LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 340/9

KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) 2016/2251

(2016. gada 4. oktobris),

ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 648/2012 par ārpusbiržas atvasinātajiem instrumentiem, centrālajiem darījumu partneriem un darījumu reģistriem papildina attiecībā uz regulatīvajiem tehniskajiem standartiem riska mazināšanas metodēm, kas paredzētas ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuriem tīrvērti neveic centrālais darījumu partneris

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Regulu (ES) Nr. 648/2012 par ārpusbiržas atvasinātajiem instrumentiem, centrālajiem darījumu partneriem un darījumu reģistriem (1) un jo īpaši tās 11. panta 15. punktu,

tā kā:

(1) Darījumu partneriem ir pienākums aizsargāt sevi pret kredītriska darījumiem ar atvasināto instrumentu darījumu partneriem, iekasējot maržas, ja šiem līgumiem tīrvērti nav veicis centrālais darījumu partneris. Šajā regulā ir izklāstīti standarti savlaicīgai, precīzai un pienācīgi nošķirtai nodrošinājuma apmaiņai. Šie standarti būtu obligāti jāpiemēro nodrošinājumam, ko darījumu partneriem ir pienākums iekasēt vai sniegt saskaņā ar šo regulu. Tomēr darījumu partneriem, kuri piekrīt iekasēt vai sniegt nodrošinājumu papildus šīs regulas prasībām, vajadzētu spēt izvēlēties, vai tie apmainās ar nodrošinājumu saskaņā ar šiem standartiem.

(2) Darījumu partneriem, uz kuriem attiecas Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 3. punkta prasības, būtu jāņem vērā nefinanšu darījumu partneru atšķirīgie riska profili, kas nesasniedz regulas 10. pantā minēto tīrvērtes slieksni, nosakot savas riska pārvaldības procedūras ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kas noslēgti ar šādām vienībām. Tāpēc ir lietderīgi ļaut darījumu partneriem noteikt, vai darījumu partnera kredītriska līmeni, ko rada šādi nefinanšu darījumu partneri, kas nesasniedz attiecīgo tīrvērtes slieksni, vajadzētu mazināt, apmainoties ar nodrošinājumu. Ņemot vērā to, ka var pieņemt, ka nefinanšu darījumu partneriem, kas uzņēmējdarbību veic trešā valstī un kas nesasniegtu attiecīgo tīrvērtes slieksni, ja tās veiktu uzņēmējdarbību Savienībā, ir tie paši riska profili kā tādiem nefinanšu darījumu partneriem, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā un kas nesasniedz attiecīgo tīrvērtes slieksni, būtu jāpiemēro tāda pati pieeja abiem vienību veidiem, lai novērstu regulējuma arbitrāžu.

(3) Darījumu partneri ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumos, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, ir jāaizsargā pret otra darījumu partnera iespējamo saistību neizpildes risku. Tādēļ ir nepieciešami divi nodrošinājuma veidi maržu izteiksmē, lai pienācīgi pārvaldītu riskus, kam ir pakļauti minētie darījumu partneri. Pirmais veids ir mainīgā marža, kas aizsargā darījumu partnerus pret riska darījumiem, kas saistīti ar to ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu pašreizējo tirgus vērtību. Otrais veids ir sākotnējā marža, kas aizsargā darījumu partnerus pret iespējamajiem zaudējumiem, kuri varētu rasties no atvasināto instrumentu pozīcijas tirgus vērtības izmaiņām, kas notikušas laikposmā no pēdējās apmaiņas ar mainīgo likmi pirms darījumu partnera saistību neizpildes un brīža, kad ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumi tiek aizstāti vai tiek ierobežots attiecīgais risks.

(4) Tā kā centrālajiem darījumu partneriem (CCP) saskaņā ar Savienības tiesību aktiem var būt piešķirta atļauja darboties kā kredītiestādēm, ir jāizslēdz ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumi, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, ko CCP noslēdz saistību neizpildes pārvaldības procesa ietvaros, kā paredzēts šīs regulas prasībās, jo minētajiem līgumiem jau piemēro Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 153/2013 (2) noteikumus un tādēļ tiem nepiemēro šīs regulas noteikumus.

(5) Attiecībā uz ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti un kuri ietver sākotnējās prēmijas maksājumu, lai garantētu līguma izpildi, darījumu partnerim, kas saņem prēmijas maksājumu (“iespējas līguma pārdevējs”) nav pašreizēja vai iespējama nākotnes riska darījuma ar darījuma partneri. Turklāt šādu līgumu ikdienas tirgus vērtību jau sedz minētās prēmijas maksājums. Līdz ar to, ja savstarpējā ieskaita kopu veido šādas iespējas līgumu pozīcijas, iespējas līguma pārdevējam būtu jāspēj izvēlēties neiekasēt sākotnējās vai mainīgās maržas attiecībā uz šādiem ārpusbiržas atvasināto instrumentu veidiem, ja iespējas līgumu pārdevējs nav pakļauts nekādam kredītriskam. Tomēr darījumu partnerim, kas maksā prēmiju (“iespējas līgumu pircējam”) būtu jāiekasē gan sākotnējā, gan mainīgā marža.

(6) Lai arī strīdu izšķiršanas procesi, kas ietverti divpusējos līgumos starp darījumu partneriem, ir noderīgi strīdu ilguma un biežuma mazināšanai, darījumu partneriem, pirmkārt, būtu jāiekasē vismaz neapstrīdētā summa, ja tiek apstrīdēta maržas pieprasījuma summa. Tas mazinās risku, kas rodas no apstrīdētajiem darījumiem, un līdz ar to nodrošinās, ka ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumi, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, pēc iespējas ir nodrošināti.

(7) Lai garantētu līdzvērtīgus konkurences apstākļus visās jurisdikcijās gadījumā, ja darījumu partneris, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā, noslēdz ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, ar darījumu partneri, kas veic uzņēmējdarbību trešā valstī, būtu jāveic apmaiņa ar sākotnējo un mainīgo maržu abos virzienos. Darījumu partneriem, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā, veicot darījumus ar darījumu partneriem, kurš veic uzņēmējdarbību trešās valstīs, būtu aizvien jāpiemēro pienākums novērtēt divpusēju līgumu juridisko izpildāmību un nošķiršanas līgumu efektivitāti.

(8) Ir lietderīgi ļaut darījumu partneriem piemērot minimālo pārskaitījuma summu, apmainoties ar nodrošinājumu, lai samazinātu operatīvo slogu, ko rada apmaiņa ar ierobežotām summām, ja riska darījumu vērtība mainās tikai nedaudz. Tomēr būtu jānodrošina, ka šāda minimālā pārskaitījuma summa tiek izmantota kā operatīvs instruments un nevis kā nenodrošināta kredītlīnija starp darījumu partneriem. Tādēļ attiecībā uz minimālo pārskaitījuma summu būtu jānosaka tās maksimālais līmenis.

(9) Operatīvu iemeslu dēļ dažos gadījumos varētu būt lietderīgāk nodalīt atsevišķas minimālā pārskaitījuma summas sākotnējai un mainīgajai maržai. Šādos gadījumos darījumu partneriem vajadzētu būt iespējai vienoties par atsevišķām minimālā pārskaitījuma summām mainīgajai un sākotnējai maržai. Tomēr atsevišķo minimālā pārskaitījuma summu kopsummai nevajadzētu pārsniegt minimālā pārskaitījuma summas maksimālo līmeni. Praktisku apsvērumu dēļ vajadzētu būt iespējai definēt minimālo pārksaitījuma summu valūtā, kurā parasti apmainās ar maržām, un tā var arī nebūt euro.

(10) Dažas trešo valstu jurisdikcijas var noteikt atšķirīgu darbības jomu Regulai (ES) Nr. 648/2012 saistībā ar savām prasībām attiecībā uz nodrošinājuma apmaiņu ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumos, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti. Tādēļ, ja šī regula pieprasa, ka tikai ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumi, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti un kurus reglamentē Regula (ES) Nr. 648/2012, ir ietverti maržu aprēķinā, ko veic pārrobežu savstarpējā ieskaita kopām, darījumu partneriem dažādās jurisdikcijās, iespējams, vajadzētu divkāršot nepieciešamos aprēķinus, lai ņemtu vērā atšķirīgās definīcijas vai produktu atšķirīgo darbības jomu saskaņā ar attiecīgajām maržas prasībām. Tas varētu radīt neprecīzus maržas aprēķinus. Turklāt tas, visticamāk, palielinātu strīdu risku. Tādēļ, ļaujot izmantot plašāku produktu kopumu pārrobežu savstarpējā ieskaita kopās, kas ietver visus ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumus, kuriem piemēro nodrošinājuma apmaiņu vienā vai otrā jurisdikcijā, tiktu sekmēts vienmērīgs maržas iekasēšanas process. Šī pieeja atbilst sistēmiskā riska mazināšanas mērķim, kas noteikts Regulā (ES) Nr. 648/2012, jo maržas prasības piemērotu plašākai produktu virknei.

(11) Darījumu partneri var izvēlēties iekasēt sākotnējās maržas naudā, un šādā gadījumā nodrošinājumam nebūtu jāpiemēro diskonts, ja nodrošinājuma valūta atbilst valūtai, kas ir noteikta līgumā. Tomēr, ja sākotnējās maržas tiek iekasētas naudā tādā valūtā, kas atšķiras no valūtas, kas ir noteikta līgumā, valūtu nesakritība var radīt ārvalstu valūtas kursa risku. Šā iemesla dēļ valūtu nesakritības diskonts būtu jāpiemēro sākotnējām maržām, kas iekasētas naudā citā valūtā. Attiecībā uz mainīgajām maržām, kas iekasētas naudā, saskaņā ar BCBS-IOSCO sistēmu diskonts nav nepieciešams, pat ja maksājums tiek veikts no līgumā noteiktās valūtas atšķirīgā valūtā.

(12) Nosakot sākotnējās maržas prasību līmeni, Bāzeles Banku uzraudzības komiteja un Starptautiskās Vērtspapīru komisiju organizācijas padome jo īpaši ņēma vērā divus aspektus, kā atspoguļots to sistēmā “Maržas prasības atvasinātajiem instrumentiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti”, 2015. gada marts (BCBS-IOSCO sistēma). Pirmais aspekts ir augstas kredītkvalitātes un likvīdu aktīvu pieejamība, kas sedz sākotnējās maržas prasības. Otrais aspekts ir proporcionalitātes princips, tā kā mazākus finanšu un nefinanšu darījumu partnerus var nesamērīgi ietekmēt sākotnējās maržas prasības. Lai uzturētu līdzvērtīgus konkurences apstākļus, ar šo regulu būtu jāievieš robežvērtība, kas ir tieši tāda pati, kā BCBS-IOSCO sistēmā, kuru nesasniedzot, abiem darījumu partneriem nav jāapmainās ar sākotnējo maržu. Tam vajadzētu būtiski samazināt izmaksas un operatīvo slogu mazākiem dalībniekiem un jānovērš bažas par augstas kredītkvalitātes un likvīdu aktīvu pieejamību, neapdraudot Regulas (ES) Nr. 648/2012 vispārīgos mērķus.

(13) Lai arī robežvērtības būtu vienmēr jāaprēķina grupas līmenī, investīciju fondi būtu jāuzskata par īpašu gadījumu, jo tos var pārvaldīt viens ieguldījumu pārvaldnieks un tos var atspoguļot kā vienu grupu. Tomēr, ja fondi ir atšķirīgi aktīvu kopumi un nav nodrošināti, garantēti vai tos neatbalsta citi investīciju fondi vai pats ieguldījumu pārvaldnieks, tie ir samērā attālināti no riska salīdzinājumā ar pārējo grupu. Tādēļ, aprēķinot robežvērtības saskaņā ar BCBS-IOSCO sistēmu, šādi investīciju fondi būtu jāuzskata par atšķirīgām vienībām.

(14) Attiecībā uz sākotnējo maržu šīs regulas prasībām, visticamāk, būs izmērāma ietekme uz tirgus likviditāti, jo aktīvus, kas sniegti kā nodrošinājums, nevar likvidēt vai citādi atkārtoti izmantot ārpusbiržas atvasināto instrumentu līguma, kura tīrvērte tiek veikta necentralizēti, darbības laikā. Šādas prasības rada nozīmīgas izmaiņas tirgus praksē un norāda uz konkrētām operatīvām un praktiskām problēmām, kas būs jārisina, tiklīdz jaunās prasības būs stājušās spēkā. Ņemot vērā to, ka mainīgā marža jau sedz realizētās svārstības ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, vērtībā līdz pat saistību neizpildei, piemērojot sākotnējās maržas prasības, ir uzskatāms par samērīgu neizpildītajiem līgumiem piemērot EUR 8 miljardu robežvērtību bruto nosacītajās summās. Šo robežvērtību piemēro grupas līmenī vai, ja darījuma partneris nav daļa no grupas, atsevišķas vienības līmenī. Neizpildīto līgumu bruto nosacītā kopējā summa būtu jāizmanto kā piemērota atsauce, ņemot vērā, ka tā ir piemērota mērvienība, lai izmērītu tādu ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu portfeļa apjomu un sarežģītību, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti. Tā ir arī atsauce, ko ir viegli uzraudzīt un paziņot. Šīs robežvērtības ir arī saskaņā ar BCBS-IOSCO sistēmu attiecībā uz ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, un tādēļ atbilst starptautiskajiem standartiem.

(15) Bruto nosacītās kopējās summas aprēķinā būtu jāiekļauj arī riska darījumi, kas rodas no līgumiem vai no darījumu partneriem, kas ir pastāvīgi vai daļēji atbrīvoti no maržām. Tas tāpēc, ka ir jāņem vērā visi līgumi, lai noteiktu darījumu partnera portfeļa apjomu un sarežģītību. Tādēļ ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumi, kuriem tīrvērte tiek veikta necentralizēti, kurus var atbrīvot no šīs regulas prasībām, ir arī svarīgi, lai noteiktu darījumu partnera portfeļa apjomu, mērogu un sarežģītību, un līdz ar to būtu jāietver robežvērtību aprēķinā.

(16) Ir lietderīgi izklāstīt īpašas riska pārvaldības procedūras konkrētiem ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, veidiem, kas uzrāda īpaša riska profilus. Jo īpaši apmaiņa ar mainīgo maržu bez sākotnējās maržas saskaņā ar BCBS-IOSCO sistēmu būtu jāuzskata par piemērotu nodrošinājuma apmaiņu attiecībā uz ārvalstu valūtas maiņas līgumiem, par kuriem norēķinās ar fizisku piegādi. Līdzīgi, tā kā starpvalūtu mijmaiņas darījumus var sadalīt ārvalstu valūtas nākotnes darījumu secībā, sākotnējai maržai būtu jāsedz tikai procentu likmes komponente.

