KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) 2019/72

(2019. gada 17. janvāris),

ar ko nosaka galīgu kompensācijas maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes elektrisko velosipēdu importam

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (1), un jo īpaši tās 15. pantu un 24. panta 1. punktu,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

1.1. Procedūras sākšana

(1) Eiropas Komisija (“Komisija”) 2017. gada 21. decembrī sāka antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas (“ĶTR”, “Ķīna” jeb “attiecīgā valsts”) izcelsmes elektrisko velosipēdu importu Savienībā. Procedūra tika sākta, pamatojoties uz 10. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2016/1037 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (“pamatregula”). Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicēja paziņojumu par procedūras sākšanu (“paziņojums par procedūras sākšanu”) (2).

(2) Komisija sāka izmeklēšanu pēc sūdzības, ko 2017. gada 8. novembrī iesniedza Eiropas Velosipēdu ražotāju asociācija (“EBMA” jeb “sūdzības iesniedzējs”) to Savienības ražotāju vārdā, kuri saražo vairāk nekā 25 % no kopējā velosipēdu produkcijas apjoma Savienībā. Sūdzībā bija ietverti pierādījumi par subsidēšanu un no tā izrietošu kaitējumu, kas bija pietiekams, lai pamatotu izmeklēšanas sākšanu.

(3) Pirms antisubsidēšanas izmeklēšanas sākšanas Komisija informēja Ķīnas valdību (“ĶV”) (3), ka ir saņēmusi pienācīgi dokumentētu sūdzību, un aicināja ĶV uz apspriedi saskaņā ar pamatregulas 10. panta 7. punktu. ĶV pieņēma piedāvājumu apspriesties, un apspriede notika 2017. gada 18. decembrī. Apspriedes laikā tika pienācīgi ņemtas vērā ĶV iesniegtās piezīmes. Tomēr nebija iespējams panākt savstarpēji saskaņotu risinājumu.

(4) Komisija 2018. gada 18. jūlijā noteica pagaidu antidempinga maksājumu tā paša ĶTR izcelsmes ražojuma importam (4) (“antidempinga regula”) izmeklēšanā, kas tika sākta, publicējot paziņojumu 2017. gada 20. oktobrī (5) (“vienlaikus notiekošā antidempinga izmeklēšana”).

(5) Šajā antisubsidēšanas izmeklēšanā un vienlaikus notiekošajā antidempinga izmeklēšanā veiktā kaitējuma, cēloņsakarības un Savienības interešu analīze mutatis mutandis ir identiska, jo gan vienā, gan otrā izmeklēšanā tika izmantota viena un tā pati Savienības ražošanas nozares, reprezentatīvo izlasē iekļauto Savienības ražotāju un izmeklēšanas laikposma definīcija. Visi būtiskie elementi, kuri attiecas uz iepriekš minētajiem aspektiem, ir ņemti vērā arī šajā izmeklēšanā.

(6) Pēc procedūras sākšanas piezīmes iesniedza ĶV, Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palāta (“CCCME”) un Eiropas Elektrisko velosipēdu importētāju grupa (“CEIEB”), kas abas pārstāv vairākas ieinteresētās personas.

(7) Puses apgalvoja, ka iemesli, kuru dēļ Komisija piemēroja konfidencialitāti to dažu ieinteresēto personu identitātei, kuras atbalstīja sūdzību, bija gan nepietiekami, gan nepamatoti. Tās piebilda, ka daži Savienības ražotāji importē nokomplektētus elektriskos velosipēdus no ĶTR, un tādējādi, ņemot vērā pamatregulas 9. panta 1. punktu, minētais fakts var liegt tos uzskatīt par Savienības ražošanas nozares dalībniekiem. Tās norādīja, ka konfidencialitātes piemērošana attiecībā uz dažu ieinteresēto personu identitāti neļauj ražotājiem eksportētājiem pienācīgi pārbaudīt šīs lietas stāvokli. Tāpat arī tās apgalvoja, ka sūdzībā nav iekļauts līdzīgā ražojuma visu zināmo Savienības ražotāju saraksts, kā arī šo ražotāju saražotās produkcijas apjoms un vērtība.

(8) Komisija noraidīja šo apgalvojumu. Komisija atgādināja, ka pamatregulas 9. panta 1. punkts neliedz uzskatīt dažus Savienības ražotājus par vietējās ražošanas nozares dalībniekiem tikai tāpēc vien, ka tie importē attiecīgo ražojumu. Turklāt Komisija bija apmierināta ar Savienības ražošanas nozares pārstāvju pausto atbalsta līmeni šīs lietas sākšanai. Turklāt sūdzībā bija iekļauts Savienībā zināmo ražotāju saraksts (6), kā arī to kopējais produkcijas apjoms (7). Tādējādi ieinteresētās personas varēja novērtēt līdzīgā ražojuma Savienībā zināmo ražotāju sarakstu.

(9) Šī informācija ļāva ĶV, CCCME un CEIEB konstatēt, ka divi uzņēmumi, kas minēti sarakstā kā Savienības ražotāji, arī importē elektriskos velosipēdus no attiecīgās valsts. Tādējādi ir skaidrs, ka minētās ieinteresētās personas šajā ziņā varētu pilnībā izmantot savas aizstāvības tiesības.

(10) Tāpēc šie apgalvojumi tika noraidīti.

(11) CCCME arī apgalvoja, ka sūdzībai nebija nepieciešamais pierādījumu pietiekamības līmenis, lai sāktu izmeklēšanu. CCCME norādīja četrus šā apgalvojuma pamatojumus.

(12) Pirmkārt, attiecībā uz importa datiem, kuru pamatā ir Ķīnas eksporta statistika, kas iegūta no Ķīnas muitas, kopā ar korekcijām, kas tai veiktas, lai noteiktu ražojumu, uz kuru attiecas šī izmeklēšana, nebūtu jāpiešķir konfidencialitāte, un to avots Komisijai būtu pienācīgi jāpārbauda.

(13) Otrkārt, konkrēta sūdzībā ietverta informācija, piemēram, iespējamais jaudas pārpalikums attiecīgajā ĶTR nozarē, ir maldinoša, jo tā attiecas nevis uz elektrisko velosipēdu nozari atsevišķi, bet uz elektrisko velosipēdu un velosipēdu kopējo ražošanu. Tāpat tiktu pārvērtēta Savienības elektrisko velosipēdu tirgus vērtība, jo tajā ietverti visi vieglie elektrotransportlīdzekļi un nevis tikai elektriskie velosipēdi.

(14) Treškārt, lai gan sūdzība ir vērsta uz apgalvojumiem par Ķīnas elektrisko velosipēdu tirgus subsidēšanu, tajā vispār nav izvērtētas subsīdijas, kādas ir Eiropā.

(15) Ceturtkārt, CCCME uzskatīja, ka sūdzībā bija ietverti vairāki nepamatoti apgalvojumi, kuri rada kaitējumu elektrisko velosipēdu ražošanas nozarei ĶTR un kuros pausts, ka inovāciju šajā darījumdarbības jomā veicina Savienības ražotāji un ka Ķīnas ražotāji tikai replicē Savienības ražotāju izstrādātās elektrisko velosipēdu tehnoloģijas status quo.

(16) Komisija veica sūdzības pārbaudi saskaņā ar pamatregulas 10. pantu, secinot, ka prasības attiecībā uz izmeklēšanas sākšanu tika izpildītas, proti, ka sūdzībā sniegto pierādījumu atbilstība un precizitāte bija pietiekama. Saskaņā ar pamatregulas 10. panta 2. punktu sūdzībā ietver šādu informāciju, ciktāl tā ir pamatoti pieejama sūdzības iesniedzējam attiecībā uz tajā norādītajiem faktoriem. Pamatojoties uz sniegtajiem pierādījumiem, Komisija uzskatīja, kā šī prasība ir ievērota. Šajā saistībā neviens no CCCME minētajiem aspektiem nebija noteicošais, lai Komisija sāktu izmeklēšanu par iespējamo kaitējumu radošo subsidēšanu.

(17) Pirmkārt, attiecībā uz Ķīnas importa datiem Komisija atsaucas uz Īstenošanas regulas (ES) 2018/671 (“Reģistrācijas regula”) (8) 3.2. iedaļu un šīs regulas 4.3.1. iedaļu, kur šis arguments ir pietiekami izvērtēts.

(18) Otrkārt, attiecībā uz jaudas pārpalikumu Ķīnā ir jāpārbauda elektrisko velosipēdu un velosipēdu kopējais jaudas pārpalikums, jo velosipēdu ražošanas jaudu var pārveidot par elektrisko velosipēdu ražošanas jaudu, nesaskaroties ar lielām izmaksām vai pūlēm (skatīt 634. apsvērumu), un ir reģistrēti pierādījumi, ka to patiešām regulāri veic uzņēmumi, kuri ražo abus ražojumus.

(19) Visbeidzot, elementi, kas attiecas uz inovāciju un replikāciju vai subsīdijām ES, neietekmēja Komisijas novērtējumu, kas bija pamatā šīs lietas sākšanai, jo tie nav attiecināmi uz faktoriem, ko ņem vērā šajā sakarā.

(20) Komisija tādējādi secināja, ka sūdzībā bija ietverti pietiekami pierādījumi par subsidēšanu un no tās izrietošu būtisku kaitējumu, un tie bija pietiekami, lai pamatotu izmeklēšanas sākšanu.

1.2. Importa reģistrēšana

(21) Sūdzības iesniedzējs 2018. gada 31. janvārī iesniedza pieprasījumu reģistrēt elektrisko velosipēdu importu no ĶTR saskaņā ar pamatregulas 24. panta 5. punktu. Komisija 2018. gada 3. maijā publicēja Reģistrācijas regulu, no 2018. gada 4. maija attiecinot reģistrāciju uz elektrisko velosipēdu importu no ĶTR.

(22) Atbildot uz reģistrācijas pieprasījumu, ieinteresētās personas iesniedza piezīmes, kuras tika risinātas Reģistrācijas regulā. Komisija apstiprināja, ka sūdzības iesniedzēji iesniedza pietiekamus pierādījumus, lai pamatotu importa reģistrēšanas nepieciešamību. Proti, ĶTR ražojumu importam un tirgus daļām bija straujš pieaugums. Tāpēc šīs piezīmes tika noraidītas.

1.3. Izmeklēšanas laikposms un attiecīgais laikposms

(23) Subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laikposmu no 2016. gada 1. oktobra līdz 2017. gada 30. septembrim (“izmeklēšanas laikposms” jeb “IL”). To tendenču izvērtējums, kuras bija būtiskas kaitējuma novērtēšanai, aptvēra laikposmu no 2014. gada 1. janvāra līdz 2017. gada 30. septembrim (“attiecīgais laikposms”).

1.4. Ieinteresētās personas

(24) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija aicināja pieteikties ieinteresētās personas, kuras vēlas piedalīties izmeklēšanā. Komisija turklāt īpaši informēja sūdzības iesniedzēju, citus zināmos Savienības ražotājus, zināmos ražotājus eksportētājus un ĶV, zināmos importētājus, piegādātājus, lietotājus un tirgotājus, kā arī zināmās attiecīgās asociācijas par izmeklēšanas sākšanu un aicināja tos piedalīties.

(25) Ieinteresētajām personām bija iespēja izteikt piezīmes par izmeklēšanas sākšanu un pieprasīt uzklausīšanu Komisijā un/vai pie tirdzniecības procedūru uzklausīšanas amatpersonas.

1.5. Izlases veidošana

(26) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka saskaņā ar pamatregulas 27. pantu tā varētu veikt ieinteresēto personu atlasi.

1.5.1. Savienības ražotāju atlase

(27) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka tā bija izveidojusi provizorisku Savienības ražotāju izlasi. Komisija veica atlasi, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo līdzīgā ražojuma pārdošanas apjomu izmeklēšanas laikposmā, vienlaikus nodrošinot dažādu ražojumu veidu tvērumu un ģeogrāfisko izkliedētību.

(28) Izlasē tika ietverti četri Savienības ražotāji. Izlasē iekļautie Savienības ražotāji veidoja 60 % no Savienības ražošanas nozares kopējā ražošanas apjoma un 58 % no kopējā pārdošanas apjoma. Komisija aicināja ieinteresētās personas sniegt piezīmes par pagaidu izlasi.

(29) Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija apstiprināja, ka izlase ir reprezentatīva attiecībā uz Savienības ražošanas nozari.

1.5.2. Importētāju atlase

(30) Lai lemtu par to, vai ir jāveic atlase, un vajadzības gadījumā veidotu izlasi, Komisija aicināja nesaistītos importētājus sniegt informāciju, kas norādīta paziņojumā par procedūras sākšanu.

(31) Divdesmit viens nesaistītais importētājs sniedza prasīto informāciju un piekrita iekļaušanai izlasē. Saskaņā ar pamatregulas 27. panta 1. punktu Komisija izveidoja izlasi no pieciem nesaistītajiem importētājiem, kuriem ir lielākie importa apjomi Savienībā. Saskaņā ar pamatregulas 27. panta 2. punktu par izlases veidošanu notika apspriešanās ar visiem zināmajiem importētājiem.

(32) Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secināja, ka izlase ir reprezentatīva attiecībā uz importētājiem, kas sadarbojās.

1.5.3. Ražotāju eksportētāju atlase

(33) Lai izlemtu, vai nepieciešama atlase, un attiecīgā gadījumā izveidotu izlasi, Komisija aicināja visus ĶTR ražotājus eksportētājus sniegt informāciju, kas norādīta paziņojumā par procedūras sākšanu. Turklāt Komisija aicināja ĶV iestādes norādīt citus ražotājus eksportētājus un/vai sazināties ar citiem ražotājiem eksportētājiem, ja tādi ir, kuriem varētu būt interese piedalīties izmeklēšanā.

(34) Septiņdesmit astoņi ražotāji eksportētāji/ražotāju eksportētāju grupas attiecīgajā valstī sniedza prasīto informāciju un piekrita iekļaušanai izlasē. Komisija saskaņā ar pamatregulas 27. panta 1. punkta b) apakšpunktu izveidoja turpmāk norādīto izlasi no piecām ražotāju eksportētāju grupām, pamatojoties uz attiecīgā ražojuma apjomu, kas minēts 60. apsvērumā un eksportēts uz Savienību, un arī ņemot vērā ar attiecīgo ražojumu saistīto ieguldījumu līmeni izmeklēšanas laikposmā un ģeogrāfisko izkliedētību. Tas tika uzskatīts par lielāko reprezentatīvo eksporta uz Savienību apjomu, ko pamatoti varēja izmeklēt pieejamajā laikposmā. — Bodo Vehicle Group Co., Ltd. (Bodo); — Giant Electric Vehicle (Kunshan) Co., Ltd. (Giant); — Jinhua Vision Industry Co., Ltd. un Yongkang Hulong Electric Vehicle Co., Ltd. (Jinhua Vision grupa); — Suzhou Rununion Motivity Co., Ltd. (Rununion grupa); — Yadea Technology Group Co., Ltd. (Yadea grupa).

(35) Izlasē iekļautās ražotāju eksportētāju grupas (“izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji”) pārstāvēja 43 % no attiecīgā ražojuma kopējā importa Savienībā.

(36) Saskaņā ar pamatregulas 27. panta 2. punktu notika apspriešanās par atlasi ar visiem zināmajiem attiecīgajiem ražotājiem eksportētajiem un ĶV. Piezīmes par ierosināto izlasi tika saņemtas no sūdzības iesniedzēja un trīs ražotājiem eksportētājiem — viens bija iekļauts izlasē, divi ne.

