sniedza informāciju par vietējiem sabiedriskajiem pārvadājumiem. Tas aptvēra Emslandes apgabalā sniegtos autobusu un dzelzceļa pakalpojumus un sniedza informāciju, neatkarīgi no operatora, kas piedāvāja šo pakalpojumu. Emslandes apgabala padome nolēma izveidot MZE 1995. gada jūlijā. Tolaik, Landkreis bija identificējusi, ka trūkst informācijas par reģionā piedāvātajiem sabiedriskajiem pārvadājumiem, kas bija būtisks sabiedrisko pārvadājumu politikas trūkums.

(48) Kad 1997. gadā tika izveidots EEB, Landkreis nodeva MZE darbību EEB. Tā statūtu 3. punktā MZE vadība tika attiecināta uz EEB, kā viens no uzdevumiem, kas veicina pārvedumu organizēšanu un koordinēšanu. Iedzīvotāji var zvanīt uz MZE, lai iegūtu informāciju par braucieniem, un kopš 1999. gada MZE ir nodaļa Meppen dzelzceļa stacijā blakus Deutsche Bahn AG nodaļai.

(49) Vienreizējais maksājums EUR 3 558,65 apmērā, par kuru 1998. gadā bija vienojušies EEB un Landkreis, par skolēnu pārvadājumu organizēšanu un finanšu norēķiniem, arī ir iekļauts 5. slejā. Šis ikgadējais vienreizējs maksājums kalpoja kā kompensāciju par grāmatvedības izdevumiem, kas saistīti ar maksājumiem Deutsche Bahn AG un regulāro autobusu pārvadājumu uzņēmumiem ziemeļu un centrālajā Emslandē.

3.5. FINANSIĀLAIS ATBALSTS VIETĒJIEM PASAŽIERU PĀRVADĀJUMIEM, KAS IZRIET NO FEDERĀLAJIEM FINANŠU LĪDZEKĻIEM SASKAŅĀ AR NNVG 7. PANTA 5. PUNKTU (6. SLEJA)

(50) Finansiālais atbalsts, kas uzskaitīts Landkreis Emsland budžeta prognozēs un labojumos ar Nr. 71.500 “Zuwendungen nach dem NNVG” (21) (“Piemaksas saskaņā ar NNVG”), tika piešķirts, ņemot vērā pēdējos reģionālā likuma NNVG grozījumus (Lejassaksijas vietējo pārvadājumu likums), kuri stājās spēkā 2005. gada 1. janvārī, lai atspoguļotu to, ka noteikumi par sabiedriskajiem pārvadājumiem ir mainījušies valsts līmenī. Par vienu iedzīvotāju piešķirtā summa tika nedaudz samazināta, bet tā tika daļēji kompensēta ar jauno Regionalisierungsmittel (reģionālo finansējumu), lai uzlabotu sabiedrisko pārvadājumu darbību, kas ir atspoguļots 6. slejā.

(51) 6. slejā norādītie līdzekļi tika izmantoti, lai MZE darbībai un transportlīdzekļu iegādei, kas bija paredzēti autobusu pēc izsaukuma shēmai. 6. slejā uzskaitītie maksājumi arī nosedz citus izdevumus, par kuriem lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija ir secinājusi, ka tie nav uzskatāmi par valsts atbalstu (22).

(52) Kā aprakstīts iepriekš, līdz 2004. gadam MZE tika finansēts saskaņā ar 5. sleju, no 2005. gada tas tika finansēts saskaņā ar 6. sleju. Vācija paskaidroja, ka 6. slejā summas, ko EEB saņēma par MZE, bija EUR 85 000 2005. gadā, EUR 98 000 2006. gadā un EUR 93 460,87 2007. gadā.

(53) Landkreis Emsland arī nolēma izmantot daļu no 6. slejas līdzekļiem, kas bija paredzēti sabiedrisko pārvadājumu veicināšanai, lai paplašinātu savu autobusu pēc izsaukuma sistēmu. Šī “pēc pieprasījuma” sistēma nodrošina, ka noteiktos maršrutos ir pieejami autobusi pēc izsaukuma, ja persona piezvana Emslandes mobilitātes centram un izsaka pieprasījumu. Autobusu pēc izsaukuma mērķis ir efektīvi uzlabot savienojumu ar dzelzceļa stacijām, kā arī starp dažādiem rajoniem, neizmantojot autobusu pārvadājumus, ja nav tādas nepieciešamības.

(54) Vācijas iestādes paskaidroja, ka Landkreis Emsland finansēja EEB piecu jaunu autobusu iegādi par kopējo summu EUR 685 513,46. EUR 520 989,05 par četriem autobusiem 2006. gadā un EUR 164 524,42 par piekto autobusu 2007. gadā.

(55) EEB piedāvāja autobusus pēc izsaukuma pārvadājumu uzņēmumiem ar vienādiem nosacījumiem, ko noteica Landkreis Emsland. Tie tika iznomāti, pamatojoties uz standarta veidlapas līgumu, kas paredzēja, ka pārvadājumu uzņēmumi sedz ekspluatācijas un uzturēšanas izmaksas, bet tiem nav jāmaksā nomas maksa. EEB maršrutos autobusus izmantoja apakšuzņēmēji, un citi pārvadājumu uzņēmumi tos izmantoja savos attiecīgajos maršrutos. Autobusu īpašumtiesības paturēja EEB, lai ļautu Landkreis Emsland saglabāt kontroli pār tiem.

3.6. PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS PAMATOJUMS

(56) Kā secināts lēmumā par procedūras uzsākšanu, nevar izslēgt, ka pastāv atbalsts attiecībā uz šādiem pasākumiem, (skatīt arī šā lēmuma 1. tabulu): — 1. sleja: akciju nodošana, — 2.–4. sleja: skolēnu pārvadājumi, — 5. sleja: vietējo pasažieru pārvadājumu administrēšana (jo īpaši NVP un MZE), — 6. sleja: MZE un autobusi pēc izsaukuma.

(57) Ja šie pasākumi ir valsts atbalsts, lēmums par procedūras uzsākšanu pauda šaubas par to saderību ar iekšējo tirgu.

3.6.1. ATBALSTA ESĪBA

(58) Lēmumā par procedūras uzsākšanu tika konstatēts, ka visus līdzekļus Landkreis Emsland tieši piešķīra EEB un ka EEB ir uzņēmums, kas, vismaz daļēji, veic saimniecisko darbību. Tā turpinājumā tiek apgalvots, ka attiecībā uz akciju nodošanu finansiālais atbalsts autobusiem pēc izsaukuma un MZE neietvēra atlīdzību EEB. Attiecībā uz skolēnu pārvadājumiem lēmums par procedūras uzsākšanu pauda šaubas, vai maksājumi pilnībā atbilda izmaksām, kas radušās EEB. Jo īpaši attiecībā uz vienreizēju maksājumu nevar izslēgt atbalstu kā pārmērīgu kompensāciju. Turklāt tika secināts, ka vismaz tiek radīti draudi, ka konkurence tiks traucēta.

3.6.2. ATBALSTA SADERĪBA

(59) Lēmumā par procedūras uzsākšanu bija norādīts, ka nebija pieejama pietiekama informācija, lai noteiktu, vai attiecīgie pasākumi var tikt klasificēti kā publiskie pakalpojumi vai tādi, kas sniedz ieguldījumu pārvadājumu koordinēšanā, un to, vai saderības novērtējuma juridiskajam pamatam jābūt Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 93. pantam (tajā laikā EK līguma 73. pants). Tādā gadījumā saderība būtu jānovērtē, izmantojot Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 (23) vai Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (24). Pretējā gadījumā saderība būtu jānovērtē, izmantojot LESD 107. panta 2. vai 3. punktu (tajā laikā EK līguma 87. pants).

(60) Attiecībā uz akciju nodošanu lēmums par procedūras uzsākšanu pauda šaubas, it īpaši attiecībā uz tās stimulējošo ietekmi un to vai tā ir samērīga.

(61) Attiecībā uz finansiālo atbalstu skolēnu pārvadājumiem nebija zināms, vai viss finansējums tika iztērēts par skolēnu pārvadājumu pakalpojumiem, ko veikuši citi operatori, vai daļu no šī finansējuma paturēja EEB. Ja daļa no finansējuma būtu paturējis EEB, tiktu uzdots jautājums, vai šie līdzekļi tika izmantoti saimnieciskajai vai nesaimnieciskajai darbībai un vai EEB, iespējams, bija saņēmis pārāk lielu kompensāciju par paša sniegtajiem skolēnu pārvadājumu pakalpojumiem.

(62) Attiecībā uz vietējo pasažieru pārvadājumu administrēšanu (NVP un EMC) Komisija nevarēja izslēgt pārmērīgu kompensāciju.

(63) Attiecībā uz autobusiem pēc izsaukuma Komisija gribēja zināt, vai EEB tos izmantoja vai neizmantoja savos komerciālajos maršrutos, par kuriem nebūtu pamatojuma saskaņā ar EK Līgumu.

4. VĀCIJAS PIEZĪMES

4.1. KAPITĀLA DOTĀCIJAS, RWE AKCIJU NODOŠANA (1. SLEJA)

(64) Vācijas iestādes pierādīja, ka EEB izveides brīdī visi aktīvi, kas piederēja bijušajai neatdalītajai valsts aģentūrai EE, tika nodoti EEB. Tie ietvēra kapitāla dotācijas apm., EUR 410 000 apmērā un 280 310RWE akcijas. Tādējādi Vācija apliecina, ka neviens no minētajiem neveido atbalstu. Turklāt Vācijas iestādes atzīmē, ka kapitāla dotācijas un sākotnējā RWE akciju nodošana notika pirms 1997. gada 13. marta, un tāpēc tie nav atgūstami.

(65) Attiecībā uz 1998. gadā nodotajām 37 630RWE akcijām Vācijas iestādes paskaidroja, ka nodošana notika pēc izmaiņām balsstiesībās saistībā ar noteiktu ieguvumu ierobežošanu RWE akcijām. Tās arī apstiprināja, ka šīs akcijas joprojām pieder EEB.

(66) Vācija apgalvoja, ka Landkreis Emsland rīkojās kā tirgus ekonomikas dalībnieks, cenšoties optimizēt savu nodokļu struktūru, un ka Landkreis Emsland ieņēmumos netika radīti nekādi zaudējumi, jo līdz 2005. gadam EEB izmantoja visu dividenžu kopsummu, lai samaksātu par skolēnu pārvadājumiem, un pēc 2005. gada tas izmaksāja visas dividendes Landkreis Emsland.

4.2. FINANSIĀLAIS ATBALSTS SKOLĒNU PĀRVADĀJUMIEM (2., 3. UN 4. SLEJA)

(67) Vācijas iestādes piezīmēja, ka EEB ir atbildīgs par skolēnu pārvadājumu organizēšanu Emslandes apgabalā saskaņā ar tā statūtu 3. punktu (skatīt arī 14. apsvērumu) un ka Landkreis veiktie maksājumi EEB tika pārskaitīti uzņēmumiem par sniegtajiem skolēnu pārvadājumu pakalpojumiem. Tādējādi Vācijas iestādes apgalvo, ka šie pārskaitījumi nav uzskatāmi par valsts atbalstu EEB, kā tas norādīts 137. apsvērumā lēmumā par procedūras uzsākšanu.

(68) EEB saņēma skolēnu sarakstus no visām skolām, un noteica, kuriem skolēniem bija tiesības izmantot valsts skolēnu pārvadājuma pakalpojumu. Skolēniem, kurus nebija iespējams pārvadāt, izmantojot parastās autobusu līnijas (integrētos skolēnu pārvadājumus), EEB izveidoja neintegrētus skolēnu pārvadājumus. Autobusu pārvadājumu uzņēmumi, tostarp sūdzības iesniedzēji saņēma ikmēneša maksājumus no EEB gan par integrētajiem, gan neintegrētajiem skolēnu pārvadājumiem. Vācijas iestādes apgalvoja, ka šādā veidā EEB iztērēja visu no Landkreis Emsland saņemto summu par skolēnu pārvadājumiem. Kā aprakstīts 39. un 40. apsvērumā, grāmatojumu noskaidrošanu un EEB kontus katru gadu pārbaudīja nolīgti grāmatveži, lai noskaidrotu, vai ieņēmumi sakrīt ar izdevumiem.

(69) Attiecībā uz 2., 3. un 4. sleju Vācijas iestādes paskaidroja, ka tās aptver visus skolēnu pārvadājumus (integrētos un neintegrētos), kas veikti Emslandē.

(70) Attiecībā uz 2. un 3. sleju Vācijas iestādes iesniedza trūkstošos skaitļus un paskaidroja, ka šie līdzekļi tika izmantoti, lai samaksātu fiksētu summu uzņēmumam VGE-Süd par pakalpojumiem, ko tas sniedzis Emslandes dienvidu daļā līdz 2005. gadam (skatīt arī 29. un turpmākos apsvērumus).

(71) Atbildot uz Komisijas jautājumiem par varbūtējo vienreizējo maksājumu EUR 3 934 481,47 apmērā par neintegrētajiem pārvadājumiem 1997. gadā (25), Vācijas iestādes paskaidroja, ka katra gada sākumā tika veikts aprēķins, pamatojoties uz kuru tika veikti ikmēneša maksājumi. Katra gada beigās tika aprēķinātas faktiskās izmaksas un tika veikts atbilstošs norēķins. EEB vienkārši pārsūtīja maksājumus no Landkreis uz autobusu uzņēmumiem. Neregulārās pārmaksas tika iegrāmatotas kā saistības pret Landkreis Emsland, un nākamajā gadā tās tika atskaitītas no kompensācijas. 1997. gada beigās aprēķinātās faktiskās izmaksas sastādīja EUR 3 755 618,14.

(72) Vācijas iestādes precizēja, ka 4. slejā aprakstītie maksājumi ietver arī maksājumus par skolēnu braukšanas biļešu iegādi no Deutsche Bahn AG.

(73) Vācijas iestādes paskaidroja, ka 4. slejā attēloto summu palielināšanās ir saistīta ar autobusu pārvadājumu uzņēmumu tarifu palielināšanu un to, ka 2000. gadā Landkreis autobusu pārvadājumu uzņēmumiem, tostarp sūdzības iesniedzējiem piešķīra palielinājumu par 6 līdz 10 % attiecībā uz neintegrētajiem skolēnu pārvadājumiem.

4.3. VIETĒJO PASAŽIERU PĀRVADĀJUMU ADMINISTRĒŠANA (5. SLEJA)

(74) Vācijas iestādes norādīja, ka Emslandes mobilitātes centru 1995. gada 31. jūlijā izveidoja Landkreis Emsland, vēl pirms EEB izveides. MZE visiem autobusu pārvadājumu uzņēmumiem un Deutsche Bahn AG sniedza informāciju par grafikiem. Tas atjaunināja grafikus publiskajā informācijas sistēmā un no pirmdienas līdz sestdienai informācijas birojā sniedza informāciju pasažieriem.

(75) Vācijas iestādes apgalvoja, ka MZE nebija saimnieciska darbība, jo tad nebūtu iemesla uzņēmumam, kas veic saimniecisko darbību, izveidot mobilitātes centru, kas sniedz informāciju autobusu pārvadājumu uzņēmumu un Deutsche Bahn AG vārdā bez maksas. MZE ir jāuzskata par Landkreis Emsland sabiedriskās misijas pienākumu, un EEB vienkārši bija jānodrošina tā darbību.

(76) Kā paskaidrots 46. apsvērumā, līdz 2004. gadam MZE finansējums tika iekļauts budžeta pozīcijā, kas atspoguļots 5. slejā, un pēc tam tas tika finansēts no jaunas budžeta pozīcijas, uz kuru attiecas 6. sleja.

(77) Saskaņā ar Vācijas iestādēm, četri darbinieki veica šādus trīs uzdevumus: reģionālo sabiedrisko pārvadājumu (tostarp NVP izveide), skolēnu pārvadājumu organizēšana un MZE darbības nodrošināšana. Salīdzinot ar standarta algām attiecīgajās algu kategorijās (kā to nosaka Kommunale Gemeinschaftsstelle), tika konstatēts, ka EEB varēja pieprasīt EUR 169 312,26, nevis EUR 138 015,11 par personāla un materiālu izmaksām. Vācijas iestādes arī apgalvoja, ka tika segtas tikai materiālu un personāla izmaksas un ka netika pievienota peļņas norma.

4.4. FINANSIĀLAIS ATBALSTS VIETĒJIEM PASAŽIERU PĀRVADĀJUMIEM, KAS IZRIET NO FEDERĀLAJIEM FINANŠU LĪDZEKĻIEM SASKAŅĀ AR NNVG 7. PANTA 5. PUNKTU (6. SLEJA)

(78) 6. sleja ietver maksājumus Emslandes mobilitātes centram un finansējumu transportlīdzekļu iegādei autobusu pēc izsaukuma sistēmai, kā paskaidrots 50. un turpmākajos apsvērumos. Vācijas iestādes uzsvēra, ka maksājumi atbilst faktiskajām izmaksām, kas radušās EEB, pildot sabiedriskos pienākumus.

(79) Attiecībā uz autobusu pēc izsaukuma sistēmu, Vācijas iestādes paskaidroja, ka 2005. gada novembrī Landkreis Emsland uzaicināja autobusu pārvadājumu uzņēmumus iesniegt priekšlikumus autobusu pēc izsaukuma sistēmas paplašināšanai.

(80) Ievērojot Landkreis rīkojumu, 2006. gada pavasarī EEB iegādājās 4 autobusus izmantošanai pēc izsaukuma. Šie autobusi bija pieejami visiem uzņēmumiem, ievērojot šādus nosacījumus: — Landkreis Emsland saglabā kontroli pār autobusiem, jo EEB ir transportlīdzekļu īpašnieks un nodod tos autobusu pārvadājumu uzņēmumu rīcībā saskaņā ar līgumu (Fahrzeugüberlassungsvertrag), — autobusu pārvadājumu uzņēmumi nosedz faktiskās transportlīdzekļu izmantošanas un uzturēšanas izmaksas, — iedzīvotāji zvana uz MZE, lai izsauktu autobusu pēc pieprasījuma, un MZE pārsūta pieprasījumu attiecīgajam autobusu pārvadājumu uzņēmumam.

(81) 2007. gada rudenī tika iegādāts vēl viens papildu autobuss, kas tika nodots autobusu pārvadājumu uzņēmuma Wessels no Geeste rīcībā ar tādiem pašiem nosacījumiem.

(82) Vācijas iestādes apgalvoja, ka EEB nevar gūt nekādu peļņu no autobusu pēc izsaukuma sistēmas un iesniedza Komisijai kopiju vēstulei, kas 2007. gada 16. februārī tika nosūtīta autobusu pārvadājumu uzņēmumiem, kas darbojas apgabalā, un kas apliecina, ka ikvienam no šiem uzņēmumiem bija pieeja autobusiem ar vienādiem nosacījumiem.

5. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES

5.1. SŪDZĪBAS IESNIEDZĒJI

5.1.1. FINANSIĀLAIS ATBALSTS PAR SKOLĒNU PĀRVADĀJUMU VEIKŠANU (3. UN 4. SLEJA)

(83) Sūdzības iesniedzēji apstrīdēja, ka EEB tikai pārsūtīja no Landkreis saņemtās summas uzņēmumiem, kas nodrošināja skolēnu pārvadājumus. Tie uzskatīja, ka EEB saņēma vienreizēju maksājumu un organizēja skolēnu pārvadājumus tādā veidā, lai palielinātu savu peļņu.

(84) Sūdzības iesniedzēji apstrīdēja, ka EEB būtu sniedzis sabiedriskos pakalpojumus, organizējot skolēnu pārvadājumus, un ka tas drīzāk rīkojās savā nevis Landkreis Emsland vārdā. Ja atsevišķas EEB darbības būtu jāuzskata kā sabiedriskie pakalpojumi, tad tām jābūt ar atsevišķiem kontiem. Tie apgalvoja, ka EEB apvienoja tā saimniecisko un nesaimniecisko darbību.

(85) Attiecībā uz Emslandes dienvidu daļā veiktajiem skolēnu pārvadājumiem sūdzības iesniedzēji apgalvoja, ka līgumi starp VGE-Süd un EEB vienmēr bija balstīti uz izpildi, un viņi iesniedza tabulu, kurā attēloti maksājumi, kurus saņēmis uzņēmums VGE-Süd (skatīt arī 29. un turpmākos apsvērumus).

(86) Sūdzības iesniedzēji apgalvoja, ka, ja 3. un 4. slejā norādītā summa attēlo kopējos maksājumus, kas veikti uzņēmumiem, kas veica skolēnu pārvadājumus, tad pēkšņais samazinājums starp 2005. un 2006. gadu norāda uz iepriekš esošu pārlieku lielu kompensāciju.

(87) Saskaņā ar sūdzības iesniedzēju teikto izmaksas par VGE-Süd veiktajiem skolēnu pārvadājumiem starp 1997. un 2007. gadu atšķīrās tikai nedaudz (aptuveni 6 %). Viņiem nebija paskaidrojumu par 4. slejā norādītās summas divkāršošanos tajā pašā laika posmā. Viņi apgalvoja, ka laika posmā no 1997. līdz 2006. gadam brauciena biļetes cena palielinājās ne vairāk kā par 10 %.

5.1.2. NVP IZSTRĀDE (5. SLEJA)

(88) Sūdzības iesniedzēji apgalvoja, ka EEB izstrādāja NVP atbilstoši savām interesēm, un ka tas EEB sniedza priekšrocību attiecībā uz maršruta atļaujām (Liniengenehmigungsanträge). Viņi arī apgalvoja, ka, lai gan NVP izstrādes laikā viņu viedoklis tika uzklausīts, tas netika ņemts vērā.

(89) Sūdzības iesniedzēji arī apstrīdēja Komisijas secinājumu lēmumā par procedūras uzsākšanu, ka NVP izveide nav saimnieciska darbība. Vienīgais publiskais lēmums, kas pieņemts šajā sakarā, pēc viņu domām, bija Landkreis NVP novērtējums un pieņemšana. EEB veiktie sagatavošanās darbi bija saimnieciska darbība, ko varēja veikt jebkurš konsultāciju uzņēmums. Sūdzības iesniedzēji apgalvoja, ka arī viņiem ir vajadzīgā zinātība, lai izpildītu šos uzdevumus.

(90) Sūdzības iesniedzēji apgalvoja, ka DIVA programmatūras iegāde nebija īpaši nepieciešama NVP izveidei, bet ka tā var tikt izmantota arī citiem mērķiem, piemēram, autobusu pārvadājumu uzņēmumu pārvadājumu optimizācijai. EEB būtu saņēmis priekšrocības, saņemot DIVA programmatūru par brīvu.

5.1.3. FINANSĒJUMS TRANSPORTLĪDZEKĻIEM, KAS PAREDZĒTI AUTOBUSU PĒC IZSAUKUMA SISTĒMAI (IETVERTS 6. SLEJĀ)

(91) Attiecībā uz autobusiem pēc izsaukuma (Rufbusse) sūdzības iesniedzēji apstrīd, ka autobusi tika piedāvāta visiem uzņēmumiem, kuri darbojas Emslandes apgabalā. EEB piedāvāja autobusus tikai tiem uzņēmumiem, kas reģistrēja savus autobusu pārbraucienus, izmantojot Emslandes mobilitātes centru. Sūdzības iesniedzēji apgalvoja, ka tādējādi autobusu pārvadājumu uzņēmumi bija spiesti iesniegt ekonomiski sensitīvus datus attiecībā uz pasažieru pārvadājumiem to konkurentam EEB. Turklāt saskaņā ar sūdzības iesniedzējiem EEB izvietoja autobusus ne tikai autobusu pēc izsaukuma maršrutos, bet arī parastajās līnijās (piemēram, Haselünne-Meppen).

(92) Sūdzības iesniedzēji apgalvoja, ka neviens no tiem neieguva autobusu pēc izsaukuma. Jo īpaši sūdzības iesniedzēji Albers un Elbert apgalvoja, ka viņi bija neizdevīgā stāvoklī attiecībā uz atļaujas iegūšanas procedūrām (Genehmigungswettbewerb), jo, iespējams, viņiem nebija piekļuves autobusu pēc izsaukuma sistēmai.

5.2. NAHVERKEHRSBERATUNG SÜDWEST

(93) Nahverkehrsberatung Südwest apstrīdēja Komisijas secinājumu lēmumā par procedūras uzsākšanu, ka maksājumi saskaņā ar PBefG 45.a pantu bija kompensācijas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām un atbilst Altmark kritērijiem. Tas apgalvo, ka PBefG 45.a pants nenosaka sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ka nepastāv pārmērīgas kompensācijas kontrole un ka salīdzinājums ar pārstāvošo ekonomiski un efektīvi darbojošos uzņēmumu ir kļūdains.

5.3. ANONĪMĀS PIEZĪMES

(94) Anonīms piezīmju iesniedzējs ir izteicis šaubas, vai iepriekš redzamās tabulas 3. slejā norādītās summas atbilst maksājumiem par skolēnu pārvadājumiem. Viņš uzskata, ka tie ir tiešas dotācijas autobusu pārvadājumu uzņēmumiem, lai iegūt citas priekšrocības (ietekme uz grafikiem, EEB dalība VGE-Süd, labāki grafiki pasažieriem, kas nav skolēni, apakšlīgumi ar uzņēmumiem, kas sākotnēji nodarbojās ar neintegrētiem skolēnu pārvadājumiem).

6. VĀCIJAS PIEZĪMES PAR IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMĒM

6.1. FINANSIĀLAIS ATBALSTS PAR SKOLĒNU PĀRVADĀJUMU VEIKŠANU (3. UN 4. SLEJA)

(95) Vācijas iestādes apgalvoja, ka maksājumu par skolēnu pārvadājumiem (3. un 4. sleja) starp 2005. un 2006. gadu samazināšanās nenorāda uz pārmērīgu kompensāciju pirms 2006. gada, kā to apgalvo sūdzības iesniedzēji. Tās paskaidroja samazināšanos šādi: — Komisijai iesniegto sūdzību rezultātā, kuras iesniedza šie paši sūdzību iesniedzēji, visi līgumi par neintegrētajiem skolēnu pārvadājumiem tika atcelti 2005. gada 31. decembrī. Tā rezultātā skolēnu pārvadājumi tika reorganizēti un daži neintegrētie maršruti tika integrēti regulāro autobusu pārvadājumu pakalpojumos. Atlikušie neintegrētie skolēnu pārvadājumi tika izņemti no konkursa. Tas noveda pie izmaksu samazināšanās. — Arī vienreizējā maksājuma līgums ar VGE-Süd tika atcelts 2005. gada beigās (skatīt arī 29. un turpmākos apsvērumus), un maksājumi VGE-Süd samazinājās no EUR 1 840 000 2005. gadā līdz EUR 1 719 000 2006. gadā. — Turklāt 2005. gadā veiktie avansa maksājumi izrādījās lieli, kas veicināja to, ka 4. slejā norādītā summa 2006. gadā bija ievērojami mazāka.

(96) Attiecībā uz vispārējo izmaksu pieaugumu no 1997. līdz 2006. gadam Vācijas iestādes norādīja, ka 4. sleja nesniedz precīzu priekšstatu par reālo izmaksu attīstību, jo summas, kas norādītās par atsevišķiem gadiem, ietver arī avansa maksājumus par nākamajiem gadiem.

(97) 2007. gadā ievērojami pieauga izmaksas, ņemot vērā būtisko tarifu pieaugumu skolēnu autobusu biļetēm VGE-Süd regulāro autobusu pārvadājumu maršrutos. Iestādes iesniedza datus par tarifu attīstību reģionā, ko apkalpoja VGE-Süd, kuri attēlo pieaugumu līdz pat 45 %. Tās arī paskaidroja, ka laika posmā no 1997. līdz 2003. gadam atbilstīgo skolēnu skaits ir pieaudzis par gandrīz 20 % (15 429 līdz 18 454). Ņemot vērā šo pieaugumu, iestādes norādīja, ka kopumā skolēnu pārvadājumu izmaksas uz vienu skolēnu faktiski samazinājās, galvenokārt pateicoties skolēnu pārvadājumu integrācijai regulāro autobusu pārvadājumu pakalpojumos.

(98) Vācijas iestādes neapstrīdēja, ka EEB veic saimniecisko darbību, taču uzstāja, ka tad, kad runa ir par maksājumiem par skolēnu pārvadājumiem, kas apkopoti 3. un 4. slejā, EEB nerīkojās kā uzņēmums, bet veica sabiedriskos pienākumus saskaņā ar tā statūtu 3. punktu (skatīt arī 14. apsvērumu). EEB tikai pārsūtīja no Landkreis Emsland saņemtos maksājumus autobusu pārvadājumu uzņēmumiem, kas veica skolēnu pārvadājumus, un norēķini tika veikti regulāri, lai nodrošinātu, ka kompensācija nav ne par lielu, ne par mazu.

6.2. NVP IZSTRĀDE (5. SLEJA)

(99) Saskaņā ar Vācijas iestādēm, apgalvojums, ka NVP izstrādes laikā netika pietiekami uzklausīts sūdzības iesniedzēju viedoklis un ka NVP tika pielāgots EEB priekšrocībai, nav pareizs. 1996. gadā autobusu pārvadājumu uzņēmumi tika aicināti piedalīties darba grupā, lai apspriestu NVP, ko viņi arī izdarīja. Tomēr 2002. gadā uzņēmumi Kalmer, Bittner, Elbert, Wessels, Fischer un Richers-Reisen atteicās piedalīties līdzīgā darba grupā un nosūtīja rakstiskus iesniegumus. Šīs piezīmes apkopoja un apsprieda Landkreis Emsland lēmumu pieņemšanas struktūras. Apliecinošie dokumenti tika iesniegti Komisijai.

(100) Turklāt Vācijas iestādes paskaidroja, ka NVP nesaturēja nekādu konkrētu informāciju par atsevišķu līniju noslogotību vai līniju trajektoriju (Komisijai tika iesniegta NVP kopija). Vācijas iestādēm nebija zināms, ciktāl NVP izstrāde varētu izraisīt konkurences trūkumu attiecībā uz autobusu pārvadājumu uzņēmumiem.

(101) Vācijas iestādes arī apstrīdēja sūdzības iesniedzēju apgalvojumu, ka daļa no NVP izstrādes ir saimnieciska darbība. Tās apstiprināja, ka NVP ir daļa no Landkreis Emsland publiskajiem uzdevumiem. Statūti skaidri noteica EEB pienākumu veikt NVP izstrādi.

6.3. FINANSĒJUMS TRANSPORTLĪDZEKĻIEM, KAS PAREDZĒTI AUTOBUSU PĒC IZSAUKUMA SISTĒMAI (IETVERTS 6. SLEJĀ)

(102) Attiecībā uz autobusu pēc izsaukuma sistēmu Vācijas iestādes uzsvēra, ka autobusi tika piedāvāti visiem Emsland uzņēmumiem ar tādiem pašiem nosacījumiem, kā norādīts 2007. gada 16. februāra papildu vēstulē autobusu pārvadājumu uzņēmumiem. Vācijas iestādēm nebija saprotams, kā obligātais konkurss, izmantojot Emslandes mobilitātes centru, varētu izraisīt komerciāli sensitīvu datu nodošanu.

(103) Iestādes apstrīdēja, ka uzņēmumiem Albers un Elbert netika dota pieeja šiem autobusiem. Tās apgalvoja, ka tikšanās ar uzņēmumu Elbert norādīja, ka uzņēmums nepiekrīt autobusu izmantošanas nosacījumiem.

(104) Attiecībā uz autobusiem pēc izsaukuma Vācijas iestādes uzskatīja, ka EEB veica sabiedriskos pienākumus. Ņemot vērā 2006. gada 8. februāra lēmumu, Emslandes apgabala padome norīkoja EEB iegādāties autobusus un paplašināt autobusu pēc izsaukuma sistēmu. Paturot autobusus EEB īpašumā, Landkreis vēlējās nodrošināt, ka tā saglabā izšķirošo ietekmi pār šo autobusu izmantošanu.

(105) Vācijas iestādes norādīja, ka, ja persona vairs nebūtu ieinteresēta darbā ar autobusu pēc izsaukuma, autobuss tiktu piedāvāts citām ieinteresētajām personām. Ja nebūtu iespējams atrast nevienu ieinteresēto personu, Landkreis Emsland lemtu par autobusu izmantošanu. Viens no pieciem autobusiem pēc izsaukuma pārstāja darboties 2012. gada augustā, un Vācijas iestādes paskaidroja, ka šis autobuss tiks pārdots un ka ieņēmumi no šī pārdošanas tiks atmaksāti Landkreis Emsland, parādot, ka Landkreis saglabā kontroli pār autobusiem. Tas pats notiktu, ja pārstātu darboties arī pārējie autobusi.

(106) Vācijas iestādes apstiprināja, ka autobusi daļēji tika izmantoti arī ārpus autobusu pēc izsaukuma sistēmas, respektīvi, skolēnu pārvadājumiem. Saskaņā ar Vācijas iestādēm tas notika sadarbībā ar Landkreis Emsland. EEB meitas uzņēmumi un trešās personas izmantoja autobusus pēc izsaukuma skolēnu pārvadājumu vajadzībām starp 3,9 % un 24,1 % no visa laika.

7. PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMS

7.1. LĒMUMA DARBĪBAS JOMA

7.1.1. LĒMUMĀ PAR PROCEDŪRAS UZSĀKŠANU NOTEIKTĀ DARBĪBAS JOMA

(107) Lēmumā par procedūras uzsākšanu EEB ir identificēts kā iespējamais vairāku valsts atbalsta pasākumu saņēmējs laika posmā no 1997. gada līdz 2007. gadam, kas ietverti šī lēmuma 1. tabulas 1. līdz 6. slejā,

(108) Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija ir arī secinājusi, ka noteikti pasākumi, kas ietverti šajās slejās, nav uzskatāmi par valsts atbalstu Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta nozīmē. Šie pasākumi netika ietverti šajā lēmumā, jo Komisija par tiem jau ir izteikusi galīgo viedokli.

(109) Nahverkehrsberatung Südwest piezīmes attiecas uz maksājumiem, kas veikti saskaņā ar PBefG 45.a pantu, attiecībā uz kuriem Komisija ir konstatējusi, ka tie nav valsts atbalsts. Šis secinājums netika apstrīdēts Savienības tiesās, un līdz ar to ir kļuvis galīgs. Tāpēc Komisija šīs piezīmes vairs neizvērtēs.

(110) Daļa no sūdzības iesniedzēju piezīmēm attiecas uz dažiem maksājumiem, kas ietverti 6. slejā, attiecībā uz kuriem Komisija jau ir secinājusi, ka tie nav uzskatāmi par valsts atbalstu, proti, maksājumi par DIVA-Geo programmatūras iegādi, autobusa pieturu reģistra izveidi, autobusu pārvadājumu pasažieru uzgaidīšanas telpām un programmatūru vietējo pasažieru pārvadājumu plānošanai. Šis secinājums netika apstrīdēts Savienības tiesās, un līdz ar to tas ir kļuvis galīgs. Tāpēc Komisija šīs piezīmes vairs neizvērtēs.

7.1.2. PASĀKUMI, UZ KURIEM NEATTIECAS NELIKUMĪGA UN NESAMĒRĪGA VALSTS ATBALSTA ATGŪŠANA

(111) Attiecībā uz 1 sleju Komisija atzīmē, ka sākotnējās kapitāla dotācijas un lielākā daļa no RWE akcijām (26) jau bija struktūras rīcībā administrācijas ietvaros (EE), kas tika reģistrēta 1997. gada 1. janvārī. Kā norādījusi Vācija, kapitāla dotācijas un lielākās daļas RWE akciju nodošana tika veikta vairāk nekā 10 gadus pirms Vācijai tika nosūtīts pirmais informācijas pieprasījums par šiem pārskaitījumiem (27). Tāpēc šie pasākumi vairs nav pakļauti nelikumīga un nesamērīga valsts atbalsta atgūšanai saskaņā ar 17. pantu Padomes Regulā (ES) 2015/1589 (28). Šie pasākumi ir valsts atbalsts to iemeslu dēļ, kas izklāstīti 7.2.1. sadaļā. Tomēr šis atbalsts ir uzskatāms par pastāvošu atbalstu saskaņā ar 1. panta b) apakšpunkta iv) apakšpunktu Regulā (ES) 2015/1589 (29).

(112) Neliela daļa no RWE akcijām (30) tika nodota tikai 1998. gada 12. oktobrī (turpmāk tekstā “1998. gada akcijas”), kas ir mazāk nekā 10 gadus pirms Vācijai tika nosūtīts pirmais informācijas pieprasījums par nodošanu. Tāpēc 1998. gada akciju nodošana ir jauns atbalsts.

(113) Tādējādi šis pašreizējais lēmums neattieksies uz kapitāla dotāciju un lielākās RWE akciju daļas saderību, bet aprobežosies ar 1998. gadā nodotajām akcijām.

7.1.3. SECINĀJUMS PAR ŠĪ LĒMUMA DARBĪBAS JOMU

(114) Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, lēmums izvērtēs, vai EEB ir saņēmis valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un, ja tā, vai šāds valsts atbalsts var tikt uzskatīts par samērīgu, attiecībā uz šādiem pasākumiem: — 1998. gada RWE akcijas un to dividendes (1. un 2. sleja), — skolēnu pārvadājumi (3. un 4. sleja), — finansiālais atbalsts NVP izstrādei (5. slejā), — Emslandes mobilitātes centra finansēšana (ietverts 5. un 6. slejā), — transportlīdzekļu iegādes finansēšana (ietverts 6. slejā).

7.2. ATBALSTA ESAMĪBA

(115) Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu, ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

(116) LESD 107. panta 1. punktā noteiktie kritēriji ir kumulatīvi. Tāpēc, lai noteiktu, vai izmeklējamie pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jābūt izpildītiem visiem turpmāk minētajiem nosacījumiem. Proti, nosaka, vai: — finansiālo atbalstu ir piešķīrusi valsts, vai tas ir piešķirts no valsts līdzekļiem; — finansiālais atbalsts rada priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai; — finansiālais atbalsts rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, kā arī — ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.

7.2.1. 1998. GADA RWE AKCIJAS UN TO DIVIDENDES

7.2.1.1. Selektīva ekonomiska priekšrocība uzņēmumam

(117) Pirmkārt, ir jāizvērtē, vai EEB var tikt uzskatīts par uzņēmumu saistībā ar 1998. gada akciju nodošanu un šo akciju dividendēm.

(118) Eiropas Savienības Tiesa ir konsekventi definējusi, ka uzņēmums ir jebkura struktūra, kas iesaistīta saimnieciskā darbībā, neatkarīgi no šīs struktūras juridiskā statusa vai finansēšanas veida (31). Līdz ar to tas, vai atsevišķa struktūra uzskatāma par uzņēmumu, pilnībā atkarīgs no tās veikto darbību rakstura. Kā tas ir aprakstīts 12. līdz 16. apsvērumā, EEB ir iesaistīts dažādās darbībās. Dažās jomās EEB darbojas kā valsts pārstāvis, tikai nododot maksājumus saimnieciskās darbības veicējiem Landkreis vārdā; citās jomās EEB veic darbības, kas ir valsts politikas kompetencē. EEB veic arī saimnieciska rakstura darbības, EEB ir LVG turētājs, kuras tiek piešķirtas konkursa kārtībā, un tas veic arī dzelzceļa kravu pārvadājumus.