(17) Būtu jāņem vērā šķēršļi, ar ko nodrošinātu obligāciju emitenti vai nodrošinājuma portfeļi saskaras, sniedzot nodrošinājumu. Tādēļ saskaņā ar īpašu noteikumu kopumu nodrošināto obligāciju emitentiem vai nodrošinājuma portfeļiem nevajadzētu noteikt pienākumu sniegt nodrošinājumu. Tas sniegtu zināmu elastību nodrošināto obligāciju emitentiem vai nodrošinājuma portfeļiem, vienlaikus nodrošinot, ka to darījumu partneru riski ir ierobežoti. Nodrošnāto obligāciju emitenti vai nodrošinājuma portfeļi var saskarties ar juridiskiem šķēršļiem attiecībā uz bezskaidras naudas nodrošinājuma sniegšanu vai iekasēšanu sākotnējai vai mainīgajai maržai vai mainīgās maržas sniegšanu naudā, jo mainīgās maržas maksājumu var uzskatīt par augstākas prioritātes prasību salīdzinājumā ar obligāciju turētāju prasībām, kā rezultātā varētu rasties juridisks šķērslis. Līdzīgi, iespēju aizstāt vai atsaukt sākotnējo maržu varētu uzskatīt par prasību, kas ir augstākas prioritātes prasība salīdzinājumā ar obligāciju turētāju prasībām, saskaroties ar tāda paša veida ierobežojumiem. Tomēr nodrošināto obligāciju emitentam vai nodrošinātajam portfelim nav noteikti ierobežojumi atgriezt naudu, kas iepriekš iekasēta kā mainīgā marža. Tādēļ nodrošināto obligāciju emitentu vai nodrošinājuma portfeļu darījumu partneriem būtu jāsniedz mainīgā marža naudā un tiem vajadzētu būt tiesībām atgūt visu summu vai tās daļu, bet nodrošināto obligāciju emitentiem vai nodrošinājuma portfeļiem būtu jāsniedz mainīgā marža tikai par to summu naudā, kas tika iepriekš saņemta.

(18) Darījumu partneriem būtu vienmēr jānovērtē to savstarpējo prasījumu ieskaita un nošķiršanas līgumu juridiskā izpildāmība. Ja attiecībā uz trešās valsts tiesisko regulējumu šie novērtējumi izrādās negatīvi, darījumu partneriem būtu jāpaļaujas uz pasākumiem, kas atšķiras no divpusējās apmaiņas ar maržām. Lai nodrošinātu konsekvenci ar starptautiskajiem standartiem, novērstu to, ka Savienības darījumu partneriem zūd iespēja veikt darījumus ar darījumu partneriem minētajās jurisdikcijās, un lai nodrošinātu līdzvērtīgus konkurences apstākļus Savienības darījumu partneriem, ir lietderīgi noteikt minimālo robežvērtību, kuru nesasniedzot, darījumu partneri var veikt tirdzniecību ar darījumu partneriem, kas veic uzņēmējdarbību attiecīgajās jurisdikcijās, neapmainoties ar sākotnējo vai mainīgo maržu. Ja darījumu partneriem ir iespēja iekasēt maržas un tie var nodrošināt, ka attiecībā uz iekasēto nodrošinājumu atšķirībā no sniegtā nodrošinājuma var izpildīt šīs regulas noteikumus, Savienības darījumu partneriem būtu vienmēr jāiekasē nodrošinājums. Riska darījumi, kas rodas no līgumiem ar darījumu partneriem, kuri veic uzņēmējdarbību trešo valstu jurisdikcijās un kurus nesedz nekāda nodrošinājuma apmaiņa, jo to neļauj juridiskie šķēršļi šādās jurisdikcijās, būtu jāierobežo ar robežvērtību, jo kapitāls netiek uzskatīts par ekvivalentu maržas apmaiņai attiecībā uz riska darījumiem, kas rodas no ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, un ne visiem darījumu partneriem, kam saskaņā ar šo regulu piemēro maržas prasības, piemēro arī kapitāla prasības. Šī robežvērtība būtu jānosaka tādā veidā, lai to varētu viegli aprēķināt un pārbaudīt. Lai novērstu sistēmiskā riska rašanos un to, ka šāds īpašs režīms rada iespēju apiet šīs regulas noteikumus, minētā robežvērtība ir jānosaka piesardzīgā līmenī. Šāda pieeja tiktu uzskatīta par pietiekami piesardzīgu, jo ir arī citas riska mazināšanas metodes, kas ir alternatīva maržām.

(19) Lai novērstu, ka nodrošinājumu nevar likvidēt nekavējoties pēc darījumu partnera saistību neizpildes, ir nepieciešams, veicot sākotnējās maržas aprēķinu, ņemt vērā laikposmu no visnesenākās nodrošinājuma apmaiņas, kas sedz līgumu savstarpējā ieskaita kopu, ar saistības nepildošu darījumu partneri, līdz līgumu noslēguma un atlikušā tirgus riska atkārtotas ierobežošanas brīdim. Šo laikposmu dēvē par “maržinālo riska periodu” (MPOR), un tas ir tas pats instruments, kas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 (3) 272. panta 9. punktā izmantots attiecībā uz kredītiestāžu darījumu partneru kredītrisku. Tomēr tā kā abu regulu mērķi atšķiras un Regulā (ES) Nr. 575/2013 ir izklāstīti noteikumi maržinālā riska perioda aprēķināšanai tikai pašu kapitāla prasību nolūkā, šajā regulā būtu jāietver īpaši noteikumi par maržinālā riska periodu, kas ir nepieciešami saistībā ar riska pārvaldības procedūrām ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti. Maržinālā riska periodā būtu jāņem vērā procesi, kas pieprasīti šajā regulā attiecībā uz apmaiņu ar maržām.

(20) Ar sākotnējo un mainīgo maržu kopumā būtu jāapmainās ne vēlāk kā darbdienas beigās, kas seko pēc izpildes dienas. Tomēr ir atļauts pagarināt termiņu apmaiņai ar mainīgo maržu, ja to kompensē piemērots maržinālā riska perioda aprēķins. Alternatīvi, ja netiek piemērotas sākotnējās maržas prasības, termiņa pagarinājums būtu jāatļauj, ja ir iekasēta pienācīga papildu mainīgās maržas summa.

(21) Izstrādājot sākotnējās maržas modeļus un aprēķinot piemērotu maržinālā riska periodu, darījumu partneriem būtu jāņem vērā nepieciešamība pēc modeļiem, kas aptver tirgus likviditāti, tirgus dalībnieku skaitu un attiecīgo ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu apjomu. Tajā pašā laikā ir nepieciešams izstrādāt modeli, ko abas puses var saprast, atveidot un uz ko tās var paļauties, lai atrisinātu strīdus. Tādēļ darījumu partneriem būtu jāļauj kalibrēt modeli un aprēķināt maržinālo riska periodu, tikai atkarībā no tirgus apstākļiem, bez vajadzības pielāgot to aplēses konkrētu darījumu partneru īpatnībām. Tas savukārt norāda uz to, ka darījumu partneri var izvēlēties pieņemt atšķirīgus modeļus, lai aprēķinātu sākotnējās maržas summas, ar ko tiem jāapmainās, un ka minētās sākotnējās maržas summas nedrīkst būt simetriskas.

(22) Lai arī pietiekami bieži ir nepieciešams atkārtoti kalibrēt sākotnējās maržas modeli, jauna kalibrēšana var radīt negaidītus maržas prasību apjomus. Šā iemesla dēļ būtu jānosaka piemērots laikposms, kurā vēl var apmainīties ar maržām, balstoties uz iepriekšējo kalibrēšanu. Tam būtu jādod darījumu partneriem pietiekams laiks, lai tie izpildītu maržas pieprasījumus, ko rada atkārtota kalibrēšana.

(23) Nodrošinājums būtu jāuzskata par brīvi pārvedamu, ja nodrošinājuma sniedzēja saistību neizpildes gadījumā nav regulējošu vai juridisku šķēršļu vai trešās puses prasījumu, tostarp to, ko pieprasa trešās puses līdzekļu pārvaldītājs. Tomēr konkrētas prasības, piemēram, nodrošinājuma pārveduma dēļ radušās izmaksas un izdevumi apgrūtinājumu veidā, kas parasti noteiktas visiem vērtspapīru pārvedumiem, nebūtu jāuzskata par šķērsli, jo tas radītu situāciju, kurā vienmēr tiktu konstatēts kāds šķērslis.

(24) Iekasējošajam darījumu partnerim vajadzētu būt operatīvām spējām likvidēt nodrošinājumu attiecīgā nodrošinājuma saistību neizpildes gadījumā. Iekasējošajam darījumu partnerim vajadzētu vienmēr spēt izmantot likvidācijas rezultātā gūtos naudas ieņēmumus, lai noslēgtu līdzvērtīgu līgumu ar citu darījumu partneri vai ierobežotu izrietošo risku. Līdz ar to pieejai tirgum vajadzētu būt priekšnoteikumam nodrošinājuma iekasētājam, lai tas varētu vai nu nodrošinājumu pārdot vai to pārdot ar atpirkšanu samērīgā laikposmā. Šai iespējai vajadzētu būt neatkarīgai no nodrošinājuma sniedzēja.

(25) Iekasētajam nodrošinājumam vajadzētu būt pietiekami augstai likviditātei un kredītkvalitātei, lai ļautu iekasējošajam darījumu partnerim likvidēt pozīcijas, neciešot zaudējumu saistībā ar būtiskām vērtības izmaiņām, ja otrs darījumu partneris nepilda saistības. Nodrošinājuma kredītkvalitāte būtu jānovērtē, pamatojoties uz atzītām metodēm, piemēram, ārējo kredītu novērtēšanas iestāžu reitingiem. Lai mazinātu risku, ka notiek mehāniska paļaušanās uz ārējiem reitingiem, būtu jāievieš vairāki papildu aizsargpasākumi. Minētajiem aizsargpasākumiem būtu jāietver iespēja izmantot apstiprinātu uz iekšējiem reitingiem balstītu (IRB) modeli un iespēju atlikt tāda nodrošinājuma aizstāšanu, kas kļūst neatbilstīgs reitinga pazemināšanas dēļ, lai efektīvi mazinātu iespējamo “domino efektu”, kas var rasties no pārmērīgas paļaušanās uz ārējiem kredītnovērtējumiem.

(26) Lai arī diskonti mazina risku, ka iekasētais nodrošinājums nav pietiekams, lai segtu maržas vajadzības finanšu spriedzes laikā, ir nepieciešami arī pārējie riska mazināšanas paņēmieni, pieņemot bezskaidras naudas nodrošinājumu, lai nodrošinātu, ka to var efektīvi likvidēt. Jo īpaši darījumu partneriem būtu jānodrošina, ka iekasētais nodrošinājums ir pamatoti diversificēts attiecībā uz atsevišķiem emitentiem, emitentu veidiem un aktīvu klasēm.

(27) Ietekme uz finansiālo stabilitāti, ko rada tāda nodrošinājuma likvidēšana, kuru snieguši sistēmiski nenozīmīgi darījumu partneri, ir ierobežota. Sākotnējās maržas koncentrācijas ierobežojumi varētu būt apgrūtinoši darījumu partneriem, kuriem ir mazie ārpusbiržas atvasināto instrumentu portfeļi, jo tiem varētu būt sniegšanai pieejama tikai ierobežota atbilstīgu nodrošinājumu virkne. Tāpēc, neraugoties uz to, ka nodrošinājuma diversifikācija ir derīgs riska mazināšanas paņēmiens, sistēmiski nenozīmīgiem darījumu partneriem nebūtu jādiversificē nodrošinājums. No otras puses, sistēmiski nozīmīgām finanšu iestādēm un citiem darījumu partneriem, kam ir lieli ārpusbiržas atvasināto instrumenti portfeļi un kas veic savstarpējus darījumus, būtu jāpiemēro koncentrācijas ierobežojumi vismaz sākotnējai maržai, tostarp attiecībā uz atbilstīgu nodrošinājumu, kas ietver dalībvalstu valsts parāda vērtspapīrus. Minētie darījumu partneri ir pietiekami sarežģīti, lai pārveidotu nodrošinājumu vai piekļūtu vairākiem tirgiem un emitentiem nolūkā pietiekami diversificēt sniegto nodrošinājumu. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/36/ES (4) 131. pantā paredzēts, ka iestādes ir jānosaka kā sistēmiski nozīmīgas saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Tomēr ņemot vērā Regulas (ES) Nr. 648/2012 plašo darbības jomu, būtu jāievieš kvantitatīvs slieksnis, lai prasības koncentrācijas ierobežojumiem tiktu piemērotas arī darījumu partneriem, kuri, iespējams, neatbilst minētajām esošajām sistēmiski nozīmīgu iestāžu kategorijām, bet kuriem tomēr būtu jāpiemēro koncentrācijas ierobežojumi to ārpusbiržas atvasināto instrumentu portfeļu apjoma dēļ.

(28) Pensiju shēmu mehānismiem piemēro divpusējā nodrošinājuma prasības. Tomēr ir svarīgi novērst pārmērīgu slogu, ko minētās prasības rada šo shēmu gaidāmajiem darbības rezultātiem un līdz ar to nākotnes pensionāru ienākumiem. Pensijas shēmu mehānismu saistības attiecībā pret pensionāriem ir denominētas vietējā valūtā, un tādēļ to ieguldījumi ir jādenominē tajā pašā valūtā, lai novērstu ārvalstu valūtu nesakritības izmaksas un riskus. Tādēļ ir lietderīgi paredzēt, ka koncentrācijas ierobežojumus nepiemēro pensijas shēmu mehānismiem tādā pašā veidā kā citiem darījumu partneriem. Tomēr ir svarīgi, lai tiktu ieviestas piemērotas riska pārvaldības procedūras nolūkā uzraudzīt un novērst iespējamos koncentrācijas riskus, kas rodas no minētā īpašā režīma. Šo noteikumu piemērošana attiecībā uz pensijas shēmu mehānismiem būtu jāuzrauga un jāpārskata, ņemot vērā tirgus tendences.

(29) Būtu jāatzīst grūtības nošķirt naudas nodrošinājumu, ļaujot darījumu partneriem sniegt ierobežotu sākotnējās maržas summu naudas veidā un ļaujot līdzekļu pārvaldītājiem atkārtoti ieguldīt šajā naudas nodrošinājumā. Tomēr līdzekļu pārvaldītāja rīcībā esošā nauda ir saistības, kas līdzekļu pārvaldītājam ir pret sniedzošo darījumu partneri, kas rada kredītrisku sniedzošajam darījumu partnerim. Tādēļ, lai samazinātu sistēmisko risku, skaidras naudas izmantošanai kā sākotnējai maržai būtu jāpiemēro diverisfikācijas prasības vismaz attiecībā uz sistēmiski nozīmīgām iestādēm. Sistēmiski nozīmīgām iestādēm būtu jāpieprasa vai nu ierobežot naudā iekasētās sākotnējās maržas summu, vai diversificēt riska darījumus, izmantojot vairāk nekā vienu līdzekļu pārvaldītāju.

(30) Nodrošinājuma vērtībai nebūtu jāuzrāda nozīmīga pozitīva korelācija ar nodrošinājuma sniedzēja kredītvērtību vai pamatā esošā atvasināto instrumentu portfeļa vērtību, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, jo tas apdraudētu aizsardzības efektivitāti, ko piedāvā iekasētais nodrošinājums. Līdz ar to nodrošinājuma sniedzēja vai ar to saistīto vienību emitētie vērtspapīri nebūtu jāpieņem kā nodrošinājums. Darījumu partneriem arī būtu jālūdz uzraudzīt, ka iekasētais nodrošinājums nav pakļauts citiem korelācijas riska veidiem.

(31) Saistības pildošajam darījumu partnerim vajadzētu būt iespējai likvidēt aktīvus, kas iekasēti kā sākotnējā vai mainīgā marža, pietiekami īsā laikā, lai darījumu partnera saistību neizpildes gadījumā aizsargātos pret zaudējumiem darījumos ar ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti. Līdz ar to šiem aktīviem vajadzētu būtu ļoti likvīdiem un nevajadzētu būt pakļautiem pārmērīgam kredītu, tirgus vai ārvalstu valūtu riskam. Ciktāl nodrošinājuma vērtība ir pakļauta minētajiem riskiem, būtu jāpiemēro pienācīgi pret risku jutīgi diskonti.

(32) Lai nodrošinātu nodrošinājuma savlaicīgu pārvedumu, darījumu partneriem vajadzētu būt ieviestiem efektīviem operatīviem procesiem. Tam ir nepieciešams, lai nodrošinājuma abpusējas apmaiņas procesi būtu pietiekami precīzi, pārredzami un stabili. Darījumu partneru nespēja vienoties par operatīvu sistēmu un to izveidot, lai veiktu maržas pieprasījumu efektīvu aprēķināšanu, paziņošanu un finalizēšanu, var radīt strīdus un nenotikušas nodrošinājuma apmaiņas, kuru rezultātā var rasties nenodrošināti riska darījumi ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu ietvaros. Līdz ar to ir svarīgi, lai darījumu partneri noteiktu skaidru iekšējo politiku un standartus attiecībā uz nodrošinājuma pārvedumiem. Jebkāda novirze no minētās politikas būtu stingri jāpārskata attiecīgajām ieinteresētajām personām, kurām ir jāapstiprina minētās novirzes. Turklāt būtu precīzi un detalizēti jāiegrāmato visi piemērojamie noteikumi attiecībā uz nodrošinājuma apmaiņu stabilā, tūlītējā un sistemātiskā veidā.

(33) Darījumu partneriem, kas noslēdz ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumus, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, būtu jānoslēdz līgums par nodrošinājuma apmaiņu, lai garantētu tiesisko noteiktību. Līdz ar to nolīgumā par nodrošinājuma apmaiņu būtu jāietver visas materiālās tiesības un pienākumi darījumu partneriem, kas piemērojami ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti.

(34) Nodrošinājums aizsargā iekasējošo darījuma partneri sniedzošā darījumu partnera saistību neizpildes gadījumā. Tomēr abi darījumu partneri ir arī atbildīgi par to, lai nodrošinātu, ka veids, kādā tiek turēts iekasētais nodrošinājums, sniedzošajam darījumu partnerim nepalielina pārmērīga sniegtā nodrošinājuma zaudējuma risku iekasējošā darījumu partnera saistību neizpildes gadījumā. Šā iemesla dēļ divpusējam līgumam starp darījumu partneriem būtu jāļauj abiem darījumu partneriem laikus piekļūt nodrošinājumam, kad viņiem uz to ir tiesības, no kā izriet nepieciešamība pēc noteikumiem par nošķiršanu un noteikumiem, ar ko veic novērtējumu par līguma efektivitāti šajā saistībā, ņemot vērā juridiskos ierobežojumus un katras jurisdikcijas tirgus praksi.

(35) Ja nodrošinājums, kas iekasēts kā sākotnējās maržas, tiktu tālākieķīlāts, atkārtoti ieķīlāts vai atkārtoti izmantots, tas radītu jaunus riskus darījumu partneriem sakarā ar trešo pušu prasījumiem attiecībā uz aktīviem saistību neizpildes gadījumā. Juridiskie un operatīvie sarežģījumi varētu kavēt vai pat darīt neiespējamu nodrošinājuma atgriešanu sākotnējā nodrošinājuma iekasētāja vai trešās puses saistību neizpildes gadījumā. Lai uzturētu sistēmas efektivitāti un nodrošinātu darījumu partneru kredītrisku pienācīgu mazināšanu, nebūtu jāpieļauj, ka nodrošinājums, kas iekasēts kā sākotnējās maržas, tiktu tālākieķīlāts, atkārtoti ieķīlāts vai atkārtoti izmantots.

(36) Ņemot vērā naudas nošķiršanas grūtības, pašreizējo praksi naudas nodrošinājuma apmaiņai konkrētās jurisdikcijās un vajadzību pēc paļaušanās uz naudu, nevis vērtspapīriem, ja vērtspapīru pārvešanu var kavēt operatīvi ierobežojumi, naudas nodrošinājums, kas iekasēts kā sākotnējā marža, vienmēr būtu jātur centrālajā bankā vai trešās puses kredītiestādē, jo tas nodrošina nošķiršanu no abiem līguma darījuma partneriem. Lai nodrošinātu šādu nošķiršanu, trešās puses kredītiestādei nebūtu jāpieder tai pašai grupai, kurai pieder jebkurš no darījumu partneriem.

(37) Ja darījumu partneris paziņo attiecīgajai kompetentajai iestādei savu nodomu izmantot atbrīvojumu no grupas iekšējiem darījumiem, tad, lai kompetentā iestāde varētu izlemt, vai ir izpildīti atbrīvojumam paredzētie nosacījumi, darījumu partnerim būtu jāiesniedz pilnīga dokumentācija, ietverot visu nepieciešamo informāciju, kas nepieciešama kompetentajai iestādei, lai tā pabeigtu savu novērtējumu.

(38) Lai varētu uzskatīt, ka grupai ir pietiekami stabilas un noturīgas riska pārvaldības procedūras, ir jāizpilda vairāki noteikumi. Grupai vajadzētu nodrošināt grupas iekšējo riska darījumu regulāru uzraudzību un būtu jāgarantē savlaicīga to pienākumu nokārtošana, kuri izriet no grupas iekšējiem ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, pamatojoties uz uzraudzības un likviditātes instrumentiem grupas līmenī, kas ir konsekventi ar grupas iekšējo darījumu sarežģītību.

(39) Lai varētu piemērot atbrīvojumu grupas iekšējiem darījumiem, ir jāpārliecinās, ka piemērojamo tiesību aktu regulatīvie, administratīvie vai citi obligātie noteikumi nevar juridiski kavēt grupas iekšējos darījumu partnerus no savu pienākumu pildīšanas – pārskaitīt naudas līdzekļus vai atmaksāt saistības vai vērtspapīrus saskaņā ar grupas iekšējo darījumu noteikumiem. Līdzīgi, nevajadzētu pastāvēt grupas iekšējo darījumu partneru vai grupas operatīvajām vai darījumdarbības praksēm, kuru rezultātā līdzekļi varētu nebūt pieejami ikdienas maksājumu saistību pildīšanai vai tūlītēju elektronisko līdzekļu pārvedumu veikšanai.

(40) Šī regula ietver vairākas sīki izklāstītas prasības, kas grupai ir jāizpilda, lai iegūtu atbrīvojumu no maržas sniegšanas attiecībā uz grupas iekšējiem darījumiem. Papildus minētajām saistībām, ja viens vai divi darījumu partneri grupā ir reģistrēti trešā valstī, attiecībā uz kuru vēl nav sniegta līdzvērtības noteikšana saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 13. panta 2. punktu, grupai ir jāapmainās ar mainīgajām un pienācīgi nošķirtām sākotnējām maržām attiecībā uz visiem grupas iekšējiem darījumiem ar meitasuzņēmumiem minētajās trešajās valstīs. Lai novērstu maržas prasību nesamērīgu piemērošanu un ņemot vērā līdzīgas prasības tīrvērtes pienākumiem, šajā regulā būtu jāparedz minētās konkrētās prasības novēlota īstenošana. Tas dotu pietiekamu laiku procesa pabeigšanai, lai radītu līdzvērtīgu noteikšanu, vienlaikus nepieprasot līdzekļu neefektīvu piešķiršanu grupām, kuru meitasuzņēmumi ir reģistrēti trešās valstīs.

(41) Ņemot vērā proporcionalitātes principu, darījumu partneriem, kam ir mazāki portfeļi un tādējādi vispārīgi mazākas operācijas, būtu jādod vairāk laika pielāgot savas iekšējās sistēmas un procesus, lai izpildītu šīs regulas prasības. Lai panāktu pienācīgu līdzsvaru starp ārpusbiržas atvasināto instrumentu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, risku mazināšanu un šīs regulas samērīgu piemērošanu, kā arī lai panāktu starptautisko konsekvenci un mazinātu regulējuma arbitrāžas iespējas nolūkā novērst tirgus kropļojumus, ir nepieciešams prasību pakāpeniskas ieviešanas periods. Šajā regulā noteikto prasību pakāpeniskas ieviešanas periodā ņem vērā grafiku, par ko panākta vienošanās BCBS-IOSCO sistēmā, kas tika izveidota, atsaucoties uz kvantitatīvās ietekmes pētījumu, kurā iesaistījās Savienības kredītiestādes.

(42) Komisijas deleģētajā regulā (*1) ir precizēta definīcija ārvalstu valūtas nākotnes darījumiem Savienībā, par kuriem norēķinās ar fizisku piegādi. Tomēr minētā definīcija kontekstā nav piemērojama, un minētie produkti Savienībā ir definēti neviendabīgā veidā. Tādēļ, lai novērstu to, ka Savienībā izveidojas nelīdzvērtīgi konkurences apstākļi, ir nepieciešams, lai attiecīgo riska mazināšanas metožu piemērošana būtu saskaņota līdz dienai, kad sāk piemērot attiecīgo deleģēto aktu. Ir arī noteikts konkrēts datums, kurā šajā gadījumā būtu jāstājas spēkā attiecīgajām prasībām, lai novērstu pārmērīgus kavējumus riska mazināšanas metošu ieviešanā.

(43) Lai novērstu tirgus sadrumstalotību un nodrošinātu līdzvērtīgus konkurences apstākļus Savienības darījumu partneriem, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā globālā mērogā, un atzīstot to, ka dažās jurisdikcijās apmaiņai ar mainīgo un sākotnējo maržu viena akciju kopuma iespējas līgumiem un kapitāla vērtspapīru indeksa iespējas līgumiem nepiemēro līdzvērtīgas maržas prasības, minēto produktu apstrāde būtu jāveic pakāpeniski. Šis pakāpeniskās ieviešanas periods dos laiku uzraudzīt normatīvās tendences citās jurisdikcijās un nodrošināt, ka Savienībā ir ieviestas atbilstošas prasības, lai mazinātu darījumu partnera kredītrisku attiecībā uz šādiem līgumiem, vienlaikus novēršot regulējuma arbitrāžas iespējas.

(44) Tiesiskās noteiktības nolūkos un lai novērstu iespējamos traucējumus finanšu tirgos, ir lietderīgi precizēt esošo līgumu apstrādi.

(45) Šī regula ir balstīta uz regulatīvo tehnisko standartu projektu, ko Komisijai iesniegusi Eiropas Banku iestāde, Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde un Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde.

(46) Eiropas Banku iestāde, Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde un Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde ir veikušas atklātas sabiedriskas apspriešanās par regulatīvo tehnisko standartu projektu, uz ko balstās šī regula, analizējusi iespējamās saistītās izmaksas un ieguvumus un pieprasījusi atzinumu no Banku nozares ieinteresēto personu grupas, kura izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 (5) 37. pantu, Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas nozares ieinteresēto personu grupas un Fondēto pensiju nozares ieinteresēto personu grupas, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1094/2010 (6) 37. pantu, un Vērtspapīru un tirgu nozares ieinteresēto personu grupas, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1095/2010 37. pantu (7).

(47) Saskaņā ar procedūru, kas izklāstīta Regulas (ES) Nr. 1093/2010 10. panta 1. punkta piektajā, sestajā un septītajā daļā, Regulas (ES) Nr. 1094/2010 10. panta 1. punkta piektajā, sestajā un septītajā daļā un Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10. panta 1. punkta piektajā, sestajā un septītajā daļā šajā regulā ir ietverti grozījumi regulatīvo tehnisko standartu projektā, ko Komisijai oficiāla atzinuma veidā ir atkārtoti iesniegusi Eiropas Banku iestāde, Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde un Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde, pamatojoties uz Komisijas ierosinātajiem grozījumiem,

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

I NODAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI PAR RISKA PĀRVALDĪBAS PROCEDŪRĀM

1. IEDAĻA

Definīcijas un vispārīgās prasības

1. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

1) “sākotnējā marža” ir nodrošinājums, ko iekasējis darījumu partneris, lai segtu savus pašreizējos un iespējamos nākotnes riska darījumus laikposmā no pēdējās maržas iekasēšanas un pozīciju likvidēšanas vai tirgus riska ierobežošanas pēc otra darījumu partnera saistību neizpildes;

2) “mainīgā marža” ir nodrošinājums, ko iekasējis darījumu partneris, lai atspoguļotu Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 2. punktā minēto neizpildīto līgumu ikdienas rezultātus pēc tirgus vai pēc modeļa vērtības;

3) “savstarpējā ieskaita kopa” ir ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, kopums starp diviem darījumu partneriem, kuram piemēro juridiski izpildāmu divpusēju savstarpējo prasījumu ieskaita līgumu.

2. pants

Vispārīgās prasības

1. Darījumu partneri nosaka, piemēro un dokumentē riska pārvaldības procedūras nodrošinājuma apmaiņai attiecībā uz ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti.

