Oficiālais Vēstnesis L 119 , 07/05/1999 Lpp. 0001 - 0004



Eiropas Parlamenta un padomes Regula (EK) Nr. 955/1999 (1999. gada 13. aprīlis), ar ko groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 2913/92 attiecībā uz ārējā tranzīta procedūru EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 28., 100.a un 113. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2], saskaņā ar Līguma 189.b pantā paredzēto procedūru [3], (1) Tā kā ārējā tranzīta procedūra, ko nosaka Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula Nr. 2913/92, kas izveido Kopienas Muitas kodeksu [4], ir galvenokārt paredzēta, lai atvieglotu tirdzniecību ar trešo valstu precēm Kopienas muitas teritorijā; tā kā dažādos gadījumos ir jāizvērtē, cik vajadzīga ir minētā procedūras izmantošana Kopienas preču eksportam; tā kā noteikti nedrīkst pieļaut, ka sakarā ar precēm, uz kurām attiecas eksporta pasākumi vai kuras gūst no tiem labumu, notiek izvairīšanās no šiem pasākumiem vai nepamatota labumu gūšana no tiem, un tādēļ ir jānodrošina, lai Kopienas tiesību akti muitas jomā kopumā garantētu kontroli un uzraudzību, kas būtu vismaz līdzvērtīga tai, ko sniedz Kopienas ārējā tranzīta procedūra; tā kā, ja dažos gadījumos tomēr ir iespējams izmantot šo procedūru, tādi gadījumi būtu precīzi jānosaka, izmantojot komitejas procedūru. (2) tā kā visiem lēmumiem, ko pieņem, izmantojot komitejas procedūru, būtu jābūt pārskatāmiem gan muitas pārvaldēm, gan uzņēmējiem; (3) tā kā ir jāparedz, kā muitas dienestiem izbeigt procedūru, t.i., paredzēt vietu, laiku un nosacījumus, saskaņā ar kuriem šo procedūru beidz, lai skaidrāk noteiktu tās personas pienākumus, uz ko attiecas ārējā tranzīta procedūra, un lai nodrošinātu, ka šī persona paliek pilnībā atbildīga, kamēr nav informācijas, ka procedūra ir izbeigta; tā kā, lai palielinātu tranzīta procedūras drošību un efektivitāti, ir jāuzlabo tās izpilde, veicot praktiskus pasākumus un ieviešot noteikumus, kas paredzēti saskaņā ar komitejas procedūru, nodrošinot to, ka muitas dienesti pilnīgi pabeidz procedūras iespējami īsākā laikā; (4) tā kā ir labāk jādefinē galvojumu noteikumi tranzītā, tostarp dažādu galvojumu formu izmantošana un gadījumi, kad var atteikties no galvojuma, jo īpaši turpmākie grozījumi jūras tranzīta jomā; tā kā, lai nodrošinātu dalībvalstu un Kopienas finanšu interešu pietiekamu aizsardzību, neuzliekot nesamērīgu slogu lietotājiem, šis galvojums jānosaka un tās lielums jāaprēķina, pamatojoties gan uz to, cik uzticams ir uzņēmējs, gan uz to, kādi riski var būt saistīti ar attiecīgajām precēm; tā kā ir vēlams loģiskāks un skaidrāks noteikumu izklāsts attiecībā uz galvojumiem tranzītā; (5) tā kā, lai neļautu mazināties Eiropas Kopienas un dalībvalstu ieņēmumiem un lai novērstu krāpniecisku darbību tranzīta procedūrās, ir ieteicams pakāpeniski piemērot vispārēju galvojumu; tā kā, pirmkārt, var aizliegt samazināt vispārējo galvojumu, ja ir iespējams, ka šīs samazināšanas dēļ draud palielināties krāpšana un var rasties ieņēmumu zudumi; tā kā, ja ir konstatēti īpaši kritiski ārkārtas apstākļi, kuru cēlonis varētu būt organizētās noziedzības darbības, būtu jābūt arī iespējai uz laiku vispār aizliegt izmatot vispārējo galvojumu; tā kā šo pakāpenisko pasākumu piemērošanā būtu jāņem vērā to uzņēmēju konkrētā situācija, kuri atbilst īpašiem kritērijiem, kas jānosaka; tā kā, ja vispārējā galvojuma vietā ir jāsniedz individuāls galvojums, ar to saistītais slogs uzņēmējiem būtu jāmazina, cik iespējams vienkāršojot procedūras; (6) tā kā vienkāršotās procedūras, ko veic tikai vienas valsts, divu vai vairāku valstu līmenī un ko ir noteikušas dalībvalstis saskaņā ar Kopienas Muitas kodeksa 97. panta 2. punktu, še turpmāk "Kodekss", ievērojami atšķiras no Kopienas tranzīta procedūrām un dažos gadījumos var būt pretrunā to pareizai piemērošanai, kā arī nesaskanēt ar vajadzību radīt vienādus apstākļus visiem