6)

pievieno šādu 4. un 5. papildinājumu: “4. papildinājums Aerodinamiskās ierīces un aprīkojuma sadursmes tests 1. Testa nosacījumi aerodinamiskajām ierīcēm un aprīkojumam 1.1. Pēc ražotāja pieprasījuma testu veic vienā no šādiem veidiem: 1.1.1. uz tāda tipa transportlīdzekļa, kuram ir paredzēta aerodinamiskā ierīce un aprīkojums; 1.1.2. uz tāda tipa transportlīdzekļa virsbūves daļas, kuram ir paredzēta aerodinamiskā ierīce un aprīkojums; šī daļa ir reprezentatīva attiecīgajam(-iem) transportlīdzekļa tipam(-iem); 1.1.3. uz stingras sienas. 1.2. Ja testu veic, kā minēts 1.1.2. un 1.1.3. punktā, daļas, ko izmanto aerodinamisko ierīču un aprīkojuma savienošanai ar transportlīdzekļa korpusa daļu vai stingro sienu, ir ekvivalentas tām, ko izmanto aerodinamisko ierīču un aprīkojuma nostiprināšanai, kad to uzstāda transportlīdzeklim. Katru ierīci komplektē ar uzstādīšanas un ekspluatācijas norādījumiem, kuros ietverta pietiekama informācija, lai jebkura kompetenta persona to uzstādītu pareizi. 1.3. Pēc ražotāja pieprasījuma 1.5. punktā aprakstīto testa procedūru drīkst veikt ar skaitlisku simulāciju saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK XVI pielikumu. Matemātisko modeli validē tikai, ja tas ir salīdzināms ar fiziskās testēšanas apstākļiem. Šajā nolūkā fizisku testu veic, lai salīdzinātu ar matemātisko modeli iegūtos rezultātus ar fiziskā testa rezultātiem. Testa rezultātu salīdzināmība ir jāpierāda. Ražotājs sagatavo validācijas ziņojumu. Jebkādas izmaiņas matemātiskajā modelī vai programmatūrā, kas varētu padarīt validācijas ziņojumu par nederīgu, nozīmē, ka nepieciešama jauna validācija atbilstoši iepriekšējam punktam. 1.4. Testu vai simulāciju veikšanas apstākļi. 1.4.1. Transportlīdzeklis ir nekustīgs uz horizontālas, līdzenas, stingras un gludas virsmas. 1.4.2. Visi priekšējie riteņi atrodas stāvoklī braukšanai taisnvirzienā. 1.4.3. Gaisa spiediens riepās atbilst transportlīdzekļa ražotāja ieteiktajam. 1.4.4. Transportlīdzeklis ir neslogots. 1.4.5. Ja nepieciešams, transportlīdzekli drīkst ar jebkādu metodi ierobežot, lai sasniegtu 1.5.1.2. punktā prasīto testa spēku. Šo metodi norāda transportlīdzekļa ražotājs. 1.4.6. Transportlīdzekļus, kas aprīkoti ar hidropneimatisku, hidraulisku vai pneimatisku balstiekārtu vai ar ierīci automātiskai līmeņošanai atkarībā no slodzes, testē ar balstiekārtu vai ierīci normālas ekspluatācijas stāvoklī, ko norādījis ražotājs. 1.5. Testa procedūra 1.5.1. Testus veic, lai novērtētu, vai aerodinamiskā ierīce un aprīkojums nodrošina norādīto deformācijas līmeni, iedarbojoties spēkiem, kas pielikti paralēli transportlīdzekļa garenasij, kā minēts 1.6.1. punktā. Alternatīvi ierīce spēka iedarbībā drīkst arī salocīties vai ievilkties. Par 1.6.2. punktā minētās prasības izpildi pārliecinās, izmantojot piemērotus testa punktsitņus sadursmes testa vajadzībām. Ierīce, ko izmanto testa spēka sadalīšanai pa minēto līdzeno virsmu, ir savienota ar spēka izpildmehānismu, izmantojot šarnīru. Ģeometrisku nesavietojamību gadījumos ierīces ar līdzenu virsmu vietā drīkst izmantot adapteru. 1.5.1.1. Spēku pieliek paralēli transportlīdzekļa garenvirziena asij caur virsmu vai adapteri, kas nav augstāks par 250 mm un platāks par 200 mm un ar vertikālo malu liekuma rādiusu 5 ± 1 mm. Virsma nav stingri piestiprināta aerodinamiskajai ierīcei un aprīkojumam, un tā ir kustīga visos virzienos. Kad testu veic ar transportlīdzekli, kā minēts 1.1.1. punktā, virsmas vai adaptera apakšējās malas augstumu norāda ražotājs zonā starp aerodinamiskās ierīces un aprīkojuma zemāko malu un virsmas vai adaptera augšējās malas punktu, kas ir ne vairāk kā 2,0 m virs zemes, kad uzstādīts transportlīdzeklim (sk. 1. attēlu). Šo punktu norāda slogotam transportlīdzeklim ar tehniski pieļaujamo maksimālo masu. Kad testu veic ar transportlīdzekļa tipa virsbūves daļu, kā minēts 1.1.2. punktā, vai uz stingras sienas, kā minēts 1.1.3. punktā, virsmas vai adaptera centra augstumu norāda ražotājs zonā starp aerodinamiskās ierīces un aprīkojuma zemāko malu un punktu, kas ir ne vairāk kā 2,0 m virs zemes, kad uzstādīts ar tehniski pieļaujamo maksimālo masu slogotam transportlīdzeklim (sk. 2. attēlu). Virsmas vai adaptera precīzu atrašanās vietu spēku pielikšanas zonā norāda ražotājs. Ja aerodinamiskajai ierīcei un aprīkojumam ir atšķirīga stingruma pakāpe spēku pielikšanas zonā (piemēram, pastiprinājumu, atšķirīgu materiālu vai biezumu dēļ utt.), virsmas vai adaptera centra novietojums ir zonā ar lielāko izturību pret ārējiem spēkiem transportlīdzekļa garenvirzienā. 1. attēls Testa punkta augstums 2. attēls Testa iekārtas piemērs 1.5.1.2. Diviem punktiem, kas atrodas simetriski pret transportlīdzekļa viduslīniju vai ierīces uz aerodinamiskās ierīces vai aprīkojuma, kad tas ir pilnīgi atlocītā stāvoklī vai darba stāvoklī, tālākās aizmugurējās ārējās malas viduslīnijas, secīgi pieliek horizontālu spēku, kura maksimālā vērtība ir 4 000 N ± 400 N (sk. 3. attēlu). Spēku pielikšanas secību drīkst norādīt ražotājs. 3. attēls Spēka pielikšana 1.6. Prasības 1.6.1. Aerodinamiskā ierīce un aprīkojums ir uzstādīts tā, ka testa spēku pielikšanas laikā, kā norādīts 1.5.1.2. punktā, ierīce un aprīkojums deformējas, ievelkas vai salokas tā, ka izvirzījuma garums ≤ 200 mm, to mērot horizontāli garenvirzienā spēku pielikšanas punktos. Reģistrē iegūto izvirzījuma garumu. 1.6.2. Aerodinamiskā ierīce un aprīkojums neapdraud braucējus citos transportlīdzekļos aizmugurējā sadursmē un neietekmē aizmugurējās drošības konstrukcijas ierīces darbību. 5. papildinājums Telpiskais kabīnes apjoms 1. Vispārējā procedūra mehāniskā transportlīdzekļa atbilstības pārbaