Oficiālais Vēstnesis L 141 , 30/04/2004 Lpp. 0018 - 0058



Komisijas Regula (EK) Nr. 796/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 [1], un jo īpaši tās 7. panta 1. punktu, 10. panta 3. punktu, 24. panta 2. punktu, 34. panta 2. punktu, 52. panta 2. punktu, 145. panta b), c), d), g), j), k), l), m), n) un p) punktu, tā kā: (1) Ar Regulu (EK) Nr. 1782/2003 ir ieviesta vienreizējo maksājumu shēma, kā arī dažas citas tiešo maksājumu shēmas. Vienlaikus minētajā regulā ir apvienotas vairākas esošās tiešo maksājumu shēmas. Turklāt ar to ievieš principu, saskaņā ar ko tiešajiem maksājumiem lauksaimniekam, kurš neievēro konkrētus nosacījumus sabiedrības, dzīvnieku un augu veselības aizsardzības, vides aizsardzības un dzīvnieku labturības jomā ("savstarpēja atbilstība"), maksājumus samazina vai nepiešķir. (2) Tiešo maksājumu shēmām, kas pirmo reizi ieviestas, veicot kopējās lauksaimniecības politikas reformu 1992. gadā, un pilnveidotas saskaņā ar "Programmas 2000" pasākumiem, ir piemērota integrēta administrēšanas un kontroles sistēma (še turpmāk — "integrētā sistēma"). Minētā sistēma ir izrādījusies efektīvs un lietderīgs līdzeklis tiešo maksājumu shēmu ieviešanā. Regula (EK) Nr. 1782/2003 pamatojas uz minēto integrēto sistēmu, un ar to šajā sistēmā iekļauj to tiešo maksājumu shēmu, kas ieviesta ar minēto regulu, un savstarpējās atbilstības saistību stingras ievērošanas pārvaldību un kontroli. (3) Tādēļ ir lietderīgi atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra Regulu (EK) Nr. 2419/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātas normas integrētās administrācijas un kontroles sistēmas piemērošanai konkrētām Kopienas atbalsta shēmām, kuras izveidotas ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 3508/92 [2], un pamatot šo regulu uz principiem, kas noteikti ar Regulu (EK) Nr. 2419/2001. (4) Skaidrības labad ir lietderīgi paredzēt dažas definīcijas. (5) Regulā (EK) Nr. 1782/2003 kā savstarpējas atbilstības nosacījumu sastāvdaļa ir paredzētas konkrētas saistības dalībvalstīm, no vienas puses, un atsevišķiem lauksaimniekiem, no otras puses, attiecībā uz pastāvīgo ganību uzturēšanu. Sīki jāizstrādā pastāvīgo ganību un saglabājamās lauksaimniecības zemes attiecības noteikšana un jāparedz atsevišķās lauksaimnieku saistības, kas jāievēro, ja konstatē, ka minētā attiecība mazinās, kaitējot zemei, ko izmanto pastāvīgajām ganībām. (6) Lai nodrošinātu efektīvu kontroli un novērstu vairāku atbalsta pieteikumu iesniegšanu dažādiem pilnvarotajiem maksātājiem vienā dalībvalstī, dalībvalstīm jāparedz vienota sistēma to lauksaimnieku identitātes reģistrēšanai, kuri iesniedz atbalsta pieteikumus saskaņā ar integrēto sistēmu. (7) Vajadzīgi sīki izstrādāti noteikumi attiecībā uz lauksaimniecības zemes gabalu identificēšanas sistēmu, kas izmantojama dalībvalstīs saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 20. pantu. Atbilstoši minētajam pantam jāizmanto datorizētā ģeogrāfiskās informācijas sistēma (ĢIS). Jāprecizē, kādā līmenī minētajai sistēmai jādarbojas un cik sīkai informācijai jābūt pieejamai ĢIS. (8) Turklāt, ieviešot platībatkarīgo maksājumu attiecībā uz riekstiem, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 4. nodaļā, ĢIS ir jāievieš jauns informācijas līmenis. Tomēr ir lietderīgi atbrīvot no šā pienākuma tās dalībvalstis, kurās maksimālā garantētā platība ir 1500 ha vai mazāk, un tā vietā paredzēt augstāku kontroles līmeni pārbaudēm uz vietas. (9) Lai nodrošinātu Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III sadaļā paredzētās vienreizējo maksājumu shēmas pareizu ieviešanu, dalībvalstīs jāizveido identificēšanas un reģistrācijas sistēma, saskaņā ar kuru tiesībām uz maksājumu jābūt izsekojamām un kura, inter alia, sniedz iespēju veikt vispārēju pārbaudi attiecībā uz platībām, kas deklarētas vienreizējo maksājumu shēmas piemērošanai, un katram lauksaimniekam pieejamām tiesībām uz maksājumu, un attiecībā uz dažādajām tiesībām uz maksājumu kā tādām. (10) Lai īstenotu dažādo savstarpējās atbilstības saistību stingras ievērošanas uzraudzību, ir jāizveido kontroles sistēma un jānosaka attiecīgi sodi. Tādēļ dalībvalstu dažādajām iestādēm jāizplata informācija par atbalsta pieteikumiem, kontrolparaugiem, uz vietas veikto pārbaužu rezultātiem u.c. Jāparedz šādas sistēmas pamatelementi. (11) Lai sekmētu Kopienas finansiālo interešu aizsardzību, jāparedz, ka maksājumus saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1782/2003 var veikt vienīgi tad, kad ir pabeigtas pārbaudes attiecībā uz atbilstības kritērijiem. (12) Ar Regulu (EK) Nr. 1782/2003 dalībvalstīm ir dota izvēles iespēja attiecībā uz dažu minētajā regulā paredzēto atbalsta shēmu piemērošanu. Tādēļ šajā regulā jāparedz noteikumi administrēšanas un kontroles veikšanai, paturot prātā jebkuru iespējamo izvēles variantu. Noteikumus, kas jānosaka šajā regulā, tādēļ var piemērot tikai tiktāl, ciktāl dalībvalstis ir izdarījušas šādu izvēli. (13) Lai nodrošinātu efektīvu kontroli, jebkurš platību izmantošanas veids un attiecīgās atbalsta shēmas deklarējamas vienlaikus. Tādēļ jāparedz tāda vienota atbalsta pieteikuma iesniegšana, kurā ietverti visi atbalsta pieteikumi, kas kaut kādā veidā ir saistīti ar platību. (14) Turklāt vienotā pieteikuma veidlapa jāiesniedz pat tiem lauksaimniekiem, kas nepieprasa nevienu no tiem atbalstiem, uz kuriem attiecas vienotais pieteikums, ja minēto lauksaimnieku rīcībā ir lauksaimniecības zemes. (15) Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 34. panta 2. punktu dalībvalstis pieteikumu iesniegšanai par atbalstu saskaņā ar vienreizējo maksājumu shēmu nevar noteikt termiņu, kas ir vēlāks par attiecīgā gada 15. maiju. Iekļaujot visus ar platību saistītā atbalsta pieteikumus vienotajā pieteikumā, ir lietderīgi piemērot šo noteikumu arī attiecībā uz visiem pārējiem ar platību saistītā atbalsta pieteikumiem. Somijas un Zviedrijas īpašo klimatisko apstākļu dēļ šīm dalībvalstīm, pamatojoties uz minētā punkta otro daļu, jādod iespēja noteikt vēlāku termiņu, kas nav vēlāks par 15. jūniju. Turklāt, izmantojot to pašu juridisko pamatu, jāparedz individuālas atkāpes, ja nākotnē konkrētā gadā tas ir vajadzīgs klimatisko apstākļu dēļ. (16) Vienotajā pieteikumā lauksaimniekam jādeklarē ne tikai platība, ko viņš izmanto lauksaimniecības vajadzībām, bet arī savas tiesības uz maksājumu. Turklāt kopā ar minēto vienoto pieteikumu jāsniedz informācija, kas attiecas uz kaņepju, cieto kviešu, rīsu, riekstu, enerģijas kultūru, cietes kartupeļu un sēklu audzēšanu. (17) Lai vienkāršotu pieteikšanās kārtību, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 22. panta 2. punktu šajā ziņā jāparedz, ka dalībvalstis, ciktāl iespējams, nodrošina lauksaimniekus ar iepriekš iespiestu informāciju. (18) Lai nodrošinātu efektīvu pārraudzību, katrai dalībvalstij turklāt jānosaka minimālā lauksaimniecības zemes gabala platība, ko var deklarēt atbalsta pieteikumā. (19) Turklāt jāparedz, ka vienotā pieteikuma veidlapā deklarējamas platības, par kurām nepieprasa atbalstu. Atkarībā no izmantošanas veida liela nozīme var būt precīzai informācijai par to, kādēļ daži izmantošanas veidi deklarējami atsevišķi, bet citus veidus var deklarēt vienā pozīcijā. Tomēr, ja dalībvalstis jau saņem šāda veida informāciju, ir pieļaujama atkāpe no minētā noteikuma. (20) Lai nodrošinātu pēc iespējas lielāku elastību, jāļauj lauksaimniekiem, plānojot platības izmantošanu, grozīt savu vienoto pieteikumu līdz datumiem, kad parasti notiek sēšana, ja ir ievērotas visas dažādajās atbalsta shēmās iekļautās prasības un ja kompetentā iestāde vēl nav informējusi lauksaimnieku par kļūdām vienotajā pieteikumā, kā arī nav paziņojusi par pārbaudi uz vietas, kuras gaitā konstatētas kļūdas saistībā ar pieteikuma grozīto daļu. Pēc pieteikuma grozīšanas jādod iespēja koriģēt attiecīgos iesniedzamos apstiprinošos dokumentus vai līgumus. (21) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot dažādas ganāmpulka atbalsta shēmas, jāizstrādā kopīgi noteikumi attiecībā uz informāciju, kas jāiekļauj ganāmpulka atbalsta pieteikumos. (22) Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija Regula (EK) Nr. 1760/2000, ar ko izveido liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un paredz liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu marķēšanu, kā arī atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 820/97 [3], paredz, ka liellopu turētājiem jāpaziņo dati par minētajiem dzīvniekiem elektroniskai datu bāzei. Atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1782/2003 138. pantam piemaksas saskaņā ar atbalsta shēmām par liellopiem var izmaksāt vienīgi par dzīvniekiem, kas ir pienācīgi identificēti un reģistrēti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1760/2000. Attiecībā uz atbalsta shēmu pārvaldību būtisku nozīmi ir ieguvusi arī elektroniskā datu bāze. Tādēļ jādod iespēja lauksaimniekiem, kuri iesniedz pieteikumus saskaņā ar attiecīgajām atbalsta shēmām, savlaicīgi piekļūt attiecīgajai informācijai. (23) Lai ieviestu vienkāršotu pieteikšanās kārtību, dalībvalstīm jābūt pilnvarotām izmantot elektroniskajā datu bāzē ietverto informāciju, ja minētā elektroniskā datu bāze ir uzticama. Jāparedz dažādas iespējas, kas ļauj dalībvalstīm atbalsta pieteikumu iesniegšanas un pārvaldības vajadzībām izmantot elektroniskajā datu bāzē ietverto informāciju par liellopiem. Tomēr, ja šādas iespējas paredz, ka lauksaimniekam nav atsevišķi jāidentificē liellopi, par kuriem viņš pieprasa piemaksas, skaidri jānosaka, ka visus dzīvniekus, par kuriem var būt tiesības pretendēt uz piemaksu un attiecībā uz kuriem ir konstatēti pārkāpumi saistībā ar atbilstību identificēšanas un reģistrācijas sistēmai, piemērojot sodus, varētu uzskatīt par dzīvniekiem, par kuriem ir pieprasīts atbalsts. (24) Jāparedz informācija, kas jānorāda, iesniedzot un pamatojot atbalsta pieteikumus par piena ražošanas piemaksu un ar to saistītajiem papildmaksājumiem. (25) Jāizveido vispārēja sistēma vienkāršotu procedūru ieviešanai attiecībā uz lauksaimnieku un dalībvalstu iestāžu savstarpējo saziņu. Šādā sistēmā jo īpaši jāparedz elektronisko saziņas līdzekļu izmantošanas iespēja. Tomēr jo īpaši jānodrošina, ka šādi pārsūtīti dati ir pilnīgi uzticami un ka šāda kārtība nerada lauksaimnieku savstarpēju diskrimināciju. (26) Jebkurā laikā jābūt iespējai izdarīt labojumus atbalsta pieteikumos, kuros ir acīmredzamas kļūdas. (27) Obligāti jāievēro atbalsta pieteikumu iesniegšanas un platībatkarīgā atbalsta pieteikumu un visu apstiprinošo dokumentu, līgumu vai deklarāciju grozīšanas termiņi, lai valstu pārvaldes iestādēm dotu iespēju plānot un pēc tam veikt atbalsta pieteikumu pareizības efektīvas pārbaudes. Tādēļ jāparedz termiņš, līdz kuram var iesniegt novēlotus pieteikumus. Turklāt jāpiemēro samazinājums, lai lauksaimnieki būtu ieinteresēti ievērot noteiktos termiņus. (28) Lauksaimniekiem jābūt tiesīgiem jebkurā laikā atsaukt savus atbalsta pieteikumus vai to daļas, ja kompetentā iestāde vēl nav informējusi lauksaimnieku par kļūdām atbalsta pieteikumā, kā arī nav paziņojusi par pārbaudi uz vietas, kuras gaitā atklātas kļūdas saistībā ar pieteikuma atsaukto daļu. (29) Efektīvi jāpārrauga atbilstība to atbalsta shēmu noteikumiem, ko pārvalda, piemērojot integrēto sistēmu. Tādēļ, lai nodrošinātu saskaņotu pārraudzības līmeni visās dalībvalstīs, ir sīki jāizstrādā kritēriji un tehniskās procedūras administratīvo pārbaužu un pārbaužu uz vietas veikšanai attiecībā uz atbilstības kritērijiem, kas noteikti saistībā ar atbalsta shēmām, un attiecībā uz savstarpējas atbilstības saistībām. Turklāt attiecībā uz atbilstības kritēriju ievērošanas pārbaudēm pārbaudes uz vietas parasti jāveic bez brīdinājuma. Attiecīgā gadījumā dalībvalstis apņemas apvienot dažādās šajā regulā paredzētās pārbaudes. (30) Jānosaka minimālais to lauksaimnieku skaits, kuri jāpārbauda uz vietas saskaņā ar dažādajām atbalsta shēmām. Ja dalībvalstis izvēlas piemērot dažādas ganāmpulka atbalsta shēmas, attiecībā uz lauksaimniekiem, kuri pieprasa atbalstu saskaņā ar minētajām shēmām, jāparedz integrēta pieeja, pamatojoties uz saimniecībām. (31) Konstatējot būtiskus pārkāpumus, jāpalielina uz vietas veikto pārbaužu apjoms kārtējā un nākamajā gadā, lai nodrošinātu pieņemamu pārliecinātības līmeni attiecībā uz konkrēto atbalsta pieteikumu pareizību. (32) Lai nodrošinātu uz vietas veicamo pārbaužu obligāto līmeni, kontrolparaugs jāizraugās, daļēji pamatojoties uz riska analīzi un daļēji izlases veidā. Jāprecizē galvenie faktori, kas jāņem vērā, veicot riska analīzi. (33) Veicot to lauksaimnieku pārbaudi uz vietas, kuri iesniedz platībatkarīgā atbalsta pieteikumus, nav obligāti jāpārbauda katrs atsevišķs dzīvnieks vai lauksaimniecības zemes gabals. Dažos gadījumos tos var pārbaudīt izlases veidā. Tomēr, ja ir atļauts, izlase jāpaplašina līdz tādam apjomam, kas nodrošina uzticamu un pietiekamu pārliecinātības līmeni. Dažos gadījumos var būt vajadzība izlases veida pārbaudi paplašināt, veicot visaptverošu pārbaudi. Dalībvalstīm jānosaka pārbaudāmā parauga atlases kritēriji. (34) Lai pārbaude uz vietas būtu efektīva, ir svarīgi informēt personālu, kas veic pārbaudes, par šādi pārbaudāmo lauksaimnieku atlases iemesliem. Dalībvalstīm šāda informācija ir jāreģistrē. (35) Turklāt, lai valsts iestādēm, kā arī visām kompetentajām Kopienas iestādēm būtu iespēja kontrolēt uz vietas veiktās pārbaudes, sīka informācija par pārbaudēm jāuzskaita kontroles ziņojumā. Jādod iespēja lauksaimniekam vai viņa pārstāvim parakstīt ziņojumu. Ja pārbaude notiek, izmantojot attālo uzrādi, dalībvalstīm tomēr jābūt iespējai paredzēt minētās tiesības tikai tajos gadījumos, kad pārbaudē ir konstatēti pārkāpumi. Neatkarīgi no tā, kāda veida pārbaude uz vietas ir veikta, ja konstatēti pārkāpumi, lauksaimniekam jāsaņem ziņojuma kopija. (36) Platību pārbaudes uz vietas parasti sastāv no divām daļām, no kurām pirmā attiecas uz deklarēto lauksaimniecības zemes gabalu pārbaudēm un mērījumiem, pamatojoties uz grafisko materiālu, aerofotouzņēmumiem utt. Otrā daļa ir zemes gabalu fiziskā pārbaude, lai pārliecinātos par deklarēto lauksaimniecības zemes gabalu faktisko lielumu un atkarībā no attiecīgās atbalsta shēmas pārbaudītu deklarēto kultūraugu un tā kvalitāti. Vajadzības gadījumā jāveic mērījumi. Fizisko pārbaudi laukā var veikt, ņemot paraugus. (37) Jāparedz sīki izstrādāti noteikumi par platību noteikšanu un izmantojamām mērīšanas metodēm. Ja atbalstu maksā par konkrētu kultūraugu audzēšanu, pieredze liecina, ka saistībā ar to lauksaimniecības zemes gabalu platību noteikšanu, par kuriem ir tiesības pretendēt uz platībatkarīgajiem maksājumiem, ir jādefinē dažu lauku elementu, jo īpaši žogu, grāvju un uzbērumu pieļaujamais platums. Ņemot vērā īpašas vides prasības, ir lietderīgi paredzēt zināmu elastību, nepārsniedzot ierobežojumus, ko ņem vērā, nosakot reģionālās ražas. (38) Tomēr attiecībā uz platībām, kas deklarētas, lai saņemtu atbalstu saskaņā ar vienreizējo maksājumu shēmu, jāievēro diferencēta pieeja, ņemot vērā to, ka šādi maksājumi vairs nav saistīti ar pienākumu audzēt kultūras. (39) Ņemot vērā sēklām paredzētās atbalsta shēmas īpatnības saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 99. pantu, jāizstrādā īpaši pārbaužu noteikumi. (40) Jāparedz nosacījumi attālās uzrādes izmantošanai pārbaudēs uz vietas un jāparedz fiziskas pārbaudes gadījumos, kad fotointerpretācija nedod skaidru rezultātu. (41) Regulas (EK) Nr. 1782/2003 52. pantā ir paredzēta tetrahidrokanabinola (THC) satura īpaša pārbaude gadījumos, kad lauksaimnieks audzē kaņepes zemes gabalos, kas deklarēti, lai piemērotu vienreizējo maksājumu shēmu. Šādas pārbaudes sīki jāizstrādā. (42) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot dažādās ganāmpulka atbalsta shēmas un ja saskaņā ar minētajām atbalsta shēmām ir pieprasīts atbalsts, jāprecizē uz vietas veicamo pārbaužu grafiks un obligātais saturs. Lai efektīvi pārbaudītu atbalsta pieteikumos iekļauto deklarāciju un elektroniskajai liellopu datu bāzei sniegto paziņojumu pareizību, ļoti svarīgi ir veikt lielāko daļu šādu pārbaužu uz vietas tad, kad dzīvniekiem vēl jāatrodas saimniecībā saskaņā ar nosacījumu nemainīšanas saistībām. (43) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot dažādās atbalsta shēmas attiecībā uz liellopiem un ja saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 138. pantu pienācīga liellopu identificēšanas un reģistrācijas sistēma ir atbalsta piešķiršanas nosacījums, jānodrošina, ka Kopienas atbalstu piešķir tikai par pienācīgi identificētiem un reģistrētiem liellopiem. Šādas pārbaudes jāveic arī attiecībā uz liellopiem, par kuriem vēl nav pieprasīts atbalsts, bet par kuriem turpmāk varētu iesniegt atbalsta pieteikumu, jo vairāku atbalsta shēmu par liellopiem struktūras dēļ par šādiem dzīvniekiem daudzos gadījumos atbalstu pieprasa tikai tad, kad tie jau aizvesti no saimniecības. (44) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot kaušanas piemaksu, jāparedz īpaši nosacījumi attiecībā uz pārbaudēm, kas jāveic lopkautuvēs, lai pārbaudītu, vai ir tiesības pretendēt uz atbalstu par dzīvniekiem, par kuriem atbalsts pieprasīts, un vai informācija elektroniskajā datu bāzē ir pareiza. Dalībvalstīm jābūt pilnvarotām piemērot divus dažādus pamatojumus attiecībā uz lopkautuvju izvēli šādām pārbaudēm. (45) Šādā gadījumā attiecībā uz kaušanas piemaksu, ko piešķir pēc liellopu eksportēšanas, ir vajadzīgi īpaši noteikumi līdztekus Kopienas pārbaužu noteikumiem, kas attiecas uz eksportu vispār, jo pārbaudes mērķi ir atšķirīgi. (46) Pārbaužu noteikumi, kas paredzēti saistībā ar ganāmpulka atbalstu, vajadzības gadījumā jāpiemēro arī papildmaksājumiem, ievērojot Regulas (EK) Nr. 1782/2003133. pantu. (47) Pamatojoties uz Komisijas 2003. gada 23. jūnija Regulu (EK) Nr. 1082/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1760/2000 īstenošanai attiecībā minimālo līmeni pārbaudēm, kas jāveic saskaņā ar liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu [4], ir izstrādāti īpaši pārbaužu noteikumi. Ja veic minētajā regulā paredzētās pārbaudes, to rezultāti jāiekļauj kontroles ziņojumā integrētās sistēmas mērķiem. (48) Attiecībā uz atbalsta pieteikumiem par piena ražošanas piemaksu un ar to saistīto papildmaksājumu galvenie atbilstības kritēriji ir piena daudzums, ko var saražot, ņemot vērā lauksaimniekam pieejamo references daudzumu, un tas, vai lauksaimnieks faktiski ir piena ražotājs. Dalībvalstu kompetentajām iestādēm jau ir zināms references daudzums. Tādēļ galvenais nosacījums, kura ievērošana jāpārbauda uz vietas, ir tas, vai attiecīgais lauksaimnieks ir piena ražotājs. Šādas pārbaudes var izdarīt, pamatojoties uz lauksaimnieku atskaitēm vai citiem reģistriem. (49) Ar Regulu (EK) Nr. 1782/2003 ir ieviestas savstarpējas atbilstības saistības lauksaimniekiem, kuri saņem atbalsta maksājumus saskaņā ar visām tiešo maksājumu shēmām, kas uzskaitītas minētās regulas I pielikumā. Tajā ir paredzēta atbalstu samazinājumu un nepiešķiršanas sistēma, ja minētās saistības nav izpildītas. Minētā sistēma sīki jāizstrādā. (50) Sīki jāizstrādā jautājums par to, kuras iestādes dalībvalstīs veic savstarpējas atbilstības saistību izpildīšanas pārbaudi. (51) Atsevišķos gadījumos dalībvalstīm varētu būt lietderīgi veikt savstarpējās atbilstības saistību izpildīšanas administratīvas pārbaudes. Tomēr šādam kontroles mehānismam dalībvalstīs nav jābūt obligātam, kaut arī ir lietderīgi to izmantot pēc attiecīgo valstu ieskatiem. (52) Jānosaka savstarpējās atbilstības saistību izpildīšanas minimālais kontroles līmenis. Šāds kontroles līmenis jānosaka attiecībā uz 1 % lauksaimnieku, kuri ir katras kontroles institūcijas kompetencē un kuri jāizvēlas, pamatojoties uz attiecīgu riska analīzi. Attiecīgā izlase izdarāma, pamatojoties uz to lauksaimnieku izlasi, kuri izraudzīti atbilstības kritēriju pārbaudei uz vietas, vai no visiem lauksaimniekiem, kuri iesnieguši tiešo maksājumu atbalsta pieteikumus. Pēdējā minētajā gadījumā pieļaujami apakšvarianti. (53) Parasti, ņemot vērā savstarpējas atbilstības saistību atšķirīgās iezīmes, pārbaudēm uz vietas jābūt vērstām uz visām saistībām, kuru izpildi var pārbaudīt konkrētā apmeklējuma laikā. Turklāt attiecībā uz prasībām un standartiem, kuru neievērošanu apmeklējuma laikā nevar skaidri konstatēt, kontrolierim jānosaka gadījumi, par kuriem, ja vajadzīgs, jāveic papildu pārbaudes. (54) Jāparedz noteikumi sīki izstrādātu un īpašu kontroles ziņojumu izveidošanai. Kontrolieriem, kas specializējušies attiecīgajā jomā, jānorāda visi konstatētie pārkāpumi un arī šādu pārkāpumu smaguma pakāpe, lai pilnvarotais maksātājs varētu noteikt ar tiem saistītos samazinājumus vai attiecīgā gadījumā nolemt nepiešķirt tiešo maksājumu. (55) Lai efektīvi aizsargātu Kopienas finansiālās intereses, jānosaka atbilstoši pasākumi pārkāpumu un krāpšanas apkarošanai. Jāparedz atsevišķi pasākumi, ja ir konstatēti pārkāpumi saistībā ar atbilstības kritērijiem dažādajām attiecīgajām atbalsta shēmām. (56) Tomēr Regulā (EK) Nr. 1782/2003 paredzētajai samazinājumu un nepiešķiršanas sistēmai attiecībā uz savstarpējās atbilstības saistībām ir cits mērķis, proti, rosināt lauksaimniekus ievērot jau izveidotos tiesību aktus savstarpējas atbilstības dažādajās jomās. (57) Samazinājumi un nepiešķiršana jānosaka, ņemot vērā proporcionalitātes principu, un attiecībā uz atbilstības kritērijiem jāņem vērā īpašās problēmas, kas saistītas ar force majeure gadījumiem, kā arī ārkārtējiem un dabas apstākļiem. Attiecībā uz savstarpējās atbilstības saistībām samazinājumus un nepiešķiršanu var piemērot tikai tad, ja lauksaimnieks ir rīkojies nolaidīgi vai ļaunprātīgi. Samazinājumiem un nepiešķiršanai ir jānosaka vairākas pakāpes atbilstoši veikto pārkāpumu smagumam, piemērojot pat pilnīgu izslēgšanu no vienas vai vairākām atbalsta shēmām uz noteiktu laika posmu. Attiecībā uz atbilstības kritērijiem jāņem vērā dažādo atbalsta shēmu īpatnības. (58) Saistībā ar platībatkarīgā atbalsta pieteikumiem pārkāpumi parasti attiecas uz platību daļām. Tādēļ deklarēšanas pārsniegumu attiecībā uz vienu zemes gabalu var kompensēt ar tās pašas kultūraugu grupas citu zemes gabalu nepietiekamu deklarāciju. Nepārsniedzot konkrētu pielaides robežu, jāparedz, ka atbalsta pieteikumus pielāgo tikai faktiski apstiprinātajai platībai, un samazinājumus sāk piemērot tikai tad, ja attiecīgā robeža ir pārsniegta. (59) Tādēļ jānosaka platības, kas atbilst vienai kultūraugu grupai. Lai piemērotu vienreizējo maksājumu shēmu, deklarētajām platībām faktiski jāatbilst vienai kultūraugu grupai. Tomēr, lai noteiktu, kuras no saistītajām tiesībām uz maksājumiem ir aktivētas, konstatējot deklarētās platības un apstiprinātās platības nesakritību, jāizstrādā īpaši noteikumi. Turklāt saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 54. panta 6. punktu tiesības uz maksājumiem par atmatā atstāto zemi ir aktivējamas pirms jebkurām citām tiesībām. Šajā ziņā jāparedz noteikumi attiecībā uz divu veidu situācijām. Pirmkārt, platība, kas deklarēta kā atstāta atmatā, lai aktivētu tiesības uz maksājumiem par atmatā atstātu zemi, bet ir atzīta par faktiski neatstātu atmatā, jāatskaita no kopējās platības, kas deklarēta vienreizējo maksājumu shēmas piemērošanas mērķiem kā neapstiprināta platība. Otrkārt, tāpat jārīkojas, ja attiecībā uz platību, kas atbilst tiesībām uz maksājumiem par atmatā atstātu zemi, kuras nav aktivētas, vienlaikus fiktīvi aktivē citas tiesības uz maksājumiem, norādot atbilstošo platību. (60) Ir vajadzīgi īpaši noteikumi, lai ņemtu vērā saskaņā ar atbalsta shēmām par cietes kartupeļiem un sēklām iesniegto atbalsta pieteikumu īpatnības. Ja dalībvalsts izvēlas piemērot dažādās ganāmpulka atbalsta shēmas, saskaņā ar kurām lauksaimnieki pieprasa atbalstu par ganāmpulku un tādēļ deklarē lopbarības platību, un ja šādu platību deklarēšanas pārsniegums nerada pamatojumu lielākam maksājumam par ganāmpulku, sodi nav jāparedz. (61) Attiecībā uz ganāmpulka atbalsta pieteikumiem, konstatējot pārkāpumus, tiesības pretendēt uz atbalstu par minētajiem dzīvniekiem tiek zaudētas. Samazinājumi jāparedz, sākot no pirmā dzīvnieka, attiecībā uz kuru konstatēti pārkāpumi, bet neatkarīgi no samazinājuma apjoma gadījumos, kad pārkāpumus konstatē attiecībā uz trīs vai mazāk dzīvniekiem, sodiem jābūt mazāk bargiem. Visos citos gadījumos soda bargums jānosaka, ņemot vērā to dzīvnieku procentuālo daļu, attiecībā kuriem konstatēti pārkāpumi. (62) Lauksaimniekiem jābūt iespējai aizstāt liellopus un aitas, un kazas saskaņā ar attiecīgās nozares noteikumos pieļautajiem ierobežojumiem. Ja dabas apstākļu dēļ lauksaimnieks nevar izpildīt nozares noteikumos paredzētās nosacījumu nemainīšanas saistības, samazinājumi un nepiešķiršana nav jāpiemēro. (63) Ja dalībvalsts izvēlas piemērot kaušanas piemaksu, ņemot vērā lopkautuvju nozīmi dažu atbalsta shēmu par liellopiem pareizā darbībā, jāparedz noteikumi arī attiecībā uz tādiem gadījumiem, kad lopkautuves rupjas nolaidības dēl vai ļaunprātīgi izsniedz viltotas apliecības vai deklarācijas. (64) Attiecībā uz pārkāpumiem saistībā ar papildmaksājumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 1782/2003133. pantā, dalībvalstīm jāparedz sodi, kam jābūt līdzvērtīgiem tiem sodiem, kuri paredzēti saistībā ar platībatkarīgā un ganāmpulka atbalsta shēmām, ja vien tas nav neatbilstoši. Pēdējā minētajā gadījumā dalībvalstis paredz piemērotus līdzvērtīgus sodus. (65) Samazinājumi un sodi jānosaka attiecībā uz piena ražošanas piemaksu un papildmaksājumiem, ja lauksaimnieks, kurš pieprasa atbalstu, neizpilda savas piena ražošanas saistības. (66) Attiecībā uz savstarpējas atbilstības saistībām attiecībā uz papildus samazinājumu vai nepiešķiršanas klasifikāciju, ņemot vērā proporcionalitātes principu, jāparedz, ka, sākot no noteikta brīža, vienu un to pašu savstarpējās atbilstības saistību atkārtoti pārkāpumi uzskatāmi par tīšiem pārkāpumiem, iepriekš par to brīdinot attiecīgo lauksaimnieku. (67) Samazinājumi un nepiešķiršana attiecībā uz atbilstības kritērijiem parasti nav jāpiemēro, ja lauksaimnieks ir iesniedzis faktiski pareizu informāciju vai ja viņš var citādi pierādīt, ka nav vainojams. (68) Uz lauksaimniekiem, kuri jebkurā laikā paziņo kompetentajām valsts iestādēm par nepareiziem atbalsta pieteikumiem, neatkarīgi no nepareizības iemesla nav jāattiecina samazinājumi vai nepiešķiršana, ja lauksaimnieks nav bijis informēts par kompetentās iestādes nodomu veikt pārbaudi uz vietas un ja minētā iestāde jau nav paziņojusi lauksaimniekam par pārkāpumiem pieteikumā. Tāpat rīkojas, ja elektroniskajā datu bāzē ir nepareizi dati par pieteikumā iekļautajiem liellopiem, attiecībā uz kuriem šādi pārkāpumi rada ne tikai savstarpējās atbilstības saistību neizpildi, bet arī atbilstības kritēriju neievērošanu, un par pieteikumā neiekļautajiem liellopiem, ja šādi pārkāpumi ir būtiski tikai attiecībā uz savstarpējas atbilstības saistībām. (69) Nelielu summu pārvaldība ir apgrūtinošs uzdevums dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Tādēļ ir lietderīgi ļaut dalībvalstīm nemaksāt atbalsta summas, kas ir mazākas par konkrētu minimālo ierobežojumu, un neprasīt nepareizi samaksātu summu atlīdzību, ja attiecīgās summas ir minimālas. (70) Jāparedz īpaši un sīki izstrādāti noteikumi, lai nodrošinātu dažādo samazinājumu vienlīdzīgu piemērošanu viena un tā paša lauksaimnieka vienam vai vairākiem atbalsta pieteikumiem. Šajā regulā paredzētie samazinājumi un nepiešķiršana piemērojama, neierobežojot papildu sodus, kas noteikti saskaņā ar citiem Kopienas vai attiecīgās valsts tiesību aktiem. (71) Ja lauksaimnieks force majeure vai ārkārtēju apstākļu dēļ nevar izpildīt saistības, kas paredzētas saskaņā ar nozares noteikumiem, viņam nav jāzaudē savas tiesības uz atbalsta maksājumu. Jo īpaši jāprecizē, kādus gadījumus kompetentās iestādes var atzīt par ārkārtēju apstākļu gadījumiem. (72) Lai nodrošinātu labas ticības principa vienotu piemērošanu visā Kopienā, atlīdzinot nepienācīgi samaksātas summas, jāparedz nosacījumi, saskaņā ar kuriem var izmantot minēto principu, neierobežojot rīkošanos ar attiecīgajiem izdevumiem saistībā ar grāmatojumu noskaidrošanu saskaņā ar Padomes 1999. gada 17. maija Regulu (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu [5]. (73) Jānosaka, kādas ir visu to saimniecību nodošanas sekas, kam piemērojamas konkrētas saistības saskaņā ar tiešo maksājumu shēmām, uz kurām attiecas integrētā sistēma. (74) Parasti dalībvalstīm jāveic visi papildu pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu šīs regulas pareizu darbību. Vajadzības gadījumā dalībvalstis sniedz cita citai savstarpēju palīdzību. (75) Komisijai attiecīgā gadījumā jābūt informētai par visiem pasākumiem, ko veic dalībvalstis, lai ieviestu izmaiņas integrētās sistēmas īstenošanā. Lai Komisija varētu efektīvi pārraudzīt integrēto sistēmu, dalībvalstis nosūta tai statistikas datus par konkrētām ikgadējām pārbaudēm. Turklāt dalībvalstīm jāinformē Komisija par visiem pasākumiem, ko tās veic, lai uzturētu zemi, ko izmanto pastāvīgajām ganībām. (76) Jāizstrādā noteikumi attiecībā uz bāzi to samazinājumu aprēķināšanai, kas piemērojami saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 10. pantā paredzēto modulāciju, turpmāko sadales principu attiecībā uz finanšu resursiem, kas tādējādi kļūst pieejami, kā arī attiecībā uz minētās regulas 12. pantā paredzētās papildu atbalsta summas aprēķināšanu, lai noteiktu normas, kas izmantojamas, lai noteiktu, vai ir sasniegts minētajā pantā norādītais EUR 5000 limits. (77) Šo regulu jāsāk piemērot no 2005. gada 1. janvāra. No tās pašas dienas jābūt atceltai Regulai (EK) Nr. 2419/2001. Tomēr attiecībā uz atbalsta pieteikumiem, kas attiecas uz tirdzniecības gadiem vai piemaksu periodiem, kuri sākas pirms 2005. gada 1. janvāra, minēto regulu turpina piemērot. Jāparedz īpaši noteikumi, lai nodrošinātu, ka samazinājumi, kas piemērojami, ievērojot Regulā (EK) Nr. 2419/2001 paredzētos noteikumus, neizsīkst, pārejot uz minēto jauno režīmu. (78) Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Tiešo maksājumu pārvaldības komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. I DAĻA DARBĪBAS JOMA UN VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 1. pants Darbības joma Šajā regulā ir paredzēti sīki izstrādāti noteikumi, lai īstenotu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu (še turpmāk — "integrētā sistēma"), kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1782/2003 II sadaļā. Šī regula neierobežo īpašus noteikumus, kas paredzēti regulās, kuras attiecas uz atsevišķām atbalsta shēmām. 2. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: 1. "Aramzeme" ir zeme, kas apstrādāta augkopībai, un zeme, kas atstāta atmatā, vai zeme, kas uzturēta labā lauksaimnieciskā un ekoloģiskā stāvoklī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 5. pantu, vai siltumnīcām izmantota zeme, vai zeme, kas pārklāta ar stacionāru vai pārvietojamu pārsegu. 2. "Pastāvīgās ganības" ir zeme, ko izmanto stiebrzāļu vai cita veida zāles lopbarības dabiskai audzēšanai (pašsējā) vai kultivējot (iesējot) un kas nav iekļauta saimniecības augsekas sistēmā piecus gadus vai ilgāk. 3. "Liellopu identificēšanas un reģistrācijas sistēma" ir sistēma liellopu identificēšanai un reģistrācijai, kas ieviesta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1760/2000 [6]. 4. "Krotālija" ir ausu marķēšana dzīvnieku individuālai identificēšanai, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. panta a) punktā un 4. pantā. 5. "Elektroniska liellopu datu bāze" ir elektroniskā datu bāze, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. panta b) punktā un 5. pantā. 6. "Dzīvnieka pase" ir dzīvnieka pase, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. panta c) punktā un 6. pantā. 7. "Reģistrs" ir uzskaite, ko veic dzīvnieku turētāji attiecīgi saskaņā ar Padomes Direktīvas 92/102/EEK [7] 4. pantu, Padomes Regulas (EK) Nr. 21/2004 [8] 5. pantu vai Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. panta d) punktu un 7. pantu. 8. "Liellopu identificēšanas un reģistrācijas sistēmas elementi" ir elementi, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1760/2000 3. pantā. 9. "Identifikācijas kods" ir identifikācijas kods, kas minēts Regulas (EK) Nr. 1760/2000 4. panta 1. punktā. 10. "Pārkāpumi" ir to noteikumu neievērošana, kas attiecas uz konkrētā atbalsta piešķiršanu. 11. "Vienots pieteikums" ir tiešo maksājumu pieprasījums saistībā ar vienreizējo maksājumu shēmu un citām platībatkarīgā atbalsta shēmām, kas noteiktas Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III un IV sadaļā. 12. "Platībatkarīgā atbalsta shēmas" ir vienreizējo maksājumu shēma un visas atbalsta shēmas, kas noteiktas Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļā, izņemot shēmas, kas noteiktas minētās sadaļas 7., 11. un 12. nodaļā. 13. "Ganāmpulka atbalsta pieteikums" ir atbalsta maksājuma pieprasījumi saskaņā ar piemaksu shēmu par aitām un kazām un maksājumu shēmu par liellopu gaļu, kā paredzēts attiecīgi Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 11. un 12. nodaļā. 14. "Piena ražošanas piemaksas atbalsta pieteikums" ir pieteikums par atbalsta maksājumiem saskaņā ar piena ražošanas piemaksas un papildmaksājuma shēmu, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 7. nodaļā. 15. "Izmantošana" ir platības izmantošana, ņemot vērā kultūraugu veidu vai zemes nosegumu, vai kultūraugu neesamību. 16. "Atbalsta shēmas par liellopiem" ir atbalsta shēmas, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1782/2003121. pantā. 17. "Atbalsta shēma par aitām un kazām" ir atbalsta shēma, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1782/2003111. pantā. 18. "Pieteikumā iekļauti liellopi" ir liellopi, uz kuriem attiecas ganāmpulka atbalsta pieteikums saskaņā ar atbalsta shēmām par liellopiem. 19. "Pieteikumā neiekļauti liellopi" ir liellopi, uz kuriem vēl neattiecas ganāmpulka atbalsta pieteikums, bet par kuriem varētu būt tiesības pieprasīt atbalstu saskaņā ar atbalsta shēmām par liellopiem. 20. "Nosacījumu nemainīšanas periods" ir laika posms, kurā dzīvniekam, par ko pieprasīts atbalsts, jāatrodas saimniecībā, kā paredzēts šādos noteikumos: a) attiecībā uz īpašo piemaksu par vīriešu kārtas liellopiem — 5. un 9. pants Komisijas 1999. gada 28. oktobra Regulā (EK) Nr. 2342/1999, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu gaļas tirgus kopīgo organizāciju attiecībā uz piemaksu shēmām [9]; b) attiecībā uz piemaksu par zīdītājgovīm — Regulas (EK) Nr. 2342/1999 16. pants; c) attiecībā uz kaušanas piemaksu — Regulas (EK) Nr. 2342/1999 37. pants; d) attiecībā uz atbalstu, ko maksā par aitām un kazām — 2. panta 3. punkts Komisijas 2001. gada 21. decembra Regulā (EK) Nr. 2550/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 2529/2001 par aitu gaļas un kazu gaļas tirgus kopējo organizāciju attiecībā uz piemaksu sistēmām, un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2419/2001 [10]. 21. "Dzīvnieku turētājs" ir fiziska vai juridiska persona, kas ir atbildīga par dzīvniekiem pastāvīgi vai uz laiku, tai skaitā arī transportēšanas laikā vai tirgū; 22. "Apstiprināta platība" ir platība, attiecībā uz kuru ir ievēroti visi nosacījumi, kas paredzēti noteikumos par atbalsta piešķiršanu; attiecībā uz vienreizējo maksājumu shēmu deklarēto platību var uzskatīt par apstiprinātu tikai tad, ja faktiski ir deklarēts arī atbilstošs tiesību uz maksājumu skaits. 23. "Apstiprināts dzīvnieks" ir dzīvnieks, attiecībā uz kuru ir ievēroti visi nosacījumi, kas paredzēti noteikumos par atbalsta piešķiršanu. 24. "Piemaksu periods" ir laika posms, uz kuru attiecas atbalsta pieteikumi neatkarīgi no to iesniegšanas brīža. 25. "Ģeogrāfiskā informācijas sistēma" ir datorizētās ģeogrāfiskās informācijas sistēmas metodes, kas minētas Regulas (EK) Nr. 1782/2003 20. pantā. 26. "Bāzes zemes gabals" ir ģeogrāfiski norobežota platība ar īpašu identifikācijas numuru, kas reģistrēts dalībvalsts identifikācijas sistēmas ĢIS, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 18. pantā. 27. "Grafiskais materiāls" ir kartes vai citi dokumenti, ko izmanto ĢIS satura savstarpējai paziņošanai starp atbalsta pieprasītājiem un dalībvalstīm. 28. "Valsts ģeodēziskā sistēma" ir koordinātu atsauces sistēma, kas nodrošina lauksaimniecības zemes gabalu standartizētus mērījumus un īpašu identifikāciju visā attiecīgajā dalībvalstī; ja izmanto atšķirīgas koordinātu sistēmas, tās ir saderīgas katrā dalībvalstī. 29. "Pilnvarotais maksātājs" ir iestādes un organizācijas, kas minētas Padomes Regulas (EK) Nr. 1258/1999 [11] 4. pantā. 30. "Savstarpēja atbilstība" ir likumā noteiktās pārvaldības prasības un labi lauksaimniecības un vides apstākļi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 4. un 5. pantu. 31. "Savstarpējas atbilstības jomas" ir likumā noteikto pārvaldības prasību dažādās jomas Regulas (EK) Nr. 1782/2003 4. panta 1. punkta nozīmē un labi lauksaimniecības un vides apstākļi, kā noteikts minētās regulas IV pielikumā. 32. "Tiesību akts" ir katra no Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III pielikumā uzskaitītajām atsevišķajām direktīvām un regulām; tomēr minētās regulas III pielikuma 6., 7., 8. un 8.a punktā minētā direktīva un regulas ir viens vienots tiesību akts. 33. "Standarts" ir standarti, ko definējušas dalībvalstis saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 5. pantu un IV pielikumu. 34. "Prasība" — ja šis termins ir lietots saistībā ar savstarpēju atbilstību, tas nozīmē katru atsevišķo likumā noteikto pārvaldības prasību, kas izriet no visiem Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III pielikumā minētajiem pantiem konkrētajā tiesību aktā un atšķiras pēc būtības no visām pārējām prasībām tajā pašā tiesību aktā. 35. "Neatbilstība" ir jebkāda neatbilstība prasībām un standartiem; šīs regulas 4. pantā noteikto saistību neizpilde arī ir neatbilstība. 36. "Specializētas iestādes" ir valstu kompetentās iestādes, kas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 25. panta 2. punktu ir atbildīgas par likumā noteikto pārvaldības prasību un labu lauksaimniecības un vides nosacījumu ievērošanu. 37. "Apstiprinātais individuālais references daudzums" ir individuālie references daudzumi, uz kuriem lauksaimniekam ir tiesības. 3. pants Pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes uzturēšana dalībvalsts līmenī 1. Neierobežojot izņēmumus, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 1782/2003 5. panta 2. punkta trešajā daļā, dalībvalstis, ievērojot minētā punkta pirmo daļu, nodrošina pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes un kopējās lauksaimniecības zemes platības attiecības saglabāšanu, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 796/2004 2. panta a) punktā. Minēto pienākumu piemēro valsts vai reģionālā līmenī. Ja pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes apjoms absolūtajā izteiksmē, kas noteikta saskaņā ar 4. punkta a) apakšpunktu, tomēr ir saglabāts, Regulas (EK) Nr. 1782/2003 5. panta 2. punkta pirmajā daļā noteiktās saistības uzskatāmas par izpildītām. 2. Lai piemērotu Regulas (EK) Nr. 1782/2003 5. panta 2. punkta otro daļu, dalībvalstis nodrošina, ka 1. punktā minētā attiecība nemazinās, kaitējot pastāvīgajām ganībām izmantotajai zemei, par vairāk nekā 10 % salīdzinājumā ar atsauces līmeni 2003. gadam. 3. Šā panta 1. punktā minēto attiecību nosaka katru gadu, pamatojoties uz platībām, ko lauksaimnieki deklarējuši par attiecīgo gadu. 4. Šā panta 2. punktā minēto atsauces līmeni 2003. gadam nosaka šādi: a) pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme ir pastāvīgajām ganībām izmantotā zeme, ko lauksaimnieki deklarējuši 2003. gadā, kopā ar pastāvīgajām ganībām izmantoto zemi, kas deklarēta 2005. gadā saskaņā ar šīs regulas 14. panta 1. punktu un kas nav deklarēta cita veida izmantošanai, izņemot 2003. gadā zālaugu platībai izmantotu zemi, ja vien lauksaimnieks nevar pierādīt, ka šāda zeme nav izmantota pastāvīgajām ganībām 2003. gadā. Platības, kuras 2005. gadā deklarētas kā pastāvīgajām ganībām izmantota zeme un par kurām 2003. gadā bija tiesības saņemt laukaugu platībatkarīgo maksājumu saskaņā ar 1. panta 3. punktu Padomes 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1251/1999, ar ko izveido atbalsta sistēmu noteiktu laukaugu audzētājiem [12], neņem vērā. Zemi, kas 2003. gadā izmantota pastāvīgajām ganībām un kopš 2003. gada ir apmežota vai vēl ir apmežojama saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 5. panta 2. punkta trešo daļu, neņem vērā; b) kopējā lauksaimniecības zemes platība ir kopējā lauksaimniecības zemes platība, ko lauksaimnieki deklarējuši 2005. gadā. 4. pants Pastāvīgajām ganībām izmantotās zemes uzturēšana individuālā līmenī 1. Ja ir konstatēts, ka šīs regulas 3. panta 1. punktā minētā attiecība samazinās, attiecīgā dalībvalsts valsts vai reģionālā līmenī lauksaimniekiem, kuri pieprasa atbalstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 I pielikumā uzskaitītajām tiešo maksājumu shēmām, nosaka pienākumu nepārveidot pastāvīgajām ganībām izmantojamo zemi bez iepriekšējas atļaujas. 2. Ja ir konstatēts, ka šīs regulas 3. panta 2. punktā minēto pienākumu nevar nodrošināt, attiecīgā dalībvalsts papildus pasākumiem, kas veicami atbilstīgi 1. punktam, valsts vai reģionālā līmenī tiem lauksaimniekiem, kuri pieprasa atbalstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 I pielikumā uzskaitītajām tiešo maksājumu shēmām, nosaka pienākumu atkārtoti pārveidot zemi par pastāvīgajām ganībām izmantojamu zemi to lauksaimnieku vajadzībām, kuru rīcībā ir zeme, kas no pastāvīgajām ganībām izmantojamas zemes ir pārveidota par zemi citām vajadzībām. Šis pienākums 2005. gadā attiecas uz zemi, kas pārveidota par zemi citām vajadzībām, no dienas, kas noteikta kā termiņš, līdz kuram jāiesniedz platībatkarīgā atbalsta pieteikumi 2003. gadam. No 2006. gada minētais pienākums attiecas uz zemi, kas tādējādi pārveidota citām vajadzībām, sākoties 12 mēnešu laika posmam pirms pēdējās dienas, kas saskaņā ar 11. pantu attiecīgajā dalībvalstī bija vēlākais vienoto pieteikumu iesniegšanas termiņš. Šādā gadījumā lauksaimnieki minētās platības procentuālu daļu atkārtoti pārveido par pastāvīgajām ganībām izmantojamu zemi vai nosaka šādu platības apjomu par pastāvīgajām ganībām izmantojamu zemi. Minēto procentuālo daļu aprēķina, pamatojoties uz lauksaimnieka pārveidotās platības apjomu un līdzsvara atjaunošanai vajadzīgās platības apjomu. Tomēr, ja šāda zeme ir nodota pēc tam, kad tā ir pārveidota par zemi citām vajadzībām, šo pienākumu piemēro tikai tad, ja nodošana ir notikusi pēc šīs regulas stāšanās spēkā. Atkāpjoties no 2. panta 2. punkta, platības, kas ir atkārtoti pārveidotas vai noteiktas par pastāvīgajām ganībām izmantojamu zemi, no šādas atkārtotas pārveidošanas vai noteikšanas dienas uzskata par "pastāvīgajām ganībām". 3. Šā panta 1. un 2. punktā noteikto pienākumu tomēr nepiemēro, ja lauksaimnieki ir izveidojuši pastāvīgajām ganībām izmantojamu zemi saskaņā ar programmām, kuras paredzētas Padomes 1992. gada 30. jūnija Regulā (EEK) Nr. 2078/92 par lauksaimnieciskās ražošanas metodēm, kas atbilst vides aizsardzības un ainavas saglabāšanas prasībām [13], un 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai, ar ko groza un atceļ konkrētas regulas [14], un Padomes 1994. gada 26. aprīļa Regulā (EK) Nr. 1017/94 par pašlaik laukaugu audzēšanai izmantotās zemes pārveidi par zemi ekstensīvai lopkopībai Portugālē [15]. II DAĻA INTEGRĒTĀ ADMINISTRĒŠANAS UN KONTROLES SISTĒMA I SADAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 5. pants Lauksaimnieku identifikācija Neierobežojot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 22. panta 3. punktu, vienotā sistēma katra lauksaimnieka identitātes reģistrēšanai, kas paredzēta minētās regulas 18. panta 1. punkta f) apakšpunktā, nodrošina īpašu identifikāciju attiecībā uz visiem atbalsta pieteikumiem, kurus iesniedzis viens un tas pats lauksaimnieks. 6. pants Lauksaimniecības zemes gabalu identifikācija 1. Regulas (EK) Nr. 1782/2003 20. pantā minētā lauksaimniecības zemes gabalu identifikācijas sistēma darbojas bāzes zemes gabalu, piemēram, kadastrālo zemes gabalu vai lauksaimniecības kultūraugu platības līmenī, kas nodrošina katra bāzes zemes gabala īpašu identifikāciju. Turklāt dalībvalstis nodrošina, ka lauksaimniecības zemes gabalu identifikācija ir uzticama, un jo īpaši pieprasa, lai vienotajam pieteikumam būtu pievienota sīka informācija vai dokumenti, kurus norādījusi kompetentā iestāde un kuri dod iespēju noteikt katra lauksaimniecībā izmantojamā zemes gabala atrašanās vietu un šādu gabalu izmērīt. ĢIS darbojas, pamatojoties uz valsts ģeodēzisko sistēmu. 2. Dalībvalsts nodrošina, ka attiecībā uz vismaz 75 % no bāzes zemes gabaliem, uz kuriem attiecas atbalsta pieteikumi, vismaz par 90 % no attiecīgās platības ir tiesības saņemt atbalstu saskaņā ar vienreizējo maksājumu shēmu. Novērtējumu veic katru gadu, izmantojot atbilstošas statistikas metodes. 3. Attiecībā uz platībatkarīgo maksājumu par riekstiem, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 4. nodaļā, dalībvalstis, kurām minētās regulas 84. panta 3. punktā noteiktā valstij garantētā platība pārsniedz 1500 ha, no 2006. gada 1. janvāra ievieš ĢIS informācijas papildu līmeni attiecībā uz koku skaitu vienā zemes gabalā, to veidu, izvietojumu un augļu dārza platības aprēķinu. 7. pants Tiesību uz maksājumu identifikācija un reģistrācija 1. Regulas (EK) Nr. 1782/2003 21. pantā paredzētā tiesību uz maksājumu identifikācijas un reģistrācijas sistēma ir elektronisks reģistrs dalībvalsts līmenī un jo īpaši attiecībā uz šīs regulas 24. pantā paredzētajām vispārējām pārbaudēm tā nodrošina tiesību uz maksājumiem efektīvu izsekojamību, īpaši attiecībā uz šādiem elementiem: a) tiesību subjekts; b) vērtība; c) noteikšanas diena; d) pēdējās aktivēšanas datums; e) izcelsme, jo īpaši attiecībā uz to piešķiršanu, sākotnējo vai valsts rezervi, pirkšanu, nomu, mantošanu; f) tiesību uz maksājumu veids, jo īpaši tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, tiesības, uz kurām attiecas īpaši nosacījumi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 48. pantu, un tiesības ar pilnvarojumu saskaņā ar minētās regulas 60. pantu; g) attiecīgā gadījumā — reģionāli ierobežojumi. 2. Dalībvalstis, kurās ir vairāki pilnvarotie maksātāji, var nolemt izmantot elektronisko reģistru pilnvaroto maksātāju līmenī. Šādā gadījumā attiecīgā dalībvalsts nodrošina dažādo reģistru savstarpēju saderību. 8. pants Vispārējie principi attiecībā uz lauksaimniecības zemes gabaliem 1. Zemes gabals, kurā aug koki, uzskatāms par lauksaimniecības zemes gabalu platībatkarīgā atbalsta shēmu piemērošanai, ja Regulas (EK) Nr. 1782/2003 51. pantā minēto lauksaimniecisko darbību vai attiecīgā gadījumā paredzēto ražošanu var veikt līdzīgi kā zemes gabalos tajā pašā platībā, kuros nav koku. 2. Attiecībā uz lopbarības platību, a) ja lopbarības platību izmanto kopīgi, kompetentās iestādes to nosacīti sadala atsevišķiem lauksaimniekiem proporcionāli viņu tiesībām izmantot minēto zemi vai tam, cik daudz viņi to izmanto; b) lai piemērotu Regulas (EK) Nr. 1782/2003131. pantu, visām lopbarības platībām jābūt pieejamām dzīvnieku audzēšanai vismaz septiņus mēnešus, sākot no dienas, kas jānosaka attiecīgajai dalībvalstij un kam jābūt laika posmā no 1. janvāra līdz 31. martam; c) lai piemērotu Regulas (EK) Nr. 1782/2003131. pantu, ja lopbarības platība neatrodas tajā dalībvalstī, kurā ir lauksaimnieka galvenā darbības vieta, minēto platību pēc lauksaimnieka lūguma uzskata par lauksaimnieka saimniecības daļu, ja lopbarības platība atrodas tiešā saimniecības tuvumā un ja attiecīgā lauksaimnieka visas izmantotās lauksaimniecības zemes lielākā daļa atrodas tajā dalībvalstī, kurā ir lauksaimnieka galvenā darbības vieta. 9. pants Savstarpējas atbilstības kontroles sistēma Dalībvalstis izveido sistēmu, kas nodrošina savstarpējas atbilstības efektīvu kontroli. Minētā sistēma saskaņā ar šīs regulas III sadaļas III nodaļu jo īpaši paredz: a) ja kompetentā kontroles iestāde nav pilnvarotais maksātājs, vajadzīgās informācijas par lauksaimniekiem, kuri pieprasa tiešos maksājumus, nodošanu no pilnvarotā maksātāja specializētajām kontroles iestādēm un/vai attiecīgā gadījumā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 23. panta 3. punktā minētās koordinējošās iestādes starpniecību; b) metodes, kas izmantojamas kontrolparaugu atlasē; c) norādes par veicamo pārbaužu veidu un apjomu; d) kontroles ziņojumus, kuros jo īpaši ietverta konstatētā neatbilstība un tās nopietnības, apjoma, pastāvības un atkārtošanās novērtējums; e) ja kompetentā kontroles iestāde nav pilnvarotais maksātājs, kontroles ziņojumu nodošanu no specializētajām kontroles iestādēm pilnvarotajam maksātājam vai Regulas (EK) Nr. 1782/2003 23. panta 3. punktā minētajai koordinējošajai iestādei, vai abām minētajām institūcijām; f) samazināšanas un nepiešķiršanas sistēmas piemērošanu, ko īsteno pilnvarotais maksātājs. Turklāt dalībvalstis var paredzēt procedūru, saskaņā ar kuru lauksaimnieks norāda pilnvarotajam maksātājam faktorus, kas vajadzīgi, lai noteiktu viņam piemērojamās prasības un standartus. 10. pants Atbalsta maksājums 1. Neierobežojot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 28. panta 2. punktā paredzēto laika posmu vai noteikumus, kas paredz avansa maksājumus saskaņā ar minētā panta 3. punktu, tiešos maksājumus, uz kuriem attiecas šī regula, neveic, pirms nav pabeigtas atbilstības kritēriju pārbaudes, kas saskaņā ar šo regulu jāveic attiecīgajai dalībvalstij. 2. Attiecībā uz šīs regulas III sadaļas III nodaļā noteiktajām savstarpējās atbilstības pārbaudēm, ja šādas pārbaudes nav iespējams pabeigt līdz maksājumam, visus nepamatotos maksājumus iekasē atpakaļ atbilstīgi šīs regulas 73. pantam. II SADAĻA ATBALSTA PIETEIKUMI I NODAĻA VIENOTAIS PIETEIKUMS 11. pants Vienotā pieteikuma iesniegšanas termiņš 1. Lauksaimnieks, kurš pieprasa atbalstu saskaņā ar kādu no platībatkarīgā atbalsta shēmām, var iesniegt tikai vienu vienotu pieteikumu gadā. Lauksaimnieks, kurš nepieprasa atbalstu saskaņā ar kādu no platībatkarīgā atbalsta shēmām, bet pieprasa atbalstu saskaņā ar citu atbalsta shēmu, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1782/2003 I pielikumā, ja viņa rīcībā ir lauksaimniecības zemes, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 796/2004 2. panta a) punktā, iesniedz vienotā pieteikuma veidlapu, kurā uzskaita minētās zemes saskaņā ar 14. pantu. Dalībvalstis tomēr var atbrīvot lauksaimniekus no šā pienākuma, ja attiecīgo informāciju dara pieejamu kompetentajām iestādēm, izmantojot citas administrēšanas un kontroles sistēmas, kas nodrošina atbilstību integrētajai sistēmai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 26. pantu. 