(37) Sūdzības iesniedzējs atzīmēja, ka Tiaņdzjiņa un Dzjansu ir provinces, kurās tiek saražots visvairāk elektrisko velosipēdu. Šajā saistībā sūdzības iesniedzējs argumentēja, ka ierosinātajā izlasē ir nepietiekami pārstāvēti uzņēmumi, kas atrodas Tiaņdzjiņā, un ierosināja iekļaut izlasē vēl vienu ražotāju eksportētāju.

(38) Komisija atzīmēja, ka divi uzņēmumi no izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem vai uzņēmumu grupas atrodas Tiaņdzjiņā. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka to uzņēmumu aptvērums, kuri atrodas Tiaņdzjiņas municipalitātē, ir pietiekams.

(39) Viens ražotājs eksportētājs, kas sadarbojās, bet nebija iekļauts izlasē, prasīja, lai to iekļauj izlasē. Tā pieprasījums bija balstīts uz trīs elementiem. Pirmkārt, attiecīgais uzņēmums eksportēja uz Savienību ar saistīta tirgotāja starpniecību. Otrkārt, attiecīgais uzņēmums importēja lielu daudzumu izejmateriālu. Treškārt, attiecīgo uzņēmumu iekļaujot izlasē, palielinātos izlases ģeogrāfiskā izkliedētība.

(40) Komisija neuzskatīja pirmos divus elementus par kritēriju, kas izmantojams, lai veidotu izlasi, kurai saskaņā ar pamatregulas 27. panta 1. punktu jābūt veidotai, pamatojoties uz ražojuma, uz kuru attiecas izmeklēšana, lielāko reprezentatīvo eksporta apjomu, ko atvēlētajā laikā var pienācīgi pārbaudīt. Turklāt vairāki no uzņēmumiem, kas pieteicās izlases veidošanas laikā, veica pārdošanu Savienībā ar saistīta tirgotāja starpniecību un arī eksportēja izejmateriālus. Turklāt Komisija ģeogrāfisko izkliedētību, kas bija panākta ierosinātajā izlasē, kurā bija pārstāvēti trīs no vissvarīgākajiem reģioniem elektrisko velosipēdu ražošanā, jau uzskatīja par pietiekamu.

(41) Viens ražotājs eksportētājs, kas bija iekļauts izlasē, prasīja, lai to izslēdz no izlases. Tā pieprasījums bija balstīts uz trīs elementiem. Pirmkārt, attiecīgais uzņēmums eksportēja mazāku apjomu nekā pārējās četras izlasē iekļautās grupas. Otrkārt, tas atkārtoti norādīja zemāku savu ieguldījumu līmeni, precizējot, ka summā, ko ņēma vērā Komisija, bija iekļauti ieguldījumi citos ražojumos. Treškārt, tas atrodas ģeogrāfiskajā apgabalā, ko jau pārstāv citi izlasē iekļautie uzņēmumi.

(42) Komisija izlasi veidoja, ne tikai pamatojoties uz eksporta apjomu uz Eiropas Savienību, bet arī ņemot vērā pierādījumus par iespējamo subsidēšanu, saskaņā ar informāciju, kas pieejama uzņēmumu, kuri sadarbojās, jaunākajos pieejamos gada pārskatos, un ģeogrāfisko izkliedētību izmeklēšanas laikposmā. Ņemot vērā visus šos faktorus kopā, tika uzskatīts, ka attiecīgais ražotājs eksportētājs jau ir pārstāvēts izveidotajā izlasē.

(43) Tāpēc Komisija nolēma atzīt ierosināto izlasi par galīgo izlasi.

1.6. Atsevišķa pārbaude

(44) Divi izlasē neiekļauti ražotāji eksportētāji oficiāli pieprasīja atsevišķu pārbaudi atbilstoši pamatregulas 27. panta 3. punktam, sniedzot atbildes uz antisubsidēšanas anketas jautājumiem, kas bija paredzēti ražotājiem eksportētājiem. Viens no viņiem ir divu saistītu uzņēmumu grupa, savukārt otram ražotājam nav attiecīgajā ražojumā iesaistītu saistītu uzņēmumu. Tomēr vēl citu pieprasījumu pārbaudīšana papildus izlasē iekļautajām piecām uzņēmumu grupām būtu pārmērīgi apgrūtinoša un, saprātīgi vērtējot, to nevar veikt šai izmeklēšanai atvēlētajā termiņā. Komisija arī atzīmēja, ka šī izmeklēšana tiek veikta vienlaikus ar antidempinga izmeklēšanu par to pašu attiecīgo ražojumu un arī pārklājas ar citām izmeklēšanā, ko Komisija veic tajā pašā laikā. Tāpēc Komisija nolēma neizpildīt pieprasījumus par atsevišķas pārbaudes veikšanu un informēja par to attiecīgos uzņēmumus.

(45) Viens ražotājs eksportētājs, proti, Wettsen Corporation, atkārtoti norādīja, ka tā situācija būtu jāpārbauda atsevišķi un ka tam varēja aprēķināt individuālu subsīdijas summu un kaitējuma apmēru. Minētais uzņēmums apgalvoja, ka būtu negodīgi un nepamatoti, ja tam piemērojamā subsīdija un kaitējuma apmērs tiktu noteikti, pamatojoties uz datiem, kas iegūti no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem.

(46) Komisija noraidīja šīs piezīmes, jo tā uzskatīja, ka — kā pierādīts 35. apsvērumā —, izveidotā izlase jau ir reprezentatīva, jo tā sastāv no piecām ražotāju grupām, kuras veido 11 dažādi tiesību subjekti. Attiecīgi izlase ir atbilstoša pamatregulas 27. panta 1. punkta b) apakšpunktam, un Komisija apstiprināja, ka izmeklēšanai pieejamajā termiņā tā nebūtu varējusi veikt analīzi par vēl vienu uzņēmumu. Komisija atzīmēja, ka jebkurā gadījumā šāds ražotājs eksportētājs, kas sadarbojas, var prasīt paātrinātu pārskatīšanu atbilstoši pamatregulas 20. pantam.

1.7. Atbildes uz anketas jautājumiem un pārbaudes apmeklējumi

(47) ĶV tika nosūtīta anketa. Tā ietvēra īpašas anketas Ķīnas Attīstības bankai (China Development Bank (“CDB”)), Ķīnas Eksporta un importa bankai (Export Import Bank of China (“EXIM”)), Ķīnas Bankai (“BOC”)), Ķīnas Lauksaimniecības bankai (Agricultural Bank of China (“ABC”)), Ķīnas Celtniecības bankai (China Construction Bank (“CCB”), Ķīnas Rūpniecības un tirdzniecības bankai (Industrial and Commercial Bank of China (“ICBC”)) un Ķīnas Eksporta un kredīta apdrošināšanas sabiedrībai (China Export & Credit Insurance Corporation (“Sinosure”)). Minētās bankas un iestādes sūdzībā tika konkrēti minētas (inter alia pamatojoties uz Komisijas konstatējumiem iepriekšējās izmeklēšanās) kā valsts iestādes vai struktūras, kam ir uzdota un uzticēta subsīdiju piešķiršana atbalstāmajām nozarēm, tostarp elektrisko velosipēdu ražotājiem.

(48) Turklāt ĶV tika lūgts, lai tā pārsūta finanšu iestādēm īpaši paredzēto anketu ikvienai citai finanšu iestādei, kas piešķīrusi aizdevumus vai eksporta kredītus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem vai izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju pircējiem (saistībā ar eksporta pircēju kredītiem), kurus norādījuši paši izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji. Komisija prasīja, lai ražotāji eksportētāji iesniedz ĶV attiecīgo sarakstu, kurā norādītas finanšu iestādes, ar ko jāsazinās. ĶV tika arī prasīts apkopot visas atbildes, ko sniedz minētās finanšu iestādes, un nosūtīt tās tieši Komisijai.

(49) Turklāt ĶV paredzētā anketa ietvēra īpašas anketas tiem izejmateriālu (t. i., akumulatoru, dzinēju un citu velosipēdu daļu — gan jau nokomplektētu, gan nenokomplektētu) ražotājiem, kas daļēji/pilnīgi pieder valstij (valstij piederoši uzņēmumi jeb “VPU”), vai privātiem uzņēmumiem, kas darbojas valdības uzdevumā. Šajā saistībā ĶV tika arī prasīts pārsūtīt minēto izejmateriālu ražotājiem paredzēto anketu ikvienam citam ražotājam, kas nodrošināja izejmateriālus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem un ko norādījuši paši izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji. Komisija prasīja, lai ražotāji eksportētāji iesniedz ĶV attiecīgo sarakstu, kurā norādītas struktūras, ar ko jāsazinās. ĶV tika prasīts lūgts apkopot visas atbildes, ko sniedz minētie uzņēmumi, un nosūtīt tās tieši Komisijai.

(50) Viens izejmateriālu piegādātājs, proti, Bafang Electric (Suzhou) Co., Ltd. (“Bafang”), pieteicās pats pēc savas iniciatīvas un prasīja, lai tam iesniedz izejmateriālu ražotājiem paredzēto anketu. Minētais uzņēmums nodrošināja izejmateriālus trim no pieciem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Tāpēc Komisija pārsūtīja Bafang izejmateriālu ražotājiem paredzēto īpašo anketu.

(51) Anketas tika nosūtītas arī piecām izlasē iekļautām ražotāju eksportētāju grupām, izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem un nesaistītiem importētājiem.

(52) Komisija saņēma atbildes uz anketas jautājumiem no ĶV. Tās ietvēra atbildes uz īpašās anketas jautājumiem no EXIM Bank, ABC, BOC, ICBC un Sinosure. Komisija arī saņēma atbildes uz anketas jautājumiem no piecām izlasē iekļautajām ražotāju eksportētāju grupām, no Ķīnas izejmateriālu piegādātāja, kas minēts 50. apsvērumā, un no izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem un izlasē iekļautajiem nesaistītajiem importētājiem.

(53) Komisija ievāca un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu, lai noteiktu subsīdijas, to radīto kaitējumu un Savienības intereses.

(54) Ķīnas Tirdzniecības ministrijā notika pārbaudes apmeklējums, kurā piedalījās arī amatpersonas no citām atbildīgajām ministrijām (“pārbaudes apmeklējums ĶV”). Minētajā pārbaudes apmeklējumā piedalījās arī pārstāvji no šādām finanšu iestādēm: — Ķīnas Eksporta un importa banka, Pekina, Ķīna; — Ķīnas Rūpniecības un tirdzniecības banka, Pekina, Ķīna; — Ķīnas Lauksaimniecības banka, Pekina, Ķīna; — Ķīnas Banka, Pekina, Ķīna; — Ķīnas Eksporta un kredīta apdrošināšanas sabiedrība, Pekina, Ķīna.

(55) Turklāt saskaņā ar pamatregulas 26. pantu tika veikti pārbaudes apmeklējumi turpmāk norādīto uzņēmumu telpās. Izlasē iekļautie Savienības ražotāji: — Accell Group (Hērenvēna, Nīderlande); — Eurosport DHS SA (Deva, Rumānija) un saistītais uzņēmums Prophete GmbH & Co. KG (Rēda–Vīdenbrika, Vācija); — Derby Cycle Holding GmbH (Klopenburga, Vācija); — Koninklijke Gazelle NV (Dīrene, Nīderlande); izlasē iekļautie ĶTR ražotāji eksportētāji: — Yadea Group: — Yadea Technology Co., Ltd., Usji, Ķīna; — Tianjin Yadea Industry Co., Ltd., Tiaņdzjiņa, Ķīna; — Wuxi Yadea Import and Export Co., Ltd., Usji, Ķīna; — Wuxi Xingwei Vehicle Fittings Co., Ltd., Usji, Ķīna; — Jiangsu Yadea Technology Development Co., Ltd., Usji, Ķīna; — Giant Group: — Giant (China) Co., Ltd., Kunšana, Ķīna; — Giant Electric Vehicle (Kunshan) Co. Ltd., Kunšana, Ķīna; — Giant (Tianjin) Co., Ltd., Tiaņdzjiņa, Ķīna; — Giant (Kunshan) Co., Ltd., Kunšana, Ķīna; — Kunshan Giant Light Metal Co., Ltd., Kunšana, Ķīna; — Jinhua Group: — Jinhua Vision Industry Co., Ltd, Dzjiņhua, Ķīna; — Yongkang Hulong Electric Vehicle Co., Ltd., Jongkanga, Ķīna; — Kunshan Youheng Machinery co., Ltd., Kunšana, Ķīna; — Rununion Group: — Suzhou Rununion Motivity Co., Ltd., Sudžou, Ķīna; — Suzhou Kaihua Electric Appliance Plastic Factory, Sudžou, Ķīna; — Bodo Group: — Bodo Vehicle Group Co., Ltd., Tiaņdzjiņa, Ķīna; — Tianjin Xinbao Vehicle Co., Ltd., Tiaņdzjiņa, Ķīna; piegādātājs Ķīnas ražotājiem eksportētājiem: — Bafang (Suzhou) Electric Motor Co., Ltd., Sudžou, Ķīna; izlasē iekļautie nesaistītie importētāji Savienībā: — BHBIKES Europe S.L. (Vitorija, Spānija); — Bizbike Bvba (Vilsbeke, Beļģija); — Hartmobile B.V. (Amsterdama, Nīderlande); — NEOMOUV S.A.S. (Flēša, Francija); — Stella Fietsen B.V. (Nunspēta, Nīderlande).

(56) Komisija pienācīgi informēja visus minētos uzņēmumus par pārbaudes apmeklējumu rezultātiem.

1.8. Pagaidu pasākumu nenoteikšana

(57) Ņemot vērā izmeklēšanas sarežģītību un ieinteresēto personu skaitu, Komisija nolēma nenoteikt pagaidu pasākumus šajā lietā. Komisija 2018. gada 24. septembrī informēja visas ieinteresētās personas, ka netiks noteikti kompensācijas maksājumi ĶTR izcelsmes elektrisko velosipēdu importam Savienībā un ka izmeklēšana tiks turpināta.

(58) Komisija turpināja apkopot un pārbaudīt visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu galīgo konstatējumu izdarīšanai.

(59) Komisija 2018. gada 31. oktobrī visām ieinteresētajām personām izpauda būtiskos faktus un apsvērumus, uz kuru pamata tā bija iecerējusi noteikt galīgo kompensācijas maksājumu elektrisko velosipēdu importam Savienībā, un aicināja visas personas 25 dienu laikā sniegt piezīmes. Šajā informācijas izpaušanā Komisija arī informēja ieinteresētās personas par tās pārbaudes apmeklējumu rezultātiem, arī par gadījumiem, kad Komisijai bija jāizmanto pieejamie fakti.

2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS

2.1. Attiecīgais ražojums

(60) Attiecīgais ražojums ir ĶTR izcelsmes velosipēdi ar pedāļu mīšanas palīgfunkciju un ar palīgelektromotoru, kurus patlaban klasificē ar KN kodiem 8711 60 10 un ex 8711 60 90 (TARIC kods 8711609010) (“attiecīgais ražojums” jeb “elektriskie velosipēdi” (“e-velosipēdi”)).

(61) Šī definīcija attiecas uz dažādiem elektrisko velosipēdu veidiem.

2.2. Līdzīgais ražojums

(62) Izmeklēšanā tika konstatēts, ka turpmāk uzskaitītajiem ražojumiem ir vienas un tās pašas fizikālās pamatīpašības, kā arī vieni un tie paši galalietojumi: (a) attiecīgais ražojums; (b) vietējais tirgus — Ķīna; (a) ražojums, ko ražo un Savienībā pārdod Savienības ražošanas nozare.

(63) Tāpēc minētie ražojumi ir uzskatāmi par līdzīgiem ražojumiem pamatregulas 2. panta c) punkta nozīmē.