(119) Struktūras klasificēšana par uzņēmumu vienmēr ir saistīta ar konkrētu darbību. Struktūra, kas veic gan saimnieciskas darbības, gan darbības, kas nav saimnieciskas darbības, uzskatāma par uzņēmumu vienīgi tad, kad tā veic saimnieciskas darbības (32). Šajā saistībā Komisija atzīmē, ka Landkreis nebija saistītu nosacījumu akciju nodošanai. Drīzāk tās tika saņemtas kā dāvinājums bez kompensācijas.

(120) Tomēr attiecībā uz dividendēm Komisija konstatē, ka Vācijas iestādes ir pierādījušas, ka visa dividenžu summa, ko EEB saņēma no nodotajām akcijām, tika izmantota, lai finansētu skolēnu pārvadājumus līdz 2005. gadam un 2006. gadā tika atmaksāta Landkreis Emsland (skatīt arī 29. un turpmākos apsvērumus). Tādējādi Vācijas iestādes ir pierādījušas, ka izmeklēšanas laikā dividendes nevarēja tikt izmantotas citām EEB darbībām, tostarp tā saimnieciskajai darbībai.

(121) Tāpēc Komisija secina, ka, nododot 1998. gada RWE akcijas, Vācija ir sniegusi priekšrocības EEB, jo EEB ir pieredzējis tā aktīvu pieaugumu bez atlīdzības vai kompensācijas.

(122) Turklāt EEB varēja izmantot akcijas, lai nostiprinātu savu finansiālo stāvokli, un jo īpaši izmantojot tās kā EEB saimnieciskās darbības nodrošinājumu.

(123) Tas neattiecas uz no akcijām izrietošajām dividendēm, jo tās netika izmantotas saimnieciskajā darbībā. Tādējādi EEB ir uzskatāms par uzņēmumu attiecībā uz 1998. gada RWE akcijām, izņemot to dividendes.

(124) Tā kā EEB tiek uzskatīts par uzņēmumu attiecībā uz 1998. gada RWE akcijām (izņemot to dividendes), ir jānovērtē, vai akciju nodošanu var radīt priekšrocības. LESD 107. panta 1. punkta nozīmē priekšrocība ir ikviens saimnieciskais labums, ko uzņēmumus nebūtu varējis gūt parastos tirgus apstākļos, tas ir, bez valsts iejaukšanās (33).

(125) Saimnieciskie darījumi, kurus veic publiskās struktūras (tostarp publiskie uzņēmumi), nerada priekšrocību darījuma otrai pusei un tādējādi nav uzskatāmi par atbalstu, ja tie tiek veikti atbilstoši parastiem tirgus nosacījumiem (34). Šajā sakarā Savienības tiesas ir izstrādājušas “tirgus ekonomikas ieguldītāja principu”. Lai noteiktu, vai publiskas struktūras saimnieciskais darījums ir uzskatāms par atbalstu, ir jānovērtē, vai līdzīgos apstākļos līdzīga lieluma privātais ieguldītājs, kas darbojas normālos tirgus ekonomikas apstākļos, būtu bijis ieinteresēts veikt attiecīgo ieguldījumu (35).

(126) Kā paskaidrots 66. apsvērumā, Vācija apgalvoja, ka Landkreis Emsland rīkojās kā tirgus ekonomikas ieguldītājs. Šajā lietā, Landkreis nodeva akcijas bez maksas, bez skaidri noteiktas pretējās puses, kas parasti nenotiek pie normāliem tirgus apstākļiem. Vācija nav iesniegusi nekādus pierādījumus, ka nodokļu optimizācija, kuru Landkreis iespējams centās iegūt, pārsniegtu 1998. gada akciju tirgus vērtību. Jebkurā gadījumā, ieguvumu no nodokļu optimizācijas iegūtu nevis Landkreis, bet gan EEB.

(127) Landkreis nodeva 37 630RWE akcijas, kuru vērtība bija aptuveni EUR 1 689 264,40, sagaidot, ka tas nesīs ikgadējus ienākumus aptuveni DM 34 000 (apm., EUR 17 000) apmērā, ņemot vērā dividenžu izmaksas DM 1,60 (apm., EUR 0,80) apmērā par vienu akciju.

(128) Landkreis nav pamatojusi šo līdzekļu pārskaitījumu ar biznesa plānu, kas paredzētu tirgus ekonomikas ieguldītājam pieņemamu atgriešanu (36). Gluži pretēji, akcijas tika nodotas bez maksas.

(129) Tāpēc Komisija secina, ka 1998. gada RWE akciju nodošana netika veikta saskaņā ar parastiem tirgus apstākļiem, un nav ievērots “tirgus ekonomikas ieguldītāja princips”.

(130) Tādējādi akciju nodošana var tikt uzskatīta par priekšrocību. Jau vien īpašumtiesības uz akcijām var uzlabot EEB finansiālo stāvokli (akcijas var pārdot vai izmantot kā nodrošinājumu).

(131) Nododot 1998. gada RWE akcijas, Landkreis ir faktiski atteikusies no potenciāliem ieņēmumiem, kas varētu tikt iegūti, pārdodot akcijas vai izmantojot tās kā nodrošinājumu, un nodeva tās EEB (pat ja šīs izmeklēšanas laikā tas nav paturējis dividendes, kas izriet no šīm akcijām). 1998. gada akcijas EEB bilancē ir reģistrētas kā aktīvi, un tāpēc EEB var ar tām brīvi rīkoties vai izmantot tās kā nodrošinājumu. Šajā sakarā Komisija atzīmē, ka Landkreis akciju nodošanai nav skaidri noteikusi nekādus nosacījumus, piemēram, ka akcijas nedrīkst pārdot vai izmantot kā nodrošinājumu.

(132) Tā kā 1998. gada akciju nodošana un to īpašumtiesības var sniegt labumu EEB saimnieciskajai darbībai, Komisija secina, ka, izņemot to dividendes, tās piešķir selektīvu priekšrocību EEB kā uzņēmumam LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.1.2. Valsts līdzekļi un pasākums, kas ir attiecināms uz valsti

(133) 1998. gada akcijas bija aktīvs, kas iepriekš pilnībā piederēja Landkreis, kas ir valsts pārvaldes iestāde. Līdz ar to tie ir valsts līdzekļi LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. To nodošana EEB izrietēja no Landkreis lēmuma, un tādēļ šī nodošana ir attiecināmā uz valsti LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.1.3. Konkurences kropļojumi un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm

(134) Kopš 1995. gada vairākas dalībvalstis ir sākušas atvērt dažus transporta tirgus konkurencei, ļaujot tajos ienākt citās dalībvalstīs reģistrētiem uzņēmumiem, līdz ar to virkne uzņēmumu jau piedāvā pilsētas, piepilsētas vai reģionālus transporta pakalpojumus dalībvalstīs, kas nav to izcelsmes valstis (37). Kā paskaidrots 18. apsvērumā, saskaņā ar Vācijas tiesību aktiem LVG tiek piešķirtas, izvērtējot konkurētspēju, un EEB ir šādu LVG turētājs. Stiprinot EEB vispārējo finansiālo stāvokli, īpašumtiesības uz 1998. gada RWE akcijas varētu izkropļot konkurenci attiecībā uz autobusu pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem.

(135) Turklāt parasti tiek pieņemts, ka priekšrocības, kuras piešķirtas uzņēmumam, kas darbojas tirgū, kurš ir atvērts konkurencei, ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Patiesi, “ja valsts finansiālais atbalsts stiprina uzņēmuma pozīcijas, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem, kuri konkurē Kopienas iekšējā tirgū, uzskatāms, ka tos ietekmē šis atbalsts” (38). Tādējādi ir jāuzskata, ka 1998. gada akciju nodošana var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm tādā apmērā, ciktāl tās nostiprinātu EEB pozīcijas tirgū un tā spēju iesniegt priekšlikumus LVG iegūšanai.

(136) Tādējādi 1998. gada akciju nodošana var izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm saistībā ar EEB saimniecisko darbību.

7.2.1.4. Secinājumi

(137) Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija secina, ka 1998. gada akciju nodošana EEB ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Tāpēc Komisijai ir jāizvērtē, vai šis pasākums var tikt uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu.

(138) Pretēji tam, Komisija secina, ka dividendes, kas izriet no RWE akcijām, kas nodotas EEB, nav uzskatāmas par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.2. SKOLĒNU PĀRVADĀJUMI (3. UN 4. SLEJA)

(139) Pirmkārt, ir jāizvērtē, vai EEB var tikt uzskatīts par uzņēmumu saistībā ar skolēnu pārvadājumu organizēšanu Emslandes apgabalā. Kā iepriekš norādīts 119. apsvērumā, Eiropas Savienības Tiesa ir konsekventi definējusi, ka uzņēmums ir jebkura struktūra, kas iesaistīta saimnieciskā darbībā, neatkarīgi no šīs struktūras juridiskā statusa vai finansēšanas veida (39). Līdz ar to tas, vai atsevišķa struktūra uzskatāma par uzņēmumu, pilnībā atkarīgs no tās veikto darbību rakstura.

(140) Ja uzņēmums veic vairākas atšķirīgas darbības, no kurām dažas var tikt uzskatītas par nesaimnieciskām, bet citas par saimnieciskām darbībām, katra darbība ir jāvērtē atsevišķi, ja tās var nošķirt vienu no otras (40). Fakts, ka struktūra veic kādu saimniecisko darbību, vēl nenozīmē, ka tā ir uzskatāma par uzņēmumu attiecībā uz visām tās darbībām.

(141) Vācijas iestādes paskaidroja, ka EEB tikai pārsūtīja no Landkreis Emsland saņemtās summas autobusu pārvadājumu uzņēmumiem, kas veica gan integrētos, gan neintegrētos skolēnu pārvadājumus. Vācijas iesniegtie visaptverošie pārskati par ikgadējiem Landkreis maksājumiem EEB un EEB maksājumiem, kā arī zvērināta grāmatveža vēstule apstiprina, ka EEB pārskati tika pārbaudīti un ka ienākošie un izejošie maksājumi par skolēnu pārvadājumiem bija proporcionāli. Tādā veidā EEB neveica saimniecisko darbību, bet rīkojās tikai kā administratīvais starpnieks vai valsts pagarināta roka.

(142) Tādējādi Komisija secina, ka EEB nerīkojās kā uzņēmums LESD 107. panta 1. punkta izpratnē attiecībā uz skolēnu pārvadājumu organizēšanu Emslandes apgabalā. Tā noteiktie LESD 107. panta 1. punktā noteiktie kritēriji ir kumulatīvi, Komisija secina, ka skolēnu pārvadājumu organizēšanas finansējums, kas norādīts 3. un 4. slejā, nav uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.3. FINANSIĀLAIS ATBALSTS NVP IZSTRĀDEI (5. SLEJĀ)

(143) Savā lēmumā uzsākt izmeklēšanu Komisija jau nonāca pie secinājuma, ka NVP izstrāde, ko veica EEB iesniegšanai Landkreis padomei, nav uzskatāma par saimniecisko darbību.

(144) Sūdzības iesniedzēju iesniegtā papildu informācija nemaina šo secinājumu. Patiešām, NNVG 2. panta 2. punkts un 6. pants nosaka, ka sabiedriskā transporta nodrošināšana ir uzdevums, kas ietilpst valsts kompetencē. Veids, kādā šis publiskais uzdevums jāveic, ir jānosaka NVP. Tāpēc NVP ir Landkreis sabiedriskās politikas uzdevumu neatņemama daļa kurus tā ir deleģējusi EEB.

(145) Lēmumā par procedūras uzsākšanu ir arī paustas šaubas par atbilstošu kompensāciju attiecībā uz ar NVP saistītajām izmaksām. Vācijas iestāžu sniegtā informācija apstiprināja, ka Landkreis pārskaitītās summas NVP finansēšanai bija tikai materiālu izmaksu atlīdzināšanai (skatīt arī 43. apsvērumu) un ka tas bija viens no EEB personāla uzdevumiem un ka netika kompensētas nekādas papildu personāla izmaksas.

(146) Tādējādi Komisija apstiprina, ka EEB nerīkojās kā uzņēmums LESD 107. panta 1. punkta izpratnē attiecībā uz NVP izstrādi. Tā noteiktie LESD 107. panta 1. punktā noteiktie kritēriji ir kumulatīvi, Komisija secina, ka 5. slejā uzskaitītie pasākumi nav uzskatāmi par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.4. EMSLANDES MOBILITĀTES CENTRA FINANSĒŠANA (IETVERTS 5. UN 6. SLEJĀ)

7.2.4.1. Selektīva ekonomiska priekšrocība uzņēmumam

(147) Pirmkārt, ir jāizvērtē, vai EEB var tikt uzskatīts par uzņēmumu saistībā ar MZE finansēšanu. Kā iepriekš norādīts 119. apsvērumā, Eiropas Savienības Tiesa ir konsekventi definējusi, ka uzņēmums ir jebkura struktūra, kas iesaistīta saimnieciskā darbībā, neatkarīgi no šīs struktūras juridiskā statusa vai finansēšanas veida (41). Līdz ar to tas, vai atsevišķa struktūra uzskatāma par uzņēmumu, pilnībā atkarīgs no tās veikto darbību rakstura.