2. Šā panta 1. punktā minētās riska pārvaldības procedūras ietver procedūras, kas paredz vai precizē:

a) nodrošinājuma atbilstību ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, saskaņā ar 2. iedaļu;

b) maržu aprēķināšanu un iekasēšanu ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, saskaņā ar 3. iedaļu;

c) nodrošinājuma pārvaldību un nošķiršanu ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, saskaņā ar 5. iedaļu;

d) nodrošinājuma koriģētās vērtības aprēķināšanu saskaņā ar 6. iedaļu;

e) informācijas apmaiņu starp darījumu partneriem un atļaujas piešķiršanu un tās reģistrēšanu jebkādiem atbrīvojumiem attiecībā uz riska pārvaldības procedūrām, kā minēts 1. punktā;

f) ziņošanu augstākā līmeņa vadībai par II nodaļā izklāstītajiem atbrīvojumiem;

g) visu to nepieciešamo līgumu noteikumus, kas jānoslēdz darījumu partneriem vēlākais brīdī, kad ir noslēgts ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgums, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, tostarp savstarpējo prasījumu ieskaita līguma noteikumus un nodrošinājuma apmaiņas līguma noteikumus saskaņā ar 3. pantu;

h) periodiskas pārbaudes attiecībā uz tā nodrošinājuma likviditāti, ar ko apmainās;

i) nodrošinājuma savlaicīgu atgūšanu no iekasējošā darījumu partnera sniedzošā darījumu partnera saistību neizpildes gadījumā; un

j) tādu riska darījumu regulāru uzraudzību, kas rodas no ārpusbiržas atvasinātajiem līgumiem, kas ir grupas iekšējie darījumi, un no šādiem līgumiem izrietošu saistību savlaicīgu nokārtošanu.

Pirmās daļas g) apakšpunkta nolūkā līgumu noteikumi ietver visus aspektus attiecībā uz pienākumiem, kas rodas no noslēdzamā ārpusbiržas atvasināto instrumentu līguma, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, un vismaz šādus aspektus:

a) visas maksājumu saistības, kas rodas starp darījumu partneriem;

b) noteikumi maksājumu saistību savstarpējam ieskaitam;

c) notikumi, kas ir ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, saistību neizpilde vai saistību izbeigšana;

d) visas aprēķināšanas metodes, ko izmanto attiecībā uz maksājumu saistībām;

e) noteikumi maksājumu saistību savstarpējam ieskaitam pēc līguma izbeigšanas;

f) tiesību un pienākumu nodošana pēc līguma izbeigšanas;

g) ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, ietvaros veiktajiem darījumiem piemērojamie tiesību akti.

3. Ja darījumu partneri noslēdz savstarpējo prasījumu ieskaita līgumu vai nodrošinājuma apmaiņas līgumu, tie veic neatkarīgu juridisko pārskatīšanu attiecībā uz minēto līgumu izpildāmību. Šādu pārskatīšanu var veikt iekšēja neatkarīga vienība vai neatkarīga trešā puse.

Prasību veikt šā panta pirmajā daļā minēto pārskatīšanu uzskata par izpildītu attiecībā uz savstarpējo prasījumu ieskaita līgumu, ja minētais līgums ir atzīts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 296. pantu.

4. Darījumu partneri izstrādā politiku, lai nepārtraukti novērtētu tādu savstarpējo prasījumu ieskaita līguma vai nodrošinājuma apmaiņas līguma izpildāmību, ko tie ir noslēguši.

5. Šā panta 1. punktā minētās riska pārvaldības procedūras pārbauda, pārskata un atjaunina pēc nepieciešamības un vismaz reizi gadā.

6. Darījumu partneri pēc pieprasījuma, izmantojot sākotnējās maržas modeļus saskaņā ar 4. iedaļu, jebkurā laikā sniedz kompetentajām iestādēm visu dokumentāciju, kas attiecas uz riska pārvaldības procedūrām, kuras minētas 2. punkta b) apakšpunktā.

3. pants

Nodrošinājuma apmaiņas līgums

Šīs regulas 2. panta 2. punkta pirmās daļas g) apakšpunktā minētajā nodrošinājuma apmaiņas līgumā ir ietverti vismaz šādi noteikumi:

a) nepieciešamā nodrošinājuma apjoms un veids;

b) nošķiršanas pasākumi;

c) savstarpējā ieskaita kopa, uz ko attiecas nodrošinājuma apmaiņa;

d) procedūras maržas pieprasījumu paziņošanai, apstiprināšanai un koriģēšanai;

e) procedūras maržas pieprasījumu nokārtošanai katram atbilstīga nodrošinājuma veidam;

f) procedūras, metodes, termiņi un pienākumu sadale maržu aprēķināšanai un nodrošinājuma novērtēšanai;

g) notikumi, kas ir uzskatāmi par saistību neizpildi vai saistību izbeigšanu;

h) tiesību akti, kas piemērojami ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumam, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti;

i) tiesību akti, ko piemēro nodrošinājuma apmaiņas līgumam.

2. IEDAĻA

Atbilstība

4. pants

Atbilstīgs nodrošinājums

1. Darījumu partneris iekasē nodrošinājumu tikai no šādām aktīvu klasēm:

a) nauda naudas līdzekļu izteiksmē, kas jebkurā valūtā ir kreditēti kādā kontā, vai līdzvērtīgi prasījumi, kas dod tiesības uz naudas atmaksu, piemēram noguldījumi naudas tirgū;

b) zelts tīra zelta veidā atzītas labas piegādes standarta stieņos;

c) parāda vērtspapīri, ko emitējušas dalībvalstu centrālās valdības vai centrālās bankas;

d) parāda vērtspapīri, ko emitējušas dalībvalstu reģionālās pašvaldības vai vietējās iestādes, kuru riska darījumus uzskata par riska darījumiem ar attiecīgās dalībvalsts centrālo valdību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 115. panta 2. punktu;

e) parāda vērtspapīri, ko emitējušas dalībvalstu publiskā sektora struktūras, kuru riska darījumus uzskata par riska darījumiem ar attiecīgās dalībvalsts centrālo valdību, reģionālo pašvaldību vai vietējo iestādi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 116. panta 4. punktu;

f) parāda vērtspapīri, ko emitējušas tādas dalībvalstu reģionālās pašvaldības vai vietējās iestādes, kas nav minētas d) apakšpunktā;

g) parāda vērtspapīri, ko emitējušas tādas dalībvalstu publiskā sektora vienības, kas nav minētas e) apakšpunktā;

h) parāda vērtspapīri, ko emitējušas daudzpusējas attīstības bankas, kas uzskaitītas Regulas (ES) Nr. 575/2013 117. panta 2. punktā;

i) parāda vērtspapīri, ko emitējušas starptautiskas organizācijas, kas uzskaitītas Regulas (ES) Nr. 575/2013 118. pantā;

j) parāda vērtspapīri, ko emitējušas trešo valstu centrālās valdības vai centrālās bankas;

k) parāda vērtspapīri, ko emitējušas trešo valstu reģionālās pašvaldības vai vietējās iestādes, kas atbilst d) un e) apakšpunkta prasībām;

l) parāda vērtspapīri, ko emitējušas tādas trešo valstu reģionālās pašvaldības vai vietējās iestādes, kas nav minētas d) un e) apakšpunktā;

m) parāda vērtspapīri, ko emitējušas kredītiestādes vai ieguldījumu brokeru sabiedrības, tostarp obligācijas, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/65/EK (8) 52. panta 4. punktā;

n) uzņēmuma obligācijas;

o) vērtspapīrošanas visaugstākās prioritātes laidiens, kā definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 61. punktā, kas nav atkārtota vērtspapīrošana, kā definēts tās pašas regulas 4. panta 63. punktā;

p) konvertējamas obligācijas, ja tās var tikt konvertētas tikai kapitāla vērtspapīros, kuri ir ietverti indeksā, kas precizēts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 197. panta 8. punkta a) apakšpunktu;

q) kapitāla vērtspapīri, kas ietverti indeksā, kurš precizēts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 197. panta 8. punkta a) apakšpunktu;

r) daļas vai ieguldījumu apliecības pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumos (PVKIU), ja ir izpildīti 5. pantā minētie noteikumi.

2. Darījumu partneris iekasē nodrošinājumu tikai no tām aktīvu klasēm, kas minētas 1. punkta f), g) un k) līdz r) apakšpunktā, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:

a) aktīvus nav emitējis sniedzošais darījumu partneris;

b) aktīvus nav emitējušas vienības, kas ir daļa no grupas, kurai pieder sniedzošais darījumu partneris;

c) aktīvi nav nekādā citā veidā pakļauti jebkādam būtiskam korelācijas riskam, kā definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 291. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā.

5. pants

Atbilstības kritēriji daļām vai ieguldījumu apliecībām PVKIU

1. Šīs regulas 4. panta 1. punkta r) apakšpunkta nolūkā darījumu partneris kā atbilstīgu nodrošinājumu var izmantot tikai daļas vai ieguldījumu apliecības PVKIU, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:

a) daļām vai ieguldījumu apliecībām ik dienu tiek publicētas cenas;

b) PVKIU veic tikai ieguldījumus aktīvos, kas ir atbilstīgi saskaņā ar 4. panta 1. punktu;

c) PVKIU atbilst Regulas (ES) Nr. 575/2013 132. panta 3. punktā noteiktajiem kritērijiem.

Šā panta b) apakšpunkta nolūkā PVKIU var izmantot atvasinātos instrumentus, lai ierobežotu riskus, kas rodas no aktīviem, kuros tie iegulda.

Ja PVKIU investē citu PVKIU daļās vai ieguldījumu apliecībās, pirmajā daļā minētie noteikumi attiecas arī uz šādiem PVKIU.

2. Atkāpjoties no 1. punkta b) apakšpunkta, ja PVKIU vai jebkurš no tā pamatā esošajiem PVKIU investē ne tikai aktīvos, kas ir atbilstīgi saskaņā ar 4. panta 1. punktu, kā atbilstīgu nodrošinājumu saskaņā ar šā panta 1. punktu var izmantot tikai tā PVKIU daļas vai ieguldījumu apliecības vērtību, kas veicis ieguldījumu atbilstīgos aktīvos.

Pirmo daļu piemēro jebkuram PVKIU pamatā esošajam PVKIU, kam ir pašam savs pamatā esošais PVKIU.

3. Ja kāda PVKIU neatbilstīgiem aktīviem var būt negatīva vērtība, to PVKIU daļu vai ieguldījumu apliecību, ko var izmantot kā atbilstīgu nodrošinājumu saskaņā ar 1. punktu, nosaka, atskaitot neatbilstīgo aktīvu maksimālo negatīvo vērtību no atbilstīgo aktīvu vērtības.

6. pants

Kredītkvalitātes novērtējums

1. Iekasējošais darījumu partneris kredītkvalitāti aktīviem, kas pieder pie 4. panta 1. punkta c), d) un e) apakšpunktā minētajām aktīvu klasēm un kas nav ne denominēti, ne finansēti emitenta valsts vietējā valūtā, vai kas pieder pie 4. panta 1. punkta f), g), j) līdz n) un p) apakšpunktā minētajām aktīvu klasēm, novērtē, izmantojot vienu no turpmāk norādītajām metodēm:

a) šā panta 3. punktā minētos iekasējošā darījumu partnera iekšējos reitingus;

b) šā panta 3. punktā minētos sniedzošā darījumu partnera iekšējos reitingus, ja šis darījumu partneris veic uzņēmējdarbību Savienībā vai trešā valstī, kur uz sniedzošo darījumu partneri attiecas konsolidēta uzraudzība, kas ir atzīta kā līdzvērtīga Savienības tiesību aktos noteiktajai uzraudzībai saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 127. pantu;

c) kredītkvalitātes novērtējumu, ko izdevusi atzīta ārēja kredītu novērtēšanas institūcija (ĀKNI), kā definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 98. punktā, vai minētās regulas 137. pantā norādītas eksporta kredīta aģentūras kredītkvalitātes novērtējumu.

2. Iekasējošais darījumu partneris kredītkvalitāti aktīviem, kas pieder pie 4. panta 1. punkta o) apakšpunktā minētajām aktīvu klasēm, novērtē, izmantojot šā panta 1. punkta c) apakšpunktā norādīto metodiku.

3. Darījumu partneris, kuram ir atļauts izmantot uz iekšējiem reitingiem balstīto (IRB) pieeju saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 143. pantu, var izmantot savus iekšējos reitingus, lai šīs regulas piemērošanas nolūkā novērtētu iekasētā nodrošinājuma kredītkvalitāti.

4. Darījumu partneris, kas izmanto IRB pieeju saskaņā ar 3. punktu, nodrošinājuma kredītkvalitātes pakāpi nosaka saskaņā ar I pielikumu.

5. Darījumu partneris, kas izmanto IRB pieeju saskaņā ar 3. punktu, otram darījumu partnerim paziņo 4. punktā minēto kredītkvalitātes pakāpi, kas ir saistīta ar aktīviem, kuri tiks apmainīti kā nodrošinājums.

6. Šā punkta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas nolūkā kredītkvalitātes novērtējumu attiecina uz kredītkvalitātes pakāpēm, kas noteiktas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 136. vai 270. pantu.

7. pants

Konkrētas prasības attiecībā uz atbilstīgiem aktīviem

1. Darījumu partneri kā nodrošinājumu izmanto tikai tos aktīvus, kas minēti 4. panta 1. punkta f), g) un j) līdz p) apakšpunktā, ja to kredītkvalitāte saskaņā ar 6. pantu ir novērtēta kā kredītkvalitātes 1., 2. vai 3. pakāpe.

2. Darījumu partneri kā nodrošinājumu izmanto tikai tos aktīvus, kas minēti 4. panta 1. punkta c), d) un e) apakšpunktā un kas nav denominēti vai finansēti emitenta valsts vietējā valūtā, ja to kredītkvalitāte saskaņā ar 6. pantu ir novērtēta kā kredītkvalitātes 1., 2., 3. vai 4. pakāpe.

3. Darījumu partneri izveido procedūras rīcībai ar aktīviem, kuri apmainīti kā nodrošinājums saskaņā ar 1. un 2. punktu un kuru kredītkvalitāte pēc tam ir novērtēta kā tāda, kas atbilst:

a) 4. pakāpei vai augstākai pakāpei attiecībā uz 1. punktā minētiem aktīviem;

b) pakāpei, kas augstāka par 4. pakāpi, attiecībā uz 2. punktā minētiem aktīviem.

4. Šā panta 3. punktā minētās procedūras atbilst visām šādām prasībām:

a) ar tām nosaka aizliegumu darījumu partneriem apmainīties ar papildu aktīviem, kuru novērtējums atbilst 3. punktā minētajai kredītkvalitātei;

b) ar tām nosaka grafiku, līdz kuram tie aktīvi, kuru novērtējums atbilst 3. punktā minētajai kredītkvalitātei un kas jau ir apmainīti kā nodrošinājums, tiek aizstāti laikposmā, kas nepārsniedz divus mēnešus;

c) ar tām nosaka kredītkvalitātes pakāpi, saskaņā ar kuru ir nekavējoties jāaizstāj 3. punktā minētie aktīvi;

d) ar tām ļauj darījumu partneriem palielināt attiecīgā nodrošinājuma diskontus, ciktāl nodrošinājums nav aizstāts atbilstīgi b) apakšpunktā minētajam termiņam.