2. Vienoto pieteikumu iesniedz līdz datumam, kas jānosaka dalībvalstij, bet ne vēlāk kā 15. maijā. Somija un Zviedrija tomēr var noteikt vēlāku datumu, bet ne vēlāku kā 15. jūnijs. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003144. panta 2. punktā minēto procedūru var atļaut šā punkta pirmajā daļā minētos datumus atlikt uz vēlāku laiku dažās zonās, kurās ārkārtēju klimatisko apstākļu dēļ parastie termiņi nav piemērojami. Nosakot minēto datumu, dalībvalstis ņem vērā laika posmu, kas vajadzīgs, lai visas attiecīgās ziņas būtu pieejamas pareizai atbalsta administratīvajai un finanšu vadībai, un nodrošina faktisko pārbaužu plānošanu, jo īpaši ņemot vērā datumu, kas jānosaka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 44. panta 3. punktu. 3. Ja par vienu un to pašu lauksaimnieku par to atbalsta shēmu pārvaldību, saistībā ar kurām jāiesniedz vienotais pieteikums, ir atbildīgi vairāki pilnvarotie maksātāji, attiecīgā dalībvalsts veic attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šajā pantā paredzēto informāciju dara pieejamu visiem iesaistītajiem pilnvarotajiem maksātājiem. 12. pants Vienotā pieteikuma saturs 1. Vienotajā pieteikumā ietver visu informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu tiesības pretendēt uz atbalstu, jo īpaši: a) lauksaimnieka identitāti; b) attiecīgā atbalsta shēmu vai shēmas; c) tiesību uz maksājumu identifikāciju saskaņā ar identificēšanas un reģistrācijas sistēmu, kas paredzēta 7. pantā vienreizējo maksājumu shēmas piemērošanai, to iedalot pēc tiesībām uz maksājumu par atmatā atstātu zemi un pārējām tiesībām; d) sīku informāciju, kas sniedz iespēju identificēt visus lauksaimniecības zemes gabalus saimniecībā, to platību, kas izteikta hektāros līdz divām decimāldaļām, atrašanās vietu un attiecīgā gadījumā izmantošanas veidu, kā arī to, vai lauksaimniecības zemes gabalu apūdeņo; e) lauksaimnieka paziņojumu par to, ka viņam ir zināmi visi nosacījumi, kas attiecas uz attiecīgo atbalsta shēmu. 2. Lai identificētu 1. panta c) punktā minētās tiesības uz maksājumu, iepriekš iespiestajās veidlapās, ko lauksaimniekiem izplata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 22. panta 2. punktu, norāda tiesību uz maksājumu identifikāciju saskaņā ar 7. pantā paredzēto identificēšanas un reģistrācijas sistēmu, to iedalot pēc tiesībām uz maksājumu par atmatā atstātu zemi un pārējām tiesībām. Iesniedzot pieteikuma veidlapu, lauksaimnieks izlabo iepriekš iespiesto veidlapu, ja radušies kādi grozījumi, jo īpaši ja veikta tiesību uz maksājumu nodošana saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 46. pantu. Lauksaimnieks atsevišķi deklarē platību, uz kuru pamatojas tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, un platību, uz kuru pamatojas pārējās tiesības uz maksājumu. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 54. panta 6. punktu lauksaimnieks pieprasa tiesības uz maksājumu par atmatā atstātu zemi pirms visām citām tiesībām uz maksājumu. Tādēļ lauksaimnieks deklarē atmatā atstāšanai paredzēto platību atbilstoši savu tiesību skaitam attiecībā uz maksājumu par atmatā atstātu zemi, ja viņa rīcībā ir pietiekams apjoms platības, par kuru var pretendēt uz atbalstu. Ja platība, par kuru var pretendēt uz atbalstu, ir mazāka par tiesību uz maksājumu par atmatā atstātu zemi skaitu, lauksaimnieks var pieprasīt tiesību skaitu attiecībā uz maksājumu par atmatā atstātu zemi atbilstoši viņa rīcībā esošās platības apjomam. 3. Lai identificētu visus lauksaimniecības zemes gabalus saimniecībā, kā minēts 1. punkta d) apakšpunktā, iepriekš iespiestajās veidlapās, ko lauksaimniekiem izplata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 22. panta 2. punktu, norāda maksimālo platību, par kuru ir tiesības pieprasīt atbalstu, katrā bāzes zemes gabalā vienreizējo maksājumu shēmas piemērošanai. Turklāt grafiskajā materiālā, ko lauksaimnieks saņem saskaņā ar to pašu punktu, norāda bāzes zemes gabalu robežas un to īpašo identifikācijas numuru, un lauksaimnieks atzīmē katra lauksaimniecības zemes gabala atrašanās vietu. Iesniedzot pieteikuma veidlapu, lauksaimnieks turklāt izlabo iepriekš iespiesto veidlapu, ja radušies grozījumi. 13. pants Īpašas prasības attiecībā uz vienoto pieteikumu 1. Ja atbalsta pieteikumā par laukaugu platībatkarīgā atbalsta maksājumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10. nodaļu ir iekļauta deklarācija par šķiedras linu un kaņepju audzēšanu atbilstīgi minētās regulas 106. pantam, iesniedz oficiālās etiķetes, ko izmanto uz sēklu iepakojumiem saskaņā ar Padomes Direktīvu 2002/57/EK [16] un jo īpaši tās 12. pantu, vai attiecībā uz šķiedras liniem iesniedz citus dokumentus, ko attiecīgā dalībvalsts atzinusi par līdzvērtīgiem, ieskaitot minētās direktīvas 19. pantā paredzēto apliecinājumu. Ja sēja notiek pēc vienotā pieteikuma iesniegšanas termiņa beigām, minētās etiķetes vai dokumentus iesniedz vēlākais līdz 30. jūnijam. Ja šķiedras kaņepju sēklu etiķetes jāiesniedz arī citās valsts iestādēs, dalībvalstis var paredzēt, ka minētās etiķetes pēc to iesniegšanas ir atdodamas atpakaļ lauksaimniekam. Attiecībā uz šķiedras kaņepēm iesniedz visu informāciju, kas vajadzīga ar kaņepēm apsēto zemes gabalu identifikācijai, norādot katru iesēto kaņepju šķirni. Minētajā gadījumā, kā arī tad, ja lauksaimnieks ir paredzējis audzēt kaņepes saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 52. pantu, vienotajā pieteikumā iekļauj: a) minētās regulas 52. un 106. pantā minēto līguma vai saistību kopiju, ja vien dalībvalsts nav noteikusi, ka attiecīgo kopiju var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 15. septembrī; b) minētas regulas 52. pantā minētajā gadījumā — norādi par izlietoto sēklu daudzumiem (kg/ha); c) oficiālās etiķetes, kas izmantotas uz sēklu iepakojumiem saskaņā ar Direktīvu 2002/57/EK un jo īpaši tās 12. pantu; ja sēja notiek pēc vienotā pieteikuma iesniegšanas termiņa beigām, minētās etiķetes vai dokumentus tomēr iesniedz vēlākais līdz 30. jūnijam; ja etiķetes jāiesniedz arī citām valsts iestādēm, dalībvalstis var paredzēt, ka minētās etiķetes pēc to iesniegšanas saskaņā ar šo punktu ir atdodamas atpakaļ lauksaimniekam. 2. Attiecībā uz atmatā atstātu zemi, kas izmantota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 55. panta b) punktu vai minētās regulas 107. panta 3. punkta pirmo ievilkumu, vienotajā pieteikumā iekļauj pierādījumus, kas vajadzīgi saskaņā ar spēkā esošajiem nozaru noteikumiem. 3. Pieprasot atbalstu saistībā ar īpašo kvalitātes piemaksu par cietajiem kviešiem, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas I nodaļā, un minētās regulas 105. pantā paredzēto piemaksu par cietajiem kviešiem un īpašo atbalstu, vienotajā pieteikumā, ievērojot noteikumus, kas jānosaka attiecīgajai dalībvalstij, iekļauj pierādījumu par cieto kviešu sertificētu sēklu minimālā daudzuma izmantošanu. 4. Pieprasot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 3. nodaļā paredzēto kultūratkarīgo maksājumu par rīsiem, vienotajā pieteikumā iekļauj iesēto rīsu šķirnes specifikāciju un attiecīgo zemes gabalu identifikāciju. 5. Pieprasot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 4. nodaļā paredzēto platībatkarīgo maksājumu par riekstiem, vienotajā pieteikumā norāda koku skaitu, to izvietojumu un veidu. 6. Iesniedzot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 5. nodaļā paredzēto atbalsta pieteikumu par enerģijas kultūrām, vienotajā pieteikumā iekļauj tā līguma kopiju, ko pieteikuma iesniedzējs noslēdzis ar pirmo pārstrādātāju, ievērojot Regulas (EK) Nr. 2237/2003 35. pantu. 7. Pieprasot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 6. nodaļā paredzēto atbalstu par cietes kartupeļiem, vienotajā pieteikumā iekļauj audzēšanas līguma kopiju; dalībvalstis var noteikt, ka minēto kopiju tomēr var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 30. jūnijā. 8. Pieprasot Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 9. nodaļā paredzēto atbalstu par sēklām, vienotajā pieteikumā iekļauj: a) audzēšanas līguma vai audzēšanas deklarācijas kopiju; dalībvalstis var noteikt, ka minēto kopiju tomēr var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 15. septembrī, b) norādi par katrā zemes gabalā iesēto sēklu sugām, c) norādi par saražoto sertificēto sēklu daudzumu, kas izteikts centneros līdz vienai zīmei aiz komata; dalībvalstis var noteikt, ka minēto informāciju tomēr var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 15. jūnijā gadā, kas ir pēc ražas gada, d) to apstiprinošo dokumentu kopiju, kuros apliecināts, ka minēto sēklu daudzumi ir oficiāli sertificēti; dalībvalstis var noteikt, ka minēto informāciju tomēr var iesniegt vēlāk, bet ne vēlāk kā 31. maijā gadā, kas ir pēc ražas gada. 14. pants Vispārēji noteikumi par vienoto pieteikumu un deklarācijām saistībā ar platības konkrētu izmantošanu 1. Regulas (EK) Nr. 1782/2003 5. panta 2. punktā un 51. pantā minētā zemes izmantošana un minētās regulas V pielikumā uzskaitītie zemes izmantošanas veidi, kā arī platības, ko izmanto šķiedras linu audzēšanai, ja tās nav jādeklarē saskaņā ar šīs regulas 13. pantu, deklarē vienotā pieteikuma veidlapas atsevišķā pozīcijā. Platības, ko neizmanto Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III un IV sadaļā paredzēto atbalsta shēmu piemērošanai, un platības, kas nav uzskaitītas minētās regulas V pielikumā, deklarē vienā vai vairākās "Izmantošana citām vajadzībām" pozīcijās. Dalībvalstis var noteikt, ka šā punkta pirmo un otro daļu nepiemēro, ja attiecīgā informācija ir darīta zināma kompetentajām iestādēm, izmantojot citas administrēšanas un kontroles sistēmas, kas nodrošina saderību ar integrēto sistēmu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 26. pantu. 2. Vienreizējo maksājumu shēmas pirmajā piemērošanas gadā dalībvalstis var atkāpties no 12. un 13. panta noteikumiem, ja tiesības uz maksājumu vēl nav galīgi noteiktas pēdējā dienā, kas noteikta vienotā pieteikuma iesniegšanai. 3. Dalībvalstis var nolemt, ka vienotais pieteikums attiecas uz visiem atbalsta pieteikumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļu. Šādā gadījumā šīs sadaļas II un III nodaļu piemēro mutatis mutandis konkrētajām prasībām, kas noteiktas, ņemot vērā atbalsta pieteikumu saskaņā ar minētajām shēmām. 4. Katra dalībvalsts nosaka lauksaimniecības zemes gabalu minimālo lielumu, par kuru var iesniegt pieteikumu. Minimālais lielums tomēr nedrīkst pārsniegt 0,3 ha. 15. pants Vienoto pieteikumu grozījumi 1. Beidzoties vienotā pieteikuma iesniegšanas termiņam, atsevišķus lauksaimniecības zemes gabalus, kas vēl nav deklarēti vienotajā pieteikumā platībatkarīgā atbalsta shēmu piemērošanai, attiecīgā gadījumā pievienojot attiecīgās tiesības uz maksājumu, var papildus ierakstīt vienotajā pieteikumā, ja ir ievērotas saskaņā ar attiecīgajām atbalsta shēmām noteiktās prasības. Izmaiņas, kas attiecas uz atbalsta shēmu saistībā ar vienotajā pieteikumā jau deklarētajiem atsevišķajiem lauksaimniecības zemes gabaliem vai to izmantošanu, var izdarīt saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem. Ja pirmajā un otrajā daļā minētie grozījumi attiecas uz iesniedzamajiem apstiprinošajiem dokumentiem vai līgumiem, ir atļauti arī šādu dokumentu vai līgumu attiecīgi grozījumi. 2. Neierobežojot termiņus, ko Somija un Zviedrija ir noteikusi vienoto pieteikumu iesniegšanai saskaņā ar 11. panta 2. punkta pirmo daļu, grozījumus saskaņā ar šā panta 1. punktu rakstiski dara zināmus kompetentajai iestādei vēlākais līdz attiecīgā kalendārā gada 31. maijam, bet attiecībā uz Somiju un Zviedriju līdz 15. jūnijam. 3. Ja kompetentā iestāde jau ir informējusi lauksaimnieku par pārkāpumiem vienotajā pieteikumā vai ja tā ir paziņojusi lauksaimniekam par nodomu veikt pārbaudi uz vietas, un ja šajā pārbaudē uz vietas atklāj pārkāpumus, attiecībā uz tiem lauksaimniecības zemes gabaliem, saistībā ar kuriem ir konstatēti pārkāpumi, grozījumi saskaņā ar 1. punktu nav atļauti. II NODAĻA GANĀMPULKA ATBALSTA PIETEIKUMI 16. pants Prasības, kas attiecas uz ganāmpulka atbalsta pieteikumiem 1. Ganāmpulka atbalsta pieteikumā iekļauj visu informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu tiesības pretendēt uz atbalstu, un jo īpaši: a) lauksaimnieka identitāti; b) norādi uz vienoto pieteikumu, ja tas jau ir iesniegts; c) to katra veida dzīvnieku skaitu, par kuriem ir iesniegts pieteikums par atbalstu, un attiecībā uz liellopiem norāda dzīvnieku identifikācijas kodu; d) attiecīgā gadījumā iekļauj lauksaimnieka apņemšanos audzēt c) apakšpunktā minētos dzīvniekus savā saimniecībā nosacījumu nemainīšanas periodā un informāciju par atrašanās vietu vai vietām, kur dzīvniekus turēs, ieskaitot attiecīgo nosacījumu nemainīšanas periodu vai periodus; e) attiecīgā gadījumā iekļauj individuālo ierobežojumu vai individuālo maksimālo robežu attiecībā uz attiecīgajiem dzīvniekiem; f) attiecīgā gadījumā iekļauj individuālo piena references daudzumu, kas lauksaimniekam pieejams attiecīgā kalendāra gada 31. martā vai, ja attiecīgā dalībvalsts nolemj izmantot Regulas (EK) Nr. 2342/1999 44.a pantā paredzēto atkāpi, 1. aprīlī; ja šis daudzums pieteikuma iesniegšanas dienā nav zināms, to pēc iespējas drīz paziņo kompetentajai iestādei; g) lauksaimnieka paziņojumu par to, ka viņam ir zināmi visi nosacījumi, kas attiecas uz attiecīgo atbalstu. Ja nosacījumu nemainīšanas periodā dzīvnieku pārved uz citu vietu, lauksaimnieks par to iepriekš rakstiski paziņo kompetentajai iestādei. 