2.3. Apgalvojumi par ražojuma klāstu

(64) Savās piezīmēs pēc izmeklēšanas sākšanas ĶV un CCCME apstrīdēja Komisijas nodomu uzskatīt visus elektriskos velosipēdus par vienu ražojumu. Tās jo īpaši apgalvoja, ka no izmeklēšanas darbības jomas jāizslēdz ātrgaitas elektriskie velosipēdi (elektriskie velosipēdi, kuru ātrums ir no 25 km/h līdz 45 km/h). Tās apgalvoja, ka, lai gan standarta elektrisko velosipēdu dzinēja maksimālā jauda (9) ir 250 W, ātrgaitas elektrisko velosipēdu dzinējam var būt lielāka jauda, kas parasti ir no 350 W līdz 500 W.

(65) Ieinteresētās personas apgalvoja, ka ātrgaitas velosipēdiem ir būtiski atšķirīgas īpašības un paredzētie lietojumi, kā arī cenas. No patērētāju viedokļa ātrgaitas elektriskie velosipēdi nav savstarpēji aizstājami ar visiem pārējiem elektriskajiem velosipēdiem, uz kuriem attiecas šī izmeklēšana.

(66) Saskaņā ar ĶV un CCCME datiem ir vairāki pamatojumi tam, kāpēc ātrgaitas elektriskie velosipēdi atšķiras no citiem elektriskajiem velosipēdiem. Pirmkārt, atšķirīgi ir izejmateriāli un sastāvdaļas. Piemēram, ātrgaitas elektrisko velosipēdu dzinējam ir lielāka maksimāli pieļaujamā jauda, un elektriskajos velosipēdos izmantotajiem materiāliem ir lielāka izturība un augstāka kvalitāte.

(67) Otrkārt, būtiski atšķirīgas būtu to izmaksas un cenas. Tā kā pastāv stingrākas prasības attiecībā uz to detaļu kvalitāti un izturību, kas tiek izmantotas ātrgaitas elektrisko velosipēdu ražošanā, ātrgaitas elektrisko velosipēdu ražošanas izmaksas ir augstākas nekā parasto elektrisko velosipēdu ražošanas izmaksas, kas, savukārt, veido augstāku galīgo pārdošanas cenu.

(68) Treškārt, atšķirīgi ir KN kodi. Kopš 2017. gada 1. janvāra parastie elektriskie velosipēdi ir klasificēti ar KN kodu 8711 60 10, un ātrgaitas elektriskie velosipēdi — ar KN kodu 8711 60 90. Pirms 2017. gada parastie elektriskie velosipēdi tika klasificēti ar (ex) KN kodu 8711 90 10, un ātrgaitas elektriskie velosipēdi — ar (ex) KN kodu 8711 90 90.

(69) Ceturtkārt, ātrgaitas elektriskie velosipēdi tiek uzskatīti par mehāniskajiem transportlīdzekļiem (L1e-B transportlīdzekļa kategorija), tāpēc to vadītājiem ir nepieciešama vadītāja apliecība, un tiem jāvalkā ķivere. Šādas prasības neattiecas uz parastajiem elektriskajiem velosipēdiem. Šīs prasības būtiski ierobežos to personu loku, kuras var iegādāties un vadīt ātrgaitas elektriskos velosipēdus.

(70) Piektkārt, uz ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem attiecas atšķirīgi patērētāju veidi. Visbiežāk parasto elektrisko velosipēdu pircēji galvenokārt ir biroja darbinieki vai vecāki cilvēki, kuri atzinīgi vērtē papildu vilces palīdzību, savukārt ātrgaitas elektrisko velosipēdu pircēji lielākoties ir jaunieši, kuri izmanto šos elektriskos velosipēdus intensīvākām darbībām vai sporta pasākumiem.

(71) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka visiem elektriskajiem velosipēdiem ir kopīgas galvenās īpašības. Jo īpaši atzīmēts, ka abiem velosipēdu veidiem paredzēta pedāļu mīšanas funkcija un tie ir aprīkoti ar palīgelektromotoru pedāļu mīšanas palīgfunkcijas nolūkā. Turklāt saskaņā ar Eiropas standartu EN 15194 uz visiem elektriskajiem velosipēdiem attiecas vienas un tās pašas testēšanas procedūras. Pamatojoties uz to, sūdzības iesniedzējs secināja, ka šajā izmeklēšanā tie ir viens ražojums.

(72) Sūdzības iesniedzējs arī norādīja, ka sakarā ar to, ka palīgmotora palīgfunkcijas atslēgšanās ātrumu var viegli mainīt no 25 km/h līdz 45 km/h un otrādi, šī atšķirība galvenokārt ir datorprogrammatūras programmēšanas, nevis faktisko fizisko atšķirību jautājums.

(73) Izmeklēšanas laikā importētājs apgalvoja, ka elektriskie velosipēdi, kurus klasificē L1e-A kategorijā, būtu jāizslēdz no ražojumu klāsta, uz kuru attiecas izmeklēšana. L1e-A kategorija ietver elektriskos velosipēdus ar palīgmotora atbalsta funkciju, kuru ātrums ir līdz 25 km/h, bet dzinēja jauda ir līdz 1 kW. Iespējams, ka L1e-A kategorijas elektriskie velosipēdi netiek ražoti Savienībā, un tie nav konkrēti minēti sūdzībā. Importētājs arī apgalvoja, ka L1e-A kategorijas elektriskie velosipēdi nevar radīt kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, jo pirmais L1e-A kategorijas elektriskais velosipēds tika pārdots Savienības tirgū vairāk nekā astoņas nedēļas pēc tam, kad sūdzības iesniedzējs bija iesniedzis sūdzību.

(74) Komisija ņēma vērā visas minētās piezīmes. Komisija atzīmēja, ka sūdzībā ietvertais ražojuma klāsts patiešām attiecās uz visiem velosipēdiem ar pedāļu mīšanas palīgfunkciju un ar palīgelektromotoru. Sūdzībā ietvertajam ražojuma klāstam nav ierobežojuma attiecībā uz transportlīdzekļu klasifikāciju. Tāpēc Komisija secināja, ka L1e-A kategorijas elektriskie velosipēdi ietilpst sūdzības tvērumā. Turklāt arī pēc 73. apsvērumā minētās importētāja tīmekļa vietnes aplūkošanas kļuva skaidrs, ka L1e-A kategorijas elektriskajiem velosipēdiem ir visas parastā elektriskā velosipēda priekšrocības, bet tikai — ar lielāku jaudas rezervi.

(75) Attiecībā uz ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem ir apgalvots, ka tiem ir ievērojami lielākas ražošanas izmaksas un augstāka pārdošanas cena. Tas pats par sevi nav iemesls, lai ražojumu izslēgtu no ražojuma klāsta, jo ražojuma klāstā parasti ietilpst preces, kas tiek pārdotas par dažādām cenām. Tomēr šis faktors ir ņemts vērā cenu salīdzinājumos un kaitējuma apmēra aprēķinā.

(76) Attiecībā uz atšķirīgu lietojumu un patērētāju uztveri ir apgalvots, ka parastie elektriskie velosipēdi tiek pārdoti galvenokārt vecākiem cilvēkiem, tādiem velosipēdistiem, kuriem riteņbraukšana ir atpūtas veids, kā arī biroja darbiniekiem, bet ātrgaitas elektriskos velosipēdus lielākoties izmanto, lai veiktu darbības, kurām raksturīga lielāka fiziskā piepūle, piemēram, pārvietošanās starp dzīvesvietu un darbavietu. Tomēr, tā kā biroja darbinieki, lai pārvietotos no mājām uz darbavietu, visticamāk, izmanto parastos elektriskos velosipēdus, šis izmantojums ir ļoti līdzīgs ātrgaitas elektrisko velosipēdu izmantojumam tajā pašā nolūkā. Tāpēc Komisija secina, ka paredzētais lietojums un patērētāju uztvere lielā mērā pārklājas un tādējādi nepamato ražojuma izslēgšanu.

(77) Attiecībā uz abiem izslēgšanas pieprasījumiem Komisija secināja, ka ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem un L1e-A kategorijas velosipēdiem ir tādas pašas fiziskās īpašības kā pārējiem elektriskajiem velosipēdiem un ka tādējādi tie ietilpst ražojuma klāstā. Lai gan Komisija atzina, ka attiecīgā ražojuma vispārējā kategorijā ietilpst dažādi ražojuma veidi, šis fakts pats par sevi nevar būt pietiekams pamats izslēgšanai no ražojuma klāsta. Atšķirīga muitas klasifikācija vienā un tajā pašā attiecīgā ražojuma vispārējā kategorijā arī nav kritērijs, kas per se būtu iemesls izslēgšanai. Antidempinga un antisubsidēšanas izmeklēšanās patiešām ļoti bieži attiecīgais ražojums ietver virkni muitas kodu. Visbeidzot, prasības attiecībā uz attiecīgā ražojuma vai līdzīga ražojuma izmantošanu pēc pārdošanas neietekmē fiziskās pamatīpašības, kas definē šo ražojumu antisubsidēšanas izmeklēšanas nolūkā. Tāpat ražojuma klāstu nenosaka patērētāju kategorijas, kas izvēlēsies vienu vai otru ražojuma veidu. Tāpēc šie apgalvojumi tika noraidīti.

(78) Viens importētājs apgalvoja, ka elektriskie trīsriteņi būtu jāizslēdz no izmeklēšanai paredzētā ražojuma klāsta. Tas apgalvoja, ka nav skaidrs, vai izmeklēšana faktiski aptvēra visus velosipēdu veidus (ietverot divriteņu, trīsriteņu un četrriteņu velosipēdus) vai tikai divriteņu velosipēdus, jo paziņojuma par procedūras sākšanu virsrakstā bija norādīts, ka antisubsidēšanas procedūra attiecas uz elektrisko velosipēdu importu.

(79) Komisija norādīja, ka ražojuma klāsts, uz kuru attiecas izmeklēšana, tomēr tiek definēts nevis paziņojuma par procedūras sākšanu virsrakstā, bet gan 2. iedaļā “Ražojums, uz kuru attiecas izmeklēšana”. Šajā iedaļā ir skaidri noteikts, ka ražojums, uz kuru attiecas izmeklēšana, ietver “velosipēdus”. Termins “velosipēdi” neaprobežojas ar divriteņu velosipēdiem, bet ietver arī trīsriteņu un četrriteņu velosipēdus. Tā kā divriteņu velosipēdi neapstrīdami ir izplatītākais velosipēdu veids, virsraksts bija attiecināts uz divriteņu velosipēdiem, neizslēdzot no izmeklēšanas darbības jomas citu veidu velosipēdus. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts.

(80) Importētājs arī apgalvoja, ka izmeklēšana ir konkrēti vērsta uz divriteņu velosipēdiem. Komisija nepiekrita šim apgalvojumam. Tā bija apkopojusi informāciju, kas aptver visus elektrisko velosipēdu veidus. Savienības ražotājiem un ražotājiem eksportētājiem bija jānorāda riteņu skaits visiem ražojumiem, ko tie ražo un pārdod Savienības tirgū. Tāpēc ir skaidrs, ka visā izmeklēšanas gaitā trīsriteņu velosipēdi tika atsevišķi identificēti un izmeklēti. Tā kā divriteņu velosipēdi neapšaubāmi ir izplatītākais velosipēdu veids, nav pārsteidzoši, ka terminu “e-velosipēdi/ elektriskie velosipēdi” parasti lieto, attiecinot to uz visiem elektrisko velosipēdu veidiem gan šajā izmeklēšanā, gan tirgū. Tas nenozīmē, ka izmeklēšanā netika ņemti vērā citi velosipēdu veidi.

(81) Tāpēc Komisija secināja, ka ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem, L1e-A kategorijas elektriskajiem velosipēdiem un elektriskajiem trīsriteņu velosipēdiem ir tādas pašas fiziskās pamatīpašības un pazīmes, kā arī galalietojumi, kā citiem elektrisko velosipēdu veidiem, un tāpēc tos nevar izslēgt no ražojuma klāsta, uz kuru attiecas izmeklēšana.

(82) Pēc informācijas izpaušanas trīs Ķīnas ražotāji eksportētāji, viens importētājs un CCCME atkārtoti prasīja izslēgt no ražojuma klāsta elektriskos velosipēdus ar motorizētu pedāļu mīšanas palīgfunkciju, kuru ātrums ir līdz 45 km/h (“ātrgaitas elektriskie velosipēdi”).

(83) Minētās personas argumentēja, ka ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem ir būtiski atšķirīgas īpašības un paredzētie lietojumi, uz tiem neattiecina tās pašas regulatīvās prasības, būtiski atšķiras to cenas un izmaksas, kā arī no patērētāju viedokļa tie nav savstarpēji aizvietojami ar pārējiem elektriskajiem velosipēdiem ar motorizētu pedāļu mīšanas palīgfunkciju, kuru ātrums ir līdz 25 km/h un uz kuriem attiecas šī izmeklēšana.

(84) CCCME apgalvoja, ka Komisija nav ņēmusi vērā, ka patērētāju īstenotā izmaiņu veikšana programmatūrā attiecībā uz atslēgšanās ātrumu, kā minējis sūdzības iesniedzējs, ir nelikumīga, un piebilda, ka šo varbūtību nevar uzskatīt par iespējamu.

(85) Sūdzības iesniedzējs piekrita, ka tas, ka patērētāji palielina motorizētās pedāļu mīšanas palīgfunkcijas atslēgšanās ātrumu, veicot izmaiņas programmatūrā, ir nelikumīgi. Tomēr tas atgādināja, ka tā apgalvojums nebija saistīts ar šādu iespēju, bet gan attiecās uz izmaiņām, ko veica ekonomikas dalībnieki (importētāji, tirgotāji) pirms elektrisko velosipēdu laišanas Savienības tirgū. Patiešām, ja šādas izmaiņas programmatūras programmēšanā ir saistītas ar motorizētās pedāļu mīšanas palīgfunkcijas atslēgšanās ātrumu samazināšanu, tās ir likumīgas no ražojuma tipa apstiprinājuma viedokļa. Sūdzības iesniedzējs piebilda, ka šādas izmaiņas programmatūras programmēšanā rada acīmredzamu antisubsidēšanas pasākumu apiešanas risku.

(86) Komisija norādīja, ka 72. apsvērums attiecas ne tikai uz patērētāju veiktām izmaiņām programmatūrā, bet tajā ir runa par programmatūras programmēšanu kopumā. Turklāt minētajā apsvērumā ir skaidri minēta iespēja gan palielināt, gan samazināt atslēgšanās ātrumu. Lai gan CCCME norāda, ka tas, ka patērētājs palielina motorizētās pedāļu mīšanas palīgfunkcijas atslēgšanās ātrumu, veicot izmaiņas programmatūrā, ir nelikumīgi, tas tomēr neapšauba citas programmatūras programmēšanā veiktas izmaiņas, piemēram, motorizētās pedāļu mīšanas palīgfunkcijas atslēgšanās ātruma samazināšanu, ko veic 85. apsvērumā minētie ekonomikas dalībnieki. Tāpēc šis arguments tika noraidīts.

(87) CCCME apgalvoja, ka sūdzības iesniedzēja arguments, ka visiem elektriskajiem velosipēdiem veic vienādus testus saskaņā ar standartu EN 15194, ir neprecīzs. CCCME norādīja, ka saskaņā ar standartu EN 15194 visiem elektriskajiem velosipēdiem piemēro vienādas testa procedūras. Tomēr minētajam standartam nav ietekmes uz ātruma starpību, kas nosaka atšķirīgas prasības un padara ātrgaitas elektriskos velosipēdus par savstarpēji neaizvietojamiem ar citiem elektriskajiem velosipēdiem. CCCME arī argumentēja, ka atšķirībā no parastajiem elektriskajiem velosipēdiem ātrgaitas elektriskie velosipēdi neietilpst standarta EN 15194 darbības jomā.