5. Darījumu partneri kā nodrošinājumu neizmanto aktīvu klases, kas minētas 4. panta 1. punktā, ja tiem nav pieejams šo aktīvu tirgus vai ja tie nespēj sniedzošā darījumu partnera saistību neizpildes gadījumā laicīgi likvidēt šos aktīvus.

8. pants

Sākotnējās maržas koncentrācijas ierobežojumi

1. Ja nodrošinājumu iekasē kā sākotnējo maržu saskaņā ar 13. pantu, katram iekasējošajam darījumu partnerim piemēro šādus ierobežojumus:

a) tās sākotnējās maržas vērtību summa, kas iekasēta no 4. panta 1. punkta b), f), g) un l) līdz r) apakšpunktā minēto aktīvu klasēm, ko emitējis viens emitents vai vienības, kas ietilpst tajā pašā grupā, nepārsniedz lielāko no šādām vērtībām: i) 15 % no nodrošinājuma, kas iekasēts no sniedzošā darījumu partnera; ii) EUR 10 miljoni vai līdzvērtīga summa citā valūtā;

b) tās sākotnējās maržas vērtību summa, kas iekasēta no 4. panta 1. punkta o), p) un q) apakšpunktā minēto aktīvu klasēm, ja minētā panta 1. punkta p) un q) apakšpunktā norādītās aktīvu klases ir emitējušas Regulā (ES) Nr. 575/2013 noteiktas iestādes, nepārsniedz lielāko no šādām vērtībām: i) 40 % no nodrošinājuma, kas iekasēts no sniedzošā darījumu partnera; ii) EUR 10 miljoni vai līdzvērtīga summa citā valūtā.

Ierobežojumus, kas noteikti šā punkta pirmajā daļā, piemēro arī akcijām vai daļām pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumā (PVKIU), ja šis PVKIU galvenokārt iegulda minētajā daļā norādītajās aktīvu klasēs.

2. Ja nodrošinājums, ko saskaņā ar 13. pantu iekasē kā sākotnējo maržu un katrs no darījumu partneriem pieder pie vienas no 3. punktā minētajām kategorijām, no darījumu partnera iekasētās sākotnējās maržas summai, kas pārsniedz EUR 1 miljardu, piemēro šādus ierobežojumus:

a) tās sākotnējās maržas vērtību summa, kas iekasēta no 4. panta 1. punkta c) līdz l) apakšpunktā minēto aktīvu klasēm, ko emitējis viens emitents vai emitenti, kura juridiskā adrese ir tajā pašā valstī, nepārsniedz 50 % no sākotnējās maržas, kas ir iekasēta no attiecīgā darījumu partnera;

b) Ja sākotnējo maržas iekasē skaidrā naudā, a) apakšpunktā minētajos 50 % koncentrācijas ierobežojumos ņem vērā arī riska darījumus, kas izriet no trešās personas, kas ir turētājs vai līdzekļu parvaldītājs, kas tur šo skaidro naudu.

3. Šā panta 2. punktā minētie darījumu partneri ir vai nu:

a) iestādes, kas saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 131. pantu ir atzītas par globāli sistēmiski nozīmīgām iestādēm (G-SNI);

b) vai iestādes, kas saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 131. pantu ir atzītas par citām sistēmiski nozīmīgām iestādēm (C-SNI);

c) vai darījumu partneri, kuri nav pensiju shēmu mehānismi un par kuriem iekasējamā nodrošinājuma vērtību summa pārsniedz EUR 1 miljardu.

4. Ja nodrošinājums, ko saskaņā ar 13. pantu kā sākotnējo maržu iekasē pensiju shēmu mehānisms vai iekasē no pensiju shēmu mehānisma, pārsniedz EUR 1 miljardu, iekasējošais darījumu partneris izveido procedūras, lai pārvaldītu koncentrācijas risku attiecībā uz nodrošinājumu, ko iekasē no 4. panta 1. punkta c) līdz l) apakšpunktā minētajām aktīvu klasēm, tostarp atbilstīgu minētā nodrošinājuma diversifikāciju.

5. Ja 3. punkta a) un b) apakšpunktā minētās iestādes iekasē sākotnējo maržu skaidrā naudā no viena darījumu partnera, kas ir arī minētajos punktos norādītā iestāde, iekasējošais darījumu partneris nodrošina, ka viens līdzekļu pārvaldītājs, kas ir trešā persona, netur vairāk kā 20 % no sākotnējās maržas.

6. Šā panta 1. līdz 4. punktu nepiemēro finanšu instrumentu veidā iekasētam nodrošinājumam, kas ir tādi paši kā ārpusbiržas atvasināto instrumentu līguma, kura tīrvērte tiek veikta necentralizēti, pamatā esošais finanšu instruments.

7. Iekasējošais darījumu partneris novērtē atbilstību nosacījumiem, kas izklāstīti šā panta 2. punktā, vismaz katru reizi, kad sākotnējā marža tiek aprēķināta saskaņā ar 9. panta 2. punktu.

8. Atkāpjoties no 7. punkta, darījumu partneris, kas minēts Regulas (ES) Nr. 648/2012 2. panta 10. punkta a), b) un c) apakšpunktā, var reizi ceturksnī izvērtēt atbilstību 2. punktā izklāstītajiem nosacījumiem, ar noteikumu, ka no katra atsevišķā darījumu partnera iekasētās sākotnējās maržas summa vienmēr ir mazāka par EUR 800 miljoniem ceturkšņa laikā pirms novērtējuma veikšanas.

3. IEDAĻA

Maržu aprēķināšana un iekasēšana

9. pants

Aprēķinu biežums un aprēķināšanas dienas noteikšana

1. Darījumu partneri aprēķina mainīgo maržu saskaņā ar 10. pantu vismaz reizi dienā.

2. Darījumu partneri aprēķina sākotnējo maržu saskaņā ar 11. pantu ne vēlāk kā nākamajā darba dienā pēc viena no šiem notikumiem:

a) ja tiek izpildīts vai savstarpējo prasījumu ieskaita kopai pievienots jauns ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgums, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti;

b) ja esošam ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumam, kura tīrvērte tiek veikta necentralizēti, beidzas termiņš vai tas tiek svītrots no savstarpējo prasījumu ieskaita kopas;

c) ja esošs ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgums, kura tīrvērte tiek veikta necentralizēti, izraisa maksājumu vai piegādi, kas nav maržu sniegšana vai iekasēšana;

d) ja sākotnējā marža ir aprēķināta saskaņā ar 11. panta 1. punktā minēto standartizēto metodi un esošu līgumu pārklasificē attiecībā uz IV pielikuma 1. punktā minētu aktīvu klasi saistībā ar samazinātu līdz termiņam atlikušo laiku;

e) ja iepriekšējo desmit darba dienu laikā nav veikts aprēķins.

3. Lai noteiktu sākotnējās un mainīgās maržas aprēķināšanas dienu, piemēro šādus noteikumus:

a) ja divi darījumu partneri atrodas vienā un tajā pašā laika joslā, aprēķina pamatā ir iepriekšējās darba dienas savstarpējo prasījumu ieskaita kopa;

b) ja divi darījumu partneri neatrodas vienā un tajā pašā laika joslā, aprēķinu pamatā ir darījumi savstarpējo prasījumu ieskaita kopā, kas noslēgti līdz tās laika joslas iepriekšējās darba dienas plkst. 16.00, kur vispirms iestājas plkst. 16.00.

10. pants

Mainīgās maržas aprēķināšana

Darījumu partnera iekasējamā mainīgās maržas summa ir visu savstarpējo prasījumu ieskaita kopas līgumu vērtību apkopojums, ko aprēķina saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 2. punktu, atskaitot visu iepriekš iekasēto mainīgo maržu vērtību, atskaitot katra savstarpējo prasījumu ieskaita kopas līguma neto vērtību, slēdzot šo līgumu, un pieskaitot visu iepriekš izvietoto mainīgo maržu vērtību.

11. pants

Sākotnējās maržas aprēķināšana

1. Darījumu partneri aprēķina iekasējamo sākotnējās maržas summu, izmantojot vai nu IV pielikumā izklāstīto standartizēto pieeju vai 4. iedaļā minētos sākotnējās maržas modeļus, vai abus.

2. Sākotnējās maržas iekasēšanu veic, nekompensējot sākotnējās maržas summas starp abiem darījuma partneriem.

3. Ja darījumu partneri izmanto gan IV pielikumā izklāstīto standartizēto pieeju, gan 4. iedaļā minētos sākotnējās maržas modeļus attiecībā uz vienu un to pašu savstarpējo prasījumu ieskaita kopu, tās tos izmanto konsekventi attiecībā uz katru ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kura tīrvērte tiek veikta necentralizēti.

4. Darījumu partneri, kas aprēķina sākotnējo maržu saskaņā ar 4. iedaļu, šajā aprēķinā neņem vērā nekādu korelāciju starp nenodrošinātā riska darījuma vērtību un nodrošinājumu.

5. Darījumu partneri vienojas par metodi, ko katrs darījumu partneris izmanto, lai noteiktu sākotnējo maržu, kas tam jāiekasē, bet tiem nav pienākuma izmantot vienotu metodiku.

6. Ja viens vai abi darījumu partneri paļaujas uz sākotnējās maržas modeli, tie vienojas par modeli, kas izstrādāts saskaņā ar 4. iedaļu.

12. pants

Mainīgās maržas sniegšana

1. Sniedzošais darījumu partneris nodrošina mainīgo maržu šādi:

a) tajā pašā darbadienā, kad saskaņā ar 9. panta 3. punktu ir noteikta aprēķina diena;

b) vai, ja ir izpildīti 2. punktā minētie nosacījumi, – divu darbadienu laikā no aprēķina dienas, kas noteikta saskaņā ar 9. panta 3. punktu.

2. Mainīgās maržas sniegšanu saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu var piemērot tikai:

a) savstarpējo prasījumu ieskaita kopām, kas ietver atvasināto instrumentu līgumus, kuriem nepiemēro sākotnējās maržas prasības saskaņā ar šo regulu, – ja sniedzošais darījumu partneris mainīgās maržas aprēķina dienā vai pirms tās ir sniedzis atbilstīga nodrošinājuma avansa summu, kas aprēķināta tādā pašā veidā, kā to aprēķina attiecībā uz sākotnējo maržu saskaņā ar 15. pantu, attiecībā uz kuru iekasējošais darījumu partneris ir izmantojis maržinālo riska periodu (“MRP”), kas ir vismaz vienāds ar dienu skaitu starp aprēķina dienu un iekasēšanas dienu, tās ieskaitot;

b) savstarpējo prasījumu ieskaita kopām, kas ietver līgumus, kuriem piemēro sākotnējās maržas prasības saskaņā ar šo regulu, ja sākotnējā marža ir koriģēta vienā no šādiem veidiem: i) palielinot 15. panta 2. punktā minēto MRP par dienu skaitu starp aprēķina dienu, kas noteikta saskaņā ar 9. panta 3. punktu, un iekasēšanas dienu, kas noteikta saskaņā ar šā panta 1. punktu, tās ieskaitot; ii) palielinot sākotnējo maržu, kas aprēķināta saskaņā 11. pantā minēto standartizēto pieeju ar atbilstīgu metodiku, kurā ņemts vērā MRP, ko palielina par dienu skaitu starp aprēķina dienu, kas noteikta saskaņā ar 9. panta 3. punktu, un iekasēšanas dienu, kas noteikta saskaņā ar šā panta 2. punktu, tās ieskaitot.

Šā punkta b) apakšpunkta piemērošanas nolūkā, ja starp abiem darījumu partneriem nav ieviests neviens nošķiršanas mehānisms; minētie darījumu partneri var kompensēt sniedzamās summas.

3. Ja rodas domstarpības par iekasējamo mainīgās maržas summu, darījumu partneri tajā pašā laikposmā, kas minēts 1. punktā, sniedz vismaz to daļu no mainīgās maržas summas, par kuru nav domstarpību.

13. pants

Sākotnējās maržas sniegšana

1. Sniedzošais darījumu partneris sniedz sākotnējo maržu saskaņā ar 5. iedaļu.

2. Sniedzošais darījumu partneris nodrošina sākotnējo maržutajā pašā darba dienā, kad saskaņā ar 9. panta 3. punktu ir noteikta aprēķina diena.

3. Ja rodas domstarpības par iekasējamo sākotnējās maržas summu, darījumu partneri tajā pašā darbadienā, kad saskaņā ar 9. panta 3. punktu ir noteikta aprēķina diena, sniedz vismaz to daļu no sākotnējās maržas summas, par kuru nav domstarpību.

4. IEDAĻA

Sākotnējās maržas modeļi

14. pants

Vispārīgas prasības

1. Ja darījumu partneris izmanto sākotnējās maržas modeli, šo modeli var izstrādāt jebkurš no darījumiem partneriem vai abi darījumu partneri, vai dalībnieks, kas ir trešā persona.

Ja darījumu partneris izmanto sākotnējās maržas modeli, ko izstrādājis dalībnieks, kas ir trešā persona, darījumu partneris joprojām ir atbildīgs par to, lai nodrošinātu, ka attiecīgais modelis atbilst šajā iedaļā minētajām prasībām.

2. Sākotnējās maržas modeļus izstrādā tā, lai ietvertu visus būtiskos riskus, kas izriet no tādu ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, slēgšanas, kuri ir iekļauti savstarpējo prasījumu ieskaita kopā, tostarp minēto risku būtību, mērogu un sarežģītību, un lai atbilstu šādām prasībām:

a) modelis ietver riska faktorus, kas atbilst atsevišķām valūtām, kurās ir denominēti minētie līgumi savstarpējo prasījumu ieskaita kopās;

b) modelis ietver procentu likmju riska faktorus, kas atbilst atsevišķām valūtām, kurās ir denominēti minētie līgumi;

c) ienesīguma līkne ir sadalīta vismaz sešās termiņa grupās attiecībā uz riska darījumiem ar procentu likmju risku galvenajās valūtās un tirgos;

d) modelis ietver starp dažādām ienesīguma līknēm un dažādām termiņa grupām esošu svārstību risku;

e) modelis ietver atsevišķus riska faktorus vismaz attiecībā uz katru kapitāla vērtspapīru, kapitāla vērtspapīru indeksu, preci vai preču indeksu, kam ir būtiska nozīme minētajiem līgumiem;

f) modelis ietver risku, kas rodas no mazāk likvīdām pozīcijām un pozīcijām ar ierobežotu cenu pārredzamību reālistiskos tirgus scenārijos;

g) modelis ietver risku, kas nav ietverts citos modeļa faktoros un izriet no atvasināto instrumentu līgumiem, kuros pamatā esošā aktīvu klase ir kredīts;

h) modelis ietver risku, ko rada svārstības starp līdzīgiem, bet ne identiskiem, pamatā esošiem riska faktoriem un pakļautība vērtību izmaiņām, kas radušās termiņu nesakritības rezultātā;

i) modelis ietver būtiskākās nelineārās atkarības;

j) modelis ietver metodes, ko izmanto atpakaļejošās pārbaudēs, tostarp modeļa darbības statistikas testus;

k) modelis nosaka, kādi apstākļi izraisa modeļa izmaiņas, kalibrēšanu vai citas koriģējošas darbības.

