Oficiālais Vēstnesis L 179 , 14/07/1999 Lpp. 0001 - 0084



Padomes Regula (EK) Nr. 1493/1999 (1999. gada 17. maijs) par vīna tirgus kopīgo organizāciju EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 36. un 37. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [4], tā kā: (1) Lauksaimniecības produktu kopējās tirgus darbības un attīstības rezultātā būtu jāizveidojas kopējai lauksaimniecības politikai, kas īpaši ietvertu tādu lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju, kuri atkarībā no produkta var iegūt dažādas formas. (2) Lopējās lauksaimniecības politikas nolūks ir sasniegt mērķus, kas izklāstīti Līguma 33. pantā, un jo īpaši vīna nozarē stabilizēt tirgus un nodrošināt pienācīgu dzīves līmeni attiecīgajai lauksaimniecības kopienai; šos mērķus var sasniegt, pielāgojot resursus vajadzībām, jo īpaši, piemērojot politiku, kuras mērķis ir pielāgot vīnogu audzēšanas potenciālu, un kvalitātes politiku. (3) Esošo vīna tirgus kopīgās organizācijas modeli izveidoja ar Regulu (EEK) Nr. 822/87 [5] kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1627/98 [6]; ņemot vērā pieredzi, būtu lietderīgi to aizstāt, lai cīnītos pret tādu pašreizējo situāciju vīna nozarē, kuru raksturo retāki strukturālie pārpalikumi, kaut gan joprojām ir iespējami pārpalikumi, kas rodas uz daudzu gadu pamata, jo īpaši saistībā ar nozarei raksturīgajām ievērojamajām produkcijas svārstībām no vienas ražas novākšanas līdz nākamajai. (4) Ieviešot Urugvajas kārtas līgumus 1995. gadā, tā rezultātā gan izveidojās atvērtāks Kopienas tirgus, kurā tradicionālie intervences pasākumi ir zaudējuši lielu daļu savas potenciālās ietekmes, gan samazinājās subsidēto eksportu apjomi, kas nozīmē, ka Kopienas ražotājiem jāuzlabo konkurētspēja; lielāko daļu eksporta jau veic bez subsīdijām. (5) Nozīmīgākā tirgus problēma, kas tagad radusies dažās Kopienas vīna nozares daļās, ir to ierobežotā iespēja pietiekami ātri pielāgoties konkurences pārmaiņām gan iekšējā, gan ārējā tirgū; esošā tirgus kopīgā organizācija nav spējusi piedāvāt risinājumus attiecībā uz tām vīnogu audzēšanas platībām, ražai no kurām acīmredzami nav iespējams atrast izdevīgu tirgu; nav bijis pietiekama elastīguma attiecībā uz teritorijām, kurām tirgi paplašinās, lai radītu iespēju attīstīties. (6) 1994. gadā Komisija iesniedza priekšlikumu vīna tirgus kopīgās organizācijas reformai, kas tomēr netika pieņemts; situācija tirgū kopš šā priekšlikuma iesniegšanas ir mainījusies. (7) Tādēļ būtu jāīsteno vīna tirgus kopīgās organizācijas reforma, lai garantētu elastīgumu, kas vajadzīgs, lai vienmērīgi pielāgotos pēdējiem notikumiem, ar šādiem vispārīgiem mērķiem: uzturēt uzlabotu līdzsvaru starp piedāvājumu un pieprasījumu Kopienas tirgū, dot nozarei iespēju kļūt konkurētspējīgākam ilgākā laika posmā, novērst iespēju izmantot intervenci kā mākslīgu pārpalikušās produkcijas noieta tirgu, atbalstīt vīna tirgu un tādējādi atvieglot turpmākas vīna destilātu piegādes dzeramā alkohola nozares daļām, kurās šādu alkoholu tradicionāli izmanto, ņemot vērā reģionālās atšķirības un formalizējot ražotāju organizāciju un nozares organizāciju potenciālo lomu. (8) Regulu (EEK) Nr. 822/87 papildināja un ieviesa ar Regulām (EEK) Nr. 346/79 [7], (EEK) Nr. 351/79 [8], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 1029/91 [9], (EEK) Nr. 460/79 [10], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3805/85 [11], (EEK) Nr. 465/80 [12], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 1597/83 [13], (EEK) Nr. 457/80 [14], (EEK) Nr. 458/80 [15], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 596/91 [16], (EEK) Nr. 1873/84 [17], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2612/97 [18], (EEK) Nr. 895/85 [19], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EEK) Nr. 3768/85 [20], (EEK) Nr. 823/87 [21], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1426/96 [22], (EEK) Nr. 1442/88 [23], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 859/199 [24], (EEK) Nr. 3877/88 [25], (EEK) Nr. 4252/88 [26], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1629/98 [27], (EEK) Nr. 2046/89 [28], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2468/96 [29], (EEK) Nr. 2048/89 [30], (EEK) Nr. 2389/89 [31], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2088/97 [32], (EEK) Nr. 2390/89 [33], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2611/97 [34], (EEK) Nr. 2391/89 [35], (EEK) Nr. 2392/89 [36], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1427/96 [37], (EEK) Nr. 3677/89 [38], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2796/94 [39], (EEK) Nr. 3895/91 [40], (EEK) Nr. 2332/92 [41], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1692/98 un (EEK) Nr. 2333/92 [42], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1429/96 [43], un šīs regulas būtiski grozītas vairākas reizes; tā kā jāveic turpmāki labojumi, tās skaidrības labad būtu jāpārstrādā vienotā tekstā. (9) Regulā (EEK) Nr. 822/87 noteikts, ka Padomei jāizstrādā vispārīgi noteikumi tās piemērošanai; tas radīja sarežģītu likumdošanas slāņu struktūru; iepriekšminētajās regulās bija daudz tehniskas informācijas, kas bieži bija jāgroza; tādēļ šajā regulā vajadzētu kopumā iekļaut visas nostādnes, kas vajadzīgas, lai to piemērotu; Padomei jāpiešķir Komisijai visas vajadzīgās izpildpilnvaras saskaņā ar Līguma 211. pantu. (10) Noteikumi, kas reglamentē vīna tirgus kopīgo organizāciju, ir ārkārtīgi sarežģīti; dažos gadījumos tajos nav pietiekami ņemtas vērā reģionu atšķirības; cik vien iespējams, šie noteikumi tāpēc būtu jāvienkāršo un Kopienā būtu jāizstrādā un jāievieš politika, kas būtu pēc iespējas tuva ražotājam. (11) Lai panāktu labāku tirgus līdzsvaru un nostiprinātu uzlaboto tirgus līdzsvaru un lai labāk pielīdzinātu piedāvājumu pieprasījumam pēc dažādu veidu produktiem, būtu vajadzīgi pasākumi, kas vadītu vīnogu audzēšanas potenciālu un ietvertu vidēja termiņa stādīšanas aizliegumu, piemaksas par pastāvīgu atsacīšanos no vīnogu audzēšanas un atbalstu par vīna dārzu restrukturizāciju un konversiju. (12) Strukturālie pasākumi, kas nav tieši saistīti ar vīna ražošanu, būtu jāietver Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1257/1999 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) un par dažu regulu grozīšanu un atkārtošanu [44]; veicināšanas pasākumi dod nozīmīgu ieguldījumu nozares konkurētspējā un īpaši būtu jāsekmē Kopienas vīnu veicināšana trešo valstu tirgos; tomēr, lai nodrošinātu saskaņu ar Kopienas vispārējo veicināšanas politiku, pasākumi, kas attiecas uz vīna nozari, būtu jāietver horizontālo noteikumu jomā, kas reglamentē šo jautājumu; šajā nolūkā Komisija ir iesniegusi priekšlikumu regulai par pasākumiem, lai veicinātu un sniegtu informāciju par lauksaimniecības produktiem trešās valstīs [45]. (13) Tirgus līdzsvars ir uzlabojies, kaut gan salīdzinoši lēni un grūti; tā kā spēkā esošie stādīšanas ierobežojumi ir pierādījuši, ka tie šajā sasniegumā ir galvenā sastāvdaļa; ņemot vērā pieredzi, šķiet neiespējams ar jebkuriem citiem pasākumiem panākt labāko tirgus līdzsvaru un nostiprināt uzlaboto tirgus līdzsvaru; tādēļ ir vajadzīgs kontrolēt ražotāja īpašuma izmantošanu šādā veidā saskaņā ar vispārējām interesēm. (14) Spēkā esošajiem stādīšanas ierobežojumiem tādēļ būtu jāpaliek spēkā uz laiku, kas ierobežots vidējā termiņā, lai ļautu stāties spēkā visiem strukturālajiem pasākumiem, un tādējādi tādu vīnogulāju stādīšana, kuri paredzēti vīna ražošanai, būtu jāaizliedz līdz 2010. gada 31. jūlijam, ja vien to saskaņā ar šo regulu neatļauj citādi. (15) Spēkā esošā atļauja jaunai platību apstādīšanai, kas paredzētas potzaru audzētavām, zemes apvienošana un obligātā pirkšana, kā arī vīnogu audzēšanas eksperimenti ir pierādījuši, ka tie nevajadzīgi netraucē vīna tirgu, un tādēļ būtu jāturpina, tos pienācīgi kontrolējot; līdzīgu iemeslu dēļ vajadzētu būt iespējamam arī stādīt vīnogulājus, kuru ražošana paredzēta patēriņam vīnogu audzētāja ģimenē. (16) Spēkā esošā atļauja jaunai stādīšanai, lai ražotu noteiktos apvidos ražotus kvalitatīvus vīnus un galda vīnus, kas aprakstīti ar atsauci uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, ir pierādījusi, ka tā ir lietderīga kvalitātes politikas sastāvdaļa, kuras mērķis ir panākt labāku piedāvājuma atbilstību pieprasījumam; tomēr, kad stādīšanas tiesību rezervju sistēma darbosies pilnībā, šai pēdējai sistēmai būtu jāizpilda šis mērķis; spēkā esošā atļauja tādēļ būtu jāturpina, to pienācīgi kontrolējot, pārejas posmā līdz 2003. gada 31. jūlijam, un līdz tam laikam rezerves sistēmai būtu pilnībā jādarbojas. (17) Spēkā esošā atļauja atkārtoti stādīt vīnogulājus ir vajadzīga, lai ļautu normāli atjaunot izlietotos vīna dārzus; esošā sistēma tādēļ būtu jāsaglabā, pakļaujot to vajadzīgajai kontrolei; lielākam sistēmas elastīgumam, to pienācīgi kontrolējot, būtu arī jāļauj iegādāties un izmantot atkārtotās stādīšanas tiesības, pirms notiek attiecīgā izaršana; atkārtotās stādīšanas tiesības, kas iegūtas, ievērojot iepriekšējos Kopienas vai attiecīgās valsts tiesību aktus, būtu jārespektē; turklāt vajadzētu būt iespējamam nodot atkārtotās stādīšanas tiesības citai saimniecībai, stingri to kontrolējot, ar noteikumu, ka šāda nodošana notiek kvalitātes uzlabošanas nolūkā vai attiecas uz platībām, kas paredzētas potzaru audzētavām vai ir saistītas ar saimniecības daļas nodošanu; lai nodrošinātu vienmērīgu tirgus kopīgās organizācijas darbību, šāda nodošana būtu jāsaglabā vienas un tās pašas dalībvalsts robežās. (18) Lai uzlabotu vīnogu audzēšanas vadības potenciālu un veicinātu stādīšanas tiesību efektīvu izmantošanu, un tādējādi turpmāk mīkstinātu ierobežojumu ietekmi uz stādīšanu, būtu jāizveido valsts vai reģionālo rezervju sistēma. (19) Būtu jādod plaša rīcības brīvība dalībvalstīm attiecībā uz rezervju vadību, to pienācīgi kontrolējot, lai ļautu tām panākt labāku šādu rezervju stādīšanas tiesību izmantošanas atbilstību vietējam pieprasījumam; tam būtu jāietver iespēja iegādāties stādīšanas tiesības, piešķirt naudas līdzekļus rezervei un pārdot stādīšanas tiesības no rezerves; tādēļ būtu jāļauj dalībvalstīm nepiemērot rezervju sistēmu ar noteikumu, ka tās var pierādīt, ka tām jau ir efektīva stādīšanas tiesību vadības sistēma. (20) Īpašu priekšrocību piešķiršana jaunajiem vīna ražotājiem var atvieglot ne tikai viņu uzņēmējdarbību, bet arī viņu saimniecību strukturālo pielāgošanos pēc sākotnējās uzņēmuma izveides; šādi ražotāji tādēļ būtu piemēroti, lai tiem bez maksas piešķirtu tiesības no rezervēm. (21) Lai nodrošinātu, ka resursus izmanto visefektīvākajā veidā, un lai panāktu labāku piedāvājuma atbilstību pieprasījumam, stādīšanas tiesības to īpašniekiem būtu jāizmanto saprātīgā laikā vai, ja to neizdara, tad tās būtu jāiedala vai jāpārdala rezervēm; tiesības, kas iedalītas rezervēm, būtu jāpiešķir saprātīgā laikposmā to pašu iemeslu dēļ. (22) Ņemot vērā uzlaboto tirgus līdzsvaru un pasaules tirgus paplašināšanos, tas varētu būt attaisnojums, lai palielinātu stādīšanas tiesības, kas būtu jāiedala attiecīgajām dalībvalstīm un daļēji Kopienas rezervei, kas ir atkarīga no tirgus papildu pieprasījuma; šis palielinājums būtu jāsamazina par tādu apjomu, par kādu ir atļautas jaunās stādīšanas tiesības noteiktos apvidos ražotiem kvalitatīvajiem vīniem un galda vīniem, kas apzīmēti ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi. (23) Neatkarīgi no spēkā esošajiem stādīšanas ierobežojumiem, platības ir apstādītas, pārkāpjot šos ierobežojumus; pierādījies, ka spēkā esošās sankcijas, kuru mērķis ir nodrošināt, lai produkti no šādām platībām nesagrautu vīna tirgu, ir grūti piemērot; nelikumīgi apstādītās platības tādēļ būtu jāizar; šī prasība būtu jāpiemēro attiecībā uz visiem nelikumīgajiem stādījumiem, ko veic pēc tam, kad publicēts priekšlikums šai regulai, respektīvi, kad ražotājiem būtu bijis jāzina par priekšlikumu, ar kuru ievieš šādu prasību. (24) Neierobežojot nevienu esošo valsts pasākumu, juridiskās noteiktības dēļ nav iespējams ieviest Kopienas līmenī izaršanas prasību attiecībā uz platībām, kas apstādītas, pārkāpjot ierobežojumus, pirms ir publicēts priekšlikums šai regulai; labākai vīnogu audzēšanas potenciāla kontrolei dalībvalstīm tādēļ kādā noteiktā laikposmā būtu jāspēj noregulēt šādu platību stāvokli, veicot tajās vajadzīgo kontroli; attiecībā uz noregulēšanu atkarībā no attiecīgās stādīšanas faktiem var paredzēt citu attieksmi, jo īpaši, ja šāda stādīšana var novest pie ražošanas palielināšanās; iesaistīto ražotāju var pakļaut atbilstīgām administratīvām sankcijām, ja tamlīdzīgs apdraudējums rodas. (25) Dalībvalstīm būtu jāspēj ņemt vērā vietējie apstākļi un