(148) Lēmuma par procedūras uzsākšanu pieņemšanas brīdī vēl nebija zināms, ka MZE tika dibināts krietni pirms EEB izveides un ka valsts ir sniegusi šo informāciju pakalpojumu kā daļu no saviem uzdevumiem, lai nodrošinātu sabiedriskā transporta darbību. 1995. gada 31. jūlijāLandkreis nolēma uzsākt mobilitātes centra darbību, lai tas varētu sniegt sabiedriskā transporta informācijas pakalpojumus plašai sabiedrībai. Valsts nodeva šo uzdevumu kā ārpakalpojumu EEB tikai pēc tā izveides 1997. gada 1. janvārī. Tas ir skaidri norādīts EEB statūtos.

(149) NNVG 2. panta 2. punkts un 6. pants nosaka, ka sabiedriskā transporta nodrošināšana ir uzdevums, kas ietilpst valsts kompetencē. Veids, kādā šis publiskais uzdevums jāveic, ir jānosaka NVP. Landkreis Emsland NVP uzskata, ka plašas un aktuālas MZE sniegtās informācijas par sabiedriskā transporta pakalpojumiem pieejamība ir būtiska un neatņemama daļa no šī publiskā uzdevuma.

(150) Kā skaidrots iepriekš (skatīt 47. apsvērumu), Komisija atgādina, ka MZE sniedza informāciju bez maksas, un tai tika atlīdzināti tikai ar materiāliem un personālu saistītie izdevumi, kurus EEB sākumā bija jāfinansē. Nebija paredzēta nekāda peļņas norma. Komisija atzīst, ka ir maz ticams, ka tirgus ekonomikas dalībnieks varētu nodrošināt informācijas pakalpojumu veidā, kā to dara MZE.

(151) Komisija arī norāda, ka izrādās, ka MZE situācija atšķiras no situācijas lietā N 604/05, Landkreis Wittenberg, C(2005) 1847 galīgā redakcija, kas tika citēts lēmumā par procedūras uzsākšanu. Šajā Wittenberg lietā autobusu pārvadājumu uzņēmumi bija publiskā finansējuma saņēmēji, kas bija asignēts vietējam mobilitātes centram. Landkreis Wittenberg autobusu pārvadājumu uzņēmumi maksāja par mobilitātes centru. Tādējādi publiskais finansējums atbrīvoja autobusu pārvadājumu uzņēmumus no izmaksām, kuras parasti tiem varētu rasties, un līdz ar to radīja priekšrocību autobusu pārvadājumu uzņēmumiem LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Šajā gadījumā finansiālo atbildību par MZE nes EEB kā struktūra, kas veic publiskos uzdevumus, kas iepriekš tika veikti valsts pārvaldes iestādē.

(152) Tomēr pēc pašas MZE darbības rakstura nevar pilnībā izslēgt, ka šādu darbību nevar, vismaz principā, veikt tirgus ekonomikas dalībnieks.

(153) Pamatojoties uz Vācijas un trešo personu sniegto informāciju pēc lēmuma par procedūras uzsākšanu, Komisija nevar secināt, vai šajā konkrētajā gadījumā MZE darbība ir saimnieciska darbība un vai tādējādi EEB ir rīkojies – sniedzot šos pakalpojumus – kā uzņēmums LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

(154) Ja EEB ir rīkojies kā uzņēmums, publiskais finansējums, kas paredzēts šiem pakalpojumiem, varētu EEB piešķirt priekšrocību, ja valsts nerīkojās kā tirgus ekonomikas dalībnieks, kas šķiet maz ticams.

7.2.4.2. Valsts līdzekļi un pasākums, kas ir attiecināms uz valsti

(155) Ir konstatēts, ka Landkreis nolēma finansēt MZE. Tādējādi EEB finansē MZE no valsts līdzekļiem, un lēmums to darīt ir attiecināms uz valsti LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.4.3. Konkurences kropļojumi un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm

(156) Ja MZE darbība patiešām bija saimnieciska darbība, EEB būtu aktīvs tirgū attiecībā uz informācijas sniegšanu par sabiedriskā transporta pakalpojumiem šajā reģionā, kas principā ir atvērts konkurencei. Pamatojoties uz pieejamo informāciju un ņemot vērā MZE sniegto pakalpojumu vietējo raksturu, Komisija nevar secināt, vai MZE finansēšana var negatīvi ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.4.4. Secinājumi

(157) Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka izmeklēšana nav pieņēmusi stingru secinājumu par to, vai MZE finansēšana ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Turpmāk norādīto iemeslu dēļ, Komisija tomēr uzskata, ka jebkurā gadījumā, ja MZE finansēšana ir uzskatāma par valsts atbalstu, šāds atbalsts būtu saderīgs ar iekšējo tirgu.

7.2.5. TRANSPORTLĪDZEKĻU IEGĀDES FINANSĒŠANA (IETVERTS 6. SLEJĀ)

7.2.5.1. Selektīva ekonomiska priekšrocība uzņēmumam

(158) Pirmkārt, ir jāizvērtē, vai EEB var tikt uzskatīts par uzņēmumu saistībā ar transportlīdzekļus iegādes finansēšanu (skatīt 117. apsvērumu). Šajā saistībā Komisija vispirms norāda, ka EEB iegādājās transportlīdzekļus pēc Landkreis lūguma saistībā ar Landkreis lēmumu uzsākt autobuss pēc izsaukuma pakalpojumu Emslandes apgabalā. EEB nodeva šos autobusus trešajām personām, pamatojoties uz līgumiem, un saskaņā ar pārskatāmiem noteikumiem, ko noteica Landkreis Emsland. Autobusus izmantoja nevis EEB, bet gan trešās personas. Tādējādi EEB rīkojās kā sabiedriskā transporta pakalpojumu administratīvais starpnieks. Tas koordinēja autobuss pēc izsaukuma pakalpojumu, kā daļu no saviem sabiedriskā transporta nodrošināšanas pienākumiem, kas noteikti statūtos (skatīt 14. apsvērumu).

(159) Tādēļ var secināt, ka EEB neveica saimniecisko darbību un šajā sakarā nav uzskatāms par uzņēmumu, ja neņem vērā faktu, ka Landkreis Emsland ir bez maksas sniegusi aktīvus EEB, un nekas skaidri neaizliedz EEB izmantot šos aktīvus savā saimnieciskajā darbībā. EEB iegādājās piecus autobusus ar tirgus vērtību EUR 685 513,46, nesedzot izmaksas par šo iegādi. EEB bilancē šie autobusi tika reģistrēti kā aktīvi, ar kuriem EEB, principā, var brīvi rīkoties, gūstot labumu savai saimnieciskajai darbībai. Lai gan Landkreis lūdza EEB iegādāties autobusus konkrētam mērķim, proti, paplašināt autobuss pēc izsaukuma shēmu, EEB netika noteikti skaidri ierobežojumi, izmantot autobusus tikai saistībā ar autobuss pēc izsaukuma shēmu.

(160) Autobusu īpašumtiesības varēja sniegt potenciālu labumu EEB saimnieciskajai darbībai, nostiprinot EEB finansiālo stāvokli. Komisija secina, ka nevar izslēgt, ka šīs iegādes finansēšana piešķir selektīvu priekšrocību EEB kā uzņēmumam LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.5.2. Valsts līdzekļi un pasākums, kas ir attiecināms uz valsti

(161) Iegāde tika finansēta no Landkreis līdzekļiem, kas ir valsts pārvaldes iestāde. Tādējādi tā tika finansēta no valsts līdzekļiem LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Iegādes finansēšana bija skaidrs Landkreis lēmums, un tādējādi šī finansēšana ir attiecināmā uz valsti LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

7.2.5.3. Konkurences kropļojumi un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm

(162) Kā minēts iepriekš, piecu autobusu iegādes finansēšana piešķir EEB selektīvu priekšrocību tādā apmērā, ciktāl tas varētu sniegt labumu EEB saimnieciskajai darbībai. Neatkarīgi no tā sabiedriskās politikas uzdevumiem, EEB iesaistās saimnieciskajā darbībā (skatīt arī 118. apsvērumu).

(163) Stiprinot savu vispārējo finansiālo stāvokli, īpašumtiesības uz transportlīdzekļiem ļauj EEB potenciāli izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm saistībā ar EEB saimniecisko darbību, kas ir atklāta konkurencei starp dalībvalstīm.

7.2.5.4. Secinājumi

(164) Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija secina, ka nevar izslēgt, ka piecu autobusu iegādes finansēšana EEB ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Tāpēc Komisijai ir jāizvērtē, vai šis pasākums var tikt uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu.

7.2.6. SECINĀJUMS PAR VALSTS ATBALSTA ESAMĪBU UN TĀ LIKUMĪBU

(165) Ņemot vērā iepriekš minēto, nevar izslēgt, ka 1998. gadā nodotās RWE akcijas, MZE sniegtais finansējums un autobusi pēc izsaukuma neveido valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

(166) Saskaņā ar LESD 108. panta 3. punktu, dalībvalstīm ir jāpaziņo visi plāni piešķirt vai mainīt atbalstu, un tās nedrīkst ieviest ierosinātos pasākumus, kamēr paziņošanas procedūra nav beigusies ar galīgo lēmumu, ja vien attiecīgais atbalsts nav atbrīvots no paziņošanas prasības. Komisija norāda, ka, tāpat kā iepriekšējos gadījumos, Vācija ir atbrīvojusi vietējos un reģionālos autobusu pārvadājumus no Regulas (EEK) Nr. 1191/69 piemērošanas, izmantojot minētajā regulā piedāvāto iespēju (42), un tiek piemērots Regulas (EEK) Nr. 1107/70 3. panta 2. punkts. Tā kā Regula (EEK) Nr. 1191/69 nav piemērojama, novērtējamie pasākumi nevar tikt grupveidā atbrīvoti saskaņā ar šo regulu.

(167) Tāpēc, ciktāl iepriekš minētie pasākumi veido valsts atbalstu, Komisija uzskata, ka Vācija nav ievērojusi LESD 108. panta 3. punkta prasības (43).

7.3. ATBALSTA SADERĪBA

(168) Tā kā 1998. gadā nodotās RWE akcijas veido valsts atbalstu un nevar izslēgt, ka MZE sniegtais finansējums un autobusi pēc izsaukuma neveido valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, Komisijai ir jānosaka, vai minēto atbalstu var uzskatīt par saderīgu, pamatojoties uz izņēmumiem, kas paredzēti minētajā Līgumā. Tiek uzskatīts, ka visi pasākumi, uz kuriem attiecas izmeklēšana, ir atlīdzība par konkrētu saistību izpildi, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas nepieciešami pārvadājumu koordinācijai.

(169) LESD 93. pants nosaka, ka “atbalsts ir saderīgs ar Līgumiem, ja tas vajadzīgs pārvadājumu koordinācijai vai ja tas ir atlīdzība par tādu saistību izpildi, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem”. Minētais pants ir lex specialis attiecībā uz LESD 106. un 107. pantu. Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas praksi (44) atbalstu autopārvadājumiem var atzīt par saderīgu, pamatojoties uz Līguma 93. pantu, vienīgi pienācīgi definētos gadījumos, kas neapdraud Savienības vispārējās intereses.

(170) Vācija nav izvirzījusi nekādu saderības pamatojumu, jo tā uzskata, ka neviens no pasākumiem neveido valsts atbalstu. Lēmumā par procedūras uzsākšanu ir paustas bažas attiecībā uz saderību, pamatojoties uz Regulu (EEK) Nr. 1107/70, Regulu (EEK) Nr. 1191/69, kā arī pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Ņemot vērā, ka apspriestie pasākumi attiecas uz atlīdzību par konkrētu saistību izpildi, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas nepieciešami pārvadājumu koordinācijai, uz tiem attiecas Regula (EEK) Nr. 1107/70; Regulas 3. panta 2. punkts ļauj novērtēt izdevumu atlīdzināšanu par saistību izpildi, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, pārvadājumu uzņēmumam vai darbībām, uz kurām neattiecas Regula (EEK) Nr. 1191/69. Gan Regula (EEK) Nr. 1191/69, gan Regula (EEK) Nr. 1107/70 tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1370/2007 (45). Lai gan atbalsts, uz kuru agrāk attiecās Regula (EEK) Nr. 1191/69, tagad tiks izskatīts saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1370/2007, atbalstu, atbalsta saderībai ar konkrētām saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas nepieciešami pārvadājumu koordinācijai, tagad var pārbaudīt tieši saskaņā ar LESD 93. pantu.

(171) Lai panāktu pilnīgumu, minēto pasākumu saderība tiks novērtēta gan saskaņā ar noteikumiem, kas bija piemērojami brīdī, kad tika pieņemts lēmums, kā arī ar noteikumiem, kas bija piemērojami brīdī, kad pasākumi tika apmaksāti. Šā iemesla dēļ saderība tiek vērtēta saskaņā ar LESD 93. pantu, kā arī Regulas (EEK) Nr. 1107/70 3. panta 2. punktu, kā tas turpmāk paskaidrots 172. un turpmākajos apsvērumos un 212. un turpmākajos apsvērumos.

