Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs attiecībā uz 2014. gadu ir optimistisks salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi. Minētais scenārijs ir ticams attiecībā uz laikposmu no 2015. gada. Tomēr tā tas ir pieņemot, ka pilnībā tiek īstenotas pieņemtās strukturālās reformas, kas joprojām ir grūts uzdevums. Jaunā valdība apstiprināja stabilitātes programmā izklāstīto budžeta stratēģiju, un parlaments tai piekrita. Tās mērķis ir saglabāt deficītu visā programmas laikā zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības 3 % no IKP, sasniedzot vidējā termiņa mērķi (VTM) 2013. gadā un panākot parāda un IKP attiecības samazināšanos no 2014. gada. Stabilitātes programmā apstiprināts VTM, proti, līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, kas ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. 2012. gadā deficīts tika samazināts līdz Līgumā noteiktajai atsauces vērtībai 3 % no IKP, un saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi ir paredzams, ka 2013.–2014. gadā tas paliks zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības. Saskaņā ar izvērtējumu Itālijas valdības 17. maijā pieņemtie noteikumi būtiski neietekmēs deficītu, ja tie tiks konsekventi īstenoti. Kā aprakstīts Padomes 2013. gada 21. jūnijā pieņemtajā lēmumā, ar ko atceļ pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, tiesību aktos tika ieviestas divas drošības klauzulas, lai nodrošinātu budžeta mērķu sasniegšanu. Pēc tam, kad 2009.–2012. gadā strukturālā bilance kumulatīvā izteiksmē uzlabojās par 2,7 procentu punktiem no IKP, un pieņemot, ka nebūs turpmāku politikas izmaiņu, ir prognozējams, ka 2013. gadā strukturālā bilance (kā daļa no IKP) uzlabosies par vēl vienu procentu punktu līdz -0,5 % no IKP un tad nedaudz pasliktināsies 2014. gadā.

2014. gadā strukturālā primārā bilance sasniegtu gandrīz 5 % no IKP. Prognozētā strukturālā korekcija attiecībā uz 2013. gadu ir atbilstīga, arī balstoties uz izdevumu (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) analīzi, savukārt attiecībā uz 2014. gadu, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi, tā rāda novirzi no korekcijas VTO sasniegšanai. Stabilitātes programmā prognozēts, ka valdības parāda attiecība sasniegs maksimumu 2013. gadā un pēc tam sāks samazināties (arī pateicoties paredzētajiem, privatizācijas rezultātā gūtajiem ieņēmumiem) – ik gadu par līdz pat 1 procentu punktu no IKP. Tomēr saskaņā ar prognozi parāda un IKP attiecība turpinās pieaugt līdz 132,2 % no IKP līdz 2014. gadam, pieņemot, ka netiek mainītas politikas nostādnes, – viens no iemesliem ir komercparāda atmaksa, kā rezultātā 2013.–2014. gadā parāds pieaugtu par apmēram 2,5 procentu punktiem; taču prognozē nav ņemti vērā ieņēmumi no privatizācijas, jo vēl trūkst sīkākas informācijas. Sākot no 2013. gada, Itālija atradīsies trīs gadu ilgā pārejas laikā attiecībā uz parādu kritērija ievērošanu, un stabilitātes programmā paredzētā parādu atmaksājamības līkne nodrošina pietiekamu virzību uz šā kritērija ievērošanu. Tomēr stabilitātes programmā iekļautās deficīta un parāda samazināšanas prognozes balstās uz budžeta pasākumu pilnīgu īstenošanu un strukturālo reformu pieņemšanu, kam ir izšķiroša nozīme, lai nostiprinātu tirgus uzticēšanos un veicinātu izaugsmi un nodarbinātību.