tādēļ vajadzības gadījumā jāspēj uzlikt stingrāki noteikumi attiecībā uz jauno stādīšanu, atkārtoto stādīšanu un uzpotēšanu. (26) Ir vīnogu audzēšanas platības, kuru produkcija neatbilst pieprasījumam; lai veicinātu labāku nozares atbilstību kopumā, šādās platībās būtu jāveicina pastāvīga atsacīšanās no vīnogu audzēšanas; lai to panāktu, būtu jāpiešķir piemaksa; šādas piemaksas pārvaldība Kopienā būtu jāuztic dalībvalstīm, veicot vajadzīgo kontroli, lai novirzītu piemaksu uz attiecīgajiem apvidiem; jo īpaši dalībvalstīm tādēļ būtu jāspēj izraudzīties konkrētos apvidus un noteikt piemaksas līmeņus pēc objektīviem kritērijiem un noteiktā vispārējā maksimuma. (27) Produkcija tajās dalībvalstīs, kurās vīna ražošana ir mazāk nekā 25000 hektolitri gadā, nopietni neietekmē tirgus līdzsvaru; šīs dalībvalstis tādēļ būtu jāatbrīvo no stādīšanas ierobežojumiem, bet tām nevajadzētu būt pieejamai piemaksai par pastāvīgu atsacīšanos no vīnogu audzēšanas. (28) Ir citas vīnogu audzēšanas platības, kur produkcija neatbilst pieprasījumam, bet kur labāku produkcijas atbilstību var panākt ar vīna dārzu restrukturizāciju – ar šķirņu konversiju, izveidojot vīna dārzus citā vietā vai uzlabojot vīna dārzu vadības paņēmienus; tādēļ būtu jāparedz atbalsts, kas pakļauts vajadzīgajai kontrolei. (29) Lai nodrošinātu, ka šādu restrukturizāciju un konversiju veic kontrolētā veidā, tās būtu jāplāno; plāni būtu jāsastāda līmenī, kas ir pēc iespējas tuvs ražotājam, lai nodrošinātu, ka ņem vērā reģionālās atšķirības; tomēr, lai nodrošinātu, ka šādi plāni saskan ar Kopienas tiesību aktiem, dalībvalstīm vajadzētu būt atbildīgām par šo plānu galīgo variantu. (30) Restrukturizācijai un konversijai ir galvenokārt divu veidu finansiālā ietekme uz ražotāju, proti, ienākumu zudums konversijas periodā un šo pasākumu ieviešanas izmaksas; atbalstam tādēļ būtu jāattiecas uz abiem šiem faktoriem; restrukturizācijas procesā ir vieta noteiktiem valsts papildu pasākumiem. (31) Lai labāk vadītu vīnogu audzēšanas potenciālu, ir vēlams, lai dalībvalstī vai reģionālā līmenī sastādītu šāda potenciāla uzskaiti; lai iedrošinātu dalībvalstis sastādīt šādu uzskaiti, pieeja nelikumīgi apstādīto platību noregulēšanai, stādīšanas tiesību palielināšana un atbalsts par restrukturizāciju un konversiju būtu jāpiešķir tikai tiem, kas ir sastādījuši šādu uzskaiti; attiecībā uz reģionālajām uzskaitēm tie reģioni, kas sastādījuši uzskaiti, nebūtu jāizslēdz no iespējas piemērot restrukturizācijas un konversijas pasākumus tāpēc, ka citi reģioni nav sastādījuši uzskaiti; tomēr visas reģionālās uzskaites jāsastāda līdz 2001. gada 31. decembrim. (32) Tādu vīnogulāju šķirņu klasifikācija, kuri paredzēti vīna ražošanai, ir uzdevums, ko labāk veikt pēc iespējas tuvāk ražotājam; tādēļ dalībvalstīm šis uzdevums būtu jāpārņem no Kopienas. (33) Padomes 1986. gada 24. jūlija Regula (EEK) Nr. 2392/86, ar kuru izveidots Kopienas vīna dārzu reģistrs [46] un kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1631/98 [47], būtu jāatstāj spēkā, lai dalībvalstīm, kas vēl sastāda uzskaiti, dotu iespēju pabeigt šo uzdevumu; tomēr būtu jāparedz iespēja to vēlāk grozīt vai atcelt. (34) Lai saglabātu tirgus līdzsvaru, būtu jāparedz atbalsts par galda vīna un nenorūguša vīnogu vīna veidu privātu uzglabāšanu; pasākumam vajadzētu būt pēc iespējas elastīgākam un atbilstīgam tirgus apritei; tādēļ šajā nolūkā vajadzētu būt iespējai pārtraukt tās piemērošanu tūlīt. (35) Lai novērstu iespēju izmantot intervenci kā mākslīgu noieta tirgu pārpalikušajai produkcijai, būtu jāmaina destilācijas sistēma; tādēļ vajadzētu būt šādām destilācijas sistēmām: obligātā vīndarības blakusproduktu destilācija, obligātā tāda vīna destilācija, kurš ražots no vīnogām, kas nav klasificētas tikai kā vīna vīnogu šķirnes, destilācijas pasākums, lai atbalstītu vīna tirgu, veicinot vīna destilātu piegāžu nepārtrauktību tajās dzeramā alkohola nozares daļās, kur tādu alkoholu tradicionāli izmanto, un krīzes destilācijas pasākums; no pārējiem destilācijas veidiem būtu jāatsakās; šiem pasākumiem vajadzētu būt pēc iespējas elastīgākiem, lai tie atbilstu tirgus vajadzībām un īpašiem reģionāliem nosacījumiem. (36) Ņemot vērā slikto tā vīna kvalitāti, kurš iegūts no pārspiešanas, šāda prakse būtu jāaizliedz un, lai to novērstu, būtu jāparedz obligāta čagu un nogulu destilācija; tomēr var paredzēt atkāpes no šā pienākuma, lai ņemtu vērā ražošanas apstākļus dažos vīnogu audzēšanas apvidos; turklāt, tā kā ražošanas un tirgus struktūras vīnogu audzēšanas A zonā un vīnogu audzēšanas B zonas Vācijas daļā spēj nodrošināt, ka tiek sasniegti šā pasākuma mērķi, ražotājiem šajos apvidos būtu jāuzliek nevis pienākums destilēt vīndarības blakusproduktus, bet gan pienācīgā uzraudzībā izņemt šādus blakusproduktus. (37) No vīnogām, kas nav klasificētas tikai kā vīna vīnogu šķirnes, iegūta vīna produkcija būtu jānovirza pirmkārt tradicionālajai izmantošanai spirta nozarē un citiem tradicionālajiem noieta tirgiem; būtu jāparedz obligāta tāda vīna destilācija, kurš ražots, pārsniedzot parastos daudzumus, ko novirza šādai izmantošanai. (38) Dažas dzeramā alkohola nozares daļas veido nozīmīgu noieta tirgu tradicionāliem vīna destilātiem un citiem vīna produktiem; lai apgādātu šo tirgu, Kopienai tādēļ vajadzētu atbalstīt galda vīna un vīna, kas piemērots galda vīna iegūšanai, destilāciju primārā atbalsta veidā, ko izmaksā par šādu vīnu destilāciju, un sekundārā atbalsta veidā par iegūto destilātu uzglabāšanu. (39) Lai rīkotos izņēmuma gadījumos, kad ir tirgus traucējumi un nopietni sarežģījumi ar kvalitāti, vajadzētu būt destilācijas pasākumam krīzes gadījumā; Komisijai būtu jānosaka atbalsta apjoms un veids, lai ņemtu vērā īpašas situācijas, to skaitā gadījumus, kad novērots ievērojams tirgus cenas kritums kādai vīna kategorijai; pasākumam vajadzētu būt brīvprātīgam attiecībā uz ražotājiem; ja šo pasākumu attiecībā uz kādu noteiktu vīna kategoriju (kādā noteiktā zonā) piemēro trīs gadus pēc kārtas, tad Komisijai vajadzētu iesniegt Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu un vajadzības gadījumā priekšlikumus. (40) Tāda alkohola realizācija, kurš iegūts destilācijas ceļā, būtu jāveic tā, lai sniegtu lielāku caurskatāmību un kontroli un lai izvairītos no tradicionālo alkohola tirgu traucējumiem. (41) Dabīgā spirta satura palielināšanu pēc tilpuma visi Kopienas ražotāji pašlaik neveic pēc vienādiem ekonomiskajiem nosacījumiem, jo pastāv dažādas vīndarības prakses, ko pieļauj šī regula; lai novērstu šādu diskrimināciju, būtu jāveicina vīnogu produktu izmantošana bagātināšanai, tādējādi paplašinot noieta tirgus un palīdzot novērst vīna pārpalikumus; lai to sasniegtu, cenas dažādiem bagātināšanas produktiem būtu jāizlīdzina; to var sasniegt ar atbalsta sistēmu tādam koncentrētam nenorūgušam vīnogu vīnam un rektificētam koncentrētam nenorūgušam vīnogu vīnam no noteiktiem apvidiem, kuru izmanto bagātināšanai. (42) Lai sasniegtu stabilāku līdzsvaru starp ražošanu un izmantošanu, joprojām jāpalielina vīnogu produktu izmantošana; intervenci uzskata par lietderīgu arī pirms galda vīnu ražošanas posma, veicinot nenorūguša vīna lietošanu dažiem mērķiem, kas nav vīna ražošana, izmantojot atbalstu, lai nodrošinātu, ka Kopienas vīna produkti var saglabāt tradicionālos noieta tirgus; šis pasākums būtu jāpiemēro, lai izvairītos no konkurences traucējumiem, ņemot vērā tradicionālās ražošanas metodes. (43) Ražotājiem, kas nav izpildījuši saistības saskaņā ar obligātajiem destilācijas pasākumiem, nevajadzētu atļaut gūt labumu no jebkuriem citiem intervences pasākumiem. (44) Būtu jāparedz iespējamie pasākumi gadījumā, ja Kopienas tirgū ir augstas cenas. (45) Ņemot vērā vīna tirgus īpašās iezīmes, ražotāju organizāciju izveide var dot ieguldījumu tirgus kopīgās organizācijas mērķu sasniegšanā; dalībvalstis drīkst atzīt šādas organizācijas; tām jābūt veidotām pēc brīvprātības principa un jāpierāda lietderība ar to pakalpojumu apjomu un efektivitāti, kurus ražotāju organizācijas piedāvā saviem biedriem. (46) Lai uzlabotu tirgus darbību noteiktos apvidos ražotiem kvalitatīviem vīniem un galda vīniem ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, dalībvalstīm būtu jāspēj īstenot lēmumi, ko pieņēmušas nozares organizācijas; no šādu lēmumu jomas būtu jāizslēdz noteiktas saskaņotas darbības; Komisijai būtu jānodrošina, lai šādi lēmumi atbilstu Kopienas tiesību aktiem; nozares organizācijām būtu jāizpilda noteikti uzdevumi, ņemot vērā patērētāju intereses. (47) Veselības apsvērumu dēļ un kvalitātes uzlabošanas nolūkā atļautā vīndarības prakse un procesi būtu jānosaka Kopienas līmenī un tiem vajadzētu būt vienīgajiem, ko atļauts izmantot, izgatavojot produktus, uz ko attiecas šī regula; līdzīgu apsvērumu dēļ to vīnu ražošanā, kuri paredzēti lietošanai pārtikā, būtu jāļauj izmantot tikai vīna vīnogu šķirnes. (48) Ņemot vērā faktu, ka ražošanas apstākļi, jo īpaši augsne, teritorija un klimats, ievērojami atšķiras dažādos Kopienas vīnogu audzēšanas apgabalos, ir būtiski, lai šādas atšķirības ņemtu vērā attiecībā uz vīndarības praksi un procesiem; vienkāršības labad un lai sekmētu modifikācijas, kas pamatotas ar pieredzi un tehnoloģijas attīstību, sīki izstrādātos ieviešanas noteikumos būtu jānosaka noteiktas tehniskās robežas un nosacījumi, kas saistīti ar tādu vīndarības praksi un procesiem; tomēr ierobežojumi attiecībā uz sēra dioksīda, pīlādžskābes un kālija sorbāta līmeni būtu jānosaka šajā regulā, ņemot vērā to nozīmīgumu veselībai. (49) Būtu jāparedz atļautās metodes vīna nozares produktu analīzei. (50) Produktu, uz ko attiecas šī regula, aprakstam, nosaukumam un noformējumam var būt būtiska ietekme uz pieprasījumu pēc tiem; tādēļ šajā sakarā šai regulai būtu jāparedz noteikumi, kur ņemtu vērā patērētāju un ražotāju likumīgās intereses un kas veicinātu vienmērīgu iekšējā tirgus darbību un kvalitatīvu produktu ražošanu; šādu noteikumu pamatprincipiem būtu jāparedz dažu terminu obligāta lietošana tā, lai identificētu produktu un sniegtu patērētājiem noteiktu svarīgu informāciju, kā arī citu terminu lietošana pēc izvēles, pamatojoties uz Kopienas noteikumiem vai ievērojot noteikumus, kas attiecas uz negodīgas prakses novēršanu. (51) Noteikumos, kas attiecas jo īpaši uz nosaukumu, būtu jāietver noteikumi par negodīgas prakses novēršanu, sankcijām Kopienas līmenī, kas jāpiemēro gadījumos, kad nepareizi veikta etiķetēšana, lietotas valodas, jo īpaši, ja lietoti dažādi alfabēti, un ražotājfirmas zīmes, īpaši, ja tās var radīt neskaidrību patērētājiem. (52) Ņemot vērā atšķirības starp produktiem, uz ko attiecas šī regula, to tirgiem, to, ko gaida patērētāji, un tradicionālo praksi, noteikumi būtu jādiferencē atkarībā no konkrētā produkta, jo īpaši attiecībā uz dzirkstošo vīnu un atkarībā no to izcelsmes. (53) Noteikumi būtu jāpiemēro arī importēto produktu etiķetēm, jo īpaši, lai atklātu to izcelsmi un novērstu jebkuru iespēju sajaukt tos ar Kopienas produktiem. (54) Tiesības izmantot ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un citus tradicionālus terminus ir ļoti vērtīgas; noteikumiem tādēļ būtu jāreglamentē šīs tiesības un jāparedz šādu terminu aizsardzība; lai veicinātu godīgu konkurenci un lai nemaldinātu patērētājus, šī aizsardzība var skart produktus, uz ko neattiecas šī regula, to skaitā produktus, kas nav minēti Līguma I pielikumā. (55) Paturot prātā patērētāju intereses un vēlamību panākt līdzvērtīgu attieksmi pret noteiktos apvidos ražotiem kvalitatīvajiem vīniem trešās valstīs, būtu jāizstrādā noteikumi par savstarpēju pasākumu ieviešanu, saskaņā ar kuriem vīni, kas importēti tiešam patēriņam pārtikā un kam dots ģeogrāfisks apraksts, un ko tirgo Kopienā, varētu gūt labumu no šiem aizsardzības un kontroles pasākumiem. (56) Lai ņemtu vērā saistības, ko rada jo īpaši Līguma par intelektuālā īpašuma tiesību komercaspektiem, kas veido neatņemamu Līguma, ar kuru izveidota Pasaules tirdzniecības organizācija, kas apstiprināts ar Lēmumu 94/800/EK [48], daļu, 23. un 24. pants, būtu jāparedz, ka iesaistītās puses ar zināmiem nosacījumiem drīkst novērst to ģeogrāfisko nosaukumu nelikumīgu izmantošanu, kurus aizsargā kāda trešā valsts – Pasaules tirdzniecības organizācijas dalībniece. (57) Tādas politikas attīstība, kura veicina kvalitatīvu produktu ražošanu lauksaimniecības nozarē un īpaši vīnogu audzēšanas nozarē, dod ieguldījumu tirgus apstākļu uzlabošanā un no tā izrietošā noieta tirgu paplašināšanā; kopēju papildu noteikumu pieņemšana attiecībā uz noteiktos apvidos ražotu kvalitatīvo vīnu ražošanu un kontroli ietilpst šīs politikas sfērā un var dot ieguldījumu šo mērķu sasniegšanā. (58) Lai saglabātu obligāto kvalitātes standartu noteiktos apvidos ražotiem kvalitatīvajiem vīniem, lai novērstu nekontrolējamu šādu vīnu ražošanas paplašināšanos un lai saskaņotu dalībvalstu noteikumus tā, lai izveidotu godīgas konkurences nosacījumus Kopienā, būtu jāpieņem Kopienas noteikumu sistēma, kas reglamentētu noteiktos apvidos ražotu kvalitatīvo vīnu ražošanu un kontroli un ar ko būtu jāsaskaņo īpašie noteikumi, ko pieņem dalībvalstis. (59) Ņemot vērā tradicionālos ražošanas nosacījumus, jāsastāda saraksts un jānoteic to faktoru pamatīpašības un joma, kuri ļauj atšķirt katru noteiktos apvidos ražotu kvalitatīvo vīnu; tomēr būtu jāveic kopīga darbība, lai saskaņotu kvalitātes prasības; šiem faktoriem vajadzētu būt šādiem: ražošanas platības robežas noteikšana, vīnogulāju šķirnes, kultivēšanas metodes, vīndarības metodes, minimālais spirta saturs tilpuma %, ražība uz hektāru, kā arī organoleptisko īpašību analīze un novērtējums; īpaši noteikumi būtu jāizstrādā attiecībā uz noteiktos apvidos ražotiem kvalitatīvajiem liķiera vīniem un noteiktos apvidos ražotiem kvalitatīvajiem dzirkstošajiem vīniem, ņemot vērā šo produktu īpašās īpašības. (60) Pieredze ir parādījusi, ka vajadzīgs sastādīt precīzus noteikumus, lai noteiktos apvidos ražotus kvalitatīvos vīnus pārklasificētu par galda vīniem, un precizēt gadījumus, kad ražotājam ir izvēles tiesības nepieprasīt, lai produktu, kas viņa ražas vai ražošanas deklarācijā uzrādīts kā produkts, kurš derīgs noteiktā apvidū ražota kvalitatīvā vīna iegūšanai, klasificētu kā noteiktā apvidū ražotu kvalitatīvo vīnu. (61) Lai saglabātu īpašās noteiktos apvidos ražotu kvalitatīvo vīnu kvalitātes īpašības, būtu jāatļauj dalībvalstīm piemērot papildu vai stingrākus noteikumus, kas reglamentē noteiktos apvidos ražotu kvalitatīvo vīnu ražošanu un apriti saskaņā ar godīgu un tradicionālu praksi. (62) Vienota Kopienas vīna tirgus izveide ietver vienotas tirdzniecības sistēmas ieviešanu uz Kopienas ārējām robežām; tirdzniecības sistēmai, kas ietver ievedmuitu un eksporta kompensācijas, papildu ārējā tirgus pasākumiem principā būtu jāstabilizē Kopienas tirgus; tirdzniecības sistēma būtu jābalsta uz saistībām, kas pieņemtas daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtas laikā. (63) Lai pārraudzītu vīna tirdzniecības apjomus ar trešām valstīm, attiecībā uz dažiem produktiem būtu jāparedz importa un eksporta licenču sistēma, kas ietvertu nodrošinājuma iemaksu, lai garantētu, ka veic darījumus, par kuriem šādas licences izsniegtas. (64) Lai novērstu vai neitralizētu negatīvu ietekmi uz Kopienas tirgu, ko var radīt dažu lauksaimniecības produktu imports, viena vai vairāku šādu produktu importēšana būtu jāapliek ar ievedmuitas papildu maksājumu, ja tiek izpildīti konkrēti nosacījumi. (65) Zināmos apstākļos ir lietderīgi piešķirt Komisijai pilnvaras noteikt un piešķirt tarifa kvotas, kas rodas no starptautiskajiem līgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līgumu, vai no citiem Padomes dokumentiem. (66) Noteikumiem par kompensāciju piešķiršanu par eksportu uz trešām valstīm, kas pamatojas uz atšķirību starp cenām Kopienā un pasaules tirgū un uz ko attiecas Pasaules tirdzniecības organizācijas Lauksaimniecības līgums [49], būtu jākalpo tam, lai aizsargātu Kopienas dalību starptautiskajā vīna tirdzniecībā; attiecībā uz šīm kompensācijām būtu jāievēro ierobežojumi daudzuma un vērtības izteiksmē. (67) Atbilstība vērtības ierobežojumiem, nosakot kompensācijas, būtu jānodrošina, pārraugot maksājumus saskaņā ar noteikumiem, kas attiecas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu; pārraudzību var atvieglot, obligātā kārtā iepriekš nosakot kompensācijas, vienlaikus pieļaujot iespēju attiecībā uz diferencētām kompensācijām, mainīt precizēto galamērķi viena ģeogrāfiskā apgabala robežās, kam piemēro vienotu kompensācijas likmi; attiecībā uz galamērķa maiņu būtu jāmaksā kompensācija, ko piemēro faktiskajam galamērķim, tās summas robežās, kuru piemēro iepriekš noteiktajam galamērķim. (68) Lai nodrošinātu atbilstību daudzuma ierobežojumiem, jāievieš uzticama un efektīva pārraudzības sistēma; šajā nolūkā kompensācijas būtu jāpiešķir ar nosacījumu, ka tiek uzrādīta eksporta licence; kompensācijas būtu jāpiešķir līdz zināmai robežai atkarībā no konkrētās situācijas, kādā katrs attiecīgais produkts atrodas; izņēmumi attiecībā uz šo noteikumu būtu jāpieļauj tikai pārtikas atbalsta operāciju gadījumā, kas ir atbrīvotas no jebkādiem ierobežojumiem; to daudzumu pārraudzība, kurus ar kompensācijām eksportē tirdzniecības gados, kas minēti Pasaules tirdzniecības organizācijas Lauksaimniecības līgumā, būtu jāveic, pamatojoties uz eksporta licencēm, kas izsniegtas par katru tirdzniecības gadu. (69) Papildus iepriekš aprakstītajai sistēmai un tiktāl, cik tas vajadzīgs tās pareizai darbībai, būtu jāparedz, kā reglamentēt vai, ja tirgus situācija to prasa, aizliegt aktīvās apstrādes režīma izmantošanu. (70) Muitas nodokļu sistēma ļauj atteikties no visiem pārējiem aizsargpasākumiem pie Kopienas ārējām robežām; tomēr iekšējā tirgus un nodokļu mehānisms ārkārtējos apstākļos var izrādīties nepietiekams; šādos gadījumos, lai neatstātu Kopienas tirgu bez aizsardzības pret jebkuriem traucējumiem, kas no tā var rasties, Kopienai būtu jāspēj bez kavēšanās veikt visus vajadzīgos pasākumus; šiem pasākumiem vajadzētu būt saskaņā ar saistībām, kas izriet no attiecīgajiem Pasaules tirdzniecības organizācijas līgumiem. (71) Uz produktiem, ko importē no trešām valstīm, būtu jāattiecina noteikumi par dažām produktu specifikācijām, kas nodrošina līdzsvaru ar Kopienas vīna definīcijām; tām būtu jāatbilst arī jebkuriem noteikumiem, kas izstrādāti izcelsmes valstī, un vajadzības gadījumā tām vajadzētu būt pievienotam analīzes ziņojumam. (72) Būtu jāparedz, lai visiem produktiem, uz kuriem attiecas šī regula, būtu pievienots pavaddokuments, kad tie nonāk apritē Kopienā. (73) Vienota tirgus izveidi var apdraudēt zināmu veidu atbalsta piešķiršana; tādēļ Līguma noteikumi, kas ļauj novērtēt dalībvalstu piešķirto atbalstu un aizliegt atbalstu, kurš nav saderīgs ar kopējo tirgu, būtu jāpiemēro vīna tirgus kopīgajai organizācijai; noteikumiem, kas attiecas uz piemaksām par pastāvīgu atsacīšanos no vīnogu audzēšanas, pašiem nevajadzētu kavēt valsts atbalsta piešķiršanu šiem pašiem mērķiem. (74) ņemot vērā noteikumu sarežģītību vīna nozarē, dalībvalstu iestādēm būtu jāatbild par to, lai nodrošinātu to ievērošanu; Komisijai pašai ar savu inspektoru palīdzību, kuri sadarbojas ar dalībvalstu iestādēm, būtu jāspēj pārraudzīt un nodrošināt šo ievērošanu. (75) Nepieciešams, lai, attīstoties kopējam vīna tirgum, dalībvalstis un Komisija sniegtu cita citai informāciju, kas vajadzīga šīs regulas piemērošanai; vīnogu, kas paredzētas vīndarībai, nenorūguša vīnogu vīna un vīna ražotājiem būtu jāiesniedz ražas deklarācija, jo šāda informācija ir nepieciešama; dalībvalstīm būtu jāspēj pieprasīt turpmāka informācija no ražotājiem; būtu jāatļauj Komisijai izmantot ārēju palīdzību, novērtējot jebkurus datus. (76) Lai atvieglotu ierosināto pasākumu ieviešanu, būtu jāparedz procedūra ciešai sadarbībai starp dalībvalstīm un Komisiju pārvaldības komitejā. (77) Izdevumus, ko apmaksā dalībvalstis to saistību rezultātā, kas rodas, piemērojot šo regulu, būtu jāfinansē Kopienai saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1258/1999 par kopīgās lauksaimniecības politikas finansēšanu [50]. (78) Vīna tirgus kopīgajā organizācijā vienlaikus būtu arī pienācīgi jāņem vērā mērķi, kas izklāstīti Līguma 33. un 131. pantā. (79) Vīna tirgus kopīgā organizācija būtu jāpiemēro, arī ņemot vērā līgumus, kas noslēgti, ievērojot Līguma 300. panta 2. punktu, jo īpaši tos līgumus, kuri veido daļu līguma, ar ko izveidota Pasaules tirdzniecības organizācija, īpaši līgumu par tirdzniecības tehniskajiem šķēršļiem [51]. (80) Tā kā pāreja no režīma, kas paredzēts Regulā (EK) Nr. 822/87 un pārējās regulās, kas attiecas uz vīna nozari, uz režīmu, kas paredzēts šajā regulā, varētu radīt sarežģījumus, kuri nav paredzēti šajā regulā; lai rīkotos šādā gadījumā, būtu jānosaka, ka Komisija var paredzēt vajadzīgos pārejas pasākumus; Komisijai vajadzētu arī būt pilnvarotai risināt īpašas praktiskas problēmas, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. I SADAĻA PIEMĒROŠANAS JOMA 1. pants 1. Vīna tirgus kopīgā organizācija ietver noteikumus, kas reglamentē vīna ražošanas potenciālu, tirgus mehānismus, ražotāju organizācijas un nozares organizācijas, vīndarības praksi un procesus, aprakstu, nosaukumu, noformējumu un aizsardzību, noteiktos apvidos ražotus kvalitatīvus vīnus un tirdzniecību ar trešām valstīm. 2. To piemēro šādiem produktiem KN kodi | Apraksts | | Vīnogu sula (to skaitā nenorūdzis vīnogu vīns) | 22043092 | Pārējie nenorūgušie vīnogu vīni, izņemot vīnus, kas atrodas fermentācijas procesā vai kam fermentācijas process ir apturēts ar citu paņēmienu, nevis pievienojot alkoholu | 22043094 | 22043096 | 22043098 | | Svaigu vīnogu vīns, to skaitā stiprinātie vīni; nenorūdzis vīnogu vīns, izņemot vīnu, uz ko attiecas 2009. pozīcija, izņemot pārējo nenorūgušo vīnogu vīnu, uz ko attiecas 22043092., 22043094., 22043096., 22043098. apakšpozīcija | | Svaigas vīnogas, izņemot galda vīnogas | 08061095 | 08061097 | 22090011 | Vīna etiķis | 22090019 | | Pikets | 23070011 | Vīna nogulas | 23070019 | 23089011 | Vīnogu čagas | 23089019 | 3. Produktu to terminu definīcijas, kuri lietoti šajā regulā, izklāstītas I pielikumā, termini, kas attiecas uz spirta saturu % – II pielikumā, un uz vīnogu audzēšanas zonām – III pielikumā. Sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, ieviešot šos pielikumus, var pieņemt saskaņā ar procedūru, kas noteikta 75. pantā. 4. Vīna ražošanas gads produktiem, uz ko attiecas šī regula, (še turpmāk "vīna gads") sākas katra gada 1. augustā un beidzas nākamā gada 31. jūlijā. II SADAĻA RAŽOŠANAS POTENCIĀLS I NODAĻA VĪNOGULĀJU STĀDĪŠANA 2. pants 1. Apstādīšana ar to vīna vīnogu šķirņu vīnogulājiem, kas klasificētas, ievērojot 19. panta 1. punktu, aizliegta līdz 2010. gada 31. jūlijam, ja vien to neveic, ievērojot: a) jaunās stādīšanas tiesības, kas minētas 3. pantā; b) atkārtotās stādīšanas tiesības, kas minētas 4. pantā vai c) stādīšanas tiesības, kas piešķirtas no rezerves un kas minētas 5. pantā vai 6. panta 1. punktā gadījumā, ja piemēro 5. panta 8. punktu. Līdz tai pašai dienai aizliegts arī uzpotēt vīna vīnogu šķirnes uz tādām šķirnēm, kas nav vīna vīnogu šķirnes. 2. Vīnogas, kas iegūtas no platībām: a) kurās vīnogulāji iestādīti līdz 1998. gada 1. septembrim un b) ražu no kurām saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 822/87 6. panta 3. punktu vai 7. panta 4. punktu var izmantot tikai destilācijai, nedrīkst izmantot, lai ražotu vīnu, kas paredzēts tirgošanai. Produktus, kas izgatavoti no tādām vīnogām, drīkst laist apritē tikai destilācijai. Šādus produktus tomēr nedrīkst izmantot, gatavojot alkoholu, kam faktiskais spirta saturs pēc tilpuma ir 80 % tilpuma vai mazāk. 3. Ja dalībvalsts ir sastādījusi vīna ražošanas potenciāla uzskaiti saskaņā ar 16. pantu, tad tā drīkst atkāpties no šā panta 2. punkta. Šādu izņēmuma statusu piešķir līdz 2002. gada 31. jūlijam, un tas ietver atļauju, ko piešķir par attiecīgajām platībām, lai ražotu vīnu, kas paredzēts tirgošanai. Izņēmuma statusu piešķir: a) ja attiecīgais ražotājs iepriekš izaris pārējos vīnogulājus no platības, kas ir līdzvērtīga tīrās ražas izteiksmē, izņemot gadījumus, kad attiecīgais audzētājs saņēmis piemaksu par izaršanu, ievērojot Kopienas vai valsts tiesību aktus, attiecībā uz konkrēto platību un/vai b) pēc attiecīgās platības apstādīšanas atļaujot izmantot atkārtotās stādīšanas tiesības, ja ražotājs tās ieguvis laika posmā, kas vēl jānosaka; dalībvalstis šim nolūkam drīkst izmantot arī jaunradītās stādīšanas tiesības, ievērojot 6. panta 1. punktu, un/vai c) ja dalībvalsts var pierādīt (Komisijai), ka tā nav pieprasījusi atkārtotās stādīšanas tiesības, kas joprojām būtu spēkā, ja tās būtu pieprasītas; šādas tiesības var izmantot un pārdalīt ražotājiem par platību, kas tai līdzvērtīga tīrās ražas izteiksmē, un/vai d) ja attiecīgais ražotājs trīs gadu laikā apņēmies izart platību, kas līdzvērtīga tīrās ražas izteiksmē, ja šī platība ierakstīta attiecīgās dalībvalsts Vīna dārzu reģistrā. 4. Ja piemēro 3. punkta a) vai c) apakšpunktu, tad dalībvalstis attiecīgajiem ražotājiem uzliek atbilstīgu administratīvu sodu. 5. Šā panta 3. punkta a) vai c) apakšpunktu var izmantot tikai attiecībā uz tādu platību, kas nav lielāka par 1,2 % no platības, kas apstādīta ar vīnogulājiem. 6. Ja piemēro 3. punkta b) apakšpunktu: a) ja audzētājs iegūst tiesības no rezerves, tās drīkst saņemt tikai, ievērojot 5. panta 3. punkta b) apakšpunktu, un viņš samaksā 150 % no tās summas, ko dalībvalsts parasti iekasē saskaņā ar šo noteikumu vai b) ja audzētājs iegūst atkārtotās stādīšanas tiesības, tad tās attiecas uz attiecīgo platību, kurai pieskaita 50 %, no kā pēdējo apjomu nosūta rezervei vai rezervēm saskaņā ar 5. pantu vai pievieno to jaunradīto stādīšanas tiesību apjomam, kuras minētas 6. panta 1. punktā, ja piemēro 5. panta 8. punktu. 7. Platības, kas apstādītas ar vīna vīnogu šķirņu vīnogulājiem un kas klasificētas, ievērojot 19. panta 1. punktu: a) apstādītas no 1998. gada 1. septembra un ražu no tām saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 822/87 6. panta 3. punktu vai 7. panta 4. punktu var izmantot tikai destilācijai vai b) apstādītas, neievērojot stādīšanas aizliegumu, kas minēts 1. punktā, izar. Izdevumus par šādu izaršanu maksā attiecīgais ražotājs. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šo punktu piemēro. 3. pants 1. Dalībvalstis drīkst piešķirt jaunās stādīšanas tiesības ražotājiem attiecībā uz platībām: a) kas paredzētas jaunai stādīšanai, ko veic, ievērojot zemes apvienošanas pasākumus vai pasākumus, kuri attiecas uz obligātajiem pirkumiem sabiedrības interesēs un kuri paredzēti, ievērojot valsts likumus un citus normatīvos aktus, b) kas paredzētas vīnogulāju audzēšanas eksperimentiem vai c) kas paredzētas potzaru audzētavām. Dalībvalstis drīkst arī piešķirt jaunas stādīšanas tiesības attiecībā uz tām platībām, no kurām iegūtais vīns vai vīnogu produkti ir paredzēti patēriņam tikai vīnogu audzētāja ģimenē. 2. Dalībvalstis drīkst arī piešķirt jaunas stādīšanas tiesības ne vēlāk kā 2003. gada 31. jūlijā platībām, kurās noteiktos apvidos ražos kvalitatīvus vīnus vai galda vīnus, kas aprakstīti, izmantojot ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, ja ir atzīts, ka, ņemot vērā konkrētā vīna kvalitāti, tā ražošana ievērojami atpaliek no pieprasījuma. 3. Jaunās stādīšanas tiesības izmanto ražotājs, kuram tās piešķirtas, attiecībā uz platībām un tādam nolūkam, kādam tās piešķirtas. 4. Jaunās stādīšanas tiesības izmanto līdz otrā vīna gada beigām pēc tā gada, kad tās piešķirtas. Jaunās stādīšanas tiesības, izņemot tiesības, kas minētas 1. punktā, kuras nav tā izmantotas minētajā laikposmā, iedala rezervei saskaņā ar 5. panta 2. punkta a) apakšpunktu. 5. Jaunās stādīšanas tiesības, izņemot tiesības, kas minētas 1. punktā, drīkst piešķirt ražotājiem tikai tajos daudzumos, kas noteikti 6. panta 1. punktā. Tādēļ: a) pirms iedala rezervei vai rezervēm jaunradītās stādīšanas tiesības, kas minētas 6. pantā, dalībvalstis nodrošina, lai jaunu stādīšanas tiesību piešķiršana nesamazinātu 6. panta 1. punktā minēto jaunradīto stādīšanas tiesību apjomu līdz vērtībai, kas mazāka par nulli, un b) kad dalībvalsts iedalījusi rezervei vai rezervēm jaunradītās stādīšanas tiesības, kas minētas 6. pantā, turpmāka jaunu stādīšanas tiesību piešķiršana nozīmē, ka dzēš stādīšanas tiesības, kas iedalītas rezervei vai rezervēm un kas saistītas ar attiecīgo reģionu, un kas atbilst platībai, kura līdzvērtīga tīrās ražas izteiksmē. Ja konkrētajā rezervē vai rezervēs nav pieejamas pietiekamas stādīšanas tiesības, tad jaunas stādīšanas tiesības nedrīkst piešķirt. 4. pants 1. Atkārtotās stādīšanas tiesības ir: a) atkārtotās stādīšanas tiesības, kas piešķirtas, ievērojot 2. punktu, vai b) līdzīgas tiesības, kas iegūtas, ievērojot iepriekšējos Kopienas tiesību aktus vai valsts likumus un citus normatīvos aktus. 2. Dalībvalstis piešķir atkārtotās stādīšanas tiesības tiem ražotājiem, kuri izaruši kādu platību, kas apstādīta ar vīnogulājiem. Dalībvalstis var piešķirt atkārtotās stādīšanas tiesības ražotājiem, kuri apņemas izart kādu platību, kas apstādīta ar vīnogulājiem, līdz trešā gada beigām pēc tam, kad minētā platība apstādīta. Atkārtotās stādīšanas tiesības attiecas uz platību, kas tīrās ražas izteiksmē ir līdzvērtīga platībai, no kuras vīnogulājus izars. 3. Atkārtotās stādīšanas tiesības īsteno saimniecībā, attiecībā uz kuru tās piešķirtas. Dalībvalstis vēlāk var noteikt, ka šādas atkārtotās stādīšanas tiesības drīkst īstenot tikai tajā platībā, kur iepriekš izrakti vīnogulāji. 4. Atkāpjoties no 3. punkta, atkārtotās stādīšanas tiesības pilnībā vai daļēji var nodot citai saimniecībai tajā pašā dalībvalstī, ja: a) daļu attiecīgās saimniecības nodod šai citai saimniecībai. Tādā gadījumā tiesības drīkst izmantot iepriekšminētās citas saimniecības platībā, kas nav lielāka par nodoto platību, vai b) platības minētajā citā saimniecībā ir paredzētas: i) lai ražotu noteiktos apvidos ražotus kvalitatīvus vīnus vai galda vīnus, kas aprakstīti, izmantojot ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, vai ii) lai attīstītu potzaru audzētavas. Tiesības drīkst izmantot tikai attiecībā uz tām platībām un tādam nolūkam, kuram tās piešķirtas. Dalībvalstis nodrošina, lai šo atkāpju piemērošana nenovestu pie vispārēja ražošanas potenciāla pieauguma to teritorijā, jo īpaši, ja tiesības nodod no neapūdeņotām platībām uz apūdeņotām. 5. Atkārtotās stādīšanas tiesības, kas iegūtas, ievērojot šo regulu, izmanto līdz piektā vīna gada beigām pēc tā gada beigām, kurā izarti vīnogulāji. Piešķirot izņēmuma statusu, dalībvalstis var šo laikposmu pagarināt līdz astoņiem vīna gadiem. Atkārtotās stādīšanas tiesības, ko šajā laikposmā neizmanto, iedala rezervei, ievērojot 5. panta 2. punkta a) apakšpunktu. 5. pants 1. Lai uzlabotu ražošanas potenciāla vadību valsts un/vai reģionālajā līmenī, dalībvalstis izveido stādīšanas tiesību valsts rezervi un/vai atkarībā no situācijas reģionālās rezerves. 2. Rezervei vai rezervēm piešķir šādas tiesības: a) jaunās stādīšanas tiesības, atkārtotās stādīšanas tiesības un stādīšanas tiesības, kas piešķirtas no rezerves un kas nav izmantotas termiņos, kuri noteikti attiecīgi 3. panta 4. punktā, 4. panta 5. punktā un šā panta 6. punktā; b) atkārtotās stādīšanas tiesības, ko rezervei iedalījuši ražotāji, kuriem ir šādas tiesības, vajadzības gadījumā par samaksu no valsts fondiem, kuru apjomu un jebkuru citu informāciju par kuriem nosaka dalībvalstis, ņemot vērā pušu likumīgās intereses; c) jaunradītās stādīšanas tiesības, kas minētas 6. pantā. 3. Dalībvalstis drīkst piešķirt tiesības, kas iedalītas rezervei: a) bez maksas ražotājiem, kas jaunāki par 40 gadiem un kam piemīt atbilstīgā profesionālā prasme un kompetence, un kas pirmo reizi veido vīna ražošanas uzņēmumu, un kas ir šīs saimniecības vadībā, vai b) par samaksu valsts un vajadzības gadījumā reģionālajos fondos tiem ražotājiem, kas paredz izmantot vīnogulāju stādīšanas tiesības un kā produkcijai ir nodrošināts noieta tirgus. Dalībvalstis nosaka kritērijus, lai noteiktu samaksas lielumu, kas var mainīties atkarībā no galaprodukta, ko paredzēts iegūt no konkrētajiem vīna dārziem. 4. Dalībvalstis nodrošina, lai ar vietu, kur izmanto no rezerves iegūtās stādīšanas tiesības, ar izmantotajām šķirnēm un izmantoto kultivācijas tehniku garantētu, ka produkciju pielāgo tirgus pieprasījumam un ka attiecīgās ražas ir tipiskas vidējās ražas reģionā, kur šādas tiesības izmanto, jo īpaši, ja stādīšanas tiesības, kuru izcelsmes vieta ir neapūdeņotas platības, izmanto apūdeņotās platībās. 5. Stādīšanas tiesības, kas iedalītas rezervei, drīkst no tās piešķirt ne vēlāk kā piektā vīna gada beigās pēc tā gada, kad tās šai rezervei iedalītas. Stādīšanas tiesības, ko līdz tam laikam nepiešķir, dzēš. 6. Stādīšanas tiesības, kas piešķirtas no rezerves, izmanto līdz otrā vīna gada beigām pēc gada, kad tās piešķirtas. No rezerves piešķirtās stādīšanas tiesības, kas nav tā izmantotas minētajā laikposmā, iedala rezervei, ievērojot 2. punkta a) apakšpunktu. 7. Ja dalībvalsts veido reģionālās rezerves, tad tā drīkst izstrādāt noteikumus, kas ļauj nodot stādīšanas tiesības starp reģionālajām rezervēm. Ja vienā un tajā pašā dalībvalstī līdzās pastāv gan reģionālās, gan valsts rezerves, tad drīkst veikt pārvedumus starp šādām rezervēm. Pārvedumiem, kas minēti šajā punktā, drīkst piemērot samazinājuma koeficientu. 8. Atkāpjoties no 1. līdz 7. punktam, kompetenta dalībvalsts iestāde var izvēlēties neieviest rezervju sistēmu ar noteikumu, ka šī dalībvalsts var pierādīt, ka visā tās teritorijā pastāv efektīva stādīšanas tiesību vadības sistēma. Šādā sistēmā vajadzības gadījumā var atkāpties no attiecīgajiem šīs nodaļas noteikumiem. Ja dalībvalstij ir šāda sistēma, tad atkārtotās stādīšanas tiesības, kas minētas 4. panta 5. punkta pirmajā teikumā, pagarina par pieciem vīna gadiem. Joprojām piemēro 4. panta 5. punkta otro teikumu. 6. pants 1. Jaunradītās stādīšanas tiesības, to skaitā jaunās stādīšanas tiesības, ko piešķīrušas dalībvalstis, ievērojot 3. panta 2. punktu, sadala šādi: a)Vācija | 1534 ha | Grieķija | 1098 ha | Spānija | 17355 ha | Francija | 13565 ha | Itālija | 12933 ha | Luksemburga | 18 ha | Austrija | 737 ha | Portugāle | 3760 ha; | b)Kopienas rezerve: | 17000 ha. | 2. Jaunradītās stādīšanas tiesības drīkst tikai iedalīt rezervei vai izmantot, ievērojot 2. panta 3. punkta b) apakšpunktu, ja dalībvalsts ir sastādījusi ražošanas potenciāla uzskaiti saskaņā ar 16. pantu. 3. Jaunradītās stādīšanas tiesības, kas minētas 1. punktā, iedalīt rezervei vai tās izmantot, ievērojot 2. panta 3. punkta b) apakšpunktu, drīkst tikai vienu reizi. 7. pants 1. Šajā nodaļā ir spēkā šādas definīcijas: a) "izaršana" nozīmē pilnīgu visu vīnogulāju iznīcināšanu uz zemes gabala, kas apstādīts ar vīnogulājiem; b) "stādīšana" nozīmē vīnogulāja augu vai vīnogulāja auga daļu, uzpotētu vai neuzpotētu, pastāvīgu iesakņošanu, lai ražotu vīnogas vai izveidotu potzaru audzētavu; c) "stādīšanas tiesības" nozīmē tiesības stādīt vīnogulājus, ievērojot jaunās stādīšanas tiesības, atkārtotās stādīšanas tiesības, no rezerves piešķirtas stādīšanas tiesības vai jaunradītās stādīšanas tiesības, saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti attiecīgi 3., 4., 5. un 6. pantā; d) "atkārtotās stādīšanas tiesības" nozīmē tiesības stādīt vīnogulājus platībā, kas tīrās ražas izteiksmē ir līdzvērtīga platībai, no kuras vīnogulāji tikuši vai tiks izrakti saskaņā ar nosacījumiem, kas izklāstīti 4. pantā un 5. panta 8. punktā; e) "atkārtota uzpotēšana" nozīmē tāda vīnogulāja uzpotēšanu, kurš jau ir bijis iepriekšējas uzpotēšanas objekts. 2. Sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot šo nodaļu, pieņem saskaņā ar procedūru, kas noteikta 75. pantā. Šie noteikumi var ietvert: - noteikumus, kas reglamentē to produktu destilāciju, kas minēti 2. panta 7. punktā, - noteikumus, lai izvairītos no pārlieka administratīvā sloga, kad piemēro šīs nodaļas noteikumus, - atzīšanu, kas minēta 3. panta 2. punktā, - vīnogulāju līdzāspastāvēšanu, ievērojot 4. panta 2. punktu, - samazinājuma koeficienta piemērošanu, kas minēts 5. panta 7. punktā, - 6. panta 1. punktā minētās Kopienas rezerves darbību. Šajos noteikumos var jo īpaši paredzēt, ka laikposmā līdz 2003. gada 31. decembrim jaunradītās stādīšanas tiesības no Kopienas rezerves iedala dalībvalstīm izmantošanai apvidos, kur var pierādīt, ka pastāv papildu vajadzība, ko varētu apmierināt, iedalot šādas jaunradītās stādīšanas tiesības, - noteikumus, lai nodrošinātu, ka jaunās stādīšanas tiesības, ko piešķir saskaņā ar 3. panta 1. punktu, neapdraud jaunās stādīšanas aizliegumu, kurš minēts 2. panta 1. punktā. 3. Līdz 2003. gada 31. decembrim un ar trīs gadu starplaikiem no minētā datuma Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs nodaļas darbību. Ziņojumam vajadzības gadījumā var pievienot priekšlikumus piešķirt turpmākas jaunradītās stādīšanas tiesības. II NODAĻA ATSACĪŠANĀS PIEMAKSAS 8. pants 1. Piemaksu var piešķirt apmaiņā pret pastāvīgu atsacīšanos no vīnogulāju audzēšanas kādā noteiktā apgabalā. Piemaksu, ievērojot šīs nodaļas noteikumus, drīkst piešķirt ražotājiem no kultivētiem vīnogulāju audzēšanas apgabaliem, ko izmanto vīna vīnogu ražošanai. Attiecīgā platība ir ne mazāka par 10 akriem. 2. Dalībvalstis var noteikt, kuros apgabalos un vai vispār piemaksu drīkst piešķirt. Tās drīkst piemērot arī nosacījumus, to skaitā tos, kuru mērķis ir nodrošināt attiecīgajos apgabalos līdzsvaru starp ražošanu un ekoloģiju. 3. Ja piešķir piemaksu, tad ražotājs zaudē visas atkārtotās stādīšanas tiesības attiecībā uz to platību, par kuru ir piešķirta piemaksa. 4. Dalībvalstis nosaka piemaksas līmeni uz hektāru, ņemot vērā: a) lauksaimniecisko ražību vai saimniecības ražošanas jaudu; b) ražošanas metodi; c) attiecīgo platību salīdzinājumā ar saimniecības platību; d) ražotā vīna veidu; e) asociētās kultivēšanas pastāvēšanu. 