Official Journal L 103 , 02/05/1972 P. 0025 - 0029

Finnish special edition: Chapter 3 Volume 4 P. 0124

Danish special edition: Series I Chapter 1972(II) P. 0366

Swedish special edition: Chapter 3 Volume 4 P. 0124

English special edition: Series I Chapter 1972(II) P. 0383

Greek special edition: Chapter 03 Volume 7 P. 0218

Spanish special edition: Chapter 03 Volume 5 P. 0219

Portuguese special edition Chapter 03 Volume 5 P. 0219



Komisijas Direktīva (1972. gada 14. aprīlis), ar ko nosaka vīnogulāju šķirņu pārbaudāmās īpašības un minimālos pārbaužu nosacījumus (72/169/EEC) EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1968. gada 1. aprīļa Direktīvu par vīnogulāju veģetatīvās pavairošanas materiāla tirdzniecību1, kas grozīta ar 1971. gada 22. marta Direktīvu un īpaši tās 5.d panta 2. punktu, tā kā saskaņā ar iepriekšminētās direktīvas normām katras dalībvalstu pienākums ir izveidot to vīnogulāju šķirņu katalogus, kas ir apstiprinātas standarta pavairošanas materiāla sertifikācijai un pārbaudēm šo dalībvalstu teritorijā; tā kā šķirnes apstiprina saskaņā ar Kopienas nosacījumiem, ko īsteno, izmantojot oficiālas pārbaudes, īpaši stādījumu apskates; tā kā pārbaudēs ir jāapskata pietiekams skaits īpašību, kas ļautu raksturot šķirnes; tā kā īpašību minimumu, ko pakļauj pārbaudei būtu jānosaka Kopienas līmenī; tā kā vēl jo vairāk būtu jānosaka minimālie pārbaužu veikšanas nosacījumi; tā kā šīs īpašības un minimālos pārbaužu veikšanas nosacījumus būtu jānosaka, ņemot vērā šībrīža zinātnes un tehnikas atziņas; tā kā šajā direktīvā paredzētie pasākumi saskan ar Pastāvīgās lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības sēklu un pavairošanas materiāla komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU: 1. pants Dalībvalstis nodrošina, ka oficiālajās pārbaudēs vīnogulāju šķirņu apstiprināšanai izskata vismaz tās īpašības, kas ir uzskaitītas I pielikumā. Dalībvalstis garantē, ka pārbaužu laikā ņem vērā vismaz tos minimālos nosacījumus, kas ir uzskaitīti II pielikumā. 2. pants Dalībvalstīs vēlākais līdz 1972. gada 1. jūlijam stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Par to dalībvalstis tūlīt informē Komisiju. 3. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, 1972. gada 14. aprīlī Komisijas vārdā priekšsēdētājs S.L. Mansholt I PIELIKUMS A DAĻA MORFOLOĢISKĀS ĪPAŠĪBAS, KO ŅEM VĒRĀ, PĀRBAUDOT SAVDABĪBU, STABILITĀTI UN HOMOGENITĀTI 1. Lapu pumpuru veidošanās uz 10 līdz 20 cm gara zara: 1.1 forma, 1.2 krāsa (atvērumā, lai novērotu antociānus), 1.3 matainība. 2. Auglīgs zars ziedēšanas laikā: 2.1 šķērsgriezums (forma un kontūra), 2.2 matainība. 3. Koksnains dzinums: 3.1 virsma, 3.2 starpposms. 4. Vītņu izvietojums. 5. Jaunas lapas 10 līdz 30 cm gara augoša zara galā (pirmās trīs lapas, kam nav ziedpumpuru, skaitot no minētā punkta): 5.1 krāsa, 5.2 matainība. 6. Nobriedusi lapa (starp 8. un 11. mezglu): 6.1 fotogrāfija, 6.2 zīmējums vai nospiedums ar skalu, 6.3 vispārējā forma, 6.4 lapu daivu skaits, 6.5 kātiņa izgriezums, 6.6 lapas plātnes augšējā un apakšējā izgriezuma dziļums, 6.7 apakšpuses matainība, 6.8 virsma, 6.9 malas zobojums. 7. Zieds: redzamais dzimums. 8. Vīnogu ķekari, kas ir sasnieguši rūpniecisko gatavību (vīna vīnogu šķirnēm un galda vīnogu šķirnēm): 8.1 fotogrāfija (ar skalu), 8.2 forma, 8.3 izmērs, 8.4 kāts (garums), 8.5 vidējā masa gramos, 8.6 pretestība noraušanai, 8.7 ķekara kompaktums. 