2. Dalībvalstis katram dzīvnieku turētājam nodrošina tiesības bez ierobežojumiem, pieņemamā termiņā un bez pārliekas kavēšanās iegūt no kompetentās iestādes informāciju par elektroniskajā liellopu datu bāzē iekļautajiem datiem, kas attiecas uz viņu un viņa audzētajiem dzīvniekiem. Iesniedzot atbalsta pieteikumu, lauksaimnieks apliecina, ka minētie dati ir pareizi un pilnīgi, vai arī viņš izlabo nepareizos datus vai pievieno iztrūkstošos datus. 3. Dalībvalsts var nolemt, ka daļa informācijas, kas minēta 1. punktā, nav jāiekļauj atbalsta pieteikumā, ja minētā informācija jau darīta zināma kompetentajai iestādei. Dalībvalstis var ieviest kārtību, kādā datus no elektroniskās liellopu datu bāzes var izmantot atbalsta pieteikumā, ja attiecīgā elektroniskā datu bāze nodrošina tādu pārliecinātības un īstenošanas līmeni, kāds vajadzīgs attiecīgo atbalsta shēmu pareizai pārvaldībai. Šāda kārtība var ietvert sistēmu, saskaņā ar kuru lauksaimnieks var pieprasīt atbalstu par visiem dzīvniekiem, par kuriem dienā, kas jānosaka dalībvalstij, var pretendēt uz atbalstu, pamatojoties uz elektroniskajā liellopu datu bāzē iekļautajiem datiem. Šādā gadījumā dalībvalstis veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka: a) saskaņā ar konkrētajai atbalsta shēmai piemērojamiem noteikumiem attiecīgo nosacījumu nemainīšanas periodu sākuma un beigu datums ir skaidri noteikts un darīts zināms lauksaimniekam, b) lauksaimniekam ir zināms, ka visus dzīvniekus, attiecībā uz kuriem konstatē nepareizu identifikāciju vai reģistrāciju liellopu identificēšanas un reģistrācijas sistēmā, uzskata par dzīvniekiem, attiecībā uz kuriem ir konstatēti pārkāpumi, kas minēti 59. pantā. Attiecībā uz piemaksu par zīdītājgovīm saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003125. pantu pārkāpumus, kas konstatēti saistībā ar liellopu identificēšanas un reģistrācijas sistēmu, proporcionāli attiecina uz piemaksas saņemšanai vajadzīgo dzīvnieku skaitu un piena un piena produktu piegādei vajadzīgo dzīvnieku skaitu, ievērojot minētās regulas 125. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Šādus pārkāpumus tomēr vispirms attiecina uz to dzīvnieku skaitu, kas nav vajadzīgi saskaņā ar 125. panta 2. punkta b) apakšpunktā un 126. pantā minētajiem individuālajiem ierobežojumiem vai maksimālo robežu. 4. Dalībvalstis var noteikt, ka daļu informācijas, kas minēta 1. punktā, var nosūtīt vai nosūta ar minēto dalībvalstu apstiprinātas organizācijas vai organizāciju starpniecību. Par nosūtītajiem datiem atbildīgs tomēr joprojām ir lauksaimnieks. III NODAĻA PIENA RAŽOŠANAS PIEMAKSAS UN PAPILMAKSĀJUMU ATBALSTA PIETEIKUMS 17. pants Prasības, kas attiecas uz piena ražošanas piemaksas un papildmaksājumu atbalsta pieteikumiem Katrs piena ražotājs, kurš pieprasa Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 7. nodaļā paredzēto piena ražošanas piemaksu un papildmaksājumus, iesniedz atbalsta pieteikumu, kurā iekļauta visa informācija, kas vajadzīga, lai noteiktu tiesības pretendēt uz atbalstu, un jo īpaši: a) lauksaimnieka identitāte; b) lauksaimnieka paziņojums par to, ka viņam ir zināmi visi nosacījumi, kas attiecas uz attiecīgo atbalstu. Atbalsta pieteikumu iesniedz līdz datumam, kas jānosaka dalībvalstīm, bet ne vēlāk kā 15. maijā, un attiecībā uz Somiju un Zviedriju ne vēlāk kā 15. jūnijā. IV NODAĻA KOPĪGI NOTEIKUMI 18. pants Procedūru vienkāršošana 1. Neierobežojot šīs regulas un Regulas (EK) Nr. 1782/2003 īpašos noteikumus, dalībvalstis var atļaut vai pieprasīt, lai visa veida paziņojumus saskaņā ar šo regulu lauksaimnieks nosūta iestādēm un otrādi, izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus. Šādā gadījumā veic attiecīgus pasākumus, lai jo īpaši nodrošinātu, ka: a) lauksaimnieks ir nepārprotami identificēts; b) lauksaimnieks izpilda visas prasības saskaņā ar attiecīgo atbalsta shēmu; c) pārsūtītie dati ir uzticami, ņemot vērā attiecīgās atbalsta shēmas pareizu pārvaldību; ja izmanto datus, kas iekļauti elektroniskajā liellopu datu bāzē, minētā datu bāze nodrošina tādu pārliecinātības un īstenošanas līmeni, kāds vajadzīgs attiecīgo atbalsta shēmu pareizai pārvaldībai; d) ja pavaddokumentus nevar pārsūtīt elektroniski, kompetentās iestādes saņem šādus dokumentus tajos pašos termiņos, kas paredzēti, ja informāciju nosūta, izmantojot neelektroniskus saziņas līdzekļus; e) lauksaimniekus, kuri pieteikumu iesniegšanai izmanto neelektroniskus saziņas līdzekļus, un lauksaimniekus, kuri izvēlas datus pārsūtīt elektroniski, savstarpēji nediskriminē. 2. Attiecībā uz atbalsta pieteikumu iesniegšanu dalībvalstis saskaņā ar 1. punkta a) līdz e) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem var paredzēt vienkāršotas procedūras, ja dati jau ir pieejami iestādēm, jo īpaši tad, ja situācija kopš nesenākās atbalsta pieteikuma iesniegšanas saskaņā ar attiecīgo atbalsta shēmu nav mainījusies. 19. pants Acīmredzamu kļūdu koriģēšana Neierobežojot 11. līdz 18. pantu, atbalsta pieteikumā var izdarīt labojumus jebkurā laikā pēc tā iesniegšanas, ja kompetentā iestāde ir atklājusi acīmredzamas kļūdas. 20. pants Atkāpe no atbalsta pieteikumu, apstiprinošu dokumentu, līgumu un deklarāciju iesniegšanas galīgā datuma Atkāpjoties no Padomes Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1182/71 [17] 5. panta 1. punkta, ja atbalsta pieteikumu un visu apstiprinošu dokumentu, līgumu vai deklarāciju iesniegšanas galīgais datums saskaņā ar šo sadaļu ir valsts svētku diena, sestdiena vai svētdiena, uzskata, ka minētais datums ir pirmā nākamā darbdiena. 21. pants Novēlota pieteikumu iesniegšana 1. Izņemot 72. pantā minētos force majeure gadījumus un ārkārtējus apstākļus, ja atbalsta pieteikumu saskaņā ar šo regulu iesniedz pēc attiecīgā termiņa beigām, summas, kādas lauksaimnieks būtu tiesīgs saņemt, ja pieteikums būtu iesniegts noteiktajā termiņā, samazina par 1 % par katru nokavēto darbdienu. Neierobežojot konkrētus pasākumus, kas dalībvalstīm jāveic saistībā ar vajadzību savlaicīgi iesniegt apstiprinošus dokumentus, lai varētu plānot un izdarīt faktiskas pārbaudes, pirmo daļu piemēro arī dokumentiem, līgumiem un deklarācijām, kas jāiesniedz kompetentajai iestādei saskaņā ar 12. un 13. pantu, ja šādi dokumenti, līgumi un deklarācijas ir būtiskas attiecībā uz tiesībām saņemt attiecīgo atbalstu. Šādā gadījumā samazinājumu piemēro summai, kas maksājama kā attiecīgais atbalsts. Ja kavēšanās ilgst vairāk par 25 kalendārajām dienām, pieteikumu uzskata par nepieņemamu. 2. Ja vienotā pieteikuma grozījumu iesniedz pēc vēlākā noteiktā datuma, kas minēts 15. panta 2. punktā, summas, kas attiecas uz attiecīgo lauksaimniecības zemes gabalu faktisko izmantošanu, samazina par 1 % par katru darbdienu. Vienotā pieteikuma grozījumi ir pieļaujami tikai līdz vienotā pieteikuma novēlotas iesniegšanas vēlākajam datumam, kā noteikts 1. punkta trešajā daļā. Ja minētais datums ir agrāk par 15. panta 2. punktā paredzēto datumu vai tas pats, vienotā pieteikuma grozījumus pēc 14. panta 2. punktā noteiktā datuma tomēr uzskata par nepieņemamiem. 3. Attiecībā uz lopbarības platībām, ja vienotais pieteikums ir iesniegts novēloti, radušos samazinājumu pieskaita citam samazinājumam, kas piemērojams novēlotiem atbalsta pieteikumiem, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1782/2003131. un 132. pantā. 22. pants Atbalsta pieteikumu atsaukšana 1. Atbalsta pieteikumu var jebkurā laikā pilnīgi vai daļēji rakstiski atsaukt. Ja dalībvalsts izmanto 16. panta 3. punkta otrajā daļā paredzētās iespējas, minētā dalībvalsts var paredzēt, ka paziņojumus elektroniskajai liellopu datu bāzei par dzīvnieku, kas aizvests no saimniecības, var aizstāt rakstisku atsaukšanu. Ja kompetentā iestāde jau ir informējusi lauksaimnieku par pārkāpumiem atbalsta pieteikumā vai ja kompetentā iestāde ir paziņojusi lauksaimniekam par nodomu veikt pārbaudi uz vietas, un ja šajā pārbaudē uz vietas atklāj pārkāpumus, tomēr nav atļauts atsaukt tās atbalsta pieteikuma daļas, attiecībā uz kurām ir konstatēti pārkāpumi. 2. Pēc atsaukšanas saskaņā ar 1. punktu prasītājs ir tādā pašā situācijā, kādā viņš bija, pirms iesniedza attiecīgo atbalsta pieteikumu vai atbalsta pieteikuma daļu. III SADAĻA KONTROLE I NODAĻA KOPĪGI NOTEIKUMI 23. pants Vispārēji principi 1. Šajā regulā paredzētās administratīvās pārbaudes un pārbaudes uz vietas veic tā, lai nodrošinātu efektīvu atbilstības pārbaudi attiecībā uz noteikumiem, saskaņā ar kuriem ir piešķirts atbalsts, un attiecībā uz prasībām un standartiem, kas attiecas uz savstarpēju atbilstību. 2. Attiecīgos atbalsta pieteikumus noraida, ja lauksaimnieks vai viņa pārstāvis liedz izdarīt pārbaudi uz vietas. II NODAĻA ATBILSTĪBAS KRITĒRIJU KONTROLE I iedaļa Administratīvās pārbaudes 24. pants Kontrolpārbaudes 1. Regulas (EK) Nr. 1782/2003 23. pantā minētās administratīvās pārbaudes nodrošina pārkāpumu atklāšanu, jo īpaši automātisko atklāšanu, izmantojot datorizētus līdzekļus, ieskaitot kontrolpārbaudes: a) attiecībā uz deklarētām tiesībām uz maksājumu un deklarētiem zemes gabaliem, lai nepieļautu viena un tā paša atbalsta nepamatotu atkārtotu piešķiršanu vienā un tajā pašā kalendārajā vai tirdzniecības gadā un lai novērstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 I un V pielikumā uzskaitītajām platībatkarīgā atbalsta shēmām piešķirta atbalsta nepamatotu uzkrāšanos; b) attiecībā uz tiesībām uz maksājumu, lai pārbaudītu to esamību un tiesības pretendēt uz atbalstu; c) attiecībā uz vienotajā pieteikumā deklarētajiem lauksaimniecības zemes gabaliem un lauksaimniecības zemes gabalu identifikācijas sistēmā iekļautajiem bāzes zemes gabaliem, lai pārbaudītu tiesības pretendēt uz atbalstu par platībām kā tādām; d) attiecībā uz tiesībām uz maksājumu un apstiprināto platību, lai pārbaudītu, vai kopā ar tiesībām ir deklarēts līdzvērtīgs skaits hektāru, par kuriem var pretendēt uz atbalstu, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 attiecīgi 44. panta 2. punktā un 54. panta 2. punktā; e) lai, izmantojot elektronisko datu bāzi par liellopiem, pārbaudītu tiesības pretendēt uz atbalstu un nepieļautu viena un tā paša atbalsta nepamatotu atkārtotu piešķiršanu vienā un tajā pašā kalendārajā gadā; f) lai pārbaudītu tiesības pretendēt uz platībatkarīgo atbalstu, ja jāiesniedz apstiprinoši dokumenti, līgumi vai audzēšanas deklarācijas, un vajadzības gadījumā attiecībā uz vienotajā pieteikumā un apstiprinošajos dokumentos, līgumos vai audzēšanas deklarācijās deklarētajiem lauksaimniecības zemes gabaliem; g) attiecībā uz vienotajā pieteikumā deklarētajiem lauksaimniecības zemes gabaliem un zemes gabaliem, kas ir oficiāli pārbaudīti un atzīti par atbilstošiem to direktīvu prasībām, kuras minētas 1. panta 1. punktā Padomes 1972. gada 2. augusta Regulā (EEK) Nr. 1674/72, ar ko paredz vispārējus noteikumus par atbalsta piešķiršanu un finansēšanu attiecībā uz sēklām [18]. 2. Ja kontrolpārbaudēs konstatē pārkāpumus, pēc tam veic citu attiecīgu administratīvu procedūru un vajadzības gadījumā pārbaudi uz vietas. II iedaļa Pārbaudes uz vietas I apakšiedaļa Kopīgi noteikumi 25. pants Vispārēji principi 1. Pārbaudes uz vietas iepriekš nepiesaka. Ja nav apdraudēts kontroles mērķis, var tomēr sniegt iepriekšēju paziņojumu, stingri ievērojot minimālo vajadzīgo laika posmu. Šādu paziņojumu, izņemot attiecīgi pamatotos gadījumus, sniedz ne agrāk kā 48 stundas iepriekš. 2. Attiecīgā gadījumā šajā regulā paredzētās pārbaudes uz vietas un citas pārbaudes, kas paredzētas Kopienas noteikumos, veic vienlaikus. 