uzņēmējiem; tā kā, neapšaubot ieguvumus, ko šī sistēma sniedz minētajiem uzņēmējiem, ir jāparedz, ka Komisijai dara zināmus visus vienkāršojumus, ko ieviesušas dalībvalstis, lai nodrošinātu šo pasākumu atklātību un lai novērtētu to saderību ar noteikumiem, kas reglamentē Kopienas tranzīta procedūras un jo īpaši galvojumu; (7) tā kā Kopienas tranzīta procedūras drošības sistēmas ietver gan muitas parāda nomaksu, gan citus maksājumus, ko var uzlikt par precēm, un tā kā šis gadījums ir īpašs, jo runa ir par starptautisku procedūru, un prasītā summa ir jāpieskaņo iespējamā riska pakāpei un principāla uzticamībai; tā kā tādēļ ir attiecīgi jāpielāgo Kodeksa 192. pants; (8) tā kā saskaņā ar Kodeksa 215. panta pašreizējo formulējumu ir iespējams noteikt muitas parāda rašanās vietu, bet tas nenorāda, ka šī vieta nosaka par parāda ierakstīšanu kontos atbildīgo dienestu; tā kā turklāt, ja muitas procedūra nav pilnīgi pabeigta, ir jāgroza princips, pēc kura nosaka minēto vietu, lai cik vien iespējams precīzi varētu noteikt vietu, kurā faktiski radies muitas parāds; (9) tā kā noteikumu vienkāršošana un skaidrošana, kas nāktu par labu gan uzņēmējiem, gan muitas amatpersonām, ir būtiska daļa rīcības plānā, kas izstrādāts attiecībā uz muitas tranzītu Eiropā; tā kā šie noteikumi ir arī jāpiemēro prasībām, kas noteiktas saskaņā ar komitejas procedūru; (10) tā kā šim Kodeksa grozījumam kopā ar attiecīgiem tā īstenošanas noteikumu grozījumiem ir jāatvieglina jaunas datorizētas tranzīta sistēmas ieviešana, kas nāktu par labu tranzīta darbībās ieinteresētai sabiedrībai un uzņēmējiem, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. 1. pants Regulu (EEK) Nr. 2913/92 groza šādi. 1. Regulas 91. panta 1. punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu: "b) Kopienas preces — tajos gadījumos un ar tiem nosacījumiem, kas paredzēti saskaņā ar komitejas procedūru, lai novērstu to, ka sakarā ar precēm, uz ko attiecas eksporta pasākumi vai no tiem gūstamais labums, neizvairītos no šādiem pasākumiem vai neattaisnoti gūtu no tiem labumu." 2. 92. pantu aizstāj ar šādu pantu: "92. pants 1. Ārējā tranzīta procedūra beidzas un tranzīta dokumentu turētāja pienākumi ir izpildīti, kad preces, uz kurām procedūra attiecas, un vajadzīgie dokumenti ir uzrādīti galamērķa muitas iestādē saskaņā ar attiecīgās procedūras noteikumiem. 2. Muitas dienesti izbeidz procedūru, ja tās, pamatojoties uz nosūtītāja muitas iestādē un galamērķa muitas iestādē pieejamo datu salīdzinājumu, var konstatēt, ka procedūra ir beigusies pareizi." 3. 94. pantu aizstāj ar šādu pantu: "94. pants 1. Principāls sniedz galvojumu, lai nodrošinātu muitas parāda vai citu maksājumu samaksu, kuri var rasties sakarā ar precēm. 2. Galvojums ir: a) individuāls galvojums, kas attiecas uz vienu tranzīta darbību; vai b) vispārējs galvojums, kas attiecas uz vairākām tranzīta darbībām, ja principālam šādu galvojumu izmantot ir atļāvušas tie dalībvalsts muitas dienesti, kurā viņš ir reģistrēts. 3. Šā panta 2. punkta b) apakšpunktā minēto atļauju piešķir tikai personām, kas: a) ir reģistrētas Kopienā; b) regulāri izmanto Kopienas tranzīta procedūru vai par kurām muitas dienestiem ir zināms, ka tās spēj izpildīt savus pienākumus attiecībā uz šo procedūru un c) nav izdarījušas smagus vai atkārtotus muitas vai nodokļu likumu pārkāpumus. 4. Personām, kas pārliecina muitas dienestus, ka viņas atbilst augstiem uzticamības standartiem, var atļaut izmantot vispārējo galvojumu par samazinātu summu vai izmantot atbrīvojumu no galvojuma. Šīs atļaujas papildu kritēriji ir: a) Kopienas tranzīta procedūras pareiza izpildīšana noteiktā laikā; b) sadarbība ar muitas dienestiem un c) attiecībā uz atbrīvojumu no galvojuma — labs finanšu stāvoklis, kas ir pietiekams, lai izpildītu minēto personu saistības. Sīki izstrādātus noteikumus atļaujām, ko piešķir saskaņā ar šo punktu, nosaka saskaņā ar komitejas procedūru. 