3. Ar 2. panta 1. punktā minētajām riska pārvaldības procedūrām nodrošina, ka modeļa darbība tiek pastāvīgi uzraudzīta, tostarp veicot modeļa atpakaļejošās pārbaudes vismaz reizi trijos mēnešos.

Pirmā apakšpunkta piemērošanas nolūkā atpakaļejošās pārbaudes ietver salīdzinājumu starp modeļa radītajām vērtībām un ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, savstarpējo prasījumu ieskaita kopās realizētajām tirgus vērtībām.

4. 2. panta 1. punktā minētajās riska pārvaldības procedūrās izklāsta metodiku, ko izmanto atpakaļejošās pārbaudes veikšanai, tostarp darbības statistikas testus.

5. 2. panta 1. punktā minētajās riska pārvaldības procedūrās apraksta, kādi atpakaļejošo pārbaužu rezultāti izraisītu modeļa izmaiņas, kalibrēšanu vai citas koriģējošas darbības.

6. Ar 2. panta 1. punktā minētajām riska pārvaldības procedūrām nodrošina, ka darījumu partneri glabā datus par 3. punktā minēto atpakaļejošo pārbaužu rezultātiem.

7. Darījumu partneri sniedz visu nepieciešamo informāciju, lai otram darījumu partnerim paskaidrotu sākotnējās maržas modeļa konkrētās vērtības aprēķinu tā, ka kompetenta trešā persona būtu spējīga pārbaudīt šo aprēķinu.

8. Sākotnējās maržas modelis piesardzīgi atspoguļo parametra nenoteiktību, korelāciju, bāzes risku un datu kvalitāti.

15. pants

Ticamības intervāls un maržinālais riska periods (“MRP”)

1. Pieņemtās ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, vērtības variācijas savstarpējo prasījumu ieskaita kopā sākotnējās maržas aprēķināšanai, izmantojot sākotnējās maržas modeli, pamatojas uz vienpusēju 99 procentu ticamības intervālu vismaz 10 dienu MRP laikā.

2. MRP sākotnējās maržas aprēķināšanai, izmantojot 1 punktā minēto sākotnējās maržas modeli, ietver:

a) periodu, kas var paiet no pēdējās maržas apmaiņas ar mainīgo maržu līdz darījumu partnera saistību neizpildei;

b) aplēsto periodu, kas vajadzīgs, lai aizstātu katru ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu, kura tīrvērte tiek veikta necentralizēti, savstarpējo prasījumu ieskaita kopā vai lai ierobežotu riskus, kas izriet no tiem, ņemot vērā tāda tirgus likviditātes pakāpi, kur tirgo šāda veida līgumus, ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu kopējo apjomu šajā tirgū un dalībnieku skaitu šajā tirgū.

16. pants

Modeļa parametru kalibrēšana

1. Parametrus, ko izmanto sākotnējās maržas modeļos, kalibrē vismaz reizi gadā, pamatojoties uz vēsturiskiem datiem no vismaz trīs gadus, bet ne vairāk kā piecus gadus ilga perioda.

2. Dati, ko izmanto sākotnējās maržas modeļu parametru kalibrēšanai, ietver pēdējo nepārtraukto periodu no dienas, kad tika veikta 1. punktā minētā kalibrēšana, un vismaz 25 % no šiem datiem ir reprezentatīvi attiecībā uz ievērojamas finanšu spriedzes periodu (“spriedzes dati”).

3. Ja 2. punktā minētie spriedzes dati nav vismaz 25 % no sākotnējās maržas modelī izmantotajiem datiem, jaunākos datus no 1. punktā minētajiem vēsturiskajiem datiem var aizstāt ar datiem no ievērojamas finanšu spriedzes perioda, līdz kopējais spriedzes datu īpatsvars ir vismaz 25 % no sākotnējās maržas modelī izmantotajiem kopējiem datiem.

4. Ievērojamas finanšu spriedzes periodu, ko izmanto parametru kalibrēšanai, identificē un piemēro atsevišķi vismaz katrai no 17. panta 2. punktā minētajām aktīvu klasēm.

5. Parametrus kalibrē, izmantojot vienādi svērtus datus.

6. Parametrus var kalibrēt uz īsākiem periodiem nekā MRP, ko nosaka saskaņā ar 15. pantu. Ja izmanto īsākus periodus, parametrus pielāgo attiecīgajam MRP, izmantojot piemērotu metodiku.

7. Darījumu partneri ir rakstiski formulējuši, kādi apstākļi izraisa biežāku kalibrēšanu.

8. Darījumu partneri izveido procedūras apmaināmo maržu vērtības koriģēšanai, reaģējot uz parametru izmaiņām saistībā ar izmaiņām tirgus apstākļos. Šīs procedūras paredz, ka darījumu partneriem jāspēj apmainīties ar papildu sākotnējo maržu, kas izriet no attiecīgajām parametru izmaiņām periodā, kas ir no vienas līdz trīsdesmit darba dienām.

9. Darījumu partneri izveido procedūras attiecībā uz modelī izmantoto datu kvalitāti saskaņā ar 1. punktu, tostarp izraugoties atbilstošus datu sniedzējus un šo datu tīrīšanu un interpolāciju.

10. Sākotnējās maržas modeļos izmantoto datu aizstājējus izmanto tikai tad, ja ir izpildīti abi no šādiem nosacījumiem:

a) pieejamie dati ir nepietiekami vai neatspoguļo patieso svārstīgumu, kāds piemīt ārpusbiržas atvasinātā instrumenta līgumam vai ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu portfelim savstarpējo prasījumu ieskaita kopā;

b) aizstājēji izraisa konservatīvus maržas līmeņus.

17. pants

Diversifikācija, riska ierobežošana un atbrīvojumi no riska kapitāla prasībām pa pamatā esošajās klasēm

1. Sākotnējās maržas modelis ietver tikai ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumus, kura tīrvērte tiek veikta necentralizēti, vienā un tajā pašā savstarpējo prasījumu ieskaita kopā. Sākotnējās maržas modeļus var paredzēt diversifikāciju, riska ierobežošanu un atbrīvojumus no riska kapitāla prasībām, ko rada vienā un tajā pašā savstarpējo prasījumu ieskaita kopā esošu līgumu risks ar noteikumu, ka šādu diversifikāciju, riska ierobežošanu vai atbrīvojumus no riska kapitāla prasībām veic tikai tajā pašā pamatā esošo aktīvu klasēs, kas minēta 2. punktā.

2. Šā panta 1. punkta piemērošanas nolūkā diversifikāciju, riska ierobežošanu vai atbrīvojumus no riska kapitāla prasībām var veikt tikai šādās pamatā esošo aktīvu klasēs:

a) procentu likmes, valūta un inflācija;

b) pašu kapitāls;

c) kredīts;

d) preces un zelts;

e) citi.

18. pants

Kvalitatīvās prasības

1. Darījumu partneri izveido iekšēju pārvaldības procesu, lai regulāri izvērtētu sākotnējās maržas modeļa piemērotību, tostarp:

a) modeļa sākotnējo validāciju, ko veic atbilstīgi kvalificētas personas, kuras ir neatkarīgas no šo modeli izstrādājušām personām;

b) turpmāku validāciju, kad vien sākotnējās maržas modelī tiek veiktas nozīmīgas izmaiņas un vismaz reizi gadā;

c) regulāru revīzijas procesu, lai novērtētu: i) datu avotu integritāti un uzticamību; ii) vadības informācijas sistēmu, kas tiek izmantota modeļa pārvaldīšanā; iii) izmantoto datu precizitāti un pabeigtību; iv) svārstīguma vai korelācijas pieņēmumu precizitāti un piemērotību.

2. Dokumentācija par 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētajām riska pārvaldības procedūrām, kas attiecas uz sākotnējās maržas modeli, atbilst visiem šādiem nosacījumiem:

a) tā ļauj kompetentai trešai personai izprast sākotnējās maržas modeļa uzbūvi un darbības detaļas;

b) tajā ir iekļauti sākotnējās maržas modeļa galvenie pieņēmumi un ierobežojumi;

c) tā nosaka apstākļus, kādos sākotnējās maržas modeļa pieņēmumi vairs nav spēkā.

3. Darījumu partneri dokumentē visas sākotnējās maržas modeļa izmaiņas. Šajā dokumentācijā arī sīki apraksta 1. punktā minēto validāciju, kas veiktas pēc minētajām izmaiņām, rezultātus.

5. IEDAĻA

Nodrošinājuma pārvaldība un nodalīšana

19. pants

Nodrošinājuma pārvaldība un nodalīšana

1. Procedūras, kas minēta 2. panta 2. punkta c) apakšpunktā, ietver:

a) tāda nodrošinājuma ikdienas validēšanu, kas tiek turēts saskaņā ar 6. iedaļu;

b) tiesisko regulējumu un nodrošinājuma pārvaldītājstruktūru, kas nodrošina piekļuvi saņemtajam nodrošinājumam, ja tas atrodas trešās personas turējumā;

c) gadījumā, ja sākotnējo maržu tur nodrošinājuma sniedzējs, – to, ka šo nodrošinājumu tur maksātnespējas attālinājuma atbildīgās glabāšanas kontos;

d) to, ka bezskaidras naudas sākotnējā marža tiek glabāta saskaņā ar 3. un 4. punktu;

e) to, ka skaidra nauda, kas iekasēta kā sākotnējā marža, tiek glabāta naudas kontos centrālajās bankās vai kredītiestādēs, kuras atbilst visiem turpmāk minētajiem nosacījumiem: i) tās ir saņēmušas atļauju saskaņā ar Direktīvu 2013/36/ES vai ir saņēmušas atļauju trešā valstī, kuras uzraudzības un regulatīvā kārtība ir atzīta par līdzvērtīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 142. panta 2. punktu; ii) tās nav nedz sniedzošie, nedz iekasējošie darījumu partneri, un tās neietilpst tajā pašā grupā kā viens no darījumu partneriem;

f) neizmantotā nodrošinājumu pieejamību likvidatoram vai citai saistības nepildošā darījumu partnera maksātnespējas amatpersonai;

g) to, ka sākotnējā marža ir brīvi un savlaicīgi pārvedama sniedzošajam darījumu partnerim iekasējošā darījumu partnera saistību nepildīšanas gadījumā;

h) to, ka bezskaidras naudas nodrošinājums ir pārvedams bez regulatīviem vai juridiskiem ierobežojumiem vai trešo personu prasījumiem, tostarp iekasējošā darījumu partnera likvidatora vai trešās personas līdzekļu pārvaldītāja prasījumiem, izņemot aizturējuma tiesības par maksām un izdevumiem, kas radušies, apkalpojot turētāja kontus, un izņemot aizturējuma tiesības, ko parasti piemēro visiem vērtspapīriem tīrvērtes sistēmā, kurā, iespējams, šāds nodrošinājums tiek turēts;

i) to, ka viss neizmantotais nodrošinājums tiek pilnībā nodots atpakaļ sniedzošajam darījumu partnerim, izņemot izmaksas un izdevumus, kas radušies nodrošinājuma iekasēšanas un turēšanas procesā.

2. Jebkuru nodrošinājumu, kas izvietots kā sākotnējā vai mainīgā marža, var aizstāt ar alternatīvu nodrošinājumu, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:

a) aizvietošana tiek veikta saskaņā ar 3. pantā minēto vienošanos starp darījumu partneriem;

b) alternatīvais nodrošinājums ir atbilstīgs saskaņā ar 2. iedaļu;

c) alternatīvā nodrošinājuma vērtība ir pietiekama, lai izpildītu visas prasības attiecībā uz maržu pēc attiecīgo diskontu piemērošanas.

3. Sākotnējo maržu aizsargā pret iekasējošā darījumu partnera saistību neizpildi vai maksātnespēju, nošķirot to vienā vai abos šādos veidos:

a) līdzekļu pārvaldītāja vai cita turētāja, kas ir trešā persona, grāmatvedības dokumentus un reģistros;

b) izmantojot citas juridiski saistošas vienošanās;

4. Darījumu partneri nodrošina, ka bezskaidras naudas nodrošinājumu, ko apmaina kā sākotnējo maržu, nošķir šādi:

a) ja iekasējošais darījumu partneris tur nodrošinājumu kā savu īpašumu, to nošķir no pārējiem iekasējošā darījumu partnera īpašumā esošajiem aktīviem;

b) ja sniedzošais darījumu partneris netur nodrošinājumu kā savu īpašumu, to nošķir no pārējiem sniedzošā darījumu partnera īpašuma esošajiem aktīviem;

c) ja nodrošinājumu tur līdzekļu pārvaldītāja vai cita turētāja, kas ir trešā persona, grāmatvedības dokumentus un reģistros, to nošķir no attiecīgā turētāja, kas ir trešās persona, vai līdzekļu pārvaldītāja īpašumā esošajiem aktīviem.

5. Ja bezskaidras naudas nodrošinājumu tur iekasējošā persona vai turētājs vai līdzekļu pārvaldītājs, kas ir trešā persona, iekasējošais darījumu partneris vienmēr piedāvā sniedzošajam darījumu partnerim iespēju nošķirt tā nodrošinājumu no citu sniedzošo darījumu partneru aktīviem.

6. Darījumu partneri veic neatkarīgu juridisku pārskatu, lai pārliecinātos, ka nošķiršanas kārtība atbilst 1. punkta g) apakšpunktā un 3. un 5. punktā minētajām prasībām. Minēto juridisko pārskatu var veikt neatkarīga iekšēja vienība vai neatkarīga trešā persona;

7. Darījumu partneri savām kompetentajām iestādēm iesniedz pierādījumus par atbilstību 6. punkta prasībām attiecībā uz katru attiecīgo jurisdikciju un pēc kompetentās iestādes lūguma ievieš mehānismus, lai nodrošinātu atbilstības regulāru izvērtēšanu.

8. Šā panta 1. punkta e) apakšpunkta piemērošanas nolūkā darījumu partneri novērtē tajā minētās kredītiestādes kredītspēju, izmantojot metodiku, kas nepaļaujas vienīgi vai mehāniski uz ārējiem kredītkvalitātes novērtējumiem.

20. pants

Iekasētai sākotnējai maržai piemērotā procedūra

1. Iekasējošais darījumu partneris neveic tāda nodrošinājuma, kas iekasēts kā sākotnējā marža, tālākieķīlāšanu, pārķīļāšanu vai citādu atkalizmantošanu.

2. Neskarot 1. punktu, trešās personas turētājs var izmantot sākotnējo maržu, kas saņemta skaidrā naudā, atkārtotas ieguldīšanas mērķiem.