5. Piemaksas līmenis nepārsniedz līmeņus, kas vēl jānosaka. 9. pants Piemaksām nav piemērotas šādas platības: a) kultivētas vīnogulāju audzēšanas platības, attiecībā uz kurām zināmā laikposmā, kas vēl jānosaka, bet kas nepārsniedz 10 vīna gadus, ir reģistrēti tādu Kopienas vai valsts tiesību aktu pārkāpumi, kuri attiecas uz stādīšanu; b) vīnogulāju audzēšanas platības, ko vairs neapstrādā; c) vīnogulāju audzēšanas platības, kas apstādītas laikposmā, kurš vēl jānosaka, bet kurš nepārsniedz 10 vīna gadus; d) vīnogulāju audzēšanas platības, kas saņēmušas finansējumu par to restrukturizāciju un konversiju laikposmā, kurš vēl jānosaka, bet kurš nepārsniedz 10 vīna gadus. 10. pants Sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot šo nodaļu, pieņem saskaņā ar procedūru, kas noteikta 75. pantā. Šādi noteikumi īpaši var paredzēt: a) dienas, kad jāiesniedz pieteikumi un kad jāveic izaršana; b) nosacījumus maksājumu piešķiršanai; c) maksimālo tās piemaksas apjomu, kas minēta 8. panta 5. punktā; d) vides apsvērumus; e) to laikposmu noteikšanu, kuri minēti 9. pantā. III NODAĻA RESTRUKTURIZĀCIJA UN KONVERSIJA 11. pants 1. Ar šo ir noteikta vīna dārzu restrukturizācijas un konversijas sistēma. 2. Minētās sistēmas mērķis ir pielāgot ražošanu tirgus pieprasījumam. 3. Minētā sistēma attiecas uz vienu vai vairākiem šādiem pasākumiem: a) šķirņu konversija, to skaitā, izmantojot uzpotēšanu; b) vīna dārzu vietas maiņa; c) vīna dārzu vadības paņēmienu uzlabošana, kas saistīta ar sistēmas mērķiem. Minētā sistēma neattiecas uz to vīna dārzu parasto atjaunošanu, kuriem beidzies dabīgais dzīves cikls. 4. Pieeja minētajai sistēmai ir tikai tajos dalībvalsts apgabalos, attiecībā uz kuriem dalībvalsts ir sastādījusi ražošanas potenciāla uzskaiti saskaņā ar 16. pantu. 12. pants Dalībvalstis atbild par restrukturizācijas un konversijas plāniem, to skaitā, ja vajadzīgs, par plānu apstiprināšanu. Plāni atbilst noteikumiem, kas izklāstīti šajā nodaļā un tiesību aktos, kuri jāievēro, tos ieviešot. 13. pants 1. Atbalstu restrukturizācijai un konversijai piešķir tikai attiecībā uz tādiem plāniem, ko sastādījušas un, ja vajadzīgs, apstiprinājušas dalībvalstis. Atbalstu var sniegt šādā veidā: a) kompensācija ražotājiem par ienākumu zaudējumu plāna ieviešanas dēļ un b) ieguldījums restrukturizācijas un konversijas izmaksās. 2. Kompensāciju ražotājiem par ienākumu zaudējumu var sniegt šādā veidā: a) atļauja pastāvēt līdzās gan veciem, gan jauniem vīnogulājiem noteiktā laikposmā, kas nepārsniedz trīs gadus, neatkarīgi no šīs sadaļas I nodaļas noteikumiem, vai b) finansiāla kompensācija, kam naudas līdzekļus piešķir Kopiena. 3. Kopienas ieguldījums restrukturizācijas un konversijas izmaksās nepārsniedz 50 % no šīm izmaksām. Tomēr reģionos, kas saskaņā ar Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 1260/1999, kurā izstrādāti vispārīgi noteikumi par struktūrfondiem [52], klasificēti kā I mērķis, Kopienas ieguldījums nepārsniedz 75 %. Neierobežojot 14. panta 4. punktu, dalībvalstis nekādā gadījumā nedrīkst piedalīties izmaksu segšanā. 14. pants 1. Komisija veic sākotnējo iedalījumu dalībvalstīm uz gadu, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, ņemot vērā īpašās situācijas un vajadzības, un pūles, kas vajadzīgas, ņemot vērā sistēmas mērķi. 2. Sākotnējo asignējumu pielāgo, ņemot vērā reālos izdevumus un pamatojoties uz atkārtoti izskatītām izdevumu prognozēm, ko iesniegušas dalībvalstis, ņemot vērā sistēmas mērķi un pieejamos naudas līdzekļus. 3. Iedalot finanses dalībvalstīm, pienācīgi jāņem vērā Kopienas vīna dārzu platība attiecīgajā dalībvalstī. 4. Ja dalībvalstij piešķirts finansiālais asignējums attiecībā uz zināmu hektāru skaitu, tad dalībvalsts var sadalīt šo finansiālo asignējumu uz lielāku hektāru skaitu nekā tas hektāru skaits, kuram tas piešķirts. Šajā sakarā dalībvalsts drīkst izmantot valsts naudas līdzekļus, lai tādējādi samazināto summu uz hektāru palielinātu līdz tam sākotnējam maksimālajam apjomam uz hektāru, kurš bija Kopienas asignējumā. 15. pants Sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, ieviešot šo nodaļu, pieņem saskaņā ar procedūru, kura noteikta 75. pantā. Šie noteikumi var jo īpaši ietvert: a) minimālo attiecīgā vīna dārza lielumu; b) noteikumus, kas reglamentē to atkārtotās stādīšanas tiesību izmantošanu, kuras rodas plānu ieviešanas rezultātā; c) noteikumus, kuru mērķis ir novērst ražošanas potenciāla palielinājumu, kas izriet no šīs nodaļas; d) maksimālo atbalsta līmeni uz hektāru. IV NODAĻA INFORMĀCIJA UN VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI 16. pants 1. Ražošanas potenciāla uzskaitē ietver šādu informāciju: a) ar tādiem vīnogulājiem apstādītas platības, kuri klasificēti kā šķirnes vīna ražošanai, ievērojot 19. panta 1. punktu, attiecīgās dalībvalsts teritorijā; b) konkrētās šķirnes; c) kopējais spēkā esošo stādīšanas tiesību krājums; d) jebkuri valsts vai reģionālie noteikumi, kas pieņemti, ievērojot šo sadaļu. 2. Dalībvalsts var paredzēt, ka uzskaiti drīkst sastādīt pa reģioniem. Tomēr šādā gadījumā visas reģionālās uzskaites sastāda līdz 2001. gada 31. decembrim. Saskaņā ar šīs regulas noteikumiem tas, ka kāds apvidus nesastāda uzskaiti, nekavē piemērot šo sadaļu pārējos minētās dalībvalsts apvidos. 17. pants 1. Komisija var novērtēt: a) vīna nozares produktu ražošanu; b) šo produktu rūpniecisko izmantošanu; c) to vīna un vīna produktu patēriņa tendences, kurus var patērēt bez turpmākas apstrādes/pārstrādes; d) jebkuru citu faktoru, kas jāzina, lai vadītu tirgu, vai plānu, kura mērķis ir pielāgot piedāvājumu. 2. Veicot šādus novērtējumus, Komisija var izmantot ārēju palīdzību. 3. Komisija piešķir naudas līdzekļus neatkarīgam pētījumam par starpsugu šķirņu izmantošanu. Pamatojoties uz šādu pētījumu, tā līdz 2003. gada 31. decembrim iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, kam vajadzības gadījumā pievieno priekšlikumus. 18. pants 1. Vīna ražošanai paredzēto vīnogu audzētāji un nenorūguša vīna un vīna ražotāji katru gadu deklarē daudzumus, kas iegūti no pēdējās ražas. Dalībvalstis var pieprasīt arī, lai vīna ražošanai paredzēto vīnogu tirgotāji katru gadu deklarētu daudzumus, kas pārdoti no pēdējās ražas. 2. Nenorūguša vīna un vīna ražotāji un tirgotāji, izņemot mazumtirgotājus, katru gadu deklarē savus nenorūgušā vīna un vīna krājumus gan no kārtējā gada ražas, gan iepriekšējo gadu ražas. Nenorūgušo vīnu un vīnu, kas importēts no trešām valstīm, uzrāda atsevišķi. 19. pants 1. Dalībvalstis klasificē to vīnogulāju šķirnes, kuri paredzēti vīna ražošanai. Visas klasificētās šķirnes pieder Vitis vinifera sugai vai arī iegūtas, krustojot šo sugu ar citām Vitis ģints sugām. Klasifikācijā nedrīkst iekļaut šādas šķirnes: - Noah - Othello - Isabelle - Jacquez - Clinton - Herbemont. 2. Savā klasifikācijā dalībvalstis norāda vīnogulāju šķirnes, kas piemērotas, lai ražotu katru no noteiktos apvidos ražotiem kvalitatīvajiem vīniem, kuri ražoti to teritorijā. Šīs šķirnes ir no Vitis vinifera sugas. 3. Tikai tādas vīnogulāju šķirnes, kuras norādītas klasifikācijā, drīkst stādīt, atkārtoti stādīt vai uzpotēt Kopienas teritorijā nolūkā ražot vīnu. Šo ierobežojumu nepiemēro vīnogulājiem, ko izmanto zinātniskajai pētniecībai un eksperimentiem. 4. Platības, kas apstādītas ar vīna ražošanai paredzētām vīnogulāju šķirnēm un kas nav ierakstītas klasifikācijā, izar, izņemot gadījumus, kad šo platību raža paredzēta patēriņam tikai vīnogu audzētāja ģimenē. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai pārraudzītu šo izņēmumu. 5. Ja šķirnes no klasifikācijas dzēš, tad tās izar 15 gadu laikā pēc to dzēšanas. 20. pants Noteikumi, kas reglamentē Kopienas vīna dārzu reģistru, ir noteikumi, kas izklāstīti Regulā (EEK) Nr. 2392/86. 21. pants Šīs sadaļas I un II nodaļu nepiemēro tajās dalībvalstīs, kur vīna ražošana nepārsniedz 25000 hektolitrus vīna gadā. Šādu produkciju aprēķina, pamatojoties uz vidējo produkciju pēdējos piecos vīna gados. 22. pants Dalībvalstis var pieņemt stingrākus valsts noteikumus attiecībā uz jaunu vīnogulāju stādīšanu vai atkārtotu vīnogulāju stādīšanu, vai uzpotēšanu. Tās var prasīt, lai iesniegumiem un informācijai, kas paredzēta šajā sadaļā, būtu pievienota cita informācija, kura vajadzīga, lai uzraudzītu ražošanas potenciāla attīstību. 23. pants 1. Sīki izstrādāti noteikumi, kas jāievēro, piemērojot šo nodaļu, pieņem saskaņā ar procedūru, kura noteikta 75. pantā. Tās jo īpaši var attiekties uz: a) tās informācijas formātu un detalizācijas līmeni, ko prasa par uzskaiti, kura minēta 16. pantā; b) to vīnogulāju šķirņu klasifikācijas vadību, kuras minētas 19. pantā; c) to produktu galamērķi, kas iegūti no vīnogu šķirnēm, kuru nav šajā klasifikācijā. 2. Noteikumus par pavaddokumentu vīnogulāju veģetatīvajam pavairošanas materiālam un sīki izstrādātus noteikumus to piemērošanai, ietverot tās normas, kuras attiecas uz kontroli, drīkst pieņemt saskaņā ar procedūru, kas noteikta 75. pantā. 3. Regulu (EEK) Nr. 2392/86 drīkst grozīt vai atcelt saskaņā ar procedūru, kas noteikta 75. pantā. 4. Saskaņā ar procedūru, kas noteikta 75. pantā, nolemj, vai dalībvalsts ir sastādījusi uzskaiti, kura minēta 16. pantā, un vai šis lēmums būtu jāatceļ atbilstīgos apstākļos, to skaitā tad, ja dalībvalsts vajadzības gadījumā nav papildinājusi uzskaiti ar jauniem datiem. III SADAĻA TIRGUS MEHĀNISMI I NODAĻA ATBALSTS PRIVĀTAI UZGLABĀŠANAI 24. pants 1. Atbalstu piešķir ražotājiem, kas privātās noliktavās uzglabā: a) galda vīnu; b) nenorūgušu vīnogu vīnu, koncentrētu nenorūgušu vīnogu vīnu un rektificētu koncentrētu nenorūgušu vīnogu vīnu. 2. Atbalstu piešķir, ja ar intervences aģentūrām no nākamā gada 16. decembra līdz 15. februārim noslēdz ilgtermiņa glabājuma līgumu. 3. Ilgtermiņa glabājuma līgumus slēdz uz laikposmu, kas beidzas: a) agrākais 1. septembrī pēc noslēgšanas datuma galda vīniem un 1. augustā pēc noslēgšanas datuma nenorūgušiem vīnogu vīniem, koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem un rektificētiem koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem; b) vēlākais 30. novembrī pēc noslēgšanas datuma. 25. pants 1. Glabājuma līgumu noslēgšana ir pakļauta nosacījumiem, kas jo īpaši attiecas uz attiecīgo produktu kvalitāti. 2. Attiecībā uz galda vīniem glabājuma līgumos iekļauj noteikumus par atbalsta maksājumu izbeigšanu un visu attiecīgo ražotāja saistību izbeigšanu attiecībā uz visiem uzglabātajiem daudzumiem vai to daļu, ja tirgus cenas konkrētajam galda vīna veidam paaugstinās virs līmeņa, kas vēl jānosaka. 3. Privātās uzglabāšanas atbalsta lielums var attiekties tikai uz tehniskajām uzglabāšanas izmaksām un procentiem, un abus nosaka pēc standarta likmes. 4. Koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem šos lielumus pielāgo ar koeficientu, kas atbilst koncentrācijas pakāpei. 26. pants 1. Sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot šo nodaļu, pieņem saskaņā ar procedūru, kura noteikta 75. pantā. Šādus noteikumus var jo īpaši paredzēt, ka: - jānosaka līmenis, likme un koeficients, kas minēts 25. pantā, - ilgtermiņa glabājuma līgumus par galda vīniem drīkst noslēgt tikai par īpašiem galda vīniem, - nenorūgušus vīnogu vīnus, kas ir ilgtermiņa glabājuma līgumu priekšmets, šā līguma laikā drīkst daļēji vai pilnībā pārvērst koncentrētā nenorūgušā vīnogu vīnā vai rektificētā koncentrētā nenorūgušā vīnogu vīnā, - jābūt normām attiecībā uz tā noteikuma piemērošanu, kurš paredz atbalsta maksājumu izbeigšanu, kas paredzēta 25. panta 2. punktā, - nenorūguši vīnogu vīni un koncentrēti nenorūguši vīnogu vīni, kas paredzēti vīnogu sulas gatavošanai, nedrīkst būt ilgtermiņa glabājuma līguma priekšmets, - jābūt norādītam līgumu spēkā esamības ilgumam. 2. Ievērojot procedūru, kas noteikta 75. pantā, var paredzēt, ka: - privātās uzglabāšanas atbalsta sistēmu nepiemēro, ja pēc tirgus situācijas ir skaidrs, ka šāda sistēma nav attaisnota, - iespēju noslēgt turpmākus ilgtermiņa līgumus var apturēt jebkurā laikā, ja to attaisno tirgus situācija un jo īpaši likme, pēc kuras līgumi jau ir noslēgti. II NODAĻA DESTILĀCIJA 27. pants 1. Izspiestu vai neizspiestu vīnogu pārspiešana un vīna nogulu presēšana ir aizliegta. Vīnogu čagu atkārtota fermentācija citiem mērķiem, nevis destilācijai, ir aizliegta. 2. Vīna nogulu filtrēšanu un izgulsnēšanu ar centrifūgu neuzskata par presēšanu, ja: a) iegūtajiem produktiem attiecībā uz tirgošanu ir labas kvalitāte; b) nogulas neizspiež sausas. 3. No jebkuras fiziskas vai juridiskas personas vai personu grupas, izņemot 7. punktā minētās personas un personu grupas, kas ir gatavojušas vīnu, prasa piegādāt destilācijai visus tādas vīndarības blakusproduktus. 4. Spirta saturam tādos blakusproduktos jābūt vismaz vienādam ar 10 % attiecībā pret spirta saturu, kas ir izgatavotajā vīnā, ja vīns ražots tieši no vīnogām. Izņemot atkāpes tehniski attaisnojamos gadījumos, tas nedrīkst būt mazāks par 5 %, ja vīns ir ražots, fermentācijas procesā vinificējot nenorūgušus vīnogu vīnus, daļēji fermentētus nenorūgušus vīnogu vīnus vai jaunus vīnus. Ja attiecīgo procentuālo attiecību nesasniedz, tad tie, kam ir šādas saistības, piegādā zināmu vīna daudzumu no savas pašu produkcijas, tādējādi nodrošinot minēto procentuālo attiecību. Atkāpes no 3. punkta un šā punkta pirmās daļas attiecībā uz ražotāju kategorijām, kas vēl jānosaka, drīkst izdarīt dažiem ražošanas apvidiem un vīniem, kuri pakļauti destilācijai, kas minēta 28. pantā. 5. Piegādes saistības, kas noteiktas 3. punktā, drīkst izpildīt, tā vietā piegādājot vīnu etiķa ražotājam. 6. No jebkuras fiziskas vai juridiskas personas vai personu grupas, izņemot 7. punktā minētas personas un personu grupas, kam ir blakusprodukti no jebkuras vīnogu pārstrādes, izņemot vīndarību, tiek prasīts piegādāt tos destilācijai. 7. No jebkuras fiziskas vai juridiskas personas vai personu grupas, kas pārstrādā vīnogas, kuras ievāktas vīnogu audzēšanas A zonā vai vīnogu audzēšanas B zonas Vācijas daļā, vai ar vīnogulājiem apstādītās platībās Austrijā, tiek prasīts izņemt šādas pārstrādes blakusproduktus, to uzraugot un ar nosacījumiem, kas vēl jānosaka. 8. Tie, kas pakļauti saistībām, kuras minētas 3. punktā, vai saistībām, kuras minētas 6. punktā, drīkst izpildīt šīs saistības, atsaucot vīndarības blakusproduktus atbilstīgā uzraudzībā un ar nosacījumiem, kas vēl jānosaka. 9. Vīnogu čagu, vīna nogulu un vīna, kas piegādāts destilācijai saskaņā ar šo pantu, iepirkuma cena ir 0,995 EUR par % tilpuma uz hektolitru. 10. Cena, ko samaksā destilētājs, nedrīkst būt mazāka par iepirkuma cenu. 11. Destilētājs drīkst vai nu: a) saņemt atbalstu attiecībā uz destilējamiem produktiem ar noteikumu, ka produktā, ko iegūst destilācijas rezultātā, spirta saturs ir vismaz 52 % tilpuma, vai b) piegādāt destilācijā iegūto produktu intervences aģentūrai ar noteikumu, ka spirta saturs tajā ir vismaz 92 % tilpuma. Ja vīns ir pārstrādāts vīnā, kas stiprināts destilācijai pirms piegādes destilētājam, tad atbalstu, kas minēts a) apakšpunktā, izmaksā stiprinātā vīna izgatavotājam, un destilācijas produktu nedrīkst piegādāt intervences aģentūrai. 12. Var nolemt, ka alkohola piegādi intervences aģentūrai drīkst aizstāt ar piegādi uzņēmējam, kas iesniedzis piedāvājumu sakarā ar pārdošanu, ko organizē, lai realizētu tādas destilācijas produktus, kura pieņemta saskaņā ar procedūru, kas minēta 31. panta 1. punktā. 13. Šā panta 1. līdz 12. punktu nepiemēro vīnogu sulai vai koncentrētai vīnogu sulai, vai nenorūgušam vīnogu vīnam, vai koncentrētam nenorūgušam vīnogu vīnam, kas paredzēts vīnogu sulas gatavošanai. 28. pants 1. Ja vīns ir ražots no kādas vīnogu šķirnes, kas klasifikācijā uzskaitīta vienā un tajā pašā administratīvajā vienībā, vienalga, vai vīna vīnogu šķirnes, vai šķirnes, ko izmanto citiem mērķiem, – tad jebkuru vīnu, kas saražots virs parastā daudzuma un nav eksportēts vīna gada laikā, destilē līdz datumam, kurš vēl jānosaka. Izņemot atkāpi, to drīkst vest tikai uz spirta rūpnīcu. 2. Parasti saražotā vīna daudzumu nosaka pēc: a) daudzumiem, ko saražo bāzes periodā, kas vēl jānosaka; b) vīna daudzumiem, ko piešķir tradicionālajai izmantošanai. 3. Iepirkuma cena vīnam, ko piegādā destilācijai, ievērojot šo pantu, ir 1,34 EUR par % tilpuma hektolitrā, un tā var mainīties kāda noteikta vīna gada laikā ar noteikumu, ka vidējā cena tajā vīna gadā paliek 1,34 EUR par % tilpuma hektolitrā. 4. Cena, ko samaksā destilētājs, nedrīkst būt mazāka par iepirkuma cenu. 5. Destilētājs drīkst vai nu: a) saņemt atbalstu attiecībā uz destilējamiem produktiem ar noteikumu, ka produktā, ko iegūst destilācijas rezultātā, spirta saturs ir vismaz 52 % tilpuma, vai b) piegādāt destilācijā iegūto produktu intervences aģentūrai ar noteikumu, ka spirta saturs tajā ir vismaz 92 % tilpuma. Ja vīnu pārstrādā vīnā, kas stiprināts destilācijai, pirms piegādes destilētājam, tad atbalstu, kas minēts a) apakšpunktā, izmaksā stiprinātā vīna izgatavotājam un destilācijas produktu nedrīkst piegādāt intervences aģentūrai. 6. Var nolemt, ka alkohola piegādi intervences aģentūrai drīkst aizstāt ar piegādi uzņēmējam, kas iesniedzis piedāvājumu sakarā ar pārdošanu, ko organizē, lai realizētu tādas destilācijas produktus, kura pieņemta saskaņā ar procedūru, kas minēta 31. panta 1. punktā. 7. Šo pantu piemēro neatkarīgi no 1. panta 2. punkta. 29. pants 1. Kopiena var sniegt atbalstu galda vīnu un vīnu, kas derīgi galda vīnu iegūšanai, destilēšanai, lai atbalstītu vīna tirgu un tādējādi veicinātu turpmākas vīna destilātu piegādes uz tām dzeramā alkohola nozares daļām, kurās šāda alkohola izmantošana ir tradicionāla. 2. Atbalsts notiek tādas primārā atbalsta un sekundārā atbalsta veidā, kuru izmaksā destilētājiem. 3. Primāro atbalstu izmaksā, pamatojoties uz destilēta galda vīna un vīna, kas derīgs galda vīna iegūšanai, tilpumu. 4. Primāro atbalstu ievieš, pamatojoties uz to līgumu sistēmu, kuri noslēgti starp destilētājiem un vīna ražotājiem. Nosaka minimālo cenu, kas destilētājiem jāmaksā vīna ražotājiem, un tā var mainīties kāda noteikta vīna gada laikā ar noteikumu, ka vidējā cena tajā vīna gadā paliek vismaz 2,488 EUR par % tilpuma hektolitrā. 5. Primārā atbalsta līmenis atspoguļo: a) vajadzību pēc vidējās minimālās cenas, kas destilētājiem jāsamaksā vīna ražotājiem kādā noteiktā vīna gadā, lai ievērotu līmeni, kurš minēts 4. punktā; b) vajadzību saglabāt piegādes tradicionālajiem noieta tirgiem dzeramā alkohola nozarē par konkurētspējīgām cenām. 6. Sekundāro atbalstu sniedz maksājuma veidā, ar ko sedz saprātīgas iegūtā produkta uzglabāšanas izmaksas. Tā kalpo, lai atvieglotu primārās atbalsta sistēmas darbību. 30. pants 1. Ja notiek ārkārtējs tirgus traucējums, ko radījuši nopietni pārpalikumi un/vai sarežģījumi ar kvalitāti, tad var veikt krīzes destilācijas pasākumu. 2. Šā pasākuma mērķi ir: a) likvidēt īpašos pārpalikuma krājumus; b) nodrošināt nepārtrauktas piegādes no vienas ražas līdz nākamajai. 3. Ražotāji šo pasākumu veic brīvprātīgi. 4. Pasākumu var ierobežot un attiecināt tikai uz dažām vīna kategorijām vai dažiem ražošanas apgabaliem. Pasākumu drīkst piemērot noteiktā apvidū ražotam kvalitatīvajam vīnam tikai pēc attiecīgās dalībvalsts pieprasījuma. 5. Par kritēriju, lai ieviestu pasākumu, var uzskatīt pierādāmu kādas vīna kategorijas vai kategoriju, kas nāk no noteiktiem ražošanas apgabaliem, tirgus cenas kritumu laika gaitā. 6. Ja Kopiena izmanto šo pasākumu trīs gadus pēc kārtas, kādam konkrētam vīna veidam (konkrētā apgabalā), tad Komisija sastāda Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par ieilgušo krīzi un vajadzības gadījumā pievieno tam priekšlikumus. 31. pants 1. Alkoholu, ko pārņēmusi intervences aģentūra, realizē vai nu publiskā izsolē, vai konkursa kārtībā. Realizējot šādu alkoholu, iestādes, cik vien iespējams, izvairās no tā, lai ietekmētu tāda alkohola noieta tirgus, kurš tradicionāli ir atkarīgs no šādu noieta tirgu pastāvēšanas. To nedrīkst realizēt lietošanai pārtikā paredzētā alkohola nozarē, kurš paredzēts lietošanai pārtikā. 2. Var tomēr nolemt, ja nenodrošina tādas nozares daļas apgādi, kurā vīna spirta izmantošana ir obligāta, izmantojot 27., 28. un 29. panta darbību, tad šādu alkoholu drīkst realizēt šajā nozarē. 32. pants 1. Vīniem, ko izgatavojuši ražotāji, kas palielinājuši spirta saturu, pievienojot saharozi, vai arī guvuši labumu no atbalsta, kurš minēts 34. pantā, iepirkuma cenu, kas noteikta katrai destilācijai, izņemot iepirkuma cenu, kura minēta 27. pantā, samazina katra vīnogu audzēšanas apgabala robežās pēc vienotas likmes, ko aprēķina, pamatojoties uz tā atbalsta līmeni, kurš minēts 34. pantā, un tā spirta satura palielinājumu, kurš noteikts attiecīgajam vīnogu audzēšanas apgabalam. 2. Pēc attiecīgā ražotāja lūguma samazinājumu piemēro tikai to daudzumu robežās, kuri pakļauti palielinātajam spirta saturam, kas minēts 1. punktā. 33. pants 1. Sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot šo nodaļu, pieņem saskaņā ar procedūru, kura noteikta 75. pantā. Šādi noteikumi var jo īpaši iekļaut: a) atkāpes, kas minētas šajā nodaļā; b) attiecībā uz 27. un 28. pantu nosacījumus, pēc kādiem jāveic destilācija, tā spirta tilpuma novērtējumu, kuru satur saražotais vīns, nosacījumus, pēc kādiem produktus drīkst piegādāt intervences aģentūrām, un iepirkuma cenas destilācijas produktiem, ko var pārņemt intervences aģentūras, vai šādu cenu noteikšanas kritērijus; c) prasību minimumu, kam čagām un nogulām jāatbilst; d) nosacījumus, saskaņā ar kuriem drīkst veikt atsaukšanu uzraudzībā, kas minēta 27. panta 7. punktā; e) parasti saražotos vīna daudzumus, kas minēti 28. panta 2. punktā; f) sīki izstrādātu mehānismu, lai piemērotu pasākumu, kas minēts 30. pantā, to skaitā produktus, uz ko tas attiecas, un destilācijas produktu plūsmu, jo īpaši, lai izvairītos no jebkuriem traucējumiem alkohola un spirtoto dzērienu tirgū; g) noteikumu par tās iepirkuma cenas modulāciju, kura minēta 28. panta 3. punktā; h) tās minimālās cenas noteikšanu, kura minēta 29. panta 4. punktā. 2. Šīs regulas 27. un 28. pantā minētā atbalsta apjomu, ar kuru varēs realizēt iegūtos produktus, 29. pantā minētā atbalsta apjomu un noteikumus, kuros noteikti apstākļi, kas var izraisīt 30. pantā minētā pasākuma piemērošanu, kā arī Kopienas finansiālā atbalsta līmeni un veidu tādam pasākumam nosaka, ievērojot procedūru, kura noteikta 75. pantā. III NODAĻA ATBALSTS ĪPAŠAI IZMANTOŠANAI 34. pants 1. Ar šo izveido atbalstu, lai to izmantotu: a) koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem; b) rektificētiem koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem, ko ražo Kopienā, kad tos izmanto, lai palielinātu spirta saturu tādos vīna produktos, kam šādi palielinājumi ir atļauti šīs regulas nozīmē. 2. Atbalstu var rezervēt tiem produktiem, kas iegūti vīnogu audzēšanas C III zonā, ja bez tā nevar garantēt sistēmu tirdzniecībai ar nenorūgušiem vīniem un kupāžas vīniem. 3. Atbalsta lielumu nosaka eiro par tilpuma % potenciālā spirta satura un par hektolitru koncentrēta nenorūguša vīnogu vīna vai rektificēta koncentrēta nenorūguša vīnogu vīna, ņemot vērā starpību starp bagātināšanas izmaksām, ja to izdara ar šiem produktiem un ar saharozi. 35. pants 1. Ar šo izveido atbalstu, lai to izmantotu: a) nenorūgušiem vīnogu vīniem un koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem, ko ražo Kopienā, lai izgatavotu vīnogu sulu vai lai no šādas vīnogu sulas izgatavotu citus pārtikas produktus; b) nenorūgušiem vīnogu vīniem un koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem, ko ražo C III zonā, lai Apvienotajā Karalistē un Īrijā izgatavotu produktus, uz kuriem attiecas KN kods 220600 un attiecībā uz kuriem, ievērojot VII pielikuma C daļas 2. punktu, šīs dalībvalstis drīkst atļaut izmantot saliktu nosaukumu, iekļaujot tajā vārdu "vīns"; c) koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem, ko ražo Kopienā, kā galveno elementu produktu komplektā, ko Apvienotajā Karalistē un Īrijā tirgo ar skaidru lietošanas pamācību, kas ļauj patērētājam no tiem iegūt dzērienu, kurš ir vīna imitācija (mājās gatavots vīns). 2. Atkāpjoties no 1. punkta b) apakšpunkta, ja ģeogrāfiskie ierobežojumi, kas saistīti ar tā nenorūgušā vīnogu vīna un koncentrētā nenorūgušā vīnogu vīna ražošanu, kurš minēts minētajā punktā, rada konkurences traucējumus, tad var nolemt piešķirt atbalstu arī nenorūgušiem vīnogu vīniem un koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem, kas ražoti Kopienas apvidos, izņemot C III zonu. 3. Atbalstus, kas minēti 1. punktā, paredz izmantošanai tādiem produktiem, kuri iegūti no vīnogulāju šķirnēm, kas klasificētas tikai kā vīna vīnogas vai arī gan kā vīna vīnogu šķirne, gan kā šķirne, kuru izmanto citā nolūkā, un tās var vienlīdzīgi piešķirt Kopienas izcelsmes vīnogām, kas iegūtas no tādām pašām šķirnēm. 4. Atbalsta apjomi jānosaka tā, lai piegādes izmaksas par nenorūgušiem vīnogu vīniem un koncentrētiem nenorūgušiem vīnogu vīniem būtu tādas, lai tie varētu saglabāt savus tradicionālos noieta tirgus. 5. Šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minētā atbalsta daļu, kas vēl jānosaka, paredz tam, lai organizētu vīnogu sulas patēriņa veicināšanas kampaņas. Atbalstu šādu kampaņu organizēšanas nolūkā var noteikt augstākā līmenī par to, kas izriet no 4. punkta piemērošanas. 