5. Atbrīvojumu no galvojuma, kas atļauts saskaņā ar 4. punktu, nepiemēro Kopienas ārējā tranzīta darbībām ar precēm, kuras saskaņā ar komitejas procedūru atzītas par paaugstināta riska precēm. 6. Ievērojot 4. punkta principus, vispārējās galvojuma izmantošanu par samazinātu summu Kopienas ārējā tranzītā var ar komitejas procedūru izņēmuma kārtā uz laiku aizliegt. 7. Ievērojot 4. punkta principus, vispārējās galvojuma izmantošanu Kopienas ārējā tranzītā ar komitejas procedūru var uz laiku aizliegt attiecībā uz precēm, kurām ir izmantots vispārējais galvojums un kuras ir izrādījušās liela mēroga krāpšanas priekšmets." 4. 95. pantu aizstāj ar šādu pantu: "95. pants 1. Neskaitot gadījumus, ko nosaka saskaņā ar komitejas procedūru, nekāds galvojums nav vajadzīgs: a) pārvadājumiem pa gaisu; b) preču pārvadājumiem pa Reinu un Reinas ūdensceļiem; c) transportam pa cauruļvadiem; d) darbībām, ko veic dalībvalstu dzelzceļu sabiedrības. 2. Gadījumus, kuros var atteikties no galvojuma attiecībā uz preču pārvadājumiem pa b) apakšpunktā neminētiem ūdensceļiem, nosaka saskaņā ar komitejas procedūru." 5. Regulas 97. pantu aizstāj ar šādu pantu: "97. pants 1. Sīki izstrādātus procedūras darbības noteikumus un izņēmumus nosaka saskaņā ar komitejas procedūru. 2. Ja ir garantēts, ka Kopienas pasākumi, kas attiecas uz precēm, tiek īstenoti: a) dalībvalstīm ir tiesības ar divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem noteikt savā starpā vienkāršotas procedūras, kas atbilst kritērijiem, kurus nosaka atkarībā no apstākļiem un piemēro dažu preču pārvadājumiem vai īpašiem uzņēmumiem; b) katrai dalībvalstij ir tiesības dažos gadījumos noteikt vienkāršotas procedūras precēm, kuras nav paredzēts pārvietot citas dalībvalsts teritorijā. 3. Vienkāršotās procedūras, kas noteiktas saskaņā ar 2. punktu, dara zināmas Komisijai." 6. Regulas 192. panta 1. punkta ievadteikumu aizstāj ar šādu teikumu: "1. Ja tiesību akti muitas jomā paredz, ka obligāti ir vajadzīgs galvojums, tad atbilstīgi īpašiem noteikumiem, kas tranzītam noteikti saskaņā ar komitejas procedūru, muitas dienesti nosaka šāda galvojuma summu līmenī, kas ir vienāds ar:". 7. Regulas 215. pantu aizstāj ar šādu pantu: "215. pants 1. Muitas parāds rodas: - vietā, kur risinās notikumi, kas to rada, - ja šo vietu nav iespējams noteikt — vietā, kur muitas iestādes secina, ka sakarā ar precēm ir radies muitas parāds, - ja uz precēm ir attiecināta muitas procedūra, kas nav izbeigta, un vietu nevar noteikt saskaņā ar pirmo vai otro ievilkumu noteiktā laikā, vajadzības gadījumā saskaņā ar komitejas procedūru — vietā, kur uz precēm ir attiecināta muitas procedūra vai kur tās ir ievestas Kopienas muitas teritorijā saskaņā ar šo procedūru. 2. Ja muitas dienestiem pieejamā informācija ļauj tām konstatēt, ka muitas parāds ir radies jau vietā, kur preces ir atradušās agrāk, muitas parādu uzskata par radušos vietā, attiecībā uz kuru var konstatēt, ka tā ir pirmā preču atrašanās vieta, kurā varēja konstatēt muitas parādu. 3. Regulas 217. panta 1. punktā minētās muitas dienesti ir tās dalībvalsts muitas dienesti, kur radies muitas parāds vai kur to uzskata par radušos saskaņā ar šo pantu." 2. pants Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Luksemburgā, 1999. gada 13. aprīlī Eiropas Parlamenta vārdā — priekšsēdētājs J. M. Gil-robles Padomes vārdā — priekšsēdētājs L. Schomerus [1] OV C 337, 7.11.1997., 52. lpp. [2] OV C 73, 9.3.1998., 17. lpp. [3] Eiropas Parlamenta 1998. gada 13. maija Atzinums (OV C 167, 1.6.1998., 99. lpp.), Padomes 1998. gada 24. septembra Kopējā nostāja (OV C 333, 30.10.1998., 65. lpp.) un Eiropas Parlamenta 1998. gada 16. decembra Lēmums (OV C 98, 9.4.1999.). Padomes 1999. gada 29. marta Lēmums. [4] OV L 302, 19.10.1992. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 82/97 (OV L 17, 21.1.1997., 1. lpp.). --------------------------------------------------