6. IEDAĻA

Nodrošinājuma vērtēšana

21. pants

Nodrošinājuma koriģētās vērtības aprēķināšana

1. Darījumu partneri veic iekasētā nodrošinājuma vērtības korekcijas saskaņā ar II pielikumā izklāstīto metodiku vai citu metodiku, izmantojot pašu aplēses par svārstīgumu saskaņā ar 22. pantu.

2. Koriģējot nodrošinājuma vērtību saskaņā ar 1. punktu, darījumu partneri var neņemt vērā ārvalstu valūtu risku, kas izriet no pozīcijām valūtās, kuras pakļautas juridiski saistošam starpvaldību nolīgumam, ar kuru ierobežo šo pozīciju atšķirības attiecībā pret citām valūtām, uz kurām attiecas tas pats nolīgums.

22. pants

Pašu aplēses par nodrošinājuma koriģēto vērtību

1. Darījumu partneri veic iekasētā nodrošinājuma vērtības korekcijas, izmantojot pašu aplēses par svārstīgumu saskaņā ar III pielikumu.

2. Darījumu partneri atjaunina savas datu kopas un veic 21. pantā minētās pašu aplēses par svārstīgumu, ja tirgus cenu svārstību līmenis būtiski mainās un vismaz reizi ceturksnī.

3. 2. punkta piemērošanas nolūkā darījumu partneri iepriekš nosaka svārstību līmeni, kas izraisa III pielikumā minēto diskontu pārrēķinu.

4. 2. panta 2. punkta d) apakšpunktā minētās procedūras ietver mehānismus, ar kuriem uzrauga, kā tiek aprēķinātas pašu aplēses par svārstīgumu un kā šīs aplēses tiek iestrādātas attiecīgā darījumu partnera riska pārvaldības procesā.

5. 4. punktā minētajiem mehānismiem piemēro iekšēju pārskatīšanu, kas ietver visu turpmāk minēto:

a) aplēšu iestrādāšanu darījumu partnera riska pārvaldības procesā, kas tiek veikts vismaz reizi gadā;

b) aplēsto diskontu iestrādāšanu ikdienas riska pārvaldībā;

c) visu tādu nozīmīgu izmaiņu validēšanu, kas tiek veiktas aplēšu aprēķināšanas procesā;

d) aplēšu aprēķinā izmantoto datu avotu konsekvences, savlaicīguma un ticamības validēšanu;

e) pieņēmumu, uz kuriem balstās svārstīguma korekciju aprēķināšana, precizitāte un atbilstīgums.

6. Darījumu partnera iekšējās revīzijas procesa ietvaros regulāri veic 5. punktā minēto pārskatīšanu.

II NODAĻA

ĪPAŠI NOTEIKUMI PAR RISKA PĀRVALDĪBAS PROCEDŪRĀM

1. IEDAĻA

Atbrīvojumi

23. pants

CCP, kas ir saņēmuši atļauju darboties kā kredītiestādes

Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, darījumu partneri savās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt, ka nodrošinājums netiek apmainīts attiecībā uz tādiem ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, kas noslēgti ar CCP, kuri ir saņēmuši atļauju darboties kā kredītiestādes saskaņā ar Direktīvu 2013/36/ES.

24. pants

Nefinanšu darījumu partneri un trešās valsts darījumu partneri

Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, darījumu partneri savās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt, ka nodrošinājums netiek apmainīts attiecībā uz tādiem ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, kas noslēgti ar nefinanšu darījumu partneriem un kas neatbilst Regulas (ES) Nr. 648/2012 10. panta 1. punkta b) apakšpunkta nosacījumiem, vai ar nefinanšu vienībām, kuras veic uzņēmējdarbību trešā valstī un kuras neatbilstu Regulas (ES) Nr. 648/2012 10. panta 1. punkta b) apakšpunkta nosacījumiem, ja tās veiktu uzņēmējdarbību Savienībā.

25. pants

Pārveduma minimālā summa

1. Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, darījumu partneri savās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt, ka nodrošinājums netiek iekasēts no darījumu partnera, ja maksājamā summa no pēdējā iekasētā nodrošinājuma ir vienāda vai mazāka par summu, par kādu darījumu partneri bija vienojušies (“pārveduma minimālā summa”).

Pārveduma minimālā summa nepārsniedz EUR 500 000 vai līdzvērtīgu summu citā valūtā.

2. Ja partneri vienojas par pārveduma minimālo summu, maksājamo nodrošinājuma summu aprēķina kā šādu elementu summu:

a) mainīgā marža, kas jāmaksā no pēdējās iekasēšanas, kas aprēķināta saskaņā ar 10. pantu, ietverot jebkādu papildu nodrošinājumu;

b) sākotnējā marža, kas jāmaksā no pēdējās iekasēšanas, kas aprēķināta saskaņā ar 11. pantu, ietverot jebkādu papildu nodrošinājumu.

3. Ja maksājamā nodrošinājuma summa pārsniedz pārveduma minimālo summu, par kuru darījumu partneri bija vienojušies, iekasējošais darījumu partneris iekasē pilnu maksājamo nodrošinājuma summu, neatskaitot pārveduma minimālo summu.

4. Darījumu partneri var vienoties par atsevišķām pārveduma minimālām summām par sākotnējo un mainīgo maržu ar noteikumu, ka šīs pārveduma minimālās summas ir vienādas ar EUR 500 000 vai līdzvērtīgu summu citā valūtā vai mazākas par minēto summu.

5. Ja darījumu partneri vienojas par atsevišķām pārveduma minimālām summām saskaņā ar 4. punktu, iekasējošais darījumu partneris iekasē pilnu maksājamo sākotnējās vai mainīgās maržas summu, neatskaitot minētās pārveduma minimālās summas, ja maksājamā sākotnējā vai mainīgā nodrošinājuma summa pārsniedz pārveduma minimālo summu.

26. pants

Maržas aprēķins attiecībā uz trešās valsts darījumu partneriem

Ja darījumu partnera juridiskā adrese ir trešā valstī, darījumu partneri var aprēķināt maržas, pamatojoties uz savstarpējo prasījumu ieskaita kopām, kas ietver šādu veidu līgumus:

a) ārpusbiržas atvasinātus instrumentus, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti un kuriem saskaņā ar šo regulu piemēro maržas prasības;

b) līgumus, kas atbilst abiem šādiem nosacījumiem: i) saskaņā ar regulatīvu režīmu, ko piemēro darījumu partnerim, kura juridiskā adrese ir trešā valstī, tie ir identificēti kā ārpusbiržas atvasinātie instrumenti, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti; ii) uz tiem attiecas maržu noteikumi saskaņā ar regulatīvu režīmu, ko piemēro darījumu partnerim, kura juridiskā adrese ir trešā valstī.

2. IEDAĻA

Atbrīvojumi, aprēķinot sākotnējās maržas līmeņus

27. pants

Ārvalstu valūtas līgumi

Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, darījumu partneri savās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt, ka sākotnējās maržas netiek iekasētas attiecībā uz:

a) ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, par kuriem norēķinās ar fizisku piegādi un kas ietver tikai divu dažādu valūtu maiņu konkrētā datumā nākotnē par fiksētu likmi, par kuru panākta vienošanās tāda līguma darījuma dienā, kas ietver šo maiņu (“regulētā tirgū netirgots ārvalstu valūtas nākotnes līgums”);

b) ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, par kuriem norēķinās ar fizisku piegādi un kas ietver tikai divu dažādu valūtu maiņu konkrētā datumā par fiksētu likmi, par kuru panākta vienošanās tāda līguma darījuma dienā, kas ietver šo maiņu, un apgriezto šo abu valūtu maiņu (reverse exchange) vēlākā datumā un par fiksētu likmi, par kuru arī panākta vienošanās tāda līguma darījuma dienā, kas ietver šo maiņu (“ārvalstu valūtas mijmaiņas darījumi”);

c) pamatsummas maiņu ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, saskaņā ar kuriem darījumu partneri konkrētos brīžos pēc konkrētas formulas apmaina tikai pamatsummu un procentu maksājumus vienā valūtā attiecībā pret pamatsummu un procentu maksājumus citā valūtā (“valūtas mijmaiņas darījums”).

28. pants

Nosacītā summā pamatota robežvērtība

1. Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, darījumu partneri savās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt, ka sākotnējās maržas neiekasē par visiem jauniem ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kas noslēgti vienā kalendārajā gadā, ja viena no abiem darījumu partneriem ārpusbiržas atvasināto instrumentu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, nosacītā vidējā kopsumma mēneša beigās par iepriekšējā gada martu, aprīli un maiju nepārsniedz EUR 8 miljardus.

Šā punkta pirmajā daļā minēto nosacīto vidējo kopsummu mēneša beigās aprēķina darījumu partnera līmenī vai grupas līmenī, ja darījumu partneris pieder pie grupas.

2. Ja darījumu partneris pieder pie grupas, grupas nosacītās vidējās kopsummas mēneša beigās aprēķinā iekļauj visus šīs grupas ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumus, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, tostarp visus grupas iekšējos ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumus, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti.

Šā punkta pirmās daļas piemērošanas nolūkā ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumus, kas ir iekšējie darījumi, ņem vērā vienu reizi.

3. PVKIU, kas ir saņēmuši atļauju saskaņā ar Direktīvu 2009/65/EK, un alternatīvus ieguldījumu fondus, ko pārvalda alternatīvu ieguldījumu fondu pārvaldnieki, kuri ir saņēmuši atļauju vai reģistrēti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/61/ES (9), uzskata par atsevišķām vienībām un tos aplūko atsevišķi, piemērojot 1. punktā minētās robežvērtības, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

a) fondi ir atsevišķi, nošķirti aktīvu kopumi fonda maksātnespējas vai bankrota gadījumā;

b) nošķirtajiem aktīvu kopumiem nav nodrošinājuma, galvojuma vai citāda finansiāla atbalsta no citiem ieguldījumu fondiem vai to pārvaldītājiem.

29. pants

Sākotnējās maržas summās pamatota robežvērtība

1. Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, darījumu partneri 2. panta 1. punktā minētajās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt, ka iekasēto sākotnējo maržu samazina par summu līdz EUR 50 miljoniem šā punkta a) vai b) apakšpunkta gadījumā vai par summu līdz EUR 10 miljoniem šā punkta c) apakšpunkta gadījumā, ja:

a) neviens no darījumu partnerim nepieder ne pie vienas grupas;

b) darījumu partneri ietilpst dažādās grupās;

c) abi darījumu partneri pieder pie vienas un tās pašas grupas.

2. Ja darījumu partneris neiekasē sākotnējās maržas saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu, 2. panta 1. punktā minētās riska pārvaldības procedūras ietver noteikumus par uzraudzību grupas līmenī attiecībā uz to, vai šī robežvērtība ir pārsniegta, un noteikumus par to, lai tiktu saglabāti attiecīgi ieraksti par grupas riska darījumiem ar katru darījumu partneri, kas ietilpst tajā pašā grupā.

3. PVKIU, kas ir saņēmuši atļauju saskaņā ar Direktīvu 2009/65/EK, un alternatīvi ieguldījumu fondi, ko pārvalda alternatīvu ieguldījumu fondu pārvaldnieki, kuri ir saņēmuši atļauju vai reģistrēti saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES, uzskata par atsevišķām vienībām un tos aplūko atsevišķi, piemērojot 1. punktā minētās robežvērtības, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

a) fondi ir atsevišķi, nošķirti aktīvu kopumi fonda maksātnespējas vai bankrota gadījumā;

b) nošķirtajiem aktīvu kopumiem nav nodrošinājuma, galvojuma vai citāda finansiāla atbalsta no citiem ieguldījumu fondiem vai to pārvaldītājiem.

3. IEDAĻA

Atbrīvojumi no prasības sniegt vai iekasēt sākotnējo vai mainīgo maržu

30. pants

Procedūra attiecībā uz atvasinātajiem instrumentiem, kas saistīti ar segtām obligācijām, riska ierobežošanas nolūkā

1. Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta un ja šā panta 2. punktā izklāstītie nosacījumi ir izpildīti, darījumu partneri savās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt šādus noteikumus attiecībā uz ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kas noslēgti saistībā ar segtām obligācijām:

a) mainīgo maržu nesniedz segtās obligācijas emitents vai nodrošinājuma portfelis, bet iekasē no tā darījumu partnera skaidrā naudā un nodod atpakaļ tā darījumu partnerim noteiktajā termiņā;

b) sākotnējo maržu nesniedz vai neiekasē.

2. Šā panta 1. punktu piemēro, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:

a) ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgums netiek izbeigts segtās obligācijas emitenta vai nodrošinājuma portfeļa noregulējuma vai maksātnespējas gadījumā;

b) ārpusbiržas atvasinātā instrumenta, kas noslēgts ar segto obligāciju emitentiem vai segto obligāciju nodrošinājuma portfeļiem, darījumu partnera rangs ir vismaz līdzvērtīgs (pari-passu) segto obligāciju turētāju rangam, ja vien nav tā, ka ārpusbiržas atvasinātā instrumenta, kas noslēgts ar segto obligāciju emitentiem vai segto obligāciju nodrošinājuma portfeļiem, darījumu partneris nepilda savas saistības, ir ietekmētā puse vai atsakās no šāda līdzvērtīga ranga;

c) ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgums tiek reģistrēts vai pierakstīts segtās obligācijas nodrošinājuma portfelī saskaņā ar valsts tiesību aktiem par segtajām obligācijām;

d) ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu izmanto vienīgi tādēļ, lai ierobežotu nodrošinājuma portfeļa procentu likmju vai valūtu nesakritības risku saistībā ar segto obligāciju;

e) savstarpējo prasījumu ieskaita kopa neietver ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumus, kas nav saistīti ar segtās obligācijas nodrošinājuma portfeli;

f) segtā obligācija, ar kuru ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgums ir saistīts, atbilst Regulas (ES) Nr. 575/2013 129. panta 1., 2. un 3. punkta prasībām;

g) segtās obligācijas nodrošinājuma portfelim, ar kuru ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgums ir saistīts, piemēro regulatīvu nodrošinājuma prasību par vismaz 102 %.

31. pants

Atvasinātajiem instrumentiem piemērojamā procedūra gadījumā, ja darījumu partneri ir trešās valstīs, kur nevar nodrošināt savstarpējo prasījumu ieskaita līgumu izpildāmību vai nodrošinājuma aizsardzību

1. Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, darījumu partneri savās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt, ka mainīgās un sākotnējās maržas nav jāsniedz vai jāiekasē par ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, kas noslēgti ar darījumu partneriem, kuri veic uzņēmējdarbību trešā valstī, kur ir spēkā kāds no turpmāk minētajiem nosacījumiem:

a) panta 3. punktā minētais juridiskais pārskats apstiprina, ka savstarpējo prasījumu ieskaita līgumu un, ja tādu izmanto, – līgumu par nodrošinājuma apmaiņu nevar vienmēr droši likumīgi izpildīt;

b) 19. panta 6. punktā minētais juridiskais pārskats apstiprina, ka 19. panta 3., 4. un 5. punktā minētās nošķiršanas prasības nevar izpildīt.