(88) CCCME norādīja, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 168/2013 ātrgaitas elektriskie velosipēdi ir aplūkoti kā mopēdi, ko paredzēts izmantot uz koplietošanas ceļiem (10). Minētās regulas darbības joma neattiecas uz elektriskajiem velosipēdiem ar motorizētu pedāļu mīšanas palīgfunkciju, kuru ātrums ir līdz 25 km/h. Papildu noteikumi, kas piemērojami ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem, attiecas uz nodokļiem, licencēšanu un apdrošināšanu, numurzīmēm un mopēdiem atbilstošu ķiveru un drošības atbilstības pārbaudēm.

(89) CCCME norādīja, ka 77. apsvērumā izklāstītā argumentācija, ka visiem elektriskajiem velosipēdiem ir vienādas fizikālās īpašības, neatspēko argumentu, ka pastāv atšķirīgas aprīkojuma un regulatīvās prasības, kas saistītas ar ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem. CCCME apgalvoja, ka šo atšķirīgo prasību dēļ ātrgaitas elektriskie velosipēdi nav savstarpēji aizvietojami ar citiem elektriskajiem velosipēdiem un ka patērētāji piekrīt šim viedoklim. Lai pamatotu šo apgalvojumu, CCCME atsaucās uz Eiropas Riteņbraucēju federācijas iebildumu pret Komisijas priekšlikumu pieprasīt civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu par visiem elektriskajiem velosipēdiem, nevis tikai ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem.

(90) Sūdzības iesniedzējs norādīja, ka visiem elektriskajiem velosipēdiem ir vienādas fiziskās īpašības. Sūdzības iesniedzējs jo īpaši norādīja, ka visi elektriskie velosipēdi tiek izgatavoti no vienām un tām pašām velosipēdu detaļām un sastāvdaļām un ka nav tādu velosipēdu detaļu, kas tiktu izmantotas vienīgi ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem. Tas attiecas arī uz motoriem, ko ražo lielākie motoru ražotāji un ko var izmantot visu veidu elektrisko velosipēdu piedziņai ar atbilstoši saprogrammētu programmatūru. Tāpēc atšķirību starp ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem un citiem elektriskajiem velosipēdiem nevar ticami noteikt, pamatojoties uz to ārējo izskatu.

(91) Sūdzības iesniedzējs norādīja, ka patērētāju uztvere nav noteicošs faktors ražojuma klāsta noteikšanā tirdzniecības aizsardzības procedūrās, un apgalvoja, ka dažādajās lietojuma kategorijās (piemēram, lietošanai svārstsatiksmē, uz sabiedriskajiem ceļiem, sacīkstēs un kalnos) ir pieejami elektriskie velosipēdi ar visiem motorizētas pedāļu mīšanas palīgfunkcijas līmeņiem un tos tirgo visām klientu grupām neatkarīgi no viņu vecuma un dzimuma. Tāpēc patērētāju uztvere un lietojums nepamato ātrgaitas elektrisko velosipēdu izslēgšanu no ražojuma klāsta.

(92) Sūdzības iesniedzējs norādīja, ka tipa apstiprinājuma kritērijs un — vispārīgākā nozīmē — klasifikācija atbilstoši Regulai (ES) Nr. 168/2013 nav piemēroti ražojuma klāsta definēšanai šajā gadījumā. Sūdzības iesniedzējs argumentēja, ka tipa apstiprinājumu nepiemēro visiem ātrgaitas elektriskajiem velosipēdiem, bet tikai tiem, ko paredzēts izmantot uz koplietošanas ceļiem. Minētais izslēdz, piemēram, elektriskos kalnu velosipēdus, ko izmanto vienīgi sacensībām vai braukšanai pa bezceļiem kalnos, un tiem arī nepiemēro plašākas prasības attiecībā uz tipa apstiprinājumu (numurzīmi, ķiveri un apdrošināšanu).

(93) Turklāt sūdzības iesniedzējs argumentēja, ka elektriskajiem velosipēdiem, kam nepiemēro tipa apstiprinājumu atbilstoši Regulai (ES) Nr. 168/2013, tik un tā piemēro tieši tādas pašas ražojumu drošības prasības saskaņā ar Savienības direktīvu par mašīnām. Sūdzības iesniedzējs arī piebilda, ka piemērojamais standarts, kas nosaka konkrētas prasības, ir viens un tas pats visiem elektriskajiem velosipēdiem, proti, harmonizētais standarts EN 15194, un tāpēc tas atkārtoja savu apgalvojumu, kas izklāstīts 71. apsvērumā.

(94) Komisija norādīja, ka tās priekšlikums attiecināt prasību par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu uz visiem elektriskajiem velosipēdiem, uz kuru CCCME atsaucās, lai pamatotu savu apgalvojumu par patērētāju uztveres atšķirībām, vienlīdz apliecināja to, ka regulatīvo prasību atšķirības turpinājās un nenodrošināja piemērotu un stabilu pamatu ātrgaitas elektrisko velosipēdu izslēgšanai no ražojuma klāsta. Komisija secināja, ka iesniegtā papildu informācija nebija tāda veida informācija, kas mainītu tās konstatējumus par ražojuma klāstu, proti, ka elektriskajiem velosipēdiem ir vienādas fizikālās īpašības un iezīmes un ka patērētāju uztvere, kā arī lietojumi būtiski pārklājas. Tāpēc CCCME argumenti tika noraidīti.

(95) Tā kā netika saņemtas citas piezīmes par ražojuma klāstu, Komisija apstiprināja secinājumus, kas izklāstīti 74.–81. apsvērumā.

3. SUBSIDĒŠANA

3.1. Ievads: valdības plānu, projektu un citu dokumentu izklāsts

(96) Pirms Komisija analizēja iespējamo subsidēšanu īpašu subsīdiju vai subsīdiju programmu veidā (3.5. iedaļa un nākamās iedaļa), tā novērtēja valdības plānus, projektus un citus dokumentus, kuri attiecās uz vairāk nekā vienu no subsīdijām vai subsīdiju programmām. Komisija konstatēja, ka visas novērtējamās subsīdijas vai subsīdiju programmas turpmāk izklāstīto iemeslu ir daļa no ĶV centrālās plānošanas.

(97) ĶTR Valsts ekonomiskās un sociālās attīstības trīspadsmitās piecgades plānā (“13. piecgades plāns”), kas attiecas uz 2016.–2020. gadu, ir uzsvērts ĶV stratēģiskais redzējums attiecībā uz galveno nozaru, piemēram, elektrisko velosipēdu ražošanas nozares, pilnveidi un attīstību.

(98) Tajā ir uzsvērta tehnoloģiskās inovācijas nozīme ĶTR ekonomikas attīstībā, kā arī tas, cik svarīgi joprojām ir videi draudzīgās attīstības principi. Tāpat kā 12. piecgades plānā, arī šā plāna 5. nodaļā ir noteikts, ka viens no galvenajiem attīstības virzieniem ir veicināt tradicionālo rūpniecības nozaru struktūras modernizāciju. Šī ideja ir plašāk izklāstīta 22. nodaļā, kurā ir skaidrota stratēģija, kā modernizēt tradicionālās rūpniecības nozares ĶTR, veicinot to tehnoloģisku pārveidi. Šajā ziņā 13. piecgades plānā ir noteikts, ka uzņēmumiem tiks sniegts atbalsts, lai “veiktu visaptverošus uzlabojumus tādās jomās kā ražošanas tehnoloģijas, rūpniecības iekārtas, vides aizsardzība un energoefektivitāte”.

(99) Jo īpaši V daļā (22.–24. nodaļā) ir izvirzīts mērķis attīstīt optimizētu mūsdienīgu rūpniecības sistēmu nolūkā nodrošināt, ka Ķīna līdz 2025. gadam kļūst par “ražošanas dzinējspēku”. Lai jaunās ražošanas nozares varētu sekmēt ekonomiku, plāns “mudina” attīstīt jaunās enerģijas transportlīdzekļus un veicina to izmantošanu, kā arī mudina attīstīt pilnībā elektriskus transportlīdzekļus. Sīkāk plāna 23. nodaļā par stratēģisku jaunu ražošanas nozaru attīstību ir norādīts, ka ĶV “atbalstīs nākamās paaudzes informācijas tehnoloģijas, jaunas enerģijas transportlīdzekļu, (..), videi nekaitīgas un mazoglekļa tehnoloģijas, (..) attīstību”. Turklāt ĶV “sekmēs inovāciju un rūpniecisko lietojumu jaunās augsto tehnoloģiju jomās, tādās kā (..) sistēmas augstas efektivitātes enerģijas uzglabāšanai un enerģijas sadalei, (..), vides aizsardzība (..)”.

(100) Minētajā 13. piecgades plānā “jaunās enerģijas transportlīdzekļi” ir iekļauti kā viena no sešām Ķīnas “stratēģiskajām nozarēm” un ir noteikts, ka “tiks strādāts, lai nodrošinātu, ka stratēģisko jauno ražošanas nozaru pievienotā vērtība sasniedz 15 % no Ķīnas IKP”. Konkrēti 23. nodaļā ĶV apņemas: — “veicināt jaunās enerģijas transportlīdzekļu izmantošanu”; — “attīstīt pilnībā elektriskus transportlīdzekļus un hibrīdus elektrotransportlīdzekļus, īpaši pievēršoties sasniegumu gūšanai pamattehnoloģiju jomās, tādās kā akumulatoru enerģijas blīvums un akumulatoru temperatūras pielāgojamība”; — “veicināt tādu uzlādes iekārtu un pakalpojumu tīklu, kuri ir savstarpēji saderīgi un kuriem piemēro vienotus standartus”; — “uzlabot politiku pastāvīga atbalsta sniegšanai šajā saistībā”; — “nodrošināt, ka kopējais jaunas enerģijas transportlīdzekļu ražošanas un pārdošanas apjoms Ķīnā sasniedz piecus miljonus”; — “stiprināt centienus reģenerēt un utilizēt lietotus akumulatorus no jaunās enerģijas transportlīdzekļiem”.

(101) Arī Vieglās rūpniecības attīstības plānā (2016.–2020. gadam) (“Vieglās rūpniecības attīstības plāns”), ko ĶV sagatavoja, lai īstenotu 13. piecgades plānu un stratēģiju “Ražots Ķīnā 2025”, velosipēdu un akumulatoru ražošanas nozares ir norādītas kā pamatnozares.

(102) Velosipēdu un elektrisko velosipēdu ražošanas nozarēs ir vajadzīga “tehnoloģijas reformu inženiertehniskā izstrāde”, ko panāk, “industrializējot jaunu materiālu velosipēdus, inteliģentās, videi nekaitīgās un efektīvās elektrisko velosipēdu ražošanas līniju un būtiskās daļas”. Plānā jo īpaši ir arī ieteikts “sekmēt velosipēdu ražošanas nozares attīstību svara ziņā vieglas, daudzveidīgas, modernas un inteliģentas produkcijas virzienā; paātrināt īpaši izturīgu vieglu materiālu, pārvades, piedziņas sistēmas, jaunās enerģijas, inteliģento sensoru tehnoloģijas un lietu interneta tehnoloģijas pētniecību un izstrādi, kā arī lietojumu; “pievērsties tādu daudzveidīgu velosipēdu izstrādei, kas ir piemēroti modernai un ikdienas lietošanai, treniņiem un fitnesam, tāliem braucieniem laukos un ir ar augstu salocīšanas veiktspēju, un tādu elektrisko velosipēdu izstrādei, kas ir saderīgi ar standarta un inteliģentajiem elektriskajiem velosipēdiem, kuriem ir litija jonu akumulators”.

(103) Vieglās rūpniecības attīstības plānā ir arī uzskaitīti daži konkrēti politikas pasākumi, lai sekmētu pamatnozares, piemēram, elektrisko velosipēdu un akumulatoru nozares, kā izklāstīts nākamajos trīs apsvērumos.

(104) Pirmais pasākumu kopums ir saistīts ar tirgus pieejamības palielināšanas reformu, galvenokārt vienkāršojot administratīvos pasākumus (t. i., atceļot nevajadzīgus apstiprinājumus, mazinot un standartizējot maksas un apstiprināšanas procesu). ĶV arī uzskaita nozaru jomas un darījumdarbības virzienus, kuros ieguldījumi ir aizliegti vai ierobežoti (t. i., ieguldījumu katalogi; skatīt 126. apsvērumu).

(105) Otrais pasākumu kopums attiecas uz finanšu nodokļu politikas atbalsta palielināšanu: — “pilnvērtīgi izmantot attīstības fonda vadošo lomu attiecībā uz vidējiem un mazajiem uzņēmumiem, virzīt vidējos un mazos uzņēmumus uz to, lai tie palielinātu ieguldījumus tehnoloģijas inovācijā, strukturālajā pielāgošanā, energotaupībā un emisiju mazināšanā, īstenot dažādus preferenciālās politikas pasākumus, pilnveidot pakalpojumu sistēmu vidējiem un mazajiem uzņēmumiem”; — “īstenot paātrināta nolietojuma politiku attiecībā uz pamatlīdzekļiem, virzīt uzņēmumus uz to, lai tie palielinātu ieguldījumus progresīvā aprīkojumā”; — “izmantot īpašo tīrās ražošanas fondu lomu, virzīt ražošanas tehnoloģijas lietojumu un veicināt tīrās ražošanas tehnoloģijas izmantošanu pamatnozarēs”; — “īstenot attiecīgo nodokļu un maksu preferenciālās politikas pasākumus, mazināt uzņēmumu izmaksas, kas saistītas ar “pieciem sociālās apdrošināšanas fondiem un vienu mājokļu fondu”, saprātīgi koriģēt patēriņa nodokļa politiku”; — “mudināt uzņēmumus palielināt ieguldījumus videi draudzīgu ražojumu pētniecībā un izstrādē, valsts iepirkumā galveno prioritāti noteikt ražojumiem, kam piešķirts videi nekaitīga ražojuma sertifikāts”.

(106) Trešais pasākumu kopums attiecas uz finanšu politikas atbalsta palielināšanu, jo īpaši uz šādām darbībām: — “īstenot finanšu politiku, kas atbalsta vidējo un mazo uzņēmumu attīstību, plašāk izpētīt vidējo un mazo uzņēmumu finanšu kanālus, pilnveidot vidējo un mazo uzņēmumu kredīta garantiju sistēmu”; — “paātrināt finanšu produktu un pakalpojumu attīstību, lai atbalstītu populāro uzņēmējdarbību un inovāciju vieglās rūpniecības jomā”; — “palielināt finansiālo atbalstu tehnoloģijas pārveidei un uzņēmumu aprīkojuma atjaunināšanai”; — “mudināt banku un finanšu iestādes attīstīt aizdevumu pakalpojumus, par garantijām izmantojot arī nemateriālus aktīvus, tostarp savus zīmolus, īpašās tiesības izmantot preču zīmes; atbalstīt zīmolveidi vieglās rūpniecības jomā”; — “nostiprināt politikas un izstrādes finansējuma lomu, atbalstīt finanšu iestādes ar sindicētiem aizdevumiem, eksporta kredītiem, projektu finansējumu; izveidot finanšu pakalpojumu platformu starptautiskajai pētniecībai un izstrādei, ražošanas sistēmai, uzņēmumu zīmolu popularizēšanai”; — “palielināt eksporta kredīta apdrošināšanas atbalstu zīmolu uzņēmumiem, mudināt komercbankas aktīvi īstenot eksporta kredīta apdrošināšanas politikas finansēšanu”;

(107) Vieglās rūpniecības attīstības plāni ir izstrādāti arī vietējā līmenī. Kā piemēru var minēt Tiaņdzjiņas municipalitātes Vieglās un tekstila rūpniecības attīstības 12. piecgades plānu (2011.–2015. gadam), kurā atbalstīta četru valsts līmeņa vieglās rūpniecības bāzu izveide attiecīgajā provincē: “Tiaņdzjiņas pilsēta uzbūvēs valsts līmeņa velosipēdu ražošanas un eksporta bāzi. Par pamatu izmantojot rūpniecisko parku “Ķīnas velosipēdu karaliste” Ucjinas apgabalā un (elektrisko) velosipēdu rūpniecisko parku Binhai apgabalā, mēs intensīvi attīstīsim (elektrisko) velosipēdu, rezerves detaļu u. c. ražošanas nozares”.

