5.

Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas: a) “mikroapliecinājums” ir mācīšanās rezultātu dokuments, ko izglītojamais ir ieguvis pēc neliela apjoma mācību apguves. Minētie mācīšanās rezultāti tiks novērtēti saskaņā ar pārredzamiem un skaidri definētiem kritērijiem. Mācīšanās pieredze, kuru iegūstot tiek piešķirti mikroapliecinājumi, ir izstrādāta tā, lai izglītojamajam sniegtu konkrētas zināšanas, prasmes un kompetences, kas atbilst sabiedrības, personiskajām, kultūras vai darba tirgus vajadzībām. Mikroapliecinājumi pieder izglītojamajam, tos var koplietot un pārnest. Tie var būt atsevišķi vai apvienoti lielākos apliecinājumos. To pamatā ir kvalitātes nodrošināšana atbilstoši saskaņotiem standartiem attiecīgajā nozarē vai darbības jomā; b) “mikroapliecinājumu sniedzējs” ir izglītības un mācību iestādes un organizācijas, sociālie partneri (t. i., organizācijas, kas pārstāv darba ņēmējus un darba devējus), darba devēji un nozare, pilsoniskās sabiedrības organizācijas, valsts nodarbinātības dienesti (VND) un reģionālās un valsts iestādes, un citu veidu dalībnieki, kas izstrādā, nodrošina un izsniedz mikroapliecinājumus formālās, neformālās un ikdienējās mācīšanās kontekstā. Tas neskar reģionālos un valsts tiesību aktus un apstākļus; c) “mācīšanās vide” ir dažādas fiziskas, tiešsaistes, kombinētas (21), virtuālas un digitālas vietas, konteksti un kultūras, kurās cilvēki mācās, aptverot visus apstākļus, kuros var notikt formālā, neformālā un ikdienējā mācīšanās; d) “formālā mācīšanās” ir mācīšanās, kas notiek organizētā un strukturētā vidē, kura īpaši paredzēta mācīšanās nolūkiem, un pēc tās parasti piešķir kvalifikāciju, visbiežāk izsniedzot sertifikātu vai diplomu; tā aptver vispārējās izglītības, sākotnējās izglītības, tālākizglītības un terciārās profesionālās izglītības un apmācības, un augstākās izglītības sistēmas (22); e) “neformālā mācīšanās” ir mācīšanās, kas notiek plānotu aktivitāšu veidā ārpus formālās izglītības un mācībām un ir strukturēta mācīšanās mērķu un laika ziņā, un kurā tiek sniegts noteikta veida mācīšanās atbalsts (23); f) “ikdienējā mācīšanās” ir mācīšanās, kas notiek ikdienas aktivitātēs vai pieredzē, kas nav organizēta vai strukturēta mērķu, laika vai mācīšanās atbalsta ziņā; attiecīgā persona to var neapzināties kā mācīšanos (24). Par to netiek automātiski iegūts mikroapliecinājums, bet to var ņemt vērā validēšanas kārtībā, kurā var noteikt, dokumentēt, novērtēt un/vai sertificēt personas mācīšanās rezultātus; g) “pārnesamība” ir apliecinājuma dokumenta īpašnieka spēja glabāt savus mikroapliecinājumus paša izvēlētā sistēmā, kopīgot apliecinājuma dokumentu ar izvēlēto (valsts vai transnacionāla līmeņa) personu, nodrošinot, ka visas apmaiņā iesaistītās personas spēj saprast apliecinājuma dokumentu saturu un pārbaudīt to autentiskumu. Tas nodrošina pārnesamību starp izglītības un mācību nozarēm un to ietvaros, darba tirgū un starp valstīm; h) “savienojamība” ir iespēja attiecīgā gadījumā apvienot dažādus mikroapliecinājumus, tiem loģiski pamatojoties vienam uz otru. Lēmumi par apliecinājumu savienošanu vai sasaistīšanu ir jāpieņem uzņēmējai organizācijai (piemēram, izglītības un mācību iestādēm, darba devējiem u. c.) saskaņā ar tās īstenoto praksi, un ar tiem būtu jāatbalsta izglītojamā mērķi un vajadzības. Savienošana nenozīmē automātiskas tiesības uz kvalifikāciju vai akadēmisku grādu. Šādus lēmumus pieņem reģionālās un valsts iestādes, ievērojot savas piešķiršanas procedūras; i) “novērtējums” ir process vai metode, ko izmanto, lai novērtētu un aprakstītu mācīšanās rezultātus, ko personas ieguvušas formālā, neformālā vai ikdienējā vidē. Novērtēšanu veic pakalpojumu sniedzējs vai citi atzīti novērtējuma sniedzēji.