Pirmā apakšpunkta piemērošanas nolūkā darījumu partneri, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā, iekasē maržu pēc bruto principa.

2. Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, darījumu partneri savās riska pārvaldības procedūrās var paredzēt, ka mainīgās un sākotnējās maržas nav jāsniedz vai jāiekasē par līgumiem, kas noslēgti ar darījumu partneriem, kuri veic uzņēmējdarbību trešā valstī, kur ir spēkā visi turpmāk minētie nosacījumi:

a) piemēro 1. punkta a) un – attiecīgā gadījumā – b) apakšpunktu;

b) 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētie juridiskie pārskati apstiprina, ka iekasēt nodrošinājumu saskaņā ar šo regulu nav iespējams pat pēc bruto principa;

c) saskaņā ar 3. punktu aprēķinātā attiecība ir mazāka nekā 2,5 %.

3. Šā panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā attiecība tiek iegūta, dalot summu, kas izriet no šā punkta a) apakšpunkta, ar summu, kas izriet no b) apakšpunkta:

a) visu tās grupas, kurai darījumu partneris pieder, tādu neizpildītu ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu nosacīto summu kopsumma, kuri ir noslēgti pēc šīs regulas stāšanās spēkā un par kuriem nav iekasēta marža no darījumu partneriem, kas veic uzņēmējdarbību trešā valstī, uz kuru attiecas 2. punkta b) apakšpunkts;

b) visu tās grupas, kurai darījumu partneris pieder, neizpildītu ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumu nosacīto summu kopsumma, izņemot ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumus, kas ir grupas iekšējie darījumi.

III NODAĻA

GRUPAS IEKŠĒJIE ATVASINĀTO INSTRUMENTU LĪGUMI

1. IEDAĻA

Darījumu partneriem un attiecīgajām kompetentajām iestādēm piemērojamās procedūras, piemērojot atbrīvojumus grupas iekšējiem atvasināto instrumentu līgumiem

32. pants

Darījumu partneriem un attiecīgajām kompetentajām iestādēm piemērojamās procedūras

1. Darījumu partnera pieteikumu vai paziņojumu kompetentajai iestādei saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 6. līdz 10. punktu uzskata par saņemtu, kad kompetentā iestāde ir saņēmusi visu turpmāk minēto informāciju:

a) visu vajadzīgo informāciju, lai izvērtētu, vai ir izpildīti Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta attiecīgi 6., 7., 8., 9. vai 10. punktā minētie nosacījumi;

b) Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 149/2013 18. panta 2. punktā minēto informāciju un dokumentus (10).

2. Ja kompetentā iestāde konstatē, ka ir vajadzīga papildu informācija, lai izvērtētu, vai ir izpildīti 1. punkta a) apakšpunktā minētie nosacījumi, tā iesniedz darījumu partnerim rakstisku informācijas pieprasījumu.

3. Kompetentās iestādes lēmumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 6. punktu paziņo darījumu partnerim trīs mēnešu laikā pēc tam, kad ir saņemta visa 1. punktā minētā informācija.

4. Ja kompetentā iestāde pieņem pozitīvu lēmumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 6., 8. vai 10. punktu, tā rakstiski paziņo darījumu partnerim par pozitīvo lēmumu, norādot vismaz šādu informāciju:

a) norādi par to, vai atbrīvojums ir pilnīgs atbrīvojums vai daļējs atbrīvojums;

b) daļēja atbrīvojuma gadījumā – skaidri noteiktus ierobežojumus attiecībā uz atbrīvojumu.

5. Ja kompetentā iestāde pieņem negatīvu lēmumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 6., 8. vai 10. punktu vai iebilst pret paziņojumu saskaņā ar minētās regulas 11. panta 7. vai 9. punktu, tā rakstiski paziņo darījumu partnerim par negatīvo lēmumu vai iebildumu, norādot vismaz šādu informāciju:

a) tos Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta attiecīgi 6., 7., 8., 9. vai 10. punktā minētos nosacījumus, kas nav izpildīti;

b) kopsavilkumu iemesliem, kas ļauj uzskatīt, ka šie nosacījumi nav izpildīti.

6. Ja viena no kompetentajām iestādēm, kurai iesniegts paziņojums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 11 panta 7. punktu, uzskata, ka nav izpildīti minētās regulas 11. panta 7. punkta pirmās daļas a) un b) apakšpunktā minētie nosacījumi, tā par to paziņo pārējām kompetentajām iestādēm divu mēnešu laikā pēc minētā paziņojuma saņemšanas.

7. Kompetentās iestādes paziņo nefinanšu darījumu partneriem par 5. punktā minēto iebildumu trīs mēnešu laikā pēc paziņojuma saņemšanas.

8. Kompetentās iestādes lēmumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 8. punktu paziņo darījumu partnerim, kas uzņēmējdarbību veic Savienībā, trīs mēnešu laikā pēc tam, kad ir saņemta visa 1. punktā minētā informācija.

9. Kompetentās iestādes lēmumu par finanšu darījumu partneri, kas minēts Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 10. punktā, paziņo nefinanšu darījumu partnera kompetentajai iestādei divu mēnešu laikā pēc tam, kad ir saņemta visa 1. punktā minētā informācija, un darījumu partneriem trīs mēnešu laikā pēc minētās informācijas saņemšanas.

10. Darījumu partneri, kas ir iesnieguši paziņojumu vai saņēmuši pozitīvu lēmumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta attiecīgi 6., 7., 8., 9. vai 10. punktu, nekavējoties paziņo attiecīgajai kompetentajai iestādei par visām izmaiņām, kas var attiecīgā gadījumā ietekmēt minētajos punktos izklāstīto nosacījumu izpildi. Kompetentā iestāde var iebilst pret pieteikumu piešķirt atbrīvojuma vai atsaukt savu pozitīvo lēmumu, ja mainās apstākļi, kas varētu ietekmēt minēto nosacījumu ievērošanu.

11. Ja kompetentā iestāde paziņo par negatīvu lēmumu vai iebildumu, attiecīgais darījumu partneris var iesniegt citu pieteikumu vai paziņojumu tikai tādā gadījumā, ja ir būtiski mainījušies apstākļi, kas bija par pamatu kompetentās iestādes lēmumam vai iebildumam.

2. IEDAĻA

Piemērojamie kritēriji, lai piemērotu atbrīvojumus grupas iekšējiem atvasināto instrumentu līgumiem

33. pants

Piemērojamie kritēriji juridiskajam šķērslim tūlītējam pašu kapitāla pārvedumam un saistību nokārtošanai

Tiek uzskatīts, ka pastāv juridisks šķērslis tūlītējam pašu kapitāla pārvedumam vai saistību nokārtošanai starp darījumu partneriem, kā minēts Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 5. līdz 10. punktā, ja eksistē faktiski vai paredzami juridiska rakstura ierobežojumi, tostarp:

a) valūtas un valūtas maiņas kontrole;

b) regulatīva, administratīva, juridiska vai līgumiska sistēma, kas liedz savstarpēju finansiālu atbalstu vai ievērojami ietekmē līdzekļu pārvedumu grupas iekšienē;

c) ir izpildīts kāds no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2014/59/ES (11) minētajiem agrīnas intervences, atveseļošanas un noregulējuma nosacījumiem, kā rezultātā kompetentā iestāde paredz šķērsli tūlītējam pašu kapitāla pārvedumam vai saistību nokārtošanai;

d) pastāv mazākuma līdzdalības daļa, kas ierobežo grupu veidojošo vienību lēmumu pieņemšanas pilnvaras;

e) darījumu partnera juridiskās struktūras raksturs, kā definēts tās statūtos, dibināšanas dokumentos un iekšējos noteikumos.

34. pants

Piemērojamie kritēriji praktiskajiem šķērsļiem tūlītējam pašu kapitāla pārvedumam un saistību nokārtošanai

Tiek uzskatīts, ka pastāv praktisks šķērslis tūlītējam pašu kapitāla pārvedumam vai saistību nokārtošanai starp darījumu partneriem, kā minēts Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 5. līdz 10. punktā, ja eksistē praktiska rakstura ierobežojumi, tostarp:

a) darījumu partnerim noteiktajā termiņā nav pietiekamā apjomā pieejami neapgrūtināti vai likvīdi aktīvi;

b) pastāv operatīva rakstura šķēršļi, kas noteiktajā termiņā faktiski kavē vai liedz veikt šādus pārvedumus vai atmaksas.

IV NODAĻA

PĀREJAS UN NOBEIGUMA NORMAS

35. pants

Pārejas noteikumi

Regulas (ES) Nr. 648/2012 11. panta 3. punktā minētie darījumu partneri var turpināt piemērot riska pārvaldības procedūras, kas tiem ir spēkā dienā, kad sāk piemērot šo regulu, attiecībā uz tādiem ārpusbiržas atvasināto instrumentu līgumiem, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, kas noslēgti starp 2012. gada 16. augustu un šīs regulas attiecīgajiem piemērošanas datumiem.

36. pants

9. panta 2. punkta, 11. panta, 13. līdz 18. panta, 19. panta 1. punkta c), d) un f) apakšpunkta, 19. panta 3. punkta un 20. panta piemērošana

1. Šīs regulas 9. panta 2. punktu, 11. pantu, 13. līdz 18. pantu, 19. panta 1. punkta c), d) un f) apakšpunktu, 19. panta 3. punktu un 20. pantu piemēro piemēro šādi:

a) vienu mēnesi pēc šīs regulas stāšanās spēkā, ja abiem darījumu partneriem – vai ja tie pieder pie grupām, no kurām katrai – atvasināto instrumentu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, nosacītā vidējā kopsumma pārsniedz EUR 3 000 miljardus;

b) no 2017. gada 1. septembra, – ja abiem darījumu partneriem vai grupām, pie kurām tie pieder, katrai atvasināto instrumentu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, nosacītā vidējā kopsumma pārsniedz EUR 2 250 miljardus;

c) no 2018. gada 1. septembra, – ja abiem darījumu partneriem vai grupām, pie kurām tie pieder, katrai atvasināto instrumentu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, nosacītā vidējā kopsumma pārsniedz EUR 1 500 miljardus;

d) no 2019. gada 1. septembra, – ja abiem darījumu partneriem vai grupām, pie kurām tie pieder, katrai atvasināto instrumentu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, nosacītā vidējā kopsumma pārsniedz EUR 750 miljardus;

e) no 2020. gada 1. septembra, – ja abiem darījumu partneriem vai grupām, pie kurām tie pieder, katrai atvasināto instrumentu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, nosacītā vidējā kopsumma pārsniedz EUR 8 miljardus.

2. Atkāpjoties no 1. punkta, ja ir izpildīti šā panta 3. punktā minētie nosacījumi, 9. panta 2. punktu, 11. pantu, 13. līdz 18. pantu, 19. panta 1. punkta c), d) un f) apakšpunktu, 19. panta 3. punktu un 20. pantu piemēro piemēro šādi:

a) trīs gadus pēc šīs regulas stāšanās spēkā, ja nav pieņemts lēmums par līdzvērtību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 13. panta 2. punktu minētās regulas 11. panta 3. punkta piemērošanas nolūkā attiecībā uz konkrēto trešo valsti;

b) vēlākajā no turpmāk minētajām dienām, ja ir pieņemts lēmums par līdzvērtību saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 13. panta 2. punktu minētās regulas 11. panta 3. punkta piemērošanas nolūkā attiecībā uz konkrēto trešo valsti: i) četrus mēnešus pēc dienas, kad stājas spēkā lēmums, kas pieņemts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 13. panta 2. punktu minētās regulas 11. panta 3. punkta piemērošanas nolūkā attiecībā uz konkrēto trešo valsti; ii) piemērošanas datums, kas noteikts saskaņā ar 1. punktu.

3. Šā panta 2. punktā minēto atkāpi piemēro tikai tādā gadījumā, ja ārpusbiržas atvasināto instrumentu līguma, kura tīrvērte tiek veikta necentralizēti, darījumu partneri atbilst visiem turpmāk minētajiem nosacījumiem:

a) viens darījumu partneris veic uzņēmējdarbību trešā valstī, bet otrs darījumu partneris veic uzņēmējdarbību Savienībā;

b) darījumu partneris, kas uzņēmējdarbību veic trešā valstī, ir finanšu darījumu partneris vai nefinanšu darījumu partneris;

c) darījumu partneris, kas uzņēmējdarbību veic Savienībā, ir viens no šādiem darījumu partneriem: i) finanšu darījumu partneris, nefinanšu darījumu partneris, finanšu pārvaldītājsabiedrība, finanšu iestāde vai palīgpakalpojumu uzņēmums, uz kuru attiecas atbilstošas prudenciālās uzraudzības prasības, bet a) apakšpunktā minētais trešās valsts darījumu partneris ir finanšu darījumu partneris; ii) vai nu finanšu darījumu partneris vai nefinanšu darījumu partneris, bet a) apakšpunktā minētais trešās valsts darījumu partneris ir nefinanšu darījumu partneris;

d) abi darījumu partneri saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 648/2012 3. panta 3. punktu pilnā apmērā ir iekļauti kopīgā konsolidācijā;

e) uz abiem darījumu partneriem attiecas atbilstošas centralizētas riska novērtēšanas, mērīšanas un kontroles procedūras;

f) šīs regulas III nodaļā minētās prasības ir izpildītas.

37. pants

9. panta 1. punkta, 10. un 12. panta piemērošana

1. Šīs regulas 9. panta 1. punktu, 10. pantu un 12. pantu piemēro šādi:

a) vienu mēnesi pēc šīs regulas stāšanās spēkā attiecībā uz darījumu partneriem, kuriem abiem – vai kuri pieder pie grupām, no kurām katrai – ārpusbiržas atvasināto instrumentu, kuru tīrvērte tiek veikta necentralizēti, nosacītā vidējā kopsumma pārsniedz EUR 3 000 miljardus;

b) no dienas, kas ir vēlāk – 2017. gada 1. marts vai viens mēnesis pēc šīs regulas stāšanās spēkā, attiecībā uz citiem darījumu partneriem.

2. Atkāpjoties no 1. punkta attiecībā uz 27. panta a) apakšpunktā minētiem regulētā tirgū netirgotiem ārvalstu valūtas nākotnes līgumiem, 9. panta 1. punktu, 10. pantu un 12. pantu piemēro tajā no turpmāk minētajiem datumiem, kas iestājas ātrāk:

a) 2018. gada 31. decembris, ja vēl nepiemēro b) apakšpunktā minēto regulu;

b) diena, kad sāk piemērot Komisijas deleģēto regulu (*2), kur precizē dažus tehniskus elementus, kas sai