(108) Tāpat Tiaņdzjiņas 13. piecgades plānā rūpniecības ekonomiskajai attīstībai ir noteikti skaidri mērķi atbalstīt velosipēdu un elektrisko velosipēdu ražošanas nozares, tostarp detaļu nozares, piemēram: — “neatlaidīgi attīstīt velosipēdu ražošanas nozari”; — “paātrināt raksturīgo rūpniecības bāzu būvniecību, tostarp (..) velosipēdu ražošanu, Dzjinhai apgabalā un Ucjinas apgabalā”; — “paātrināt uzņēmumu pārveidi un pilnveidošanos; aktīvi īstenot zīmolu stratēģiju, virzīt uzņēmumus uz to, lai intensificētu tehnoloģiju inovāciju un produktu polarizāciju, un nostiprināt un veicināt konkurētspējīgu ražojumu, tostarp velosipēdu, stāvokli tirgū; veicināt uzņēmumu apvienošanu un reorganizāciju un visaptveroši uzlabot vidējo un mazo uzņēmumu un privātuzņēmumu inovācijas spēju un ražojumu pievienoto vērtību”; — “paātrināt speciālu parku, tostarp velosipēdu rūpniecisko parku, būvniecību Ucjinā un Dzjinhai”; — “neatlaidīgi attīstīt energoakumulatorus”, un — “paplašināt teritorijas, kurām ir plašas priekšrocības; izmantot litija jonu akumulatorus par pamatu, lai veicinātu superjaudīgu kondensatoru un paaugstinātas jaudas akumulatoru izstrādi”.

(109) Konkrētāk, 13. piecgades plānā velosipēdu un elektrisko velosipēdu ražošanas nozarei (“13. velosipēdu plāns”), ko izdevusi Ķīnas Velosipēdu ražotāju asociācija (“CBA”), velosipēdu ražošanas nozare ir minēta kā viena no “jaunajām ražošanas nozarēm”: jauno ražošanas nozaru līmenis ir paaugstināts līdz valsts stratēģijas līmenim, piemēram, tādām nozarēm kā jaunā enerģija, jauni materiāli, internets, energotaupība un vides aizsardzība, kā arī informācijas tehnoloģija, tāpēc par nenovēršamu tendenci tradicionālajām ražošanas nozarēm ir kļuvusi ienākšana vidējā un augstākā līmeņa tehnoloģiju kopienā. Jo īpaši pēc piektās plenārsēdes, kas ierosināta, lai“veicinātu mazoglekļa satiksmes un transporta attīstību un sekmētu videi nekaitīgu pārvietošanos ar velosipēdiem, velosipēdu ražošanas nozare noteikti izmantos jaunās vēsturiskās attīstības iespējas.”

(110) Turklāt 13. velosipēdu plānā ir noteikti izmērāmi mērķi, kas ĶV jāsasniedz velosipēdu ražošanas nozarē līdz 2020. gadam: “ieņēmumi, ko augstākā līmeņa uzņēmumi gūs no savas galvenās darījumdarbības, visā ražošanas nozarē sasniegs vidējo gada apgrozījuma pieaugumu, kas ir 6 %, un līdz 2020. gadam pārsniegs 200 miljardus RMB. Velosipēdu un rezerves detaļu eksporta apjoms saglabāsies stabils, un elektrisko velosipēdu eksports krasi palielināsies. Tiks vēl vairāk nostiprināta ražošanas nozares integrācija, un vadošo uzņēmumu ieguldījums izlaides apjomā pārsniegs 50 %. Ražošanas nozare izlolos, kopīgi veidos un uzlabos 3–5 nozares kopas un īpašos reģionus. Vidējā un augstākā līmeņa tehnoloģijas velosipēdu un litija akumulatoru elektrisko velosipēdu īpatsvars palielināsies katru gadu.”

(111) Turklāt 13. velosipēdu plānā ir paredzēts, ka “tiks izveidots viens līdz divi starptautiski populāri zīmoli”. Papildus esošajām balvām, ko piešķir elektrisko velosipēdu ražotājiem (piemēram, “slavens Ķīnas zīmols”, “populāra Ķīnas preču zīme”, “vieglās rūpniecības zīmola veicināšanas sistēma”, “izdevīgs vieglās rūpniecības zīmols” un “rūpniecības zīmola veicināšanas parauguzņēmums”) plānā ir arī paredzēts uzlabot “zīmolu veicināšanas sistēmu” un veikt “zīmolu vērtības noteikšanu un novērtējumu”.

(112) Viens no 13. velosipēdu plānā uzskaitītajiem galvenajiem uzdevumiem ir “turpināt daudzveidīgu, augstākā līmeņa tehnoloģijas un zīmola velosipēdu izstrādi ražošanas nozarē un pakāpeniski palielināt to cilvēku īpatsvaru, kuri pārvietojas ar velosipēdu, un vidējā un augstākā līmeņa tehnoloģijas velosipēdu īpatsvaru; ieviest vieglos, litija akumulatoru un viedos elektriskos velosipēdus un pastāvīgi palielināt litija akumulatoru velosipēdu tirgus daļu un elektrisko velosipēdu eksporta īpatsvaru”.

(113) Tāpat 13. velosipēdu plānā kā viens no galvenajiem mērķiem ir norādīta “neatkarīgu zīmolu elektrisko velosipēdu eksporta īpatsvara un cenu noteikšanas tiesību palielināšana”.

(114) To ieguldījumu projektu katalogā, kuri valdībai jāpārbauda un jāapstiprina, ĶV ir noteikusi paaugstinātu prioritāti alternatīvās enerģijas transportlīdzekļiem, tostarp elektriskajiem velosipēdiem: “Ražošanas jaudu, kas palielina tradicionālo, ar degvielu darbināmo transportlīdzekļu skaitu, stingri kontrolē tā, lai principā jauni tradicionālo, ar degvielu darbināmo transportlīdzekļu ražotāji vairs netiktu pārbaudīti un apstiprināti transportlīdzekļu būvniecībai. Pieliek pūles, lai aktīvi virzītu alternatīvās enerģijas transportlīdzekļu izstrādi veselībai nekaitīgā un pienācīgā veidā.”

(115) Turpretī ar degvielu darbināmos mopēdus ĶV ir iekļāvusi “novecojušo ražojumu” sarakstā, kas ietverts Rūpniecības pārstrukturēšanas virzības katalogā (2011. gada redakcija, 2013. gada grozījums).

(116) Tomēr ĶV centieni neaprobežojas tikai ar elektriskajiem velosipēdiem, bet attiecas arī uz to daļām, proti, dzinējiem vadības bloku un akumulatoriem.

(117) 13. velosipēdu plānā ir skaidri noteikta saikne starp elektrisko velosipēdu un to daļu izstrādi, iesakot “nepārtraukti paplašināt alumīnija sakausējumu, magnija sakausējumu, titāna sakausējumu un citu vieglo metālu sakausējumu, oglekļa šķiedru un citu kompozītmateriālu izmantošanu gatavajos velosipēdos un to daļās; uzlabot spēju neatkarīgi izgatavot nokomplektētus velosipēdus, paaugstinot daļu kvalitāti un līmeni; pilnveidot četru galveno elektrisko sastāvdaļu, proti, vadības ierīces, akumulatora, dzinēja un lādētāja, vispārējo veiktspēju nolūkā attīstīt efektīvu, enerģiju taupošu, drošu un uzticamu elektrisko velosipēdu elektrisko sistēmu.”

(118) Turklāt 13. velosipēdu plānā ir paredzēts, ka “13. piecgades periodā “tiks sasniegti panākumi šādās pamattehnoloģijās”: — “1. īpaši izturīgu un vieglu materiālu veicināšana un izmantošana ”; — “2. velosipēdu pārnesumu sastāvdaļu precīzās apstrādes tehnoloģija ”; — “3. elektrisko velosipēdu elektriskās vadības sistēmas vispārējās veiktspējas uzlabošana ”; — “4. svina skābes akumulatoru un litija jonu akumulatoru vispārējās veiktspējas uzlabošana ”; — “5. griezes momenta sensoru tehnoloģijas izmantošana un veicināšana ”; — “6. digitālās tehnoloģijas, lietu interneta tehnoloģijas un inteliģentās tehnoloģijas izmantošana un veicināšana ”.

(119) Saikne starp elektrisko velosipēdu un to daļu izstrādi bija noteikta jau 12. piecgades plānā velosipēdu un elektrisko velosipēdu ražošanas nozarei. Tajā ir vairākkārt minēta “ražošanas ķēžu” integrācija un vajadzība “paātrināt nozares kopējo pamattehnoloģiju pētniecību un izstrādi”.

(120) Konkrētāk, 12. velosipēdu plānā starp galvenajiem mērķiem nozares attīstības mērķiem 12. piecgades periodā ir noteikti šādi: — “tiks vēl vairāk nostiprināta nozares integrācija”; — “tiks izveidots profesionāls darba mehānisma sadalījums attiecībā uz augšupējiem un lejupējiem komponentiem, gatavo transportlīdzekļu rezerves daļām un ražošanu, mācīšanos un pētniecību”.

(121) 12. velosipēdu plānā ir arī uzskaitītas galvenās tehnoloģiju inovācijas, kas sasniedzamas 12. piecgades periodā. Tās inter alia ir šādas: — “litija jonu akumulatoru izmantošana”; — “elektromotoru ar pastāvīgo magnētu, ātrgaitas elektromotoru un kontaktu līdzstrāvas elektromotoru izmantošana elektriskajos velosipēdos”; — “mikroskaitļotāju vadības tehnoloģijas izmantošana elektriskajos velosipēdos”.

(122) Plašākas norādes par augšupējo komponentu izstrādes pakārtošanu elektrisko velosipēdu lejupējo komponentu ražošanas nozares attīstībai ir sniegtas Sudžou municipalitātes valdības Galvenā biroja paziņojumā par administratīvo pasākumu apriti attiecībā uz Municipālās rūpniecības un ekonomikas uzlabošanas īpašo fondu (SU FU BAN 2014-137) un saistītajā Paziņojumā par Sudžou municipalitātes 2016. gada fiskālās īpašās fondu programmas piemērošanu. Konkrēti minētās programmas A3.1. pantā cita starpā ir minēti šādi nosacījumi dotācijas saņemšanai: “ražojumiem ir tādas iezīmes kā liels tirgus potenciāls, augsts dzinējspēks un “plaisas novēršana” rūpnieciskajā ķēdē”.

(123) Turklāt 13. piecgades plāna 23. nodaļā ir skaidri norādīts uz ĶV atbalstu “augsti efektīvas enerģijas uzglabāšanas” attīstīšanai (skatīt arī 97. apsvērumu).

(124) Arī Vieglās rūpniecības attīstības plānā (2016.–2020. gadam) akumulatoru ražošanas nozare ir minēta kā viena no “pamatnozarēm”. Papildus vispārējiem politikas pasākumiem, kas izklāstīti 96.–107. apsvērumā, plānā ir ieteikts arī īstenot “Svina akumulatoru ražošanas nozares specifikācijas”.

(125) Tiaņdzjiņas municipalitātes Vieglās un tekstila rūpniecības attīstības 13. piecgades plānā (2016.–2020. gadam) ir norādīta saikne starp atbalstu elektrisko velosipēdu ražošanai un to daļām: “Mēs veicināsim jaunu materiālu, tostarp kompozītmateriālu, vieglo sakausējumu, mazleģētā tērauda, izmantošanu velosipēdu un elektrisko velosipēdu ražošanā. Mēs stimulēsim mikroskaitļotāju vadības tehnoloģijas, jaunās enerģijas akumulatoru un efektīvu elektroierīču izmantošanu elektroakumulatoros.”

(126) Velosipēdu daļas un jo īpaši akumulatori un rāmjiem paredzēti vieglie metāli ir ietverti “atbalstāmo nozaru” sarakstā Ārvalstu ieguldījumu nozaru ievirzes katalogā (pārskatīts 2017. gadā). Sarakstā ir iekļautas jo īpaši šādas pozīcijas: — “96. Vieglu un videi nekaitīgu jaunu materiālu pētniecība, izstrāde un izgatavošana aviācijai, aeronautikai, automobiļu un motociklu rūpniecībai (īpašs alumīnijs, alumīnija un magnija sakausējuma materiāli, motociklu alumīnija sakausējuma rāmji u. c.) ”. — “236. Augsto tehnoloģiju videi nekaitīgu akumulatoru ražošana: niķeļa-metāla jaudas hibrīdakumulatori, cinka-niķeļa akumulatori, cinka-sudraba akumulatori, litija jonu akumulatori, saules baterijas, kurināmā elementi u. c. (izņemot jaunās enerģijas transportlīdzekļus, ar enerģiju darbināmus akumulatorus) ”.

(127) Tāpat Prioritāro nozaru katalogā ārvalstu ieguldījumiem centrālajā Ķīnā un Ziemeļķīnā ir atbalstīti ārvalstu ieguldījumi rūpniecībā saistībā ar elektrisko velosipēdu daļām, kas ietver: i) alumīnija sakausējuma materiālu un izstrādājumu ražošanu; ii) servomotoru un piedziņas ierīču ražošanu, iii) īpaša aprīkojuma pētniecību, izstrādi un ražošanu litija akumulatoru un citu litija izstrādājumu ražošanai, iv) vieglo materiālu, piemēram, īpaši izturīgu materiālu, izstrādi un ražošanu.

(128) Litija akumulatori ir iekļauti “atbalstāmo nozaru” sarakstā Rūpniecības pārstrukturēšanas virzības katalogā (2013. gada grozījums) (2011. gada redakcija) (izdots ar Valsts attīstības un reformu komisijas Rīkojumu Nr. 9).