36. pants Sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot šo nodaļu, pieņem saskaņā ar procedūru, kas noteikta 75. pantā. Šādos noteikumos jo īpaši iekļauj: a) nosacījumus, pēc kuriem piešķir atbalstu, kas minēts 34. panta 1. punktā; b) pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu kontroli pār to produktu izmantošanu, kuri minēti 35. panta 1. punktā; c) 34. un 35. pantā minētā atbalsta apjomu, ko nosaka līdz katra vīna gada sākumam; d) lēmumu, kas minēts 35. panta 2. punktā. IV NODAĻA VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI 37. pants Ražotājiem, kas pakļauti saistībām, kuras minētas 27. un 28. pantā, ir tiesības gūt labumu no intervences pasākumiem saskaņā ar šo sadaļu ar noteikumu, ka tie ir izpildījuši iepriekš minētās saistības bāzes periodā, kas vēl jānosaka. Šo periodu un sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, ieviešot šo pantu, pieņem saskaņā ar procedūru, kura noteikta 75. pantā. 38. pants 1. Ja kādam vīna veidam Kopienas tirgū reģistrē pārlieku augstu cenu un šāda situācija var turpināties, tādējādi radot tirgus traucējumus, tad Komisija drīkst veikt vajadzīgos pasākumus. 2. Tiktāl, cik vajadzīgs, lai atbalstītu galda vīnu tirgu, un saskaņā ar procedūru, kura noteikta 75. pantā, drīkst paredzēt intervences pasākumus attiecībā uz produktiem, kas uzskaitīti 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā, izņemot galda vīnu. IV SADAĻA RAŽOTĀJU ORGANIZĀCIJAS UN NOZARES ORGANIZĀCIJAS I NODAĻA RAŽOTĀJU ORGANIZĀCIJAS 39. pants 1. "Ražotāju organizācija", ja tā ir atzīta saskaņā ar šo regulu, nozīmē jebkuru juridisku personu: a) kas izveidota pēc to produktu ražotāju pašu ierosmes, uz kuriem attiecas šī regula; b) kuras mērķis jo īpaši ir: i) nodrošināt, lai ražošanu plānotu un pielāgotu pieprasījumam, jo īpaši kvalitātes un kvantitātes ziņā; ii) veicināt to produktu piegādes koncentrāciju un laišanu tirgū, kurus saražojuši šādas organizācijas locekļi; iii) samazināt ražošanas izmaksas un stabilizēt ražotāju cenas; iv) veicināt apkārtējai videi draudzīgas kultivēšanas praksi, ražošanas tehnikas un atkritumu apsaimniekošanas prakses izmantošanu, jo īpaši, lai aizsargātu ūdens, augsnes un ainavas kvalitāti un saglabātu un/vai veicinātu bioloģisko daudzveidību. 2. No ražotāju organizācijām, kas atzītas saskaņā ar šo regulu, prasa, lai tās saviem biedriem spētu uzlikt piemērotus sodus, ja viņi pārkāpj saistības, ko uzņēmušies saskaņā ar statūtiem. 3. Šajā regulā dalībvalstis drīkst atzīt par ražotāju organizācijām visas ražotāju grupas, kas piesakās uz šādu atzīšanu, ar nosacījumu, ka: a) tās atbilst prasībām, kas noteiktas 1. un 2. punktā, un iesniedz attiecīgus pierādījumus, to skaitā pierādījumu, ka tām ir obligātais biedru minimums un ka to rīcībā ir obligāti noteiktais tirgojamās produkcijas apjoma minimums; b) ir pietiekami pierādījumi, ka tās var pienācīgi veikt savu darbību gan laika, gan efektivitātes ziņā; c) tās efektīvi dod saviem biedriem iespēju saņemt tehnisko palīdzību, izmantojot videi draudzīgu kultivēšanas praksi. 40. pants 1. Dalībvalstis: a) nolemj, vai atzīt ražotāju organizāciju, trīs mēnešos pēc pieteikuma un visu pamatojošo dokumentu iesniegšanas; b) ar regulāriem starplaikiem veic pārbaudes, lai pārliecinātos, vai ražotāju organizācijas pilda atzīšanas noteikumus un nosacījumus, neizpildes gadījumā nosaka sodus, ko piemērot šīm organizācijām, un vajadzības gadījumā nolemj atsaukt atzīšanu; c) divu mēnešu laikā informē Komisiju par katru lēmumu piešķirt vai atcelt atzīšanu. 2. Komisija pārbauda, lai izpildītu 39. pantu un šā panta 1. punkta b) apakšpunktu, veicot pārbaudes un, ņemot vērā šādas pārbaudes, vajadzības gadījumā vēršas pie dalībvalstīm ar prasību atsaukt atzīšanu. II NODAĻA NOZARES ORGANIZĀCIJAS 41. pants 1. Lai uzlabotu noteiktos apvidos ražotu kvalitatīvo vīnu un galda vīnu, kas aprakstīti ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, tirgus darbību, ražotāja dalībvalstis, jo īpaši, ieviešot lēmumus, ko pieņēmušas nozares organizācijas, drīkst izstrādāt tirdzniecības noteikumus, lai reglamentētu piegādi pirmajai tirdzniecībai ar noteikumu, ka šādi noteikumi attiecas uz produkta nodošanu rezervē un/vai pakāpenisku laišanu apritē, izslēdzot jebkuru citu saskaņotu praksi, ko izdara, piemēram: - fiksējot cenu, pat tikai kā nostādni vai ieteikumu, - padarot nepieejamu pārmērīgu vīnogu ražu, kas parasti būtu pieejama, un jebkuru neparastu darbību, lai samazinātu piedāvājumu, - atsakoties izsniegt valsts un/vai Kopienas apstiprinājumus, kas vajadzīgi vīna produktu apritei un tirdzniecībai, ja šāda tirdzniecība ir saskaņā ar šiem noteikumiem. 2. Noteikumi, kas minēti 1. punktā, jādara zināmi uzņēmējiem, pilnībā (in extenso) publicējot tos oficiālā attiecīgās dalībvalsts izdevumā. 3. Katru gadu dalībvalstis, kas guvušas labumu no iespējām, kuras piedāvātas 1. punktā, paziņo Komisijai par lēmumiem, ko tās, pamatojoties uz šādām iespējām, iepriekšējā gadā pieņēmušas. Komisija pārbauda, vai tie atbilst Kopienas tiesību aktiem, jo īpaši noteikumiem par brīvo apriti (Līguma 28. līdz 31. pants) un konkurenci (Līguma 81. līdz 86. pants) un nediskriminēšanas principam (Līguma 34. panta 3. punkts). 4. Organizācijas, kas minētas 1. punktā, vienā vai vairākos Kopienas apgabalos veic vairākus no šādiem pasākumiem, ņemot vērā patērētāju intereses: i) uzlabo zināšanas par ražošanu un tirgu, kā arī ražošanas un tirgus caurskatāmību; ii) palīdz labāk koordinēt veidu, kā produktus izvietot tirgū, jo īpaši, veicot zinātniskos un tirgus pētījumus; iii) sastāda līgumu standartparaugus, kas atbilst Kopienas noteikumiem; iv) pilnīgāk izmanto ražošanas potenciālu; v) sniedz informāciju un veic izpēti, kas vajadzīga, lai pielāgotu ražošanu produktiem, kuri vairāk atbilst tirgus prasībām un patērētāju gaumei un cerībām, jo īpaši attiecībā uz produktu kvalitāti un vides aizsardzību; vi) meklē veidus, kā ierobežot augu veselības preparātu un citu ievadāmu vielu izmantošanu, un nodrošina produktu kvalitāti un augsnes un ūdens saglabāšanu; vii) attīsta metodes un līdzekļus, lai uzlabotu produktu kvalitāti visos ražošanas, vīndarības un tirdzniecības posmos; viii) izmanto bioloģiskās lauksaimniecības potenciālu, cilmes vietas nosaukumus, kvalitātes marķējumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, kā arī aizsargā tos; ix) jo īpaši veicina integrēto ražošanu vai citas apkārtējai videi draudzīgas ražošanas metodes. V SADAĻA VĪNDARĪBAS PRAKSE UN PROCESI, APRAKSTS, NOSAUKUMS, NOFORMĒJUMS UN AIZSARDZĪBA I NODAĻA VĪNDARĪBAS PRAKSE UN PROCESI 42. pants 1. Atļautā Kopienas vīndarības prakse un procesi ir izveidoti, lai ražotu produktus, uz kuriem attiecas šī regula, izņemot vīnogu sulu un koncentrētu vīnogu sulu, nenorūgušu vīnogu vīnu un koncentrētu nenorūgušu vīnogu vīnu, kas paredzēts vīnogu sulas izgatavošanai. 2. Atļauto vīndarības praksi un procesus drīkst izmantot tikai tādēļ, lai nodrošinātu pareizu produkta vīndarību, saglabāšanu un attīrīšanu. 3. Atļautā vīndarības prakse un procesi izslēdz ūdens pievienošanu, izņemot gadījumus, kad tas vajadzīgs īpašas tehniskās vajadzības dēļ, kā arī spirta pievienošanu, izņemot svaigu nenorūgušu vīnogu vīnu, kam fermentācija apturēta, pievienojot spirtu, liķiera vīnu, dzirkstošo vīnu, vīnu, kas stiprināts destilēšanai, un ar nosacījumiem, kas vēl jānosaka, viegli dzirkstošo vīnu. 4. Dalībvalstis attiecībā uz vīndarības praksi un procesiem drīkst uzlikt stingrākus nosacījumus, lai nodrošinātu noteiktos apvidos ražotu kvalitatīvo vīnu, galda vīnu, kas aprakstīti ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi un izgatavoti to teritorijā, dzirkstošo vīnu un liķiera vīnu būtisko īpašību saglabāšanu. Tās paziņo šos nosacījumus Komisijai, kas tos dara zināmus pārējām dalībvalstīm. 5. Izņemot gadījumus, kad nolemts citādi, tikai tās vīnogas, kuras pieder šķirnēm, kas klasifikācijā, kura izveidota saskaņā ar 19. pantu, uzskaitītas kā vīna vīnogu šķirnes, vai produktus, kas no tām iegūti, drīkst izmantot Kopienā, lai izgatavotu: a) nenorūgušu vīnogu vīnu, kam rūgšanas process ir apturēts, pievienojot spirtu; b) koncentrētu nenorūgušu vīnogu vīnu; c) rektificētu koncentrētu nenorūgušu vīnogu vīnu; d) vīnu, kas derīgs galda vīna iegūšanai; e) galda vīnu; f) noteiktos apvidos ražotus kvalitatīvos vīnus; g) liķiera vīnu; h) tādu nenorūgušu vīnogu vīnu fermentācijas procesā, kurš iegūts no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām; i) vīnu no pārgatavinātām vīnogām. 6. Kupējot vīnu, kas derīgs baltā galda vīna iegūšanai, vai balto galda vīnu ar vīnu, kas derīgs sarkanā galda vīna iegūšanai, vai ar sarkano galda vīnu, nedrīkst iegūt galda vīnu. Dažos gadījumos, kas vēl jānosaka, šis noteikums tomēr neierobežo tādu kupāžu, kas minēta pirmajā daļā, ar noteikumu, ka iegūtajam produktam ir sarkanā galda vīna īpašības. Atkāpjoties no pirmās daļas, tādu kupāžu saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, kas vēl jāizstrādā, atļauj līdz 2005. gada 31. jūlijam apgabalos, kur šāda prakse bijusi tradicionāla. 43. pants 1. Atļautās vīndarības prakses un procesi izklāstīti IV pielikumā un V pielikumā. 2. Jo īpaši: - atļautās vīndarības prakses un procesi, kas attiecas uz bagātināšanu, paskābināšanu, skābes satura samazināšanu un saldināšanu, un noteikumus attiecībā uz sēra dioksīda saturu un maksimālo gaistošās skābes saturu izklāstītas V pielikuma A līdz G daļā, - atļautās vīndarības prakses un procesi un noteikumi, kas attiecas uz dzirkstošā vīna un kvalitatīvā dzirkstošā vīna ražošanu, izklāstītas V pielikuma H un I daļā, - atļautās vīndarības prakses un procesi un noteikumi, kas attiecas uz liķiera vīna ražošanu, izklāstītas V pielikuma J daļā. 44. pants 1. No produktiem, uz ko attiecas KN kodi 220410, 220421 un 220429, tikai liķiera vīnus, dzirkstošos vīnus, gāzētos dzirkstošos vīnus, viegli dzirkstošos vīnus, gāzētos viegli dzirkstošos vīnus, noteiktos apvidos ražotus kvalitatīvos vīnus, galda vīnus un vajadzības gadījumā neatkarīgi no 45. panta likumīgi importētos vīnus drīkst piedāvāt vai piegādāt tiešam patēriņam cilvēku uzturam Kopienā. 2. Izņemot pudelēs iepildītu vīnu, attiecībā uz kuru ir pierādījumi, ka iepildīšana pudelēs notikusi pirms 1971. gada 1. septembra, vīnu, izņemot noteiktos apvidos ražotus kvalitatīvos vīnus, kas iegūti no vīnogulāju šķirnēm, kuras minētas 42. panta 5. punktā, bet kuras neatbilst definīcijām, kas sniegtas I pielikuma 12. līdz 18. punktā, drīkst izmantot tikai patēriņam individuālo vīnogu audzētāju ģimenēs, vīna etiķa ražošanai vai destilācijai. 3. Gados, kad klimatiskie apstākļi ir nelabvēlīgi, var nolemt, ka produktus no vīnogu A un B audzēšanas zonas, kam nav minimālā dabīgā spirta satura tilpuma %, kas noteikts konkrētajai vīnogu audzēšanas zonai, drīkst izmantot Kopienā, lai izgatavotu dzirkstošo vīnu un gāzēto dzirkstošo vīnu, ar noteikumu, ka šādiem vīniem faktiskais spirta saturs tilpuma % nav mazāks par 8,5 % tilpuma, vai arī lai izgatavotu gāzēto viegli dzirkstošo vīnu. Tādā gadījumā tos bagātina, ievērojot ierobežojumus, kas minēti V pielikuma D daļas 5. punktā. 4. Neierobežojot nevienus stingrākus noteikumus, ko dalībvalstis piemēro attiecībā uz tādu produktu sagatavošanu savā teritorijā, uz kuriem neattiecas KN kodi 220410, 220421 un 220429, svaigu nenorūgušu vīnogu vīnu, kam rūgšanas process apturēts, pievienojot alkoholu, drīkst izmantot tikai iepriekšminēto produktu sagatavošanai. 5. Vīnogu sulu un koncentrētu vīnogu sulu, kuras izcelsme ir Kopienā, nedrīkst pārvērst vīnā vai pievienot vīnam. Tādus produktus pakļauj kontrolei, ņemot vērā to izmantošanu. Tos nedrīkst pakļaut alkoholiskai fermentācijai Kopienas teritorijā. 6. Šā panta 4. un 5. punkta noteikumus nepiemēro produktiem, kas paredzēti, lai Apvienotajā Karalistē un Īrijā izgatavotu produktus, uz ko attiecas KN kods 220600 un attiecībā uz ko, ievērojot VII pielikuma C daļas 2. punktu, dalībvalstis var atļaut izmantot saliktu nosaukumu, kurā iekļauts vārds "vīns". 7. Vīnu, kas derīgs galda vīna iegūšanai un kam nav minimāli noteiktā faktiskā spirta satura tilpuma %, kas noteikts galda vīniem, nedrīkst laist apritē, izņemot gadījumus, kad to izmanto dzirkstošā vīna, etiķa ražošanai, destilācijai un citiem rūpnieciskiem nolūkiem. Šādu vīnu bagātināt un kupēt ar galda vīnu, lai palielinātu tā faktisko spirta saturu tilpuma % līdz apjomam, kas noteikts galda vīnam, drīkst tikai vīndara telpās vai viņa vārdā. 8. Izņemot alkoholu, spirtu un piketu, no vīna nogulām vai vīnogu čagām nedrīkst izgatavot ne vīnu, ne kādu citu dzērienu, kas paredzēts tiešam patēriņam cilvēku uzturā. 