26. pants Kontroles līmenis 1. Kopējais to pārbaužu uz vietas skaits, kuras veic katru gadu, attiecas vismaz uz 5 % no visiem lauksaimniekiem, kuri iesnieguši vienoto pieteikumu. Saskaņā ar trešo punktu dalībvalstis turpmāk minētajos gadījumos izdara papildu kontrolizlasi attiecībā uz vismaz: a) 5 % no visiem lauksaimniekiem, kuri pieprasījuši atbalstu par cietes kartupeļiem, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 6. nodaļā; b) 5 % no katras sēklu sugas, par kuru pieprasīts atbalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 99. pantu; c) 50 % no visiem lauksaimniekiem, kuri pieprasījuši atbalstu par riekstiem, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 4. nodaļā, ja dalībvalstis saskaņā ar šīs regulas 6. panta 3. punktu izmanto iespēju neieviest ĢIS informācijas papildu līmeni. Attiecībā uz visām pārējām dalībvalstīm 2005. gadā pārbauda 5 % no visiem lauksaimniekiem, kuri pieprasījuši Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 4. nodaļā paredzēto atbalstu par riekstiem, ja vien ĢIS informācijas papildu līmenis jau nav ieviests. Ja saskaņā ar pirmo daļu izdarītā kontrolizlase jau ietver otrās daļas a) līdz c) apakšpunktā minēto atbalstu pieteikumu iesniedzējus, viņus pieskaita minētajos apakšpunktos noteiktajam kontroles līmenim. 2. Katru gadu veikto pārbaužu uz vietas kopskaits turklāt ietver vismaz: a) minimālo kontroles līmeni, kas ir 30 % vai 20 % no Regulas (EK) Nr. 1782/2003 52. pantā minēto kaņepju audzēšanai deklarētajām platībām. Ja dalībvalsts jau ir ieviesusi šādas audzēšanas iepriekšēja apstiprinājuma sistēmu un jau ir Komisijai darījusi zināmus savus sīki izstrādātos noteikumus un nosacījumus saistībā ar minēto sistēmu pirms šīs regulas stāšanas spēkā, visus minēto sīki izstrādāto noteikumu un nosacījumu grozījumus bez liekas kavēšanās dara zināmus Komisijai; b) 5 % no visiem lauksaimniekiem, kuri pieprasa atbalstu saskaņā ar atbalsta shēmām par liellopiem. Ja elektroniskā liellopu datu bāze nenodrošina tādu pārliecinātības un īstenošanas līmeni, kāds vajadzīgs attiecīgo atbalsta shēmu pareizai pārvaldībai, procentuālo daļu tomēr palielina līdz 10 %. Minētās pārbaudes uz vietas attiecas arī uz vismaz 5 % no visiem tiem dzīvniekiem par katru atbalsta shēmu, par kuriem ir iesniegts atbalsta pieteikums; c) 10 % no visiem lauksaimniekiem, kuri pieprasījuši atbalstu saskaņā ar atbalsta shēmu par aitām un kazām, neatkarīgi no tā, vai atbalsta pieteikumus iesniedz kā vienotā pieteikuma sastāvdaļu vai atsevišķi; d) 2 % no visiem piena ražotājiem, kuri pieprasījuši piena ražošanas piemaksu un/vai papildmaksājumus. 3. Ja pārbaudēs uz vietas atklāj būtiskus pārkāpumus saistībā ar konkrētu atbalsta shēmu vai reģionu, vai reģiona daļu, kompetentā iestāde attiecīgi palielina pārbaužu uz vietas skaitu kārtējā gadā un attiecīgi palielina to lauksaimnieku procentuālo daļu, kuru pārbaude uz vietas jāveic nākamajā gadā. 4. Ja paredzēts, ka pārbaudes uz vietas īpašas procedūras var veikt, pamatojoties uz izlasi, minētā izlase nodrošina uzticamu un reprezentatīvu kontroles līmeni. Dalībvalstis nosaka izlases izraudzīšanās kritērijus. Ja minētās izlases pārbaudē atklāj pārkāpumus, izlases apjomu un jomu attiecīgi paplašina. 27. pants Kontrolizlases izraudzīšanās 1. Lauksaimniekus, attiecībā uz kuriem veic pārbaudi uz vietas, izraugās kompetentā iestāde, pamatojoties uz riska analīzi un iesniegto atbalsta pieteikumu pārstāvības koeficientu. Iepriekšējos gados izmantoto riska analīzes parametru efektivitāti novērtē reizi gadā. Lai iegūtu pārstāvības koeficientu, dalībvalstis pēc nejaušības principa izraugās 20 % līdz 25 % no minimālā to lauksaimnieku skaita, attiecībā uz kuriem jāveic pārbaude uz vietas, kā paredzēts 26. panta 1. un 2. punktā. 2. Veicot riska analīzi, ņem vērā: a) attiecīgā atbalsta apjomu; b) lauksaimniecības zemes gabalu skaitu un platību vai to dzīvnieku skaitu, par kuriem pieprasīts atbalsts; c) izmaiņas salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu; d) iepriekšējo gadu pārbaužu rezultātus; e) gadījumus, kad nav ievēroti Regulas (EK) Nr. 1760/2000 un Regulas (EK) Nr. 21/2004 nosacījumi; f) tos lauksaimniekus, kuru situācija ir mazliet labāka vai mazliet sliktāka attiecībā pret maksimālajiem apjomiem, kas attiecas uz atbalsta piešķiršanu; g) gadījumus, kad dzīvnieki aizstāti saskaņā ar šīs regulas 58. pantu; h) atbilstību Regulas (EK) Nr. 1782/2003 49. panta 2. punktam; i) to kartupeļu daudzumu, kas paredzēti kartupeļu cietes ražošanai, attiecībā pret platību, kas deklarēta 13. panta 7. punktā minētajā audzēšanas līgumā; j) attiecībā uz pieteikumu par Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 9. nodaļā paredzēto atbalstu par sēklām ņem vērā sertificēto sēklu daudzumu attiecībā pret deklarēto platību; k) citus faktorus, kas jānosaka dalībvalstīm. 3. Kompetentā iestāde veic to iemeslu uzskaiti, pamatojoties uz kuriem katrs lauksaimnieks izraudzīts saistībā ar pārbaudi uz vietas. Inspektoru, kurš veic pārbaudi uz vietas, pirms minētās pārbaudes uzsākšanas attiecīgi informē. 28. pants Kontroles ziņojums 1. Par katru saskaņā ar šo iedaļu veikto pārbaudi uz vietas izveido kontroles ziņojumu, kas dod iespēju pārskatīt datus par veiktajām pārbaudēm. Ziņojumā jo īpaši norāda: a) pārbaudītos pieteikumus un atbalsta shēmas; b) klātesošās personas; c) pārbaudītos lauksaimniecības zemes gabalus, izmērītos lauksaimniecības zemes gabalus, mērījumu rezultātus par katru izmērīto lauksaimniecības zemes gabalu un izmantotās mērīšanas metodes; d) konstatēto dzīvnieku skaitu un veidu un attiecīgā gadījumā krotāliju numurus, ierakstus reģistrā un elektroniskajā liellopu datu bāzē, un visus pārbaudītos apstiprinošos dokumentus, pārbaužu rezultātus un attiecīgā gadījumā īpašus novērojumus par atsevišķiem dzīvniekiem un/vai viņu identifikāciju kodu; e) vai lauksaimnieks ir bijis brīdināts par apmeklējumu, un ja ir bijis, šāda iepriekšēja paziņojuma laiku; f) norādes par visiem īpašiem kontroles pasākumiem, kas jāveic saistībā ar atsevišķām atbalsta shēmām; g) norādi par visiem veiktajiem kontroles papildpasākumiem. 2. Lauksaimniekam sniedz iespēju parakstīt ziņojumu, lai apliecinātu savu klātbūtni pārbaudē, un papildināt to 0ar saviem novērojumiem. Ja ir konstatēti pārkāpumi, lauksaimnieks saņem kontroles ziņojuma kopiju. Ja pārbaude uz vietas veikta, izmantojot attālo uzrādi saskaņā ar 32. pantu, dalībvalstis var nolemt nesniegt lauksaimniekam vai viņa pārstāvim iespēju parakstīt kontroles ziņojumu, ja minētajā pārbaudē, izmantojot attālo uzrādi, nav konstatēti pārkāpumi. Ja šādās pārbaudēs ir konstatēti pārkāpumi, iespēju parakstīt ziņojumu sniedz, pirms kompetentā iestāde, pamatojoties uz pārbaudes rezultātiem, pieņem galīgo lēmumu attiecībā uz atbalsta samazinājumiem vai nepiešķiršanu. II apakšiedaļa To vienoto pieteikumu pārbaudes uz vietas, kas attiecas uz platībatkarīgā atbalsta shēmām 29. pants Pārbaužu uz vietas elementi Pārbaudes uz vietas attiecas uz visiem lauksaimniecības zemes gabaliem, par kuriem pieprasa atbalstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 I pielikumā uzskaitītajām atbalsta shēmām, izņemot zemes gabalus, uz kuriem attiecas pieteikumi atbalsta saņemšanai par sēklām saskaņā ar minētās regulas 99. pantu. Faktisko pārbaudi laukā, kas ir pārbaudes uz vietas sastāvdaļa, tomēr var veikt tikai attiecībā uz izlasi, ko veido vismaz puse lauksaimniecības zemes gabalu, par kuriem ir iesniegti pieteikumi. 30. pants Platību apstiprināšana 1. Lauksaimniecības zemes gabalu platības apstiprina, izmantojot visus attiecīgos līdzekļus, ko noteikusi kompetentā iestāde un kas nodrošina tādu mērījumu precizitāti, kāda ir vismaz līdzvērtīga tai, kas vajadzīga oficiāliem mērījumiem saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību normām. Kompetentā iestāde var noteikt mērījumu pielaidi, kas nepārsniedz 5 % no lauksaimniecības zemes gabala platības vai 1,5 m buferzonu, kuru piemēro lauksaimniecības zemes gabala perimetram. Pieļaujamā novirze katram lauksaimniecības zemes gabalam absolūtā izteiksmē tomēr nepārsniedz 1,0 ha. 2. Lauksaimniecības zemes gabala kopējo platību var ņemt vērā, ja to pilnīgi izmanto saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts vai reģiona ierastajām normām. Citos gadījumos ņem vērā faktiski izmantoto platību. Attiecībā uz tiem reģioniem, kuros konkrēti elementi, jo īpaši žogi, grāvji un uzbērumi, tradicionāli ir daļa no labas lauksaimniecības prakses, ko piemēro augkopībā vai zemes izmantošanā, dalībvalstis var nolemt, ka attiecīgā platība uzskatāma par daļu no pilnīgi izmantotās platības, ja tā nepārsniedz kopējo platumu, kas jānosaka dalībvalstīm. Minētajam platumam jāatbilst tradicionālajam platumam attiecīgajā reģionā un tas nepārsniedz 2 metrus. Dalībvalstis, iepriekš informējot Komisiju, var atļaut noteikt platumu, kas pārsniedz 2 metrus, ja attiecīgās laukaugu platības ir ņemtas vērā, nosakot ražību attiecīgajos reģionos. 3. Papildus 2. punktam attiecībā uz zemes gabaliem, kas deklarēti vienreizējo maksājumu shēmas piemērošanai, visi elementi, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III pielikumā uzskaitītajos tiesību aktos vai kas var būt labu lauksaimniecības un vides apstākļu sastāvdaļa, kā norādīts minētās regulas 5. pantā un IV pielikumā, ir lauksaimniecības zemes gabala kopējās platības sastāvdaļa. 4. Tiesības pretendēt uz atbalstu par lauksaimniecības zemes gabaliem pārbauda, izmantojot atbilstošus līdzekļus. Tālab vajadzības gadījumā pieprasa papildu pierādījumu. 31. pants To pārbaužu uz vietas elementi, kas attiecas uz atbalsta pieteikumiem par sēklām Pārbaudes uz vietas, kas saistītas ar atbalsta pieteikumiem par sēklām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 99. pantu, jo īpaši ietver: a) pārbaudes tā lauksaimnieka līmenī, kurš pieprasījis atbalstu: i) attiecībā uz visiem zemes gabaliem, lai pārbaudītu katrā deklarētajā zemes gabalā iesēto sēklu sugas vai šķirņu grupas; ii) attiecībā uz visiem dokumentiem, lai pārbaudītu vismaz pirmo to sēklu saņēmēju, par kurām pieprasīts atbalsts; iii) visas pārbaudes, ko dalībvalstis uzskata par vajadzīgām, lai nodrošinātu, ka atbalstu nesamaksā par nesertificētam sēklām vai par sēklām no trešām valstīm; b) ja sēklu pirmais saņēmējs ir selekcionārs vai sēklu audzēšanas uzņēmums, veic papildu pārbaudes to telpās, lai nodrošinātu, ka: i) selekcionārs vai sēklu audzēšanas uzņēmums ir faktiski nopircis sēklas un samaksājis par tām saskaņā ar audzēšanas līgumu; ii) maksājums par sēklām ir atspoguļots selekcionāra vai sēklu audzēšanas uzņēmuma finanšu pārskatos; iii) sēklas faktiski ir laistas pārdošanā sēšanai. Laistas pārdošanā nozīmē, ka tās ir pieejamas vai ir krājumā, izstādītas pārdošanai, piedāvātas pārdošanai, pārdotas vai piegādātas citai personai. Tādēļ veic selekcionāra vai sēklu audzēšanas uzņēmuma krājumu un finanšu grāmatvedības fiziskas un dokumentāras pārbaudes; c) attiecīgā gadījumā veic pārbaudes tiešo lietotāju līmenī. 32. pants Attālā uzrāde 1. Attiecībā uz 26. panta 1. punktā minēto izlasi dalībvalstis tradicionālo pārbaudi uz vietas var aizvietot ar attālo uzrādi saskaņā ar šajā pantā paredzētajiem nosacījumiem. Attiecīgā gadījumā piemēro 23., 25., 26., 27. un 28. pantu, 29. panta pirmo teikumu un 30. pantu. 2. Zonas, ko pārbauda, izmantojot attālo uzrādi, izvēlas, pamatojoties uz riska analīzi vai pēc nejaušības principa. Ja dalībvalstis minētās zonas izvēlas, pamatojoties uz riska analīzi, tās ņem vērā attiecīgus riska faktorus un jo īpaši: a) minēto zonu finansiālo nozīmi attiecībā uz Kopienas atbalstu; b) atbalsta pieteikumu saturu; c) lauksaimniecības zemes gabalu sistēmu struktūru un lauksaimnieciskās ainavas sarežģītību; d) atbalsta nepiešķiršanu iepriekšējos gados; e) attālās uzrādes efektīvas izmantošanas tehniskos ierobežojumus, kas saistīti ar zonu noteikšanu; f) iepriekšējo gadu pārbaužu rezultātus. 3. Pārbaudes uz vietas, izmantojot attālo uzrādi, piemēro: a) visiem atbalsta pieteikumiem, kas attiecas uz zemi, no kuras vismaz 80 % atrodas attiecīgajā zonā un par kuru pieprasa atbalstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III un IV sadaļā noteiktajām atbalsta shēmām; vai b) atbalsta pieteikumiem, ko izraugās kompetentā iestāde, pamatojoties uz šīs regulas 27. panta 2. punkta noteikumiem. Pieprasījumus, kas izraudzīti pēc nejaušības principa saskaņā ar 27. panta 1. punkta otro daļu, var pārbaudīt, izmantojot attālo uzrādi. 4. Ja lauksaimnieks ir izraudzīts, lai attiecībā uz viņu veiktu pārbaudi uz vietas, saskaņā ar 3. punktu, vismaz 80 % no platības, par kuru viņš pieprasa atbalstu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III un IV sadaļā noteiktajām atbalsta shēmām, pārbauda uz vietas, izmantojot attālo uzrādi. 5. Ja dalībvalsts piemēro iespēju veikt pārbaudes uz vietas, izmantojot attālo uzrādi, tā: a) veic visu saskaņā ar 4. punktu pārbaudāmajā pieteikumā minēto lauksaimniecības zemes gabalu satelītuzņēmumu vai aerofotouzņēmumu fotointerpretāciju, lai identificētu zemes nosegumu un izmērītu platību; b) veic visu to lauksaimniecības zemes gabalu fiziskas pārbaudes laukā, attiecībā uz kuriem fotointerpretācija kompetentajai iestādei nesniedz iespēju pārliecināties par deklarācijas pareizību. 