(129) Elektrisko velosipēdu ražošanas nozare par stratēģisku, prioritāru un/vai atbalstāmu nozari atzīta arī turpmāk minētajos dokumentos. — Valsts padomes stratēģijā “Ražots Ķīnā 2025” (2005. gada Lēmums Nr. 28) kā viens no pamatprincipiem ir norādīta “videi draudzīga attīstība”. Dokumentā ir uzskaitīti stratēģiskie uzdevumi, kas īstenojami līdz 2025. gadam, tostarp “centienu intensificēšana progresīvās energotaupības un vides aizsardzības tehnoloģiju, procesu un aprīkojuma pētniecībā un izstrādē”, “videi draudzīgu ražojumu pētniecības un izstrādes nostiprināšana, vieglu, maza enerģijas patēriņa un viegli reģenerējamu materiālu, tostarp motoru, boileru, iekšdedzes dzinēju un elektroierīču, ražošanas metožu vispārēja ieviešana, (..) un jauno materiālu ražošanas nozares, jaunās enerģijas ražošanas nozares, augstākā līmeņa aprīkojuma ražošanas nozares (..) videi nekaitīgas un mazoglekļa attīstības aktīva veicināšana”. — Valsts padomes Lēmums Nr. 40 par “Pagaidu noteikumu par rūpnieciskās struktūras pielāgošanas veicināšanu” izsludināšanu un īstenošanu (“Lēmums Nr. 40”). Minētajā lēmumā ir noteikts, ka “Rūpniecības strukturālo pielāgojumu ievirzes katalogs” (11), kas ir Lēmuma Nr. 40 īstenošanas pasākums, ir svarīgs pamats, lai noteiktu ieguldījumu virzienus. Tajā arī dots uzdevums ĶV pārvaldīt ieguldījumu projektus, kā arī izstrādāt un īstenot politiku tādās jomās kā publiskās finanses, nodokļi, kreditēšana, zemes izmantošana, imports un eksports (12). Lai gan elektriskie velosipēdi nav tieši minēti Lēmumā Nr. 40, Valsts padome ar minēto uzdod visām Ķīnas finanšu iestādēm sniegt kreditēšanas atbalstu un paredz īstenot “citus preferenciālus politikas virzienus attiecībā uz atbalstāmajiem projektiem”. Tajā pašā laikā Rūpniecības strukturālo pielāgojumu ievirzes kataloga XIX nodaļā akumulatori un vieglie materiāli ir uzskaitīti kā “atbalstāmās nozares”. Attiecībā uz juridisko raksturu Komisija norāda, ka Lēmums Nr. 40 ir rīkojums, ko izdevusi Valsts padome — augstākā administratīvā iestāde ĶTR. Šajā ziņā lēmums ir juridiski saistošs gan citām valsts iestādēm, gan uzņēmējiem (13). — Valsts stratēģijā zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā un ilgā termiņā (2006.–2020. gadam) ir paredzēts atbalsts galveno jomu un prioritāro aspektu attīstībai, kā arī izteikts aicinājums sniegt finansiālu un fiskālu atbalstu šīm galvenajām jomām un prioritātēm.

(130) Visbeidzot, kā liecina pieejamā informācija, elektrisko velosipēdu ražošanas nozare un to daļu (proti, akumulatoru, dzinēju, vadības bloku un vieglmetāla sastāvdaļu) ražošanas nozare tādējādi tiek uzskatītas par pamatnozarēm / stratēģiskām nozarēm, kuru attīstību ĶV aktīvi veicina kā politikas mērķi.

3.2. Apgalvojumi

3.2.1. ĶV apgalvojumi

(131) ĶV vispirms norādīja, ka tai nav pieejams 13. piecgades plāns velosipēdu un elektrisko velosipēdu ražošanas nozarei un attiecīgi nav spējīga iesniegt jebkādas piezīmes par plānu.

(132) ĶV savā atbildē uz anketas jautājumiem arī norādīja, ka CBA ir tikai rūpnieciska asociācija, ko brīvprātīgi organizē velosipēdu, elektrisko velosipēdu un to rezerves daļu ražotāji. ĶV arī apgalvoja, ka CBA nav valdības departaments.

3.2.2. Ķīnas Velosipēdu ražotāju asociācijas apgalvojumi

(133) CBA apgalvoja, ka ir neatkarīga struktūra, ko nekontrolē ĶV. Lai pamatotu šo apgalvojumu, tā atsaucās uz “Tirdzniecības kameru un administratīvo struktūru vispārējo atsaistes plānu”, ko izdevis Ķīnas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas galvenais birojs un Valsts padomes galvenais birojs.

(134) CBA arī apgalvoja, ka 13. velosipēdu piecgades plāns ir konfidenciāls.

3.2.3. Giant Group apgalvojumi

(135) Pēc informācijas izpaušanas Giant Group apgalvoja, ka viens no tā saistītajiem uzņēmumiem tikai ražoja līdzīgo ražojumu, bet neeksportēja elektriskos velosipēdus uz Savienību. Tāpēc jebkādu subsīdiju, ko saņēma minētais uzņēmums, nevar automātiski uzskatīt par subsīdiju, kas piešķirta ražojumam, kurš laists brīvā apritē Savienībā, izraisot kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Turklāt arī šādas piešķirtās subsīdijas radītie ieguvumi netika nodoti tālāk saistītajam uzņēmumam, kurš eksportēja attiecīgo ražojumu uz Savienību. Tādējādi Giant Group apgalvoja, ka subsīdija, ko saņēma uzņēmums, kurš ražoja līdzīgo ražojumu, neradīja ieguvumus eksportam, un tāpēc tā būtu jāizslēdz no eksporta uzņēmuma subsidēšanas apjoma aprēķina.

3.2.4. Apgalvojumu atspēkojumi

Par 13. piecgades plāna esību un konfidencialitāti

(136) Komisija uzskatīja, ka 13. velosipēdu plānam vajadzēja būt pieejamam ĶV un ka tas nebūtu uzskatāms par ierobežotu, pamatojoties uz turpmāk izklāstītajiem faktiem. — CBA savā publiskajā tīmekļa vietnē publicēja paziņojumu presei, kurā informēja, ka 13. velosipēdu piecgades plāns oficiāli pieņemts 2016. gada 14. jūnijā (http://www.china-bicycle.com/News/View/b8da75cd-607f-4d84-8412-a487e07a0b78). Par to bija ziņots arī citās tīmekļa vietnēs, piemēram, Xuenshu.com (https://www.xueshu.com/zgzxc/201607/21087310.html). — Minētajā paziņojumā presei CBA publiskoja plāna kopsavilkumu: “Priekšsēdētājs Ma Zhongchao izvirzīja prasības attiecībā uz ražošanas nozares attīstību 13. piecgades plāna periodā: 13. piecgades plāna pamatā ir pārveidošana un uzlabošana, un mērķis ir kļūt no lieliem par spēcīgiem, ko panāk, radot “zelta” iespēju ražošanas nozares attīstībai. Šis periods kļuva par “zelta attīstības periodu”. Šajā nolūkā ražošanas nozarei ir stingri jāievēro šādi punkti: pirmkārt, stingri jāievēro ražošanas nozares 13. piecgades plāna attīstības stratēģiskais pozicionējums; otrkārt, jāvirza attīstības veida pārveide kopā ar attīstības koncepcijas pārveidi (..).” — 13. velosipēdu plāns tika iesniegts sūdzības publiskajā versijā un bija publiski pieejams no 2017. gada 21. decembra. Tomēr līdz pārbaudes apmeklējumam, kas notika 2018. gada septembrī ĶV telpās, ne CBA, ne ĶV nebija iesniegušas apgalvojumus par plāna konfidencialitāti. Gluži pretēji — ĶV informēja Komisiju, ka plāns nav pieejams, lai gan tā apstiprinājums tika publiskots CBA tīmekļa vietnē un 2016. gada jūnijā CBA joprojām bija ĶV ietekmē, jo “Tirdzniecības kameru un administratīvo struktūru vispārējais atsaistes plāns” vēl nebija stājies spēkā. — Iepriekšējais 12. velosipēdu plāns bija publisks dokuments, lai gan pēc būtības tas bija līdzīgs 13. velosipēdu plānam. Turklāt nevienā no šiem dokumentiem nebija ietverti dati par konkrētiem uzņēmumiem.

(137) Visbeidzot, CBA neiesniedza nekādus pierādījumus par 13. velosipēdu plāna konfidencialitāti.

Par iespējamo CBA neatkarību no ĶV

(138) Komisija apkopoja vairākus elementus, uz kuru pamata tika secināts, ka CBA bija cieša saikne ar ĶV, jo īpaši 2016. gadā, kad tika apstiprināts Velosipēdu plāns — — CBA Statūtu 3. pantā (Statūti publiski pieejami CBA tīmekļa vietnē: http://www.china-bicycle.com/information/?cid=33) ir noteikts: “Šīs asociācijas mērķis un uzdevumi ir šādi: (..) īstenot valsts rūpniecības politiku un palīdzēt valdības departamentiem stiprināt ražošanas nozari, (..) būt par starpnieku un saiti starp valdību un uzņēmumiem un kalpot uzņēmumiem, ražošanas nozarei un valdībai, kā arī veicināt ilgtspējīgu un veselīgu ražošanas nozares attīstību.” Statūtu 4. pantā ir nostiprināta šī saite un noteikts: “Šī padome atzīst darījumdarbības norādījumus un pārraudzību, ko īsteno Valsts padomes Valstij piederošo aktīvu uzraudzības un administrēšanas komisija, Civillietu ministrija un kompetentā sabiedrības uzņēmējdarbības vienība.” — CBA tīmekļa vietnē (http://www.china-bicycle.com/information/?cid=11) ir norādīts: “Asociācijas darbību virza un pārvalda Valsts padomes Valsts administrācija, Valsts padomes Valstij piederošo aktīvu pārvaldības komiteja, Ķīnas Vieglās rūpniecības asociācija un Uzņēmumu reģistrācijas administrācijas Civillietu ministrija.” — “Tirdzniecības kameru un administratīvo struktūru vispārējais atsaistes plāns”, ko izdevis Ķīnas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas galvenais birojs un Valsts padomes galvenais birojs, tika pieņemts 2015. gada 8. jūlijā. Tomēr tajā ir paredzēts, ka 2016. gadā tiks īstenots izmēģinājuma projekts un ka tas attieksies arī uz citām nozares asociācijām un stāsies pilnā spēkā tikai 2017. gadā. Tāpēc Komisija, pamatojoties uz minēto, secināja, ka 2016. gadā, kad tika apstiprināts 13. velosipēdu plāns, CBA bija Valsts padomes pārvaldībā, un tai bija uzticēta valdības politikas īstenošana, tāpēc to nevar uzskatīt par neatkarīgu struktūru.

(139) Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto, Komisija noraidīja apgalvojumus par 13. velosipēdu plāna esību un konfidencialitāti un CBA neatkarību.

(140) Attiecībā uz Giant Group apgalvojumu Komisija uzskatīja, ka dažādie tiesību subjekti, kas ražo un pārdod elektriskos velosipēdus, visi pieder pie vienas un tās pašas grupas. Giant Group to neapstrīdēja. Tāpēc saņēmēja konkrētā funkcija (neatkarīgi no tā, vai tas tieši eksportēja attiecīgo ražojumu izmeklēšanas laikposmā) tika uzskatīta par nebūtisku, ar nosacījumu, ka saņēmējs bija saistīts ar ražotāju eksportētāju un saņēma ieguvumus, kas saistīti ar ražojumu, uz kuru attiecas izmeklēšana. Giant Group neapstrīdēja, ka šādi ieguvumi patiešām tika saņemti. Komisija uzskatīja, ka ieguvumi, ko saņēma pie vienas grupas piederoši tiesību subjekti, kuri ir iesaistīti elektrisko velosipēdu ražošanā un pārdošanā, ir apkopoti grupas līmenī un ir attiecīgā gadījumā sadalīti. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šis apgalvojums bija jānoraida.

3.3. Daļēja nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana

3.3.1. Preferenciāli aizdevumi

(141) Komisija prasīja, lai ĶV pārsūta īpašas anketas sešām valstij piederošām bankām, kas norādītas sūdzībā, kā arī jebkurām citām finanšu iestādēm, kas izsniedza aizdevumus vai eksporta kredītus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem.

(142) ĶV apgalvoja, ka tā ir sazinājusies ar iepriekš minētajām finanšu iestādēm. Tomēr atbildes uz aptaujas anketas jautājumiem sniedza tikai četras sūdzībā konkrēti minētas valstij piederošas bankas.

(143) ĶV informēja, ka tai nav tiesību prasīt informāciju no valstij piederošām bankām, kuras nebija atbildējušas uz anketas jautājumiem, jo tās darbojas neatkarīgi no ĶV. ĶV arī uzskatīja, ka Komisija ir tai piemērojusi nepamatotu slogu un ka nav pietiekamu norādījumu par to, kā iesniegt prasīto informāciju un kā sagatavot atbilžu nekonfidenciālās versijas.

(144) Komisija nepiekrita šim viedoklim. Pirmkārt, ĶV ir pieejama no valstij piederošām struktūrām prasītā informācija par visām struktūrām, kurās ĶV ir galvenais akcionārs vai liels akcionārs. Saskaņā ar Ķīnas Tautas Republikas Likumu par valstij piederošiem uzņēmumu aktīviem (14) valstij piederošu aktīvu uzraudzības un administrēšanas aģentūras, ko izveidojusi Valsts padomes Valstij piederošu aktīvu uzraudzības un administrēšanas komisija un vietējās pašvaldības, valdības uzdevumā pilda valsts ieguldījumu uzņēmuma kapitāla ieguldītāja pienākumus un uzņemas atbildību. Tādējādi šādām aģentūrām ir tiesības saņemt peļņu no aktīviem, piedalīties svarīgu lēmumu pieņemšanā un atlasīt valsts ieguldījumu uzņēmumu vadošos darbiniekus. Turklāt saskaņā ar iepriekš minētā Likuma par valstij piederošiem aktīviem 17. pantu par valstij piederošiem aktīviem valsts ieguldījumu uzņēmumi atzīst, ka tos uzrauga un administrē vietējās pašvaldības un valdības departamenti un aģentūras, tie atzīst valsts uzraudzību un ir atbildīgi pret kapitāla ieguldītājiem.

(145) Turklāt ĶV ir arī nepieciešamās pilnvaras mijiedarboties ar finanšu iestādēm, pat ja tās nav valstij piederošas, jo tās atrodas Ķīnas banku regulējuma iestādes jurisdikcijā. Piemēram, saskaņā ar Banku uzraudzības likuma (15) 33. un 36. pantu CBRC ir tiesības pieprasīt visām ĶTR reģistrētajām finanšu iestādēm iesniegt informāciju, piemēram, finanšu pārskatus, statistikas pārskatus un informāciju par uzņēmējdarbību un vadību. CBRC var arī uzdot finanšu iestādēm atklāt informāciju sabiedrībai. Šajā saistībā Komisijai nebija skaidrs, kāpēc ĶV nevarēja prasīt minētajām finanšu iestādēm, lai tās atbild uz jautājumiem īpašajā anketā, ko Komisija bija sagatavojusi šīs izmeklēšanas mērķim. ĶV netika prasīts apkopot, pārbaudīt un iesniegt vajadzīgo informāciju. ĶV tikai tika prasīts palīdzēt Komisijai iegūt nepieciešamo informāciju no finanšu iestādēm.

(146) Turklāt, lai gan tās sniedza dažus vispārīgus skaidrojumus par savām aizdevumu apstiprināšanas un risku pārvaldības sistēmām, neviena no valstij piederošajām bankām, kas sadarbojās, nesniedza konkrētu informāciju par izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem sniegtajiem aizdevumiem, argumentējot, ka tām ir saistošas tiesību aktos noteiktās prasības un līgumu noteikumi attiecībā uz tās informācijas konfidencialitāti, kas skar izlasē iekļautos ražotājus eksportētājus.

(147) Tāpēc Komisija neuzskatīja, ka būtu uzlikusi nepamatotu slogu ĶV. Visupirms jānorāda, ka Komisija ierobežoja savu izmeklēšanu līdz tām finanšu iestādēm, kas bija piešķīrušas aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Komisija arī uzskatīja, ka anketā bija sniegti pietiekami norādījumi par to, kā iesniegt prasīto informāciju un kā sagatavot atbilžu nekonfidenciālās versijas. ĶV arī neprecizēja, kuri konkrētie anketā ietvertie norādījumi tai nebija saprotami. Skaidrības labad — Komisija tikai prasīja, lai ĶV palīdz iegūt nepieciešamo informāciju no finanšu iestādēm, tomēr tās nesadarbojās. Tāpēc tā uzskatīja, ka pieprasījumi, kas adresēti ĶV, bija pamatoti un norādījumi bija pietiekami.