9. Piketu, ja tā ražošanu ir atļāvusi attiecīgā dalībvalsts, drīkst izmantot tikai destilācijai vai patēriņam individuālo vīnogu audzētāju ģimenēs. 10. Vīnu, kas stiprināts destilācijai, drīkst izmantot tikai destilācijai. 11. Tādu nenorūgušu vīnogu vīnu fermentācijas procesā, kurš iegūts no vēlu novāktām, izžuvušām vīnogām, drīkst laist tirgū tikai tādēļ, lai izgatavotu liķiera vīnus tajos vīnogu audzēšanas apvidos, kur šī izmantošana bijusi tradicionāla 1985. gada 1. janvārī, un vīnu no pārāk gatavām vīnogām. 12. Svaigas vīnogas, nenorūgušu vīnogu vīnu, nenorūgušu vīnogu vīnu fermentācijas procesā, koncentrētu nenorūgušu vīnogu vīnu, rektificētu koncentrētu nenorūgušu vīnogu vīnu, nenorūgušu vīnogu vīnu, kam fermentācijas process apturēts citādi, nevis pievienojot alkoholu, vīnogu sulu un koncentrētu vīnogu sulu, kuru izcelsme ir kādā trešā valstī, nedrīkst pārvērst vīnā vai pievienot vīnam Kopienas teritorijā. 13. Produktus, kas minēti 12. punktā, nedrīkst pakļaut alkoholiskai fermentācijai Kopienas teritorijā. Šo noteikumu nepiemēro produktiem, kas paredzēti tam, lai Apvienotajā Karalistē un Īrijā izgatavotu produktus, uz kuriem attiecas KN kods 220600 un attiecībā uz kuriem, ievērojot VII pielikuma C daļas 2. punktu, dalībvalstis drīkst atļaut izmantot saliktu nosaukumu, kurā iekļauts vārds "vīns". 14. Kupēt vīnu, kura izcelsme ir kādā trešā valstī, ar kādu Kopienas vīnu un Kopienas ģeogrāfiskajā teritorijā kupēt vīnus, kuru izcelsme ir kādā trešā valstī, ir aizliegts. 15. Padome drīkst atkāpties no 12. punkta, 13. punkta pirmā teikuma un 14. punkta saskaņā ar Kopienas starptautiskajām saistībām. 45. pants 1. Izņemot gadījumus, kad tiek pieļautas atkāpes, tiešam patēriņam cilvēkiem uzturā nedrīkst piedāvāt vai realizēt šādus produktus: a) produktus, uz ko attiecas KN kodi 22043010, 220421, 220429 un 220410, vienalga, vai tie ir importēti vai ne, un kas ir bijuši pakļauti vīndarības praksei, kura nav atļauta Kopienas noteikumos vai, ja tā ir atļauta, tad valsts noteikumos; b) produktus, kas minēti 1. panta 2. punkta a), b) un c) apakšpunktā un kam attiecībā uz tirgošanu nav laba kvalitāte; c) produktus, kas minēti 1. panta 2. punktā un kas neatbilst definīcijām, kuras sniegtas I pielikumā. 2. Atkāpes, kas minētas 1. punktā, attiecībā uz importētajiem produktiem pieņem saskaņā ar procedūru, kura noteikta Līguma 133. pantā. 46. pants 1. Sīki izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot šo nodaļu un IV un V pielikumu, pieņem saskaņā ar procedūru, kura noteikta 75. pantā. Šādos noteikumos jo īpaši paredz: a) attiecībā uz V pielikuma A daļu pārejas pasākumus, kas attiecas uz vīniem, kuri saražoti līdz 1986. gada 1. septembrim, un grozījumus vīnu sarakstos, kas minēti 2. punktā; b) attiecībā uz IV un V pielikumu tos ierobežojumus un zināmus nosacījumus vīndarības prakses un procesu izmantošanai, kas minēti šajos pielikumos, izņemot ierobežojumus un nosacījumus, kas noteikti šajos pielikumos; c) lēmumus, izņēmumus, atkāpes, nosacījumus un sarakstus, kas minēti šajā nodaļā un V pielikumā; d) šīs regulas V pielikuma C līdz G daļas piemērošanu produktiem, kuru raža ievākta Kopienas apvidos, kas nav iekļauti vīnogu audzēšanas zonās, kuras precizētas III pielikumā; e) attiecībā uz V pielikuma J daļu sarakstus, kas minēti tā 2. punkta b) apakšpunktā un 6. punktā, atkāpes, kas minētas 4. punkta b) apakšpunktā, un deklarēšanas un reģistrācijas procedūru, kas minēta 6. punktā. 2. Saskaņā ar procedūru, kas noteikta 75. pantā, pieņem šādus noteikumus: a) noteikumi, kas reglamentē dažu vīndarības prakšu un procesu salīdzināšanu, ko piemēro trešās valstīs, un tādu vīndarības prakšu un procesu salīdzināšanu, kuri minēti 43. panta 1. punktā un IV pielikumā; b) noteikumus, kas reglamentē nenorūgušu vīnu un vīnu maisīšanu un kupāžu; c) to vielu tīrību un identifikācijas specifikāciju, kuras izmanto vīndarības praksē; d) administratīvos noteikumus, lai veiktu atļauto vīndarības praksi un procesus; tādos noteikumos var paredzēt, ka dažus vīndarības prakses veidus un procesus drīkst veikt tikai tādas personas uzraudzībā, kuru atzinusi dalībvalsts un kurai ir pietiekamas zināšanas, lai garantētu produkta kvalitāti, higiēnu un veselīgumu; e) nosacījumus, kas reglamentē produktu, kas minēti 45. pantā, vai tādu produktu sarakstu, kuri izslēgti no minētā panta prasībām, turēšanu,apriti, izmantošanu un kritēriju izveidi ar mērķi novērst grūtības atsevišķos gadījumos, nosacījumus, saskaņā ar kuriem dalībvalstis var atļaut turēt, laist apritē un izmantot produktus, kas neatbilst šīs regulas noteikumiem, izņemot tos produktus, kuri minēti 45. panta 1. punktā, vai noteikumiem, kas pieņemti, ievērojot šo regulu; f) vispārīgie noteikumi tādas vīndarības prakses un procesu eksperimentālai izmantošanai, kas citādi nav atļauti. 3. Analīzes metodes, lai noteiktu to produktu sastāvu, uz kuriem attiecas šī regula, un noteikumi, pēc kuriem var noteikt, vai šie produkti bijuši pakļauti procesiem, kas ir pretrunā atļautajai vīndarības praksei, pieņem saskaņā ar procedūru, kura noteikta 75. pantā. Izmantojot to pašu procedūru, vajadzības gadījumā paredz maksimālos skaitļus tām vielām, kuru klātbūtne norāda, ka izmantota zināma vīndarības prakse, un analītisko datu salīdzinošās tabulas. Tomēr, ja nav paredzētas Kopienas analīžu metodes vai noteikumi, kas minēti pirmajā daļā, attiecībā uz to vielu atklāšanu un daudzuma noteikšanu, kuras meklē attiecīgajā produktā, tad izmantojamās analīzes metodes ir: a) metodes, ko atzinusi Starptautiskā vīnogulāju un vīna biroja (SVB) Ģenerālā asambleja un ko šis birojs ir publicējis, vai b) ja starp analīzes metodēm, kas minētas a) apakšpunktā, neviena neizrādās piemērota, tad tāda analīzes metode, kura atbilst standartiem, ko ieteikusi Starptautiskā standartizācijas organizācija (SSO), vai, c) ja nav nevienas no metodēm, kas minētas a) un b) apakšpunktā, un precizitātes, atkārtojamības un atveidojamības dēļ: i) analīzes metode, ko atļāvusi attiecīgā dalībvalsts, vai ii) vajadzības gadījumā jebkura cita piemērota analīzes metode. Analīzes automātiskās metodes, ko izmanto Kopienas analīzes metodes vietā, uzskata par līdzvērtīgām Kopienas analīzes metodēm, kas minētas pirmajā daļā, ar noteikumu, ka, ievērojot procedūru, kura noteikta 75. pantā, konstatē, ka iegūtie rezultāti attiecībā uz to precizitāti, atkārtojamību un atveidojamību ir vismaz vienādi ar tiem rezultātiem, kuri iegūti ar atbilstīgo Kopienas metodi. II NODAĻA KONKRĒTU PRODUKTU APRAKSTS, NOSAUKUMS, NOFORMĒJUMS UN AIZSARDZĪBA 47. pants 1. Noteikumi, kas attiecas uz noteiktu produktu, uz kuriem attiecas šī regula, aprakstu, nosaukumu un prezentāciju, un noteiktu datu un terminu aizsardzību izklāstītas šajā nodaļā un VII un VIII pielikumā. Noteikumos ņem vērā jo īpaši šādus mērķus: a) patērētāju likumīgo interešu aizsardzība; b) ražotāju likumīgo interešu aizsardzība; c) iekšējā tirgus vienmērīga darbība; d) kvalitatīvu produktu ražošanas veicināšana. 2. Noteikumos, kas minēti 1. punktā, iekļauj jo īpaši noteikumus, kas a) dažu terminu lietošanu padara obligātu; b) ļauj lietot dažus terminus, ievērojot nosacījumus; c) ļauj lietot citus terminus, to skaitā informāciju, kas var būt noderīga patērētājiem; d) reglamentē dažu terminu aizsardzības un kontroles pasākumus; e) reglamentē ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un tradicionālo terminu lietošanu; f) reglamentē to produktu etiķetēšanu, kuri ir importēti vai, ja to atļauj šī regula, izgatavoti no tādiem produktiem, lai nodrošinātu, ka patērētājus informē par attiecīgā produkta pamatīpašībām un ka attiecīgais produkts nav etiķetēts kā Kopienas produkts vai kā kādas dalībvalsts produkts. 3. Noteikumus, kas minēti 1. punktā, piemēro tur norādīto produktu aprakstam: a) uz etiķetēm; b) reģistros un pavaddokumentos, un citos dokumentos, kas paredzēti Kopienas tiesību aktos, še turpmāk "oficiālie dokumenti", izņemot muitas dokumentus; c) komercdokumentos, jo īpaši faktūrrēķinos un pavadzīmēs; d) reklāmas materiālā tiktāl, cik tādam nolūkam šajā regulā izstrādāts īpašs noteikums. 4. Noteikumi, kas minēti 1. punktā, piemēro tur norādīto produktu noformējumam attiecībā uz: a) konteineriem, ieskaitot vāku; b) etiķetēm; c) iesaiņojumu. 5. Noteikumi, kas minēti 1. punktā, piemēro produktiem, ko tur pārdošanai, un produktiem, ko laiž tirgū. 48. pants Šajā regulā minēto produktu apraksts un noformējums, un jebkurš šādu produktu reklāmas veids nedrīkst būt nepareizs vai tāds, kas var radīt neskaidrību vai maldināt personas, kam tie ir adresēti, jo īpaši attiecībā uz: - informāciju, kas paredzēta 47. pantā. To piemēro pat tad, ja informāciju izmanto tulkojumā vai ar atsauci uz faktisko pirmavotu, vai tai pievieno tādus vārdus kā "veids", "tips", "stils", "imitācija", "marka" vai līdzīgus, - produktu īpašībām un jo īpaši attiecībā uz to pamatīpašībām, sastāvu, spirta saturu tilpuma %, krāsu, izcelsmi vai pirmavotu, kvalitāti, vīnogulāju šķirni, vīnogu novākšanas gadu vai konteineru nomināltilpumu, - fizisko vai juridisko personu vai personu grupas, kas bijusi vai ir iesaistīta konkrētā produkta ražošanā vai izplatīšanā, jo īpaši pudeļu pildītāja, identitāti un statusu. 49. pants 1. Produktus, kuru apraksts vai noformējums neatbilst šīs regulas noteikumiem vai sīki izstrādātiem noteikumiem, kas pieņemti tās ieviešanai, nedrīkst turēt pārdošanai vai laist tirgū Kopienā vai eksportēt. Tomēr, ja produkti ir paredzēti eksportam, atkāpes no šīs regulas noteikumiem drīkst: - atļaut tās dalībvalstis, kur importētājas trešās valsts likumi un citi normatīvie akti to prasa, - paredzēt ieviešanas noteikumos gadījumos, uz kuriem neattiecas pirmais ievilkums. 2. Dalībvalsts, kā teritorijā atrodas produkts, kura apraksts vai noformējums neatbilst noteikumiem, kas minēti 1. punktā, veic vajadzīgos pasākumus, lai uzliktu sodu par izdarītajiem pārkāpumiem atkarībā no to smaguma. Dalībvalsts tomēr drīkst piešķirt atļauju turēt produktu pārdošanai, laist tirgū Kopienā vai eksportēt ar noteikumu, ka tā aprakstu vai noformējumu maina tā, lai atbilstu noteikumiem, kas minēti 1. punktā. 50. pants 1. Dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai, ievērojot noteikumus, kas izklāstīti Līguma par intelektuālā īpašuma tiesību komerciālajiem aspektiem 23. un 24. pantā, dotu ieinteresētajām pusēm iespēju novērst, ka ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kuru piestiprina pie produktiem, kas minēti 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā, Kopienā izmanto produktiem, kuru izcelsme nav vietā, kas norādīta konkrētajā ģeogrāfiskās izcelsmes norādē, pat ja norāda produktu patieso cilmes vietu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi izmanto tulkojumā, vai arī tai pievieno tādus izteicienus kā "veids", "tips", "stils", "imitācija" vai līdzīgus. 2. Šajā pantā "ģeogrāfiskās izcelsmes norādes" nozīmē norādes, kas identificē produktu kā cēlušos kādas trešās valsts teritorijā, kas ir Pasaules tirdzniecības organizācijas locekle, vai šādas teritorijas apvidū vai apdzīvotā vietā, gadījumos, kad zināmu produkta kvalitāti, reputāciju vai citu konkrētu īpašību var piedēvēt galvenokārt šai ģeogrāfiskajai izcelsmes vietai. 3. Šā panta 1. un 2. punktu piemēro neatkarīgi no citiem īpašiem Kopienas tiesību aktu noteikumiem, kuros izstrādāti noteikumi to produktu nosaukumam un prezentācijai, uz kuriem attiecas šī regula. 51. pants 1. Lai piemērotu šo sadaļu, "ģeogrāfiska vienība, kas ir mazāka par dalībvalsti", nozīmē šādu ģeogrāfisku vienību nosaukumu: - nelielu apdzīvotu vietu vai šādu vietu grupu, - vietējo administratīvo apgabalu vai tā daļu, - vīnogu audzēšanas apakšreģionu vai tā daļu, - apvidu, kas nav noteiktais apvidus. 2. Lietot ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, lai nosauktu galda vīnus, kas radušies no tādu vīnu kupāžas, kuri izgatavoti no vīnogām, kas ievāktas dažādās vīnogu audzēšanas zonās, atļauj, ja vismaz 85 % ar kupāžu iegūtā galda vīna izcelsme ir tajā vīnogu audzēšanas zonā, kuras nosaukums tam ir dots. Tomēr lietot ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kas attiecas uz kādu vīnogu audzēšanas platību, kura atrodas vīnogu audzēšanas A zonā vai vīnogu audzēšanas B zonā, lai aprakstītu baltos galda vīnus, atļauj tikai tad, ja produkti, to skaitā maisījums, ir no konkrētajām vīnogu audzēšanas zonām vai arī ja konkrētais vīns ir galda vīnu no vīnogu audzēšanas A zonas un galda vīnu no vīnogu audzēšanas B zonas maisījums. 3. Dalībvalstis var noteikt, ka ģeogrāfiskās izcelsmes norādes lietošana, lai apzīmētu galda vīnu, ir atkarīga no nosacījuma, ka vīnam jābūt pilnībā ražotam no dažām skaidri precizētām vīnogulāju šķirnēm un jānāk tikai no tās