6. Ja kārtējā gadā vairs nav iespējams veikt pārbaudes ar attālo uzrādi, piemēro 26. panta 3. punktā minētās papildu pārbaudes, veicot tradicionālās pārbaudes uz vietas. 33. pants Tetrahidrokanabinola satura pārbaude kaņepju kultūrai 1. Sistēma, kas dalībvalstīm jāizmanto saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 52. panta 1. punktu tetrahidrokanabinola (še turpmāk — "THC") satura noteikšanai audzētajos kultūraugos, ir noteikta šīs regulas I pielikumā. 2. Dalībvalstis vēlākais līdz attiecīgā tirdzniecības gada 15. novembrim nosūta Komisijai ziņojumu, tajā ietverot iegūtos datus par THC saturu. Ziņojumā attiecībā uz katru šķirni norāda: a) attiecībā uz šīs regulas I pielikumā paredzēto A procedūru ietver norādi par parauga ņemšanas vietu; b) veikto pārbaužu skaitu; c) rezultātus par THC saturu, norādot tos atsevišķi par katru 0,1 %; d) valsts līmenī veiktos pasākumus. 3. Ja lielam konkrētas šķirnes paraugu skaitam pārbaudēs konstatē THC saturu, kas pārsniedz Regulas (EK) Nr. 1782/2003 52. panta 1. punktā noteikto saturu, Komisija neatkarīgi no citiem pasākumiem, ko tā varētu veikt, un saskaņā ar minētās regulas 144. panta 2. punktā noteikto procedūru var nolemt izmantot šīs regulas I pielikumā paredzēto B procedūru attiecībā uz attiecīgo šķirni nākamajā kalendārajā gadā. 4. Šķiedras kaņepju šķirnes, par kurām ir tiesības pretendēt uz tiešajiem maksājumiem, ir uzskaitītas II pielikumā. Dalībvalsts lūgumam iekļaut kaņepju šķirni minētajā pielikumā pievieno ziņojumu, kurā sniegti to analīžu rezultāti, kas veiktas saskaņā ar I pielikumā paredzēto B procedūru, un attiecīgās šķirnes aprakstu. III apakšiedaļa Ganāmpulka atbalsta pieteikumu pārbaudes uz vietas 34. pants Pārbaužu uz vietas grafiks 1. Attiecībā uz atbalsta shēmām, kas nav paredzētas Regulas (EK) Nr. 1782/2003123. panta 6. punktā un 130. pantā, vismaz 60 % no šīs regulas 26. panta 2. punkta b) apakšpunkta pēdējā teikumā paredzēto pārbaužu uz vietas obligātā skaita veic attiecīgās atbalsta shēmas nosacījumu nemainīšanas periodā. Pārējās pārbaudes uz vietas veic vismaz vienas minētās atbalsta shēmas nosacījumu nemainīšanas periodā. Ja dalībvalsts izmanto Regulas (EK) Nr. 1782/2003 68. pantā paredzētās iespējas, obligātās pārbaudes, kas paredzētas 26. panta 2. punkta b) apakšpunkta pēdējā teikumā, tomēr pilnībā veic attiecīgās atbalsta shēmas visā nosacījumu nemainīšanas periodā. 2. Vismaz 50 % no pārbaužu uz vietas obligātā skaita, kas paredzēts 26. panta 2. punkta c) apakšpunktā, veic visā nosacījumu nemainīšanas periodā. Obligātā līmeņa pārbaudes uz vietas tomēr pilnībā veic visā nosacījumu nemainīšanas periodā tajās dalībvalstīs, kurās pilnībā vēl neīsteno un nepiemēro sistēmu, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. 21/2004 un attiecas uz aitām un kazām, jo īpaši uz dzīvnieku identifikāciju un pareizu ierakstu izdarīšanu uzskaites dokumentos. 35. pants Pārbaužu uz vietas elementi 1. Pārbaudēs uz vietas pārbauda visus mājlopus, par kuriem iesniegti atbalsta pieteikumi saskaņā ar atbalsta shēmām, kas jāpārbauda, un attiecībā uz atbalsta shēmām par liellopiem pārbauda arī tos liellopus, kas nav iekļauti pieteikumā. 2. Pārbaudes uz vietas jo īpaši ietver: a) pārbaudi par to, vai to dzīvnieku skaits saimniecībā, par kuriem ir iesniegti atbalsta pieteikumi, un to liellopu skaits, kas nav iekļauti atbalsta pieteikumā, atbilst dzīvnieku skaitam, kas ierakstīts reģistros, un vai attiecībā uz liellopiem tas atbilst dzīvnieku skaitam, kas paziņots elektroniskajai liellopu datu bāzei; b) pārbaudes attiecībā uz atbalsta shēmām par liellopiem - par ierakstu pareizību reģistrā un paziņojumiem elektroniskajai liellopu datu bāzei, pamatojoties uz tādiem attaisnojošiem dokumentiem kā rēķini par pirkumu un rēķini par pārdošanu, kaušanas apliecības, veterinārās apliecības un vajadzības gadījumā dzīvnieku pases, attiecībā uz dzīvniekiem, par kuriem atbalsta pieteikumi ir iesniegti 12 mēnešu laikā pirms attiecīgās pārbaudes uz vietas, - par to, vai informācija elektroniskajā liellopu datu bāzē atbilst informācijai, kas sniegta reģistrā, pamatojoties uz izlasi attiecībā uz dzīvniekiem, par kuriem atbalsta pieteikumi ir iesniegti 12 mēnešu laikā pirms attiecīgās pārbaudes uz vietas, - par to, vai par visiem dzīvniekiem, kuri atrodas saimniecībā un uz kuriem joprojām attiecas nosacījumu nemainīšanas saistības, ir tiesības pretendēt uz pieprasīto atbalstu, - par to, vai visi liellopi, kas atrodas saimniecībā, ir identificēti ar krotālijām un vai attiecīgā gadījumā tiem ir dzīvnieku pases, un vai tie ir reģistrēti reģistrā un vai par tiem ir pienācīgi paziņots elektroniskajai liellopu datu bāzei. Šā punkta b) apakšpunkta ceturtajā ievilkumā minētās pārbaudes veic individuāli par katru atsevišķu vīriešu kārtas liellopu, uz kuru joprojām attiecas nosacījumu nemainīšanas saistības un par kuru ir iesniegts pieteikums īpašajai piemaksai par liellopu gaļu, izņemot pieteikumus, kas iesniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003123. panta 6. punktu. Visos pārējos gadījumos pārbaudes par pareiziem ierakstiem dzīvnieku pasēs, to reģistrāciju un paziņošanu datu bāzei var veikt, pamatojoties uz izlasi; c) attiecībā uz atbalsta shēmu par aitām un kazām: i) pārbaudi, pamatojoties uz reģistru, par to, vai visi dzīvnieki, par kuriem iesniegti atbalsta pieteikumi 12 mēnešu laikā pirms attiecīgās pārbaudes uz vietas, ir turēti saimniecībā visā nosacījumu nemainīšanas periodā; ii) pārbaudi par ierakstu pareizību reģistrā, pamatojoties uz tādiem apstiprinošiem dokumentiem kā rēķini par pirkumu, rēķini par pārdošanu un veterinārās apliecības. 36. pants Kontrolpasākumi saistībā ar pārbaudēm uz vietas lopkautuvēs 1. Attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1782/2003123. panta 6. punktā paredzēto īpašo piemaksu par liellopu gaļu un minētās regulas 130. pantā paredzēto kaušanas piemaksu un gadījumos, kad dalībvalstis izmanto minētās regulas 68. pantā paredzētās iespējas, pārbaudes uz vietas veic lopkautuvēs. Tādā gadījumā dalībvalstis veic pārbaudes uz vietas vai nu: a) vismaz 30 % visu lopkautuvju, kas izraudzītas, pamatojoties uz riska analīzi, un tādā gadījumā kontrole attiecas uz izlasi, kas ir 5 % no to liellopu kopskaita, kuri nokauti attiecīgajā lopkautuvē 12 mēnešu laikā pirms pārbaudes uz vietas, vai b) vismaz 20 % to lopkautuvju, kas ir iepriekš apstiprinātas saskaņā ar īpašiem uzticamības kritērijiem, kuri jānosaka dalībvalstīm, un kas ir izraudzītas, pamatojoties uz riska analīzi, un tādā gadījumā kontrole attiecas uz izlasi, kas ir 2 % no to liellopu kopskaita, kuri nokauti attiecīgajā lopkautuvē 12 mēnešu laikā pirms pārbaudes uz vietas. Pārbaudes uz vietas lopkautuvēs ietver dokumentu papildpārbaudi, to salīdzināšanu ar ierakstiem elektroniskajā liellopu datu bāzē un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2342/1999 35. panta 3. punktu pārējām dalībvalstīm nosūtīto kopsavilkumu par kaušanas apliecībām vai līdzvērtīgas informācijas pārbaudi. 2. Pārbaudēs uz vietas lopkautuvēs ietver kaušanas fizisku pārbaudi, ko veic, pamatojoties uz izlasi, dienā, kad notiek pārbaude uz vietas. Vajadzības gadījumā pārbauda, vai par liemeņiem, kas iesniegti svēršanai, ir tiesības pretendēt uz atbalstu. 37. pants Kontrolpasākumi attiecībā uz piemaksu, kas piešķirta pēc eksportēšanas 1. Attiecībā uz kaušanas piemaksu, kas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003130. pantu piešķirta par liellopiem, kuri eksportēti uz trešām valstīm, un ja dalībvalsts izmanto Regulas (EK) Nr. 1782/2003 68. pantā paredzētās iespējas, uz visām iekraušanas darbībām attiecas pārbaude uz vietas, ko veic šādi: a) iekraušanas laikā pārbauda, vai visi liellopi ir identificēti ar krotāliju. Turklāt vismaz 10 % tādējādi pārbaudīto liellopu pārbauda individuāli, lai pārliecinātos par to identifikāciju; b) izvešanas laikā no Kopienas teritorijas: - ja transporta līdzeklis ir aizzīmogots ar oficiālu muitas plombu, pārbauda, vai plomba ir nebojāta. Ja plomba ir nebojāta, paraugus pārbauda tikai tad, ja ir šaubas par kravas atbilstību, - ja transporta līdzeklis nav aizzīmogots ar oficiālu muitas plombu vai ja muitas plomba ir bojāta, vismaz 50 % liellopu, kas individuāli pārbaudīti iekraušanas laikā, pārbauda vēlreiz. 2. Dzīvnieku pases nodod kompetentajai iestādei saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1760/2000 6. panta 5. punktu. 3. Pilnvarotais maksātājs rūpīgi pārbauda atbalsta pieteikumus, pamatojoties uz maksājumu dokumentiem un citu pieejamu informāciju, pievēršot īpašu uzmanību dokumentiem, kas attiecas uz eksportu un kompetentās kontroles iestādes piezīmēm, un pārbauda, vai dzīvnieku pases ir iesniegtas saskaņā ar 2. punktu. 38. pants Īpaši noteikumi attiecībā uz papildmaksājumiem Attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1782/2003133. pantā paredzētajiem papildmaksājumiem dalībvalstis attiecīgā gadījumā piemēro šīs sadaļas noteikumus. Ja minēto noteikumu piemērošana nav piemērota papildmaksājumu režīma struktūras dēļ, dalībvalstis paredz pārbaudes, kas nodrošina kontroles līmeni, kas ir līdzvērtīgs šajā regulā noteiktajam. 39. pants Īpaši noteikumi attiecībā uz kontroles ziņojumu 1. Ja dalībvalstis veic pārbaudes uz vietas saskaņā ar šo regulu saistībā ar pārbaudēm, ko paredz Regula (EK) Nr. 1082/2003, tad šīs regulas 28. pantā paredzēto kontroles ziņojumu papildina ar ziņojumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1082/2003 2. panta 5. punktu. 2. Attiecībā uz 36. panta 1. punktā paredzētājām pārbaudēm lopkautuvēs kontroles ziņojumā, kas paredzēts 28. pantā, var ietvert lopkautuves uzskaites dokumentos iekļautās norādes par dzīvniekiem, kas ir pārbaudīti. Attiecībā uz 36. panta 2. punktā paredzētajām pārbaudēm ziņojumā, inter alia, iekļauj identifikācijas numurus, liemeņu svaru un nokaušanas datumus attiecībā uz visiem dzīvniekiem, kas nokauti un pārbaudīti dienā, kad notikusi pārbaude uz vietas. 3. Attiecībā uz 37. pantā paredzētajām pārbaudēm kontroles ziņojumā var būt tikai norāde par tādējādi pārbaudītajiem dzīvniekiem. 4. Ja pārbaudēs uz vietas, kas veiktas saskaņā ar šo regulu, konstatē, ka nav ievēroti Regulas (EK) Nr. 1760/2000 I sadaļas noteikumi, iestādēm, kas ir atbildīgas par Regulas (EK) Nr. 1082/2003 īstenošanu, tūlīt nosūta 28. pantā paredzētā kontroles ziņojuma kopijas. IV apakšiedaļa Pārbaudes uz vietas attiecībā uz piena ražošanas piemaksas un papildmaksājumu atbalsta pieteikumiem 40. pants Pārbaudes uz vietas attiecībā uz piena ražošanas piemaksas un papildmaksājumu atbalsta pieteikumiem Pārbaudes uz vietas attiecas uz atbilstības kritērijiem, jo īpaši pamatojoties uz lauksaimnieku uzskaites dokumentiem vai citiem reģistriem. III NODAĻA SAVSTARPĒJAS ATBILSTĪBAS KONTROLE I iedaļa Kopīgi noteikumi 41. pants Vispārēji principi un definīcijas Šajā nodaļā piemēro šādus vispārējus principus un definīcijas: a) "atkārtota" neatbilstība ir neatbilstība vienai un tai pašai 4. pantā minētajai prasībai, standartam vai tādas saistības neievērošana, kas trīs gadus pēc kārtas konstatēta vairākas reizes, ja lauksaimnieks ir informēts par iepriekšēju neatbilstību un ja viņam attiecīgā gadījumā ir bijusi iespēja veikt pasākumus, kas vajadzīgi minētās iepriekšējās neatbilstības novēršanai; b) neatbilstības "apmēru" nosaka, jo īpaši ņemot vērā to, vai neatbilstībai ir tālejoša ietekme vai arī tā ietekmē tikai pašu saimniecību; c) neatbilstības "nopietnība" ir atkarīga no neatbilstības seku nozīmīguma, ņemot vērā attiecīgās prasības vai standarta mērķus; d) tas, vai neatbilstība ir "pastāvīga", ir jo īpaši atkarīgs no tās ietekmes ilguma vai iespējām novērst tās ietekmi, izmantojot pieņemamus līdzekļus. 42. pants Kompetentā kontroles iestāde 1. Specializētās kontroles iestādes ir atbildīgas par attiecīgo prasību un standartu ievērošanas kontroles veikšanu. Pilnvarotie maksātāji ir atbildīgi par samazinājumu vai nepiešķiršanas noteikšanu atsevišķos gadījumos saskaņā ar šīs regulas IV sadaļas II nodaļu. 2. Atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalstis var nolemt, ka kontroli attiecībā uz visām vai dažām prasībām, standartiem, tiesību aktiem vai savstarpējas atbilstības jomām veic pilnvarotais maksātājs, ja attiecīgā dalībvalsts nodrošina, ka kontroles efektivitāte ir vismaz līdzvērtīga specializētas kontroles iestādes veiktas kontroles efektivitātei. II iedaļa Administratīvās pārbaudes 43. pants Administratīvās pārbaudes Ņemot vērā attiecīgās prasības, standartus, tiesību aktus vai savstarpējas atbilstības jomas, dalībvalstis var nolemt veikt administratīvas pārbaudes, jo īpaši tās pārb