7.3.1. SADERĪBAS NOVĒRTĒJUMS, IZMANTOJOT LESD 93. PANTU

(172) Eiropas Savienības Tiesa ir spriedusi, ka 93. pants “atzīst, ka atbalsts pārvadājumiem ir saderīgs ar Līgumu tikai stingri noteiktos gadījumos, kas nav pretrunā ar Savienības vispārējām interesēm”. LESD 93. pantā izmantotais jēdziens “pārvadājumu koordinācija” ietilpst nozīme, kas pārsniedz vienkāršu kādas saimnieciskās darbības attīstības veicināšanu. Šī nozīme paredz tādu publisko iestāžu intervenci, kuras nolūks ir orientēt pārvadājumu nozari virzienā, kas atbilst kopējām interesēm.

(173) Transporta nozarē var rasties ekonomiski “koordinācijas” sarežģījumi, piemēram, saistībā ar dažādu transporta tīklu savienojumiem. Pamatojoties uz to, Komisija jau ir apstiprinājusi valsts atbalstu saskaņā ar LESD 93. pantu (46).

(174) Pašreizējā lietā RWE akcijas tika nodotas EEB, lai tā varētu pildīt uzdevumus, kas saistīti ar sabiedrisko vietējo pasažieru pārvadājumu plānošanu un koordinēšanu. Šie uzdevumi, kas uzskaitīti EEB statūtu 3. punktā (skatīt arī 14. apsvērumu), ietver NVP izstrādi Emslandes apgabalam, MZE darbību un skolēnu pārvadājumu organizēšanu. Visi šie pakalpojumi veicina pārvadājumu koordinēšanu.

(175) Ciktāl MZE finansēšana ir uzskatāma par valsts atbalstu, Komisija uzskata, ka pasākuma mērķis ir sabiedrisko pārvadājumu informācijas koordinēšana.

(176) Attiecībā uz autobusiem pēc izsaukumiem, Komisija norāda, ka attiecīgais pasākums attiecas uz transportlīdzekļu iegādi, ar mērķi padarīt tos pieejamus faktiskajiem pārvadājumu pakalpojumu sniedzējiem. EEB izveidoja un koordinēja sabiedrisko pārvadājumu pakalpojumus, nevis pats sniedza pārvadājumu pakalpojumus.

(177) Komisija atzīst, ka visu šo pasākumu mērķis ir bijis ļaut EEB pildīt noteiktus uzdevumus sabiedrisko pārvadājumu jomā, kuri iepriekš tika veikti Landkreis administrācijā. Lai gan pasākuma mērķim nav nekādas nozīmes, analizējot valsts atbalsta esamību 107. panta 1. punkta izpratnē (ja pasākuma ietekme ir izšķiroša), mērķis ir jāņem vērā, novērtējot šo pasākumu saderību ar iekšējo tirgu.

(178) Saskaņā ar pastāvīgu lēmumu pieņemšanas praksi, atbalsts pārvadājumu koordinācijai tiks uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu saskaņā ar LESD 93. pantu, ja ir izpildīti šādi nosacījumi: — atbalstam jāveicina precīzi definēta kopīgu interešu mērķa sasniegšana, — atbalsts jābūt nepieciešamam un jārada stimulējoša iedarbība, — atbalstam jābūt samērīgam, — attiecīgajai infrastruktūrai jābūt nediskriminējoši pieejamai visiem lietotājiem, — atbalsts nedrīkst radīt konkurences izkropļojumus, kas ir pretrunā kopējām interesēm.

7.3.1.1. Precīzi definēts kopīgu interešu mērķis

7.3.1.1.1. 1998. gada akcijas

(179) Kā aprakstīts iepriekš, RWE akcijas tika nodotas EEB saistībā ar Landkreis lēmumu iekļaut EE struktūru, kas iepriekš veica publiskos uzdevumus, kas saistīti ar sabiedrisko vietējo pasažieru pārvadājumu plānošanu un koordinēšanu Landkreis administrācijā. Lai ļautu EEB darboties, tam bija jāpiešķir sākotnējo bilanci. Saskaņā ar EEB statūtu 3. punktu tā uzdevumi ietver NVP izstrādi Emslandes apgabalam, MZE darbību un skolēnu pārvadājumu organizēšanu. Visi šie uzdevumi var tikt kvalificēti kā tādi, kas sekmē sabiedriskos pārvadājumus Emslandes apgabalā un tādējādi kā tādi, kas ir nepieciešami pārvadājumu koordinēšanai.

(180) Tomēr Komisija atgādina par savu secinājumu, ka 1998. gada akciju nodošana un to īpašumtiesības nav juridiski saistītas ar kādu no šīm darbībām. Līdz šim Vācija ir pierādījusi, ka akcijas de facto netika izmantotas citām darbībām.

(181) Tomēr pastāv risks, ka EEB var šīs akcijas pārdot un var finansēt saimniecisko darbību citās jomās no pārdošanas gūtie ieņēmumiem vai izmantojot akcijas kā nodrošinājumu.

(182) Akcijas joprojām pieder EEB, līdz ar to var izslēgt, ka izmeklēšanas laikā saimnieciskajā darbībā būtu izmantoti no akciju pārdošanas gūtie ieņēmumi.

(183) Ja EEB nākotnē šādā veidā izmantotu 1998. gada akcijas, tad varētu apgalvot, ka 1998. gada akciju nodošana vairs nesekmē pārvadājumu koordinēšanas mērķi. Tādējādi pirmais atbalsta saderības kritērijs saskaņā ar LESD 93. pantu ir izpildīts tikai tad, ja EEB neizmanto 1998. gada akcijas, lai finansētu saimniecisko darbību ārpus tās sabiedriskajiem uzdevumiem. Tāpēc Komisijai ir jānosaka 1998. akciju izmantošanas nosacījumi, kā nosacījums 1998. gada akciju nodošanas saderībai ar iekšējo tirgu (aprakstīts zemāk).

7.3.1.1.2. Emslandes mobilitātes centrs

(184) Kā aprakstīts 47. apsvērumā, 1995. gada 31. jūlijāLandkreis nolēma uzsākt mobilitātes centra darbību, lai tas varētu sniegt sabiedriskā transporta informācijas pakalpojumus plašai sabiedrībai. Landkreis nodeva šo uzdevumu EEB, kad tas tika dibināts 1997. gada 1. janvārī. MZE darbība ir viens no uzdevumiem, kas saistīts ar sabiedrisko vietējo pasažieru pārvadājumu plānošanu un koordinēšanu, kas ir nepārprotami piešķirts EEB tā statūtos.

(185) Reģionālā NNVG likuma 2. panta 2. punkts un 6. pants nosaka, ka sabiedriskā transporta nodrošināšana ir uzdevums, kas ietilpst valsts kompetencē. Veids, kādā šis publiskais uzdevums jāveic, ir jānosaka NVP. Landkreis Emsland NVP uzskata, ka plašas un aktuālas MZE sniegtās informācijas par sabiedriskā transporta pakalpojumiem pieejamība ir būtiska un neatņemama daļa no šī publiskā uzdevuma.

(186) MZE darbība veicina efektīvu un vienmērīgu sabiedrisko pārvadājumu sniegšanu un tādējādi veicina kopīgu interešu mērķa sasniegšanu.

7.3.1.1.3. Autobusi pēc izsaukuma

(187) Landkreis Emsland nolēma reģionā paplašināt autobusu pēc izsaukuma shēmu divu atšķirīgu iemeslu dēļ (47): — uzlabot reģionā pilsētu un ciemu savienojumu ar dzelzceļa stacijām, — optimizēt savstarpējo savienojumu starp dažādām pilsētu un ciemu daļām.

(188) Autobusi pēc izsaukuma tiek izmantoti sabiedrisko pārvadājumu maršrutos zema pieprasījuma stundās, lai uzlabotu sabiedrisko pārvadājumu piedāvājumu šādās stundās. Autobusi pēc izsaukuma ir pielāgoti ratiņkrēsliem un bērnu ratiņiem.

(189) Pēdējo gadu laikā dažādos politikas dokumentos Komisija ir uzsvērusi labāka intermodālā savienojuma nozīmīgumu. 2013. gada Savienības pamatnostādnes Eiropas transporta tīkla attīstībai, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1315/2013 (48) kā vienu no galvenajiem mērķiem nosaka visu transporta veidu optimālo integrāciju un savstarpējos savienojumus. Arī dažādu pilsētu un ciemu daļu savstarpējie savienojumi rada efektīvāku pārvadājumu shēmu. Palielināts potenciāli pieejamu sabiedriskos pārvadājumus ietverošu iespēju biežums ir Emslandes apgabala iedzīvotāju interesēs, jo īpaši tāpēc, ka tas ir viens no vismazāk apdzīvotajiem reģioniem Vācijā. Līdz ar to autobusu pēc pasūtījuma shēmas paplašināšanas koordinēšanu var kvalificēt kā tādu, kas veicina kopīgu interešu mērķa sasniegšanu.

(190) Līdzīgi kā ar 1998. gada akcijām, ciktāl īpašumtiesības uz autobusiem pēc izsaukuma varētu sniegt priekšrocību EEB saimnieciskajai darbībai, finansējums autobusiem pēc izsaukuma varētu arī vairs neveicināt tikai pārvadājumu koordinēšanas mērķi. Tādējādi pirmais atbalsta saderības kritērijs saskaņā ar LESD 93. pantu ir izpildīts tikai tad, ja EEB neizmanto autobusus pēc izsaukuma, lai gūtu labumu savai saimnieciskajai darbībai. Savā 2012. gada 5. novembra iesniegumā Vācija apstiprināja, ka izmeklēšanas laikā autobusi pēc izsaukuma tika galvenokārt izmantoti, lai nodrošinātu autobuss pēc izsaukuma pakalpojumu, un, kad EEB pārdeva vienu no autobusiem, EEB atgrieza no pārdošanas gūtos ieņēmumus Landkreis. Vācijas iestādes apstiprināja, ka tādi paši principi tiks piemēroti arī nākotnē. Pamatojoties uz šo Vācijas iestāžu apņemšanos, Komisija atzīst, ka finansējums autobusiem pēc izsaukuma ir veicinājis vienīgi pārvadājumu koordinēšanas mērķi.

7.3.1.2. Atbalsta nepieciešamība un stimulējoša ietekme

7.3.1.2.1. 1998. gada akcijas

(191) 1998. gada akciju nodošana (kopā ar citiem pasākumiem, piemēram, sākotnējā kapitāla ieguldījums, uz kuriem neattiecas šis lēmums) nodrošināja EEB pastāvēšanu. Bez šā pasākuma EEB nebūtu spējīgs pildīt savus publiskos uzdevumus, kas saistīti ar sabiedrisko vietējo pasažieru pārvadājumu plānošanu un koordinēšanu. Tādējādi atbalsts, kas sniegts 1998. gada akciju nodošanas veidā, ir nepieciešams, lai sasniegtu kopīgu interešu mērķi, kā tas aprakstīts iepriekš, un tam ir stimulējoša ietekme.

7.3.1.2.2. Emslandes mobilitātes centrs

(192) 1995. gada jūlijā Emslandes apgabala padome, veidojot MZE, konstatēja, ka viens no galvenajiem Emslandes apgabala sabiedrisko pasažieru pārvadājumu trūkumiem ir viegli pieejamas informācijas par ceļošanas iespējām trūkums. Emslandes apgabalā tirgus nesniedza šādus apkopotus pakalpojumus. MZE neiekasēja no iedzīvotājiem maksu par informācijas sniegšanu, tāpēc EEB neguva no šīs darbības ienākumus, no kuriem tas varētu segt ar saistītās darbības izmaksas. Tādējādi Komisija atzīst, ka atbalsts bija nepieciešams MZE darbībai, un tam bija stimulējoša ietekme.

7.3.1.2.3. Autobusi pēc izsaukuma

(193) Vērtējot atbalsta nepieciešamību un stimulējošo ietekmi, Komisija ņem vērā to, ka projekts nebūtu bijis finansiāli ilgtspējīgas, ja autobusi pēc izsaukuma nebūtu kļuvuši pieejami. 2006. gada 8. februāraKreistag sanāksmē tika skaidri minēts, ka autobusu pēc izsaukuma sistēmas paplašināšana nedrīkst ietekmēt esošās autobusu pēc izsaukuma shēmas. Autobusu pēc izsaukuma sistēma jāievieš tikai vietās, kur tas ir ekonomiski izdevīgi.

(194) EEB iegādājās autobusus pēc Landkreis lūguma un nodeva tos trešajām personām, balstoties uz līgumiem, un saskaņā ar pārskatāmiem noteikumiem, ko noteikusi Landkreis Emsland. Trešās personas ieguva autobusus bez maksas, un EEB nesaņēma nomas maksu vai citus ienākumus no autobusu nodošanas, no kuriem tas varētu finansēt autobusu iegādi. Autobusus izmantoja nevis pats EEB, bet gan apakšuzņēmēji un trešās personas, tāpēc EEB atkal neguva nekādus ienākumus no autobusu pēc izsaukuma saimnieciskās izmantošanas. EEB rīkojās kā sabiedrisko pārvadājumu pakalpojumu administratīvais starpnieks. Tas koordinēja autobusu pēc izsaukuma pakalpojumu kā daļu no saviem sabiedriskā transporta nodrošināšanas pienākumiem, kas noteikti statūtos (skatīt 14. apsvērumu). Tādējādi Komisija atzīst, ka atbalsts EEB bija nepieciešams, lai attīstītu autobusu pēc izsaukuma sistēmu, un tam bija stimulējoša ietekme.