9. Oga, kas ir sasniegusi rūpniecisko gatavību (vīna vīnogu šķirnēm un galda vīnogu šķirnēm): 9.1 fotogrāfija (ar skalu), 9.2 forma, 9.3 forma ar norādi par vidējo masu, 9.4 krāsa, 9.5 miziņa (galda vīnogu šķirnēm), 9.6 sēkliņu skaits (galda vīnogu šķirnēm), 9.7 mīkstums, 9.8 sula, 9.9 aromāts. 10. Sēkla (vīna vīnogu šķirnēm un galda vīnogu šķirnēm): abu pušu un profila fotogrāfijas (ar skalu). B DAĻA FIZIOLOĢISKĀS ĪPAŠĪBAS, KO ŅEM VĒRĀ, PĀRBAUDOT SAVDABĪBU, STABILITĀTI UN HOMOGENITĀTI 1. VEĢETATĪVĀS ĪPAŠĪBAS: 1.1 Fenoloģisko datumu noteikšana: Fenoloģiskos datumus nosaka salīdzinot ar vienu vai vairākām kontrolšķirnēm. 1.1.1 Vācijā: 1.1.1.1 gaišo vīnogu šķirnēm- Weißer Riesling, Weißer Gutedel, Müller-Thurgau, 1.1.1.2 tumšo vīnogu šķirnēm- Blauer Spätburgunder. 1.1.2 Francijā: 1.1.2.1 gaišo vīnogu šķirnēm- Riesling, Chasselas blanc, Müller-Thurgau, Sauvignon, Ugni blanc, 1.1.2.2 tumšo vīnogu šķirnēm- Pinot noir, Gamay, Merlot, Cabernet, Sauvignon, Carignan, Grenache noir, 1.1.2.3 galda vīnogu šķirnēm- Cardinal rouge, Chasselas blanc, Alphonse Lavallée, Servant blanc. 1.1.3 Itālijā: 1.1.3.1 gaišo vīnogu šķirnēm- Trebbiano toscano, Pinot bianco, Chasselas dorat, 1.1.3.2 tumšo vīnogu šķirnēm- Barbera, Merlot, Sangiovese, 1.1.3.3 galda vīnogu šķirnēm- Regina, Chasselas dorato, Cardinal. 1.1.4 Luksemburgā: gaišo vīnogu šķirnēm- Riesling, Müller-Thurgau. 1.2 Plaukšanas datums: Datums, kurā normāli apgrieztiem vīnogulājiem ir izplaukusi puse pumpuru, atsedzot iekšpuses matainību, šo datumu salīdzinot ar kontroles šķirnēm. 1.3 Pilnas ziedēšanas datums: Datums, kurā konkrētam skaitam augu ir atvērušies puse ziedu, šo datumu salīdzinot ar kontroles šķirnēm. 1.4 Nobriešana (vīna vīnogu šķirnēm un galda vīnogu šķirnēm): Kopā ar nobriešanas laiku būtu jānorāda misas blīvums vai aptuvenais alkohola saturs grādos, kā arī skābums un attiecīgā vīnogu raža, ko izsaka kilogramos uz hektāru, šos skaitļus salīdzinot ar vienu vai vairākām kontroles šķirnēm, ja iespējams tādām, kas dod līdzīgas ražas. 2. AUDZĒŠANAS ĪPAŠĪBAS: 2.1 Augums, 2.2 Augšanas tips (pirmā vēlamā izmēra ziedpumpura novietojums), 2.3 Ražība: 2.3.1 regularitāte, 2.3.2 raža, 2.3.3 anomālijas. 2.4 Izturība vai jūtība: 2.4.1 pret nelabvēlīgiem apstākļiem, 2.4.2 pret kaitēkļiem, 2.4.3.ogu plaisāšanas tendence. 2.5 Reakcija veģetatīvās pavairošanas laikā: 2.5.1 potējot, 2.5.2 pavairojot ar spraudeņiem. 3. Izmantojums: 3.1 vīna vīnogām, 3.2 galda vīnogām, 3.3 potcelmiem, 3.4 rūpnieciskām vajadzībām. II PIELIKUMS MINIMĀLIE PĀRBAUŽU NOSACĪJUMI 1. Informācija par vidi: 1.1 vieta, 1.2 ģeogrāfiskais stāvoklis: 1.2.1 ģeogrāfiskais garums, 1.2.2 ģeogrāfiskais platums, 1.2.3 augstums, 1.2.4 novietojums un reljefs. 1.3 klimatiskie apstākļi, 1.4 augsnes tips. 2. Tehniskā kārtība: 2.1 vīna vīnogām un galda vīnogām: 2.1.1 ja iespējams, 24 vīnogulāji uz dažādiem potcelmiem, 2.1.2 vismaz trīs ražošanas gadi, 2.1.3 vismaz divas dažādas vietas ar atšķirīgiem vides apstākļiem, 2.1.4 potzara pieaugšanu būtu jāpārbauda izmantojot vismaz 3 potcelmu šķirnes. 2.2. Potcelmu šķirnēm: 2.2.1 5 vīnogulāji ar vismaz 2 augšanas tipiem, 2.2.2. pieci gadi pēc iestādīšanas, 2.2.3 trīs vietas ar atšķirīgiem vides apstākļiem, 2.2.4 potzara pieaugšanu būtu jāpārbauda, izmantojot vismaz 3 šķirņu potzarus. 1 OV L 93, 17.4.1968., 15. lpp. 2 OV L 71, 25.3.1971., 16. lpp.