(148) Turklāt Komisija prasīja bankām, kas sadarbojās, lai tās sazinās ar izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem saistībā ar to atļauju piešķirt piekļuvi banku rīcībā esošajai informācijai par konkrētiem uzņēmumiem. Tomēr, neraugoties uz Komisijas skaidri izteikto prasību, ne ĶV, ne bankas, kas sadarbojās, to neizpildīja.

(149) Komisija arī bija prasījusi izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, lai tie piešķir piekļuvi informācijai par konkrētiem uzņēmumiem, kura bija visu to valstij piederošo un privāto banku rīcībā, no kurām tie bija saņēmuši aizdevumus. Lai gan izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji piekrita nodrošināt piekļuvi ar tiem saistītajiem bankas datiem, bankas atteicās sniegt nepieciešamo detalizēto informāciju, apgalvojot, ka šāda informācija ir konfidenciāla un to nevar izpaust.

(150) Komisija saņēma tikai informāciju par korporatīvo struktūru un piederību no četrām valstij piederošām bankām, kas minētas 52. apsvērumā, bet nevis iepriekš minēto informāciju par aizdevumiem, kas bija piešķirti izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Turklāt Komisija nesaņēma nekādu informāciju no pārējām finanšu iestādēm, kas bija piešķīrušas aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Viena no šīm bankām, proti, EXIM, atteicās iesniegt savus statūtus, apgalvojot, ka tā ir konfidenciāla informācija, un tāpēc iesniedza tikai daļēju informāciju par tās korporatīvo pārvaldību.

(151) Tāpat Komisijai netika iesniegta konkrēta informācija par riska novērtējumiem, iekšējo aizdevumu apstiprināšanu procesu vai izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem piešķirto aizdevumu kredītspējas izvērtēšanu, kā paskaidrots iepriekš 146.–150. apsvērumā. Tomēr šāda informācija bija nepieciešama, lai noteiktu, vai aizdevumi izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem tika piešķirti ar preferenciālām likmēm. Tā kā šādi dokumenti parasti ir attiecīgo banku iekšējie dokumenti, tos nevar iesniegt ar izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju atbildēm uz anketas jautājumiem.

(152) Tā kā Komisijai nebija informācijas attiecībā uz lielāko daļu valstij piederošo banku, kas piešķīra aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, un ar konkrētiem uzņēmumiem saistītas informācijas par aizdevumiem, ko izsniedza bankas, kuras sadarbojās, tā uzskatīja, ka nav saņēmusi būtisku informāciju, kas attiecas uz šo izmeklēšanas aspektu.

(153) Tāpēc, ņemot vērā nesadarbošanās pakāpi, Komisija informēja ĶV, ka, pārbaudot, vai iespējamā subsidēšana preferenciālu aizdevumu veidā tiešām bijusi un cik liels bijis tās apmērs, tai var būt nepieciešams izmantot pieejamos faktus saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu, un noteica ĶV termiņu tās piezīmju sniegšanai.

(154) ĶV nesniedza piezīmes par pamatregulas 28. panta 1. punkta piemērošanu.

(155) Tāpēc Komisijai, pārbaudot, vai iespējamā subsidēšana preferenciālu aizdevumu veidā tiešām bijusi un cik liels bijis tās apmērs, daļēji bija jāpaļaujas uz pieejamajiem faktiem.

3.3.2. Eksporta kredīta apdrošināšana

(156) Komisija prasīja ĶV, lai tā pārsūta īpašu anketu Sinosure. Sinosure sniedza atbildi uz anketas jautājumiem.

(157) Tomēr Sinosure tikai daļēji atbildēja uz jautājumiem īpašajā anketā par eksporta kredīta apdrošināšanu, kas tika iesniegta izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem. Tomēr Sinosure nesniedza pieprasītos pamatojošos dokumentus par savu korporatīvo pārvaldību, piemēram, gada pārskatus vai statūtus, apgalvojot, ka tā ir konfidenciāla informācija.

(158) Sinosure arī nesniedza nekādu konkrētu informāciju par elektrisko velosipēdu ražošanas nozarei sniegto eksporta kredīta apdrošināšanu, prēmiju līmeni vai konkrētus skaitļus saistībā ar savu eksporta kredīta apdrošināšanas darījumu rentabilitāti.

(159) Tā kā šāda informācija nebija pieejama, Komisija uzskatīja, ka nav saņēmusi būtisku informāciju, kas attiecas uz šo izmeklēšanas aspektu.

(160) Kā izklāstīts 144. apsvērumā, pēc Komisijas izpratnes, ĶV ir pieejama no valstij piederošām struktūrām prasītā informācija par visām struktūrām, kurās ĶV ir galvenais akcionārs vai liels akcionārs. Tas attiecas arī uz Sinosure, kas ir pilnībā valstij piederoša struktūra. Tāpēc Komisija informēja ĶV, ka tai varētu būt nepieciešams izmantot pieejamos faktus saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu, lai pārbaudītu, vai iespējamā subsidēšana eksporta kredīta apdrošināšanas veidā tiešām bijusi un cik liels bijis tās apmērs, un noteica ĶV termiņu tās piezīmju sniegšanai.

(161) ĶV nesniedza piezīmes par pamatregulas 28. panta 1. punkta piemērošanu.

(162) Tādējādi Komisijai daļēji bija jāpaļaujas uz pieejamajiem faktiem, lai varētu izdarīt konstatējumus par eksporta kredīta apdrošināšanu.

3.3.3. Izejmateriālu piegāde par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo

(163) Komisija prasīja ĶV, lai tā pārsūta Komisijas nosūtīto anketu izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju vietējiem daļu (proti, dzinēju, akumulatoru un vadības bloku) piegādātājiem. Šajā nolūkā Komisija arī prasīja visiem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, lai tie iesniedz ĶV savu vietējo piegādātāju sarakstu.

(164) Lai gan izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji iesniedza ĶV savu vietējo piegādātāju sarakstu, ĶV atteicās nosūtīt anketu attiecīgajiem piegādātājiem. ĶV apgalvoja, ka tādējādi tiem tiks radīts nepamatots slogs. Tā arī apgalvoja, ka, tā kā minētie uzņēmumi darbojas neatkarīgi no ĶV, to iejaukšanās nebūtu sniegusi nekādu rezultātu.

(165) Komisija nepiekrita šim viedoklim. Pirmkārt, tā uzskatīja, ka slogs, ko rada jau sagatavotas anketas nosūtīšana jau sagatavotā sarakstā iekļautām kontaktpersonām, ir nenozīmīgs, jo īpaši ņemot vērā ierosināto iespēju izmantot elektronisko pastu. Otrkārt, Komisija uzskatīja, ka attiecīgajām iestādēm būtu bijusi būtiska ietekme, pārliecinot sadarboties tos uzņēmumus, uz kuriem izmeklēšana neattiecas tieši, lai noskaidrotu tirgus situāciju Ķīnā. Komisijas ieskatā, ja uzņēmumi saņemtu pieprasījumu no ĶV sadarboties izmeklēšanā, rezultāts būtu bijis daudz efektīvāks nekā tad, ja tie paši uzņēmumi saņemtu vēstuli no Komisijas. Jebkurā gadījumā Komisija uzskatīja, ka informācija, ko var sniegt piegādātāji elektrisko velosipēdu ražošanas nozarei, ir būtiska, nosakot, vai elektrisko velosipēdu ražošanas nozare saņēma izejmateriālus par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka būtu jāapkopo informācija šajā saistībā un ka ĶV būtu visizdevīgākajā situācijā, lai to izdarītu vai vismaz veicinātu šo procesu, kā to prasījusi Komisija. Arī Ķīnas elektrisko velosipēdu ražošanas nozares interesēs būtu atspēkot sūdzībā ietvertos apgalvojumus, ka tā saņēma izejmateriālus par atlīdzību, kas mazāka par pienācīgo. Tāpēc šajā saistībā izteiktie ĶV argumenti tika noraidīti.

(166) ĶV arī atteicās iesniegt vietējo izejmateriālu piegādātāju pilnu sarakstu un informāciju par to īpašumtiesību struktūru, apgalvojot, ka tā ir konfidenciāla informācija. Šajā saistībā Komisija norāda, ka pamatregulā ir paredzēti veidi, kā aizsargāt konfidenciālu informāciju. ĶV arī nenorādīja, kuri no zināmajiem piegādātājiem bija valstij piederošas struktūras un kuriem bija privāti īpašnieki. ĶV paskaidroja, ka tā nav pilnvarota prasīt šādu informāciju no uzņēmumiem, kuri nebija atbildējuši uz anketas jautājumiem, jo tie darbojas neatkarīgi no ĶV. Tomēr Komisija saprot, ka ĶV ir pieejama informācija, kas pieprasīta no valstij piederošām struktūrām, par visām struktūrām, kurās ĶV ir galvenais akcionārs vai liels akcionārs. Arī pieprasot darījumdarbības licenci vai tās atjaunošanu, uzņēmumiem ir jāsniedz informācija par saviem akcionāriem Rūpniecības un tirdzniecības administrācijai. Šajā saistībā ĶV tādējādi ir pieejama informācija par akcionāriem. ĶV arī nesniedza informāciju par cenu noteikšanu.

(167) Pieteicās tikai viens elektrisko dzinēju ražotājs un akumulatoru piegādātājs, proti, Bafang, kurš bija nodrošinājis izejmateriālus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, un tas prasīja, lai tam nosūta piegādātājiem paredzētu īpašu anketu. Šis piegādātājs arī atbildēja uz anketas jautājumiem. Neviens cits izejmateriālu piegādātājs nepieteicās.

(168) Rezumējot, Komisija uzskatīja, ka tai nebija svarīgas informācijas par trīs aspektiem. Pirmkārt, nebija informācijas par izejmateriālu piegādātāju īpašumtiesībām un pārvaldības struktūru. Bez šādas informācijas Komisija nevarēja noteikt, vai šie ražotāji ir valsts iestādes vai nav. Otrkārt, nebija informācijas no izejmateriālu piegādātājiem par konkrētiem uzņēmumiem, piemēram, informācijas par izlasē iekļautajiem eksportētājiem piegādāto izejmateriālu cenu noteikšanu. Treškārt, nebija informācijas par tirgus struktūru. Tomēr šī informācija, kas vietējiem izejmateriālu piegādātājiem bija jāsniedz, ir nepieciešama, lai noteiktu, vai izejmateriāli izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem tika piegādāti par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo. Turklāt šādu informāciju varēja nodrošināt tikai paši izejmateriālu piegādātāji, un tāpēc to nevarēja sniegt, izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem atbildot uz anketas jautājumiem. Arī informācija par tirgus struktūru bija būtiska, un ĶV bija visizdevīgākajā situācijā, lai sniegtu šādu informāciju vai vismaz palīdzētu Komisijai to iegūt no izejmateriālu piegādātājiem.

(169) Tāpēc Komisija uzskatīja, ka nav saņēmusi būtisku informāciju, kas attiecas uz šo izmeklēšanas aspektu.

(170) Tāpēc Komisija informēja ĶV, ka, pārbaudot, vai iespējamā subsidēšana, piegādājot izejmateriālus par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo, patiešām bijusi un cik liels bijis tās apmērs, tai var būt nepieciešams izmantot pieejamos faktus saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu, un noteica ĶV termiņu tās piezīmju sniegšanai. ĶV nesniedza piezīmes.

(171) Giant apgalvoja, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi pamatregulas 28. pantu. Tas apgalvoja, ka 28. pantā ir atsauce uz ieinteresēto personu nesadarbošanos un ka dzinēju un akumulatoru ražotāji nav ieinteresētās personas. Tas arī apgalvoja, ka nav norādīts, ka Giant nesadarbojās, un ka tas sniedza visu informāciju par savām dzinēju un akumulatoru iegādēm. Giant arī apgalvoja, ka Komisijai bija tieši jāsazinās ar piegādātājiem, nevis jāpaļaujas uz to, ka ĶV veiks izmeklēšanas iestādes pienākumus, t. i., nosūtīs anketas izejmateriālu piegādātājiem.

(172) Šajā saistībā vispirms jānorāda, ka netiek apstrīdēts, ka Giant pilnīgi sadarbojās izmeklēšanā un sniedza visu prasīto informāciju. Tomēr, kā minēts 163.–167. apsvērumā un rezumēts 168. apsvērumā, jāatgādina, ka ĶV nesadarbojās atbilstoši tās iespējām, tāpēc Komisijai trūka svarīgas informācijas par vairākiem šīs izmeklēšanas daļas aspektiem, proti, informācijas par izejmateriālu piegādātāju piederību un pārvaldības struktūru un informācijas par tirgus struktūru un uzvedību, jo ĶV nesniedza pienācīgas atbildes uz anketas jautājumiem, kā arī informācijas no izejmateriālu piegādātājiem par konkrētiem uzņēmumiem, jo ĶT nepārsūtīja attiecīgo anketu izejmateriālu piegādātāju kontaktpersonu sarakstā norādītajiem adresātiem. Attiecībā uz anketas izplatīšanu tiek norādīts uz 164. un 165. pantu, kurā šis jautājums jau ir iztirzāts. Jebkurā gadījumā, tā kā ĶV, neapšaubāmi, būtu jāuzskata par ieinteresēto personu šajā izmeklēšanā, tika uzskatīts, ka Komisija nekļūdījās pamatregulas 28. panta interpretācijā, kad tā uzskatīja, ka ĶV tikai daļēji sadarbojas, un izmantoja attiecīgajos jautājumos pieejamos faktus, kad ĶV daļējās sadarbošanās dēļ tai trūka svarīgas informācijas, kas ĶV un izejmateriālu piegādātājiem bija tieši jāsniedz pēc attiecīgās anketas saņemšanas no ĶV. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šis apgalvojums bija jānoraida.

(173) Tāpēc Komisijai saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. punktu bija jāpaļaujas arī uz pieejamajiem faktiem, lai varētu izdarīt konstatējumus par elektrisko dzinēju un akumulatoru piegādi par atlīdzību, kas mazāka par pienācīgo.

3.4. Subsīdijas un subsīdiju programmas šīs izmeklēšanas tvērumā

(174) Pamatojoties uz sūdzībā, paziņojumā par procedūras sākšanu un atbildēs uz Komisijas anketas jautājumiem sniegto informāciju, tika izmeklēta iespējama subsidēšana, aplūkojot šādas subsīdijas: (a) preferenciāli aizdevumi un tiešie kredīti, ko piešķīra valsts politikas bankas un valstij piederošas komercbankas; (b) preferenciāla eksporta kredīta apdrošināšana; (c) dotāciju programmas: — “Slavenu zīmolu programma”, “Populāra Ķīnas preču zīme”, “Izcilu zīmolu uzņēmumi”, “Lielākais nodokļu maksātājs”, ““AAA” uzņēmums”, “Plaši zināms Ķīnas zīmols”, un vietējas programmas piemēram, “Šaņdunas provinces medaļa par sasniegumiem zinātnes un tehnoloģijas jomā” vai “Populārs Dzjansu provinces produkts”; — dotācijas par tehnoloģiskiem sasniegumiem, piemēram, tehnoloģisko inovāciju dotācijas, augsto tehnoloģiju rūpnieciskās attīstības dotācijas, tehnoloģiju modernizācijas un pārveides dotācijas un produktu energoefektivitātes dotācijas, subsīdijas talanta ar augstām tehniskām spējām attīstīšanai, subsīdijas jauniem augsto tehnoloģiju produktiem, balvas par panākumiem zinātnē un tehnoloģijā, citas ar tehnoloģiju saistītas subsīdijas; — korporatīvās attīstības dotācijas, piemēram, dotācijas, lai veicinātu akcionāru sistēmas reformu vai iekļaušanu biržas sarakstos, rūpnieciskās attīstības fondus; — nodarbinātības subsīdiju fondi, apmācības fondi un reģionālās dotācijas ekonomikas attīstības veicināšanai, piemēram, “Viena miljona prasmīgo talantu apmācības pabalstu plāns”, “Pēcdoktora politika” un citas shēmas, kas vērstas uz uzņēmumu darbinieku kompetences uzlabošanu un darbaspēka izmaksu mazināšanu; — vairāku Ķīnas provinču vietējo valdību fondi, piemēram, Tiaņdzjiņas sponsorētas programmas, konkrēti eksporta palīdzības dotācija, ko nodrošina Tiaņdzjiņas pilsēta; eksporta zīmolu attīstības fonds, ko nodrošina Tiaņdzjiņas pilsēta; — zinātnes un tehnoloģijas fonds Tiaņdzjiņas Biņhai jaunajā teritorijā un Tiaņdzjiņas ekonomiskās un tehnoloģiskās attīstības teritorijā; — uzņēmumu tehnoloģiju centri (Tiaņdzjiņas pilsēta un Dzjiņaņas apgabals); Tiaņdzjiņas cikla rūpnieciskā parka attīstības palīdzības fonds un Tiaņdzjiņas Biņhai jaunās teritorijas Īpašais attīstības un būvniecības palīdzības fonds; — ad hoc dotācijas, ko nodrošina municipalitāšu/provinču iestādes, piemēram, patentu fondi, zinātnes un tehnoloģijas fondi un balvas, darījumdarbības attīstības fondi, eksporta veicināšanas fondi; (d) valdības ieņēmumi, kas citos gadījumos būtu iekasējami vai ir norakstīti vai netiek iekasēti, tostarp: — preferenciāls ienākuma nodokļa režīms un nodokļu kompensācijas par pētniecību un izstrādi un preferenciāls ienākumu režīms uzņēmumiem, kas atrodas īpašās attīstības teritorijās; — uzņēmumu ienākuma nodokļa (UIN) samazināšanas ieguvumi augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumiem; — ieturamā nodokļa samazinājums dividendēm no Ķīnas uzņēmumiem, kuros ieguldīti ārvalstu līdzekļi, un to meitasuzņēmumiem, kas nav Ķīnas uzņēmumi; (e) ienākumi, kas norakstīti, izmantojot netiešo nodokļu un importa tarifu programmas: — atbrīvojumi no PVN un importa tarifu atlaides par importētu iekārtu un tehnoloģiju izmantošanu; — atbrīvojumi no importa tarifiem tirdzniecības apstrādei; (f) valsts nodrošinātās preces un pakalpojumi par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo (Less than Adequate Remuneration, LTAR): — zemes izmantošanas tiesību nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo; — enerģijas (piemēram, elektrības vai gāzes) nodrošināšana vēlamajām nozarēm par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo; — izejmateriālu (t. i., akumulatoru, dzinēju un citu velosipēdu daļu, gan nokomplektētu, gan nenokomplektētu) piegāde par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo;

3.5. preferenciāls finansējums un apdrošināšana: aizdevumi.

(175) Spriežot pēc piecu izlasē iekļauto ražotāju eksportētāju sniegtās informācijas, aizdevumus, kredītlīnijas vai bankas akceptus tām bija nodrošinājušas 18 finanšu iestādes, kas atrodas ĶTR. No minētajām 18 finanšu iestādēm 11 bija valstij piederošas bankas (16). Pārējās septiņas finanšu iestādes bija vai nu privātas iestādes, vai arī nesadarbošanās dēļ, kā aprakstīts 141.–155. apsvērumā, to piederību nevarēja noteikt. Tikai četras valstij piederošas bankas aizpildīja bankām (vai citām finanšu iestādēm) īpaši paredzēto anketu, neraugoties uz prasību ĶV sazināties ar visām attiecīgajām finanšu iestādēm, kas bija piešķīrušas aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem, un nosūtīt tām attiecīgās anketas.

3.5.1. Valstij piederošās bankas, kas darbojās kā valsts iestādes

(176) Komisija pārbaudīja, vai valstij piederošās bankas darbojās kā valsts iestādes pamatregulas 3. panta un 2. panta b) punkta nozīmē. Šajā ziņā kritērijs, ko piemēro, lai noteiktu, vai valstij piederošs uzņēmums ir valsts iestāde, ir šāds (17): “Svarīgi ir, vai struktūrai ir piešķirtas pilnvaras īstenot valdības funkcijas, nevis tas, kā to panāk. Ir daudz veidu, kā valdība šaurā izpratnē var piešķirt subjektiem pilnvaras. Attiecīgi, lai pierādītu, ka konkrētam subjektam ir piešķirtas šādas pilnvaras, nozīme var būt dažādiem pierādījumiem. Pierādījums, ka subjekts faktiski īsteno valdības funkcijas, var kalpot par pierādījumu, ka tam ir vai ir bijušas piešķirtas valdības pilnvaras, jo īpaši, ja minētie pierādījumi liecina par ilgstošu un sistemātisku praksi. Tādējādi mēs uzskatām, ka pierādījums, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār kādu subjektu un tā darbību, konkrētos apstākļos ir uzskatāms par pierādījumu, ka attiecīgajam subjektam ir valdības pilnvaras un tas izmanto šīs pilnvaras valdības funkciju veikšanai. Tomēr uzsveram, ka, izņemot pilnvaru tiešu deleģēšanu ar tiesību aktu, ar to vien, ka starp subjektu un valdību šaurā izpratnē pastāv formāla saikne, visticamāk nepietiek, lai konstatētu, ka tam ir valdības pilnvaras. Tādēļ, piemēram, tikai fakts, ka valdība ir kādas struktūras vairākuma akcionārs, neapliecina, ka valdība īsteno būtisku kontroli pār šo struktūru, nemaz nerunājot par to, ka valdība tai būtu piešķīrusi valdības pilnvaras. Tomēr dažos gadījumos, ja pierādījumi liecina, ka par valdības kontroli liecina daudzveidīgas formālas norādes, un ir arī pierādījumi, ka šī kontrole tiek izmantota būtiski, tad šie pierādījumi ļauj secināt, ka attiecīgais subjekts īsteno valdības pilnvaras.” Šajā lietā secinājums, ka valstij piederošajām bankām piešķirtas pilnvaras īstenot valdības funkcijas, ir balstīts uz formālām norādēm par valdības kontroli un pierādījumiem, ka tā tiek izmantota būtiski.

(177) Komisija ievāca informāciju par valsts īpašumtiesībām, kā arī formālas norādes par valdības kontroli pār valstij piederošajām bankām. Tā analizēja arī, vai kontrole tiek izmantota būtiski. Šim nolūkam Komisijai bija daļēji jāpaļaujas uz pieejamiem faktiem, jo ĶV un valstij piederošās bankas atteicās sniegt pierādījumus par lēmumu pieņemšanas procesu, uz kura pamata tika piešķirts preferenciāls aizdevums.

(178) Lai veiktu šo analīzi, Komisija vispirms pārbaudīja informāciju par trim valstij piederošajām bankām, kas bija atbildējušas uz īpašās anketas jautājumiem un varēja ierasties uz tikšanos ar Komisijas dienestu darbiniekiem.

3.5.1.1. Valstij piederošās bankas, kas sadarbojās

(179) Atbildes anketas jautājumiem sniedza šādas četras valstij piederošas bankas: EXIM, ABC, ICBC un BOC. Kā paskaidrots 150. apsvērumā, EXIM tomēr neiesniedza savus vispārējos statūtus, apgalvojot, ka tā ir konfidenciāla informācija. Tāpat arī Komisija nevarēja pārbaudīt sniegto informāciju, jo visas minētās bankas piekrita tikties ar Komisijas amatpersonām ĶV telpās, bet neļāva veikt pārbaudes apmeklējumus banku telpās.

ĶV īpašumtiesības un formālas norādes par ĶV īstenotu kontroli

(180) Pamatojoties uz saņemto informāciju, kas bija sniegta atbildēs uz anketas jautājumiem un kas tika iegūta ĶV pārbaudes apmeklējuma laikā, Komisija konstatēja, ka ĶV tieši vai netieši piederēja vairāk nekā 50 % kapitāldaļu katrā no šīm finanšu iestādēm.

(181) Attiecībā uz formālām norādēm par valdības kontroli pār četrām valstij piederošām bankām — Komisija visas šīs bankas kvalificēja kā “lielākās valstij piederošās finanšu iestādes”. Konkrēti Paziņojumā “Lielāko valstij piederošu finanšu iestāžu uzraudzības padomju iekšējie noteikumi” ir noteikts:“Šajos noteikumos minētās valstij piederošās finanšu iestādes ir valstij piederošas politikas bankas, komercbankas, finanšu aktīvu pārvaldības sabiedrības, vērtspapīru sabiedrības, apdrošināšanas sabiedrības u. c. (turpmāk “valstij piederošas finanšu iestādes”), kurām Valsts padome ieceļ uzraudzības padomes.”

(182) Lielāko valstij piederošu finanšu iestāžu uzraudzības padomes ieceļ saskaņā ar “Lielāko valstij piederošu finanšu iestāžu uzraudzības padomju iekšējiem noteikumiem”. Pamatojoties uz minēto iekšējo noteikumu 3. un 5. pantu, Komisija konstatēja, ka uzraudzības padomes locekļus ieceļ Valsts padome, un uzraudzības padome tai atskaitās — tas liecina par valsts institucionālu kontroli pār valstij piederošo banku, kas sadarbojās, darījumdarbību. Papildus šīm vispārējām norādēm Komisija izdarīja turpmāk izklāstītos konstatējumus attiecībā uz trim valstij piederošajām bankām.

EXIM

(183) EXIM tika izveidota un darbojas saskaņā ar Valsts padomes pieņemto Paziņojumu par Ķīnas Eksporta un importa bankas izveidošanu, kā arī EXIM statūtiem. Saskaņā ar tās statūtiem (18) valsts tieši izvirza EXIM vadību. Uzraudzības padomi ieceļ Valsts padome saskaņā ar “Pagaidu noteikumiem par uzraudzības padomēm galvenajās valsts finanšu institūcijās” (Valsts padomes Dekrēts Nr. 282) un citiem normatīvajiem aktiem, un tā ir atbildīga attiecībā pret Valsts padomi.

(184) Statūtos ir arī minēts, ka EXIM partijas komitejai ir vadoša un politiska pamatvirziena loma, lai nodrošinātu, ka EXIM īsteno liela apmēra politiskus partijas un valsts uzdevumus. Partijas administratīvā funkcija ir integrēta visos korporatīvās pārvaldības aspektos.

(185) Statūtos ir arī norādīts, ka EXIM uzdevums ir atbalstīt ārējās tirdzniecības un ekonomiskās sadarbības attīstību, pārrobežu ieguldījumus, iniciatīvu “Viena josla, viens ceļš”, sadarbību starptautiskās jaudas jomā un iekārtu ražošanā. Tās darbības jomā ietilpst īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa aizdevumi, kas apstiprināti un ir saskaņā ar valsts ārējās tirdzniecības un “iešanas uz āru” politiku, piemēram, eksporta kredīti, importa kredīti, tehnisko aizdevumu līgumi ārvalstu valūtā, ārvalstu ieguldījumu aizdevumi, Ķīnas valdības aizdevumi ārvalstu atbalstam un eksporta pircēju aizdevumi.

ABC

(186) ABC statūtu 137. pantā noteikts, ka Ķīnas valdībai kā galvenajai (79,62 %) kapitāldaļu turētājai ir pilnvaras iecelt visus direktoru padomes locekļus. Saskaņā ar statūtu 204. pantu tas attiecas arī uz uzraudzības padomi.

(187) Turklāt saskaņā ar ABC statūtiem direktoru padome nosaka bankas stratēģiju, lemj par bankas budžetu, pieņem lēmumus par ieguldījumiem, ieceļ bankas prezidentu un direktoru, padomes sekretāru, kā arī izveido un uzrauga bankas riska pārvaldības sistēmu. Šis neizsmeļošais pienākumu saraksts ilustrē valsts iestāžu kontroli pār ABC ikdienas darbību.

(188) Komisija arī konstatēja, ka valstij piederošās finanšu iestādes, tostarp ABC, ICBC un BOC, 2017. gadā ir grozījušas savus statūtus, lai palielinātu Ķīnas Komunistiskās partijas (“ĶKP”) nozīmi banku lēmumu pieņemšanā augstākajā līmenī.

(189) Minētie jaunie statūti paredz, ka: — direktoru padomes priekšsēdētājs ir tā pati persona, kas partijas komitejas sekretārs; — ĶKP uzdevums ir nodrošināt un pārraudzīt ĶKP un valsts politikas un pamatnostādņu īstenošanu bankās, kā arī uzņemties vadītāja un “vārtu sarga” lomu darbinieku (tostarp augstākā līmeņa vadītāju) iecelšanā, un — direktoru padome uzklausa partijas komitejas atzinumus par visiem svarīgajiem lēmumiem, kas jāpieņem.

BOC

(190) Statūtu 125. pantā noteikts, ka ĶV kā galvenajai (64,63 %) kapitāldaļu turētājai ir pilnvaras iecelt bankas direktoru padomē gan izpilddirektorus, gan direktorus bez izpildpilnvarām.

(191) Turklāt saskaņā ar BOC statūtiem direktoru padome inter alia nosaka finanšu iestāžu stratēģiskos principus, darījumdarbības plānus un galvenos ieguldījumu plānus, ieceļ vai atlaiž no amata augstākā līmeņa darbiniekus, piemēram, prezidentu, direktoru padomes sekretāru, viceprezidentu un citus augstākā līmeņa vadītājus. Direktoru padome kapitāldaļu turētāju sapulcēs arī lemj par lēmumu īstenošanu, kā arī apstiprina korporatīvās pārvaldības politiku. Šis neizsmeļošais pienākumu saraksts ilustrē valsts iestāžu kontroli pār BOC ikdienas darbību.

(192) Turklāt jaunie nosacījumi attiecībā uz ĶKP lomu, kas minēti iepriekš 189. apsvērumā, attiecas arī uz BOC: — pierādījumi, kas liecina, ka valdība īstenojusi būtisku kontroli pār minēto iestāžu darbību.

ICBC

(193) Statūtu 115. pantā noteikts, ka ĶV kā galvenajai (69,31 %) kapitāldaļu turētājai ir pilnvaras iecelt bankas direktoru padomē gan izpilddirektorus, gan direktorus bez izpildpilnvarām.

(194) Turklāt saskaņā ar ICBC statūtiem direktoru padome inter alia lemj par bankas darījumdarbības plāniem, ieguldījumu priekšlikumiem un attīstības stratēģijām, ieceļ vai atlaiž no amata augstākā līmeņa darbiniekus, piemēram, prezidentu, direktoru padomes sekretāru, viceprezidentu un citus augstākā līmeņa vadītājus. Direktoru padome kapitāldaļu turētāju sapulcēs arī lemj par lēmumu īstenošanu, kā arī formulē vadības pamatsistēmas. Šis neizsmeļošais pienākumu saraksts ilustrē valsts iestāžu kontroli pār ICBC ikdienas darbību.

(195) Komisija arī ievāca informāciju par to, vai ĶV īstenoja būtisku kontroli pār četru valstij piederošo banku, kas sadarbojās, darbību attiecībā uz to aizdošanas politiku un riska novērtējumu gadījumos, kad tās sniegušas aizdevumus elektrisko velosipēdu ražošanas nozarei. Šajā saistībā tika ņemti vērā šādi normatīvie dokumenti: — ĶTR Likuma par komercbankām (“Banku likums”) 34. pants; — Vispārīgo noteikumu par aizdevumiem 15. pants (īsteno Ķīnas Tautas banka); — Valsts Padomes Lēmums Nr. 40