7.3.1.3. Atbalsta samērīgums

7.3.1.3.1. 1998. gada akcijas

(195) Komisija atgādina, ka dividendes, kas izriet no īpašumtiesībām uz 1998. gada akcijām, nepatur EEB. Tās tiek izmantotas vai nu, lai samaksātu par skolēnu pārvadājumiem (tādējādi aizstājot Landkreis resursus), vai tiek izmaksātas Landkreis. Tāpēc tiek apgalvots, ka, kamēr turpinās pienākums izmaksāt dividendes Landkreis, 1998. gada akciju tirgus vērtība ir samazināta, jo šāds pienākums samazina šo akciju ekonomisko vērtību.

(196) Tādēļ Komisija uzskata, ka atbalsts, kas sniegts 1998. gada akciju nodošanas veidā, ir ierobežots līdz minimumam, kas nepieciešams, lai EEB veiktu savus publiskos uzdevumus pārvadājumu koordinēšanas jomā, un tāpēc tas ir samērīgs ar pasākuma mērķi.

7.3.1.3.2. Emslandes mobilitātes centrs

(197) Kā skaidrots iepriekš (skatīt 77. apsvērumu) Landkreis atmaksāja faktiskās izmaksas, kas bija radušās EEB saistībā ar MZE darbību, un netika paredzēta nekāda peļņas norma. Tādēļ Komisija uzskata, ka pasākuma rezultātā piešķirtais atbalsts ir samērīgs.

7.3.1.3.3. Autobusi pēc izsaukuma

(198) Vērtējot atbalsta samērīgumu, Komisija ņem vērā šādus elementus: — EEB iegādājās autobusus pēc Landkreis lūguma, un tam tika atlīdzinātas iegādes faktiskās izmaksas, — EEB negūst nekādu ienākumu no autobusu pēc izsaukuma nodošanas trešām personām, — ja EEB nespētu atrast nevienu trešo personu, kam būtu interese par autobusu pēc izsaukuma darbību, autobusi tiktu atgriezti Landkreis, — Kad autobusi pēc izsaukuma vairs netiks ekspluatēti, tie tiks pārdoti, un no pārdošanas gūtie ienākumi tiks atgriezti Landkreis.

(199) Pamatojoties uz šiem elementiem, Komisija uzskata, ka atbalsts, kas saistīts ar autobusu pēc izsaukuma finansēšanu ir samērīgs.

7.3.1.4. Atbalsts / atbalstītā darbība ir nediskriminējoši pieejama visiem lietotājiem

7.3.1.4.1. 1998. gada akcijas

(200) EEB pakalpojumi pārvadājumu koordinēšanas jomā ir publiski uzdevumi un, pēc definīcijas, šīs darbības ir nediskriminējoši pieejamas.

7.3.1.4.2. Emslandes mobilitātes centrs

(201) MZE sniedz informāciju bez maksas visām interesētajām personām. Tas arī apkopo informāciju no visām sabiedrisko pārvadājumu pakalpojumu sniedzējiem, kurus interese šādas informācijas apmaiņa. Sabiedrisko pārvadājumu pakalpojumu sniedzējiem nav jāmaksā MZE par to, ka tas padara pieejamu informāciju par pakalpojumiem, ko tie sniedz.

(202) Tāpēc var secināt, ka attiecīgie pakalpojumi ir nediskriminējoši pieejami visiem lietotājiem.

7.3.1.4.3. Autobusi pēc izsaukuma

(203) EEB piedāvāja autobusus pēc izsaukuma visiem apgabala autobusu pārvadājumu uzņēmumiem, kas sniedz sabiedrisko pārvadājumu pakalpojumus ar vienādiem nosacījumiem, ko nosaka Landkreis Emsland. Landkreis rakstiski izklāstīja autobusu pārvadājumu uzņēmumiem nosacījumus, saskaņā ar kuriem būtu pieejami autobusi pēc izsaukuma, aicinot tos izteikt savu interesi.

(204) Tie tika iznomāti, pamatojoties uz standarta veidlapas līgumu (skatīt arī 80. punktu), kas paredzēja, ka pārvadājumu uzņēmumi sedz ekspluatācijas un uzturēšanas izmaksas, bet tiem nav jāmaksā nomas maksa. EEB maršrutos autobusus izmantoja apakšuzņēmēji, un citi pārvadājumu uzņēmumi tos izmantoja savos attiecīgajos maršrutos.

(205) Pēc apspriešanās ar Landkreis, autobusi daļēji tika izmantoti arī skolēnu pārvadājumu pakalpojumiem. Tas attiecas uz visiem pieciem autobusiem pēc izsaukuma.

(206) Tāpēc var secināt, ka attiecīgie infrastruktūra bija nediskriminējoši pieejama visiem lietotājiem.

7.3.1.5. Atbalsts nerada konkurences izkropļojumus, kas ir pretrunā kopīgām interesēm

7.3.1.5.1. 1998. gada akcijas

(207) 1998. gada akciju nodošana tikai ļāva izveidot – no finanšu viedokļa – korporatīvo struktūru EEB, kas galvenokārt izpilda publiskos uzdevumus, kas attiecas uz pārvadājumu koordinēšanu. Kā tāds šis pasākums nerada konkurences izkropļojumus, kas ir pretrunā kopīgām interesēm.

7.3.1.5.2. Emslandes mobilitātes centrs

(208) Kā norādīts iepriekš, MZE apkopo informāciju no visiem pārvadājumu uzņēmumiem, kas darbojas Emslandes apgabalā ar vienādiem noteikumiem, un bez maksas sniedz šo informāciju pilsoņiem. Tādējādi tas nekropļo konkurenci pretēji kopīgām interesēm.

7.3.1.5.3. Autobusi pēc izsaukuma

(209) Kā minēts iepriekš, Landkreis Emsland lūdza paplašināt autobusu pēc izsaukuma shēmu ar nosacījumu, ka tai nebūs nekādas ietekmes uz esošajām shēmām un uz maršrutiem, kas nebūtu finansiāli dzīvotspējīgi. Tie bija pieejami visām ieinteresētajām personām ar vienādiem nosacījumiem, un tādējādi netika paredzēts, ka, šādu papildu maršrutu ieviešana varētu izraisīt konkurences izkropļojumus, kas ir pretrunā ar kopīgām interesēm.

7.3.1.6. Secinājums un nosacījums

(210) Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka atbalsts, kas piešķirts ar 1998. gada akciju nodošanu, autobusiem pēc izsaukuma un MZE, veicina kopīgu interešu mērķa sasniegšanu, ka tas ir nepieciešams un samērīgs ar šo mērķi un ka tirdzniecība starp dalībvalstīm netiks ietekmēta tādā veidā, kas ir pretrunā ar kopīgām interesēm.

(211) Kā jau iepriekš minēts 178. un turpmākajos apsvērumos, 1998. gada akciju nodošana nevar tikt uzskatīta par pasākumu ar mērķi veicināt tikai un vienīgi pārvadājumu koordinēšanu, jo īpašumtiesības uz šīm akcijām un EEB spēja brīvi ar tām rīkoties sniedz potenciālu priekšrocību EEB saimnieciskajai darbībai, kas ne vienmēr kalpo pārvadājumu koordinēšanas vajadzībām. Lai šis pasākums atbilstu pirmajam saderības nosacījumam, EEB nevar atļaut paturēt dividendes, ieņēmumus, kas gūti no iespējamās 1998. gada akciju pārdošanas, vai izmantot šīs akcijas kā nodrošinājumu, lai saņemtu finansējumu saimnieciskajai darbībai no trešajām personām. Komisijai ieviesīs šo kā nosacījumu 1998. gada akciju nodošanas saderībai ar iekšējo tirgu.

(212) Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka šie pasākumi ir saderīgi ar LESD 93. pantu, saskaņā ar nosacījumu par 1998. gada akciju izmantošanu.

7.3.2. SADERĪBAS NOVĒRTĒJUMS, IZMANTOJOT REGULU (EEK) NR. 1107/70

(213) Regulas (EEK) Nr. 1107/70 3. panta 2. punkts ļauj novērtēt izdevumu atlīdzināšanu par saistību izpildi, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, pārvadājumu uzņēmumam vai darbībām, uz kurām neattiecas Regula (EEK) Nr. 1191/69.

(214) Tāpat kā iepriekšējos gadījumos, tiek uzskatīts ka vietējie un reģionālie autobusu pārvadājumi ir jāatbrīvo no Regulas (EEK) Nr. 1191/69 (49) piemērošanas, un ir jāpiemēro Regulas (EEK) Nr. 1107/70 3. panta 2. punkts. Saskaņā ar šo regulu Landkreis Emsland maksājumus var atzīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu, ja maksājumi sedz izmaksas un ne vairāk kā izmaksas par konkrētiem publiskajiem uzdevumiem, ko pildīja EEB. Tādējādi turpmāk tiks novērtēts, vai EEB ir saņēmis veiktajiem uzdevumiem atbilstošu kompensāciju.

7.3.2.1. 1998. gada akcijas

(215) Kā aprakstīts iepriekš, RWE akcijas tika nodotas EEB saistībā ar Landkreis lēmumu iekļaut EE struktūru, kas iepriekš veica publiskos uzdevumus, kas saistīti ar sabiedrisko vietējo pasažieru pārvadājumu plānošanu Landkreis administrācijā. Lai ļautu EEB darboties, tam bija jāpiešķir sākotnējo bilanci. Saskaņā ar EEB statūtu 3. punktu tā uzdevumi ietver Nahverkehrsplan izstrādi Emslandes apgabalam, MZE darbību un skolēnu pārvadājumu organizēšanu. Visi šie uzdevumi var tikt kvalificēti kā tādi, kas sekmē sabiedriskos pārvadājumus apgabalā.

(216) Bez ieņēmumiem no dividendēm 1998. gada akciju tirgus vērtība ir samazināta līdz šo akciju ekonomiskajai vērtībai EEB bilancēs. Tādēļ Komisija uzskata, ka atbalsts, kas sniegts 1998. gada akciju nodošanas veidā, ir ierobežots līdz minimumam, kas nepieciešams, lai EEB veiktu savus publiskos uzdevumus, un tāpēc nepastāv pārmērīga kompensācija.

7.3.2.2. Emslandes mobilitātes centrs

(217) Kā aprakstīts 47. apsvērumā, 1995. gada 31. jūlijāLandkreis nolēma uzsākt mobilitātes centra darbību, lai tas varētu sniegt sabiedriskā transporta informācijas pakalpojumus plašai sabiedrībai. Landkreis nodeva šo uzdevumu EEB, kad tas tika dibināts 1997. gada 1. janvārī. MZE darbība ir viens no uzdevumiem, kas EEB ir nepārprotami piešķirts tā statūtos.

(218) Kā skaidrots iepriekš (skatīt 77. apsvērumu) Landkreis atmaksāja faktiskās izmaksas, kas bija radušās EEB saistībā ar MZE darbību, un netika paredzēta nekāda peļņas norma. Tādēļ Komisija uzskata, ka paziņotā pasākuma rezultātā piešķirtais atbalsts neizraisa pārmērīgi lielu kompensāciju EEB.

7.3.2.3. Autobusi pēc izsaukuma

(219) Kā iepriekš aprakstīts, Landkreis Emsland nolēma reģionā paplašināt autobusu pēc izsaukuma shēmu divu atšķirīgu iemeslu dēļ (50): — uzlabot reģionā pilsētu un ciemu savienojumu ar dzelzceļa stacijām, — optimizēt savstarpējo savienojumu starp dažādām pilsētu un ciemu daļām.

(220) Autobusi pēc izsaukuma tiek izmantoti sabiedrisko pārvadājumu maršrutos zema pieprasījuma stundās, lai uzlabotu sabiedrisko pārvadājumu piedāvājumu šādās stundās. Autobusi pēc izsaukuma ir pielāgoti ratiņkrēsliem un bērnu ratiņiem.

(221) Vācija ir apstiprinājusi, ka autobusi pēc izsaukuma var galvenokārt tikt izmantoti tikai autobusu pēc izsaukuma pakalpojumam, un ja EEB pārdotu autobusus, EEB būs pienākums atdot šos ieņēmumus Landkreis (kas vienā gadījumā jau ir noticis).

(222) Komisija uzskata, ka nepastāv pārmērīga kompensācija, jo: — EEB iegādājās autobusus pēc Landkreis lūguma, un tam tika atlīdzinātas iegādes faktiskajās izmaksas, — EEB negūst nekādu ienākumu no autobusu pēc izsaukuma nodošanas trešajām personām, — ja EEB nespētu atrast nevienu trešo personu, kam būtu interese par autobusu pēc izsaukuma darbību, autobusi tiktu atgriezti Landkreis, — Kad autobusi pēc izsaukuma vairs netiks ekspluatēti, tie tiks pārdoti, un no pārdošanas gūtie ienākumi tiks atgriezti Landkreis.

7.3.2.4. Secinājums un nosacījums

(223) Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka atbalsts, kas tika piešķirts 1998. gada akciju veidā, ar autobusiem pēc izsaukuma un MZE, nesniedz EEB pārmērīgi lielu kompensāciju par publisko uzdevumu izpildi Landkreis Emsland uzdevumā.

(224) Kā jau iepriekš minēts 117. un turpmākajos apsvērumos, 1998. gada akciju nodošana nevar tikt uzskatīta par pasākumu ar mērķi veicināt EEB nesaimniecisko darbību, jo īpašumtiesības uz šīm akcijām un EEB spēja brīvi ar tām rīkoties sniedz potenciālu priekšrocību EEB saimnieciskajai darbībai. Lai šis pasākums atbilstu pirmajam saderības nosacījumam, EEB nevar atļaut paturēt dividendes, ieņēmumus, kas gūti no iespējamās 1998. gada akciju pārdošanas, vai izmantot šīs akcijas kā nodrošinājumu, lai saņemtu finansējumu saimnieciskajai darbībai no trešajām personām. Komisijai ieviesīs šo kā nosacījumu 1998. gada akciju nodošanas saderībai ar iekšējo tirgu.

(225) Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka šie pasākumi ir saderīgi ar 3. panta 2. punktu Regulā (EEK) Nr. 1107/70, saskaņā ar nosacījumu par 1998. gada akciju izmantošanu,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Sākotnējās kapitāla dotācijas un 280 310RWE enerģētikas kompānijas akcijas veido pastāvošu atbalstu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 1. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (51) 1. panta b) punkta iv) apakšpunktu.

2. pants

Dividendes, ko Emsländische Eisenbahn GmbH saņēma no akcijām, kompensācija par skolēnu pārvadājumu pakalpojumu koordinēšanu un par vietējo pārvadājumu shēmas (Nahverkehrsplan) izstrādi nav valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē.

3. pants

Attiecībā uz kompensāciju, ko Emsländische Eisenbahn GmbH saņēma par Emslandes mobilitātes centra darbību, atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu 93. panta Līgumā par Eiropas Savienības darbību un 3. panta 2. punkta Regulā (EEK) Nr. 1107/70 izpratnē.

4. pants

1. Ciktāl Emsländische Eisenbahnen GmbH nodotie autobusi ir valsts atbalsts 107. panta 1. punkta Līgumā par Eiropas Savienības darbību izpratnē, atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu Līguma par Eiropas Savienības darbību 93. panta un Regulas (EEK) Nr. 1107/70 3. panta 2. punkta izpratnē, ievērojot 2. punktā izklāstīto Vācijas apņemšanos.

2. Autobusi pēc izsaukuma tiek izmantoti autobusu pēc izsaukuma pakalpojumam. Ja EEB pārdod vienu no autobusiem, EEB ir pienākums atgriezt visus no pārdošanas gūtos ieņēmumus Landkreis Emsland.

5. pants

Atbalsts, kuru Vācija 1998. gadā īstenoja ar 37 630RWE akciju nodošanu Emsländische Eisenbahn GmbH, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, ievērojot nosacījumus, kas izklāstīti 6. pantā.

6. pants

1. Akcijas nedrīkst izmantot kā nodrošinājumu vai pārdot, ja vien netiek izpildīti 2. punktā minētie nosacījumi.

2. Divu mēnešu laikā pēc šī lēmuma pieņemšanas, Emsländische Eisenbahn GmbH paraksta līgumu ar Landkreis Emsland par RWE akcijām. Līgums apstiprina, ka:

— RWE akcijas nedrīkst izmantot kā nodrošinājumu vai jebkurā citā veidā, lai gūtu labumu EEB saimnieciskajai darbībai,

— EEB izmaksās Landkreis Emsland visas dividendes, kas izriet no RWE akcijām,

— EEB izmaksās Landkreis Emsland visas ienākumus, kas tiks gūti no RWE akciju pārdošanas.

7. pants

Vācija informē Komisiju par pasākumiem, kas veikti šā lēmuma izpildei, divu mēnešu laikā no tā paziņošanas.

8. pants

Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.

Briselē, 2016. gada 30. septembrī Komisijas vārdā – Komisijas locekle Margrethe VESTAGER

(1) OV C 174, 9.7.2008., 13. lpp.

(2) 2006. gada 3. oktobrī, 2006. gada 27. novembrī un 2007. gada 13. martā.

(3) 2006. gada 24. oktobrī, 2007. gada 26. janvārī un 2007. gada 19. jūnijā.

(4) Skatīt 1. zemsvītras piezīmi.

(5) http://www.eeb-online.de/

(6) Lejassaksijas 1998. gada likumu krājums, 137. lpp., jaunākie grozījumi veikti ar 2007. gada 12. jūlija likuma 2. pantu, Lejassaksijas likumu krājums Nr. 22/2007, 339. lpp., – VORIS 22410 01.

(7) Saskaņā ar 1961. gada 21. martaPersonenbeförderungsgesetz (Likums par personu pārvadājumiem; turpmāk tekstā “PBefG”).

(8) PBefG 3. panta 2. punkta 3. apakšpunkts.

(9) Skatīt 1. zemsvītras piezīmi.

(10) Visi skaitļi jāsaprot kā euro (EUR). Laika periodam no 1997. gada līdz 2001. gadam visi skaitļi, kas uzskaitīti budžeta prognozēs un labojumos Vācijas markās (DM) tika konvertēti uz EUR, balstoties uz valūtas kursu 1:1,9558 (EUR:DM). Tiek uzskatīts, ka nelielās atšķirības starp skaitļiem, kas uzskaitīti budžeta prognozēs un labojumos, un skaitļiem, ko iesniegusi Vācija, izraisa valūtu pārrēķināšanas procedūra; Komisija balsta savu vērtējumu uz Vācijas iesniegtajiem skaitļiem. “–” jāsaprot kā nav paziņots, “0” – ka netika piešķirts nekāds finansiālais atbalsts.

(11) Šie skaitļi ir norādīti Emsland budžeta prognozēs un labojumos ar kārtas Nr. 67.500 “Verlustausgleich für ÖPNV-Leistungen” (“Vietējo pasažieru pārvadājumu zaudējumu kompensācija”).

(12) 1995. gada 28. jūnija NNVG, kas pēc tam 2004. gada 16. decembrī tika grozīts, (Lejassaksijas vietējo pārvadājumu likums), tika pieņemts, pamatojoties uz 1993. gada 27. decembra Regionalisierungsgesetz des Bundes (Valsts reģionalizācijas likums).

(13) 2004. gada 16. decembra NNVG grozījumi, kas stājās spēkā 2005. gada 1. janvārī, atspoguļoja faktu, ka sabiedrisko pārvadājumu finansēšana ir mainījusies valsts līmenī. Par vienu iedzīvotāju piešķirtā summa tika nedaudz samazināta, bet tā tika papildināta ar Regionalisierungsmittel (reģionālo finansējumo), lai uzlabotu sabiedrisko pārvadājumu darbību, kas ir atspoguļots 6. slejā.

(14) Šī summa ietver sākotnēji reģistrēto pamatkapitālu EUR 410 000 apmērā, kā arī akcijas EUR 11 248 593,93 vērtībā.

(15) Šis skaitlis jāuzskata par sadalītu šādās apakškategorijās: mārketinga veicināšana un pasažieru informācijas uzlabošana, ietverot Emslandes mobilitātes centra ekspluatācijas izmaksas (EUR 116 876,09), DIVA-Geo programmatūras iegāde kā MZE karšu bāze (EUR 17 402,90), autobusu pieturu reģistra izveide (EUR 28 815,34), transportlīdzekļi (autobuss pēc izsaukuma) (EUR 520 989,05), autobusu pasažieru uzgaidīšanas telpas (EUR 59 376,46) un programmatūra vietējo pasažieru pārvadājumu plānošanai (EUR 37 000).

(16) RWE ir vadošais enerģētikas uzņēmums Vācijā.

(17) Dividendes un “Zaudējumu segums sabiedriskajiem vietējo pasažieru pakalpojumiem”.

(18) Vācijas iestādes šai ailītei sākotnēji norādīja skaitli EUR 3 160 667,25. Vēlāk Vācija paskaidroja, ka attiecībā uz 1997. gadu 3. slejā ir atspoguļoti ne tikai maksājumi VGE-Süd, bet arī maksājumi citiem uzņēmumiem. Tikai no 1998. gada maksājumi VGE-Süd (3. sleja) tika skaidri nodalīti no maksājumiem par neintegrētajiem skolēnu pārvadājumiem, Deutsche Bahn AG un citiem integrētajiem skolēnu pārvadājumiem (4. sleja). Ja 1997. gada aprēķins tiktu veikts tāpat kā aprēķini par turpmākajiem gadiem, tas 3. sleja būt jānorāda EUR 1 508 790,29 liela summa, bet 4. slejā EUR 5 936 951,31 liela summa (EUR 1 651 876,97 nobīde no 3. slejas uz 4. sleju atbilst summai, kas samaksāta autobusu pārvadājumu uzņēmumiem Ziemeļu un Centrālājā Emslandē). Abu sleju summa atspoguļo kopējo samaksu par skolēnu pārvadājumiem Emslandē.

(19) Arī VGE-Süd saņēma kompensāciju saskaņā ar šo budžeta pozīciju.

(20) Lēmuma par procedūras uzsākšanu 53. apsvērumā Komisija ir secinājusi, ka NVP izstrāde bija uzdevums, kas ietilpst valsts politikas pienākumos.

(21) Vācija ir informējusi Komisiju, ka kategorijas Nr. 71.500 apraksts 2006. gada budžeta prognozēs “Zuwendungen an die Emsländische Eisenbahn nach dem NNVG” (“EEB piešķirtās subsīdijas, pamatojoties uz NNVG”) bija nepareizs, jo uzskaitītās subsīdiju summas netika piešķirtas tikai EEB. Tāpēc 2007. gada budžeta prognozēs šī kategorija tika pārdēvēta uz saņēmējam neitrālu “Zuwendungen nach dem NNVG” (“Subsīdijas saskaņā ar NNVG”).

(22) Lēmuma par procedūras uzsākšanu 107. apsvērumā Komisija secināja, ka DIVA-Geo programmatūras iegāde, autobusu pieturu reģistra izveide un sabiedriskā transporta plānošanas programmatūras iegāde bija saistīta ar NVP izstrādi un tādējādi tie ir publiski uzdevumi.

(23) Padomes 1969. gada 26. jūnija Regula (EEK) Nr. 1191/69 par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarē (OV L 156, 28.6.1969., 1. lpp.).

(24) Padomes 1970. gada 4. jūnija Regula (EEK) Nr. 1107/70 par atbalsta piešķiršanu pārvadājumiem pa dzelzceļu, autoceļiem un iekšējiem ūdensceļiem (OV L 130, 15.6.1970., 1. lpp.).

(25) Lēmuma par procedūras uzsākšanu 50. apsvērums.

(26) 280 310RWE akcijas, kuru tirgus vērtība ir aptuveni EUR 9 686 523,78, skatīt 27. apsvērumu iepriekš.

(27) Eiropas Komisija nosūtīja šo informācijas pieprasījumu 2007. gada 13. martā.

(28) Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 24.9.2015., 9. lpp.). Tas ir saskaņā ar Komisijas secinājumiem lēmuma par procedūras uzsākšanu 143. apsvērumā.

(29) Skatīt arī lēmuma par procedūras uzsākšanu 148. apsvērumu.

(30) 37 630 akcijas, kuru tirgus vērtība ir aptuveni EUR 1 689 264,40.

(31) Eiropas Savienības Tiesas 2000. gada 12. septembra spriedums, Pavlov and Others, apvienotās lietas no C-180/98 līdz C-184/98, ECLI:EU:C:2000:428, 74. punkts; 2006. gada 10. janvāra spriedums, Cassa di Risparmio di Firenze SpA un citi, C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, 107. punkts.

(32) 2000. gada 12. decembra spriedums, Aéroports de Paris pret Komisiju, T-128/98, ECLI:EU:T:2000:290, 108. punkts.

(33) 1996. gada 11. jūlija spriedums, SFEI un citi, C-39/94, ECLI:EU:C:1996:285, 60. punkts. 1999. gada 29. aprīļa spriedums, Spānija pret Komisiju, C-342/96, ECLI:EU:C:1999:210, 41. punkts.

(34) Spriedums lietā SFEI un citi, 27. zemsvītras piezīme, ECLI:EU:C:1996:285, 60. un 61. punkts.

(35) Skatīt, piemēram, 1990. gada 21. marta spriedumu, Beļģija pret Komisiju (“Tubemeuse”), C-142/87, ECLI:EU:C:1990:125, 29. punkts; 1991. gada 21. marta spriedums, Itālija pret Komisiju, (“Alfa Romeo”), C-305/89, ECLI:EU:C:1991:142, 18. un 19. punkts; 1998. gada 30. aprīļa spriedums, Cityflyer Express pret Komisiju, T-16/96, ECLI:EU:T:1998:78, 51. punkts; 1999. gada 21. janvāra spriedums, Neue Maxhütte Stahlwerke un Lech-Stahlwerke pret Komisiju, apvienotās lietas T-129/95, T-2/96 un T-97/96, ECLI:EU:T:1999:7, 104. punkts; 2003. gada 6. marta spriedums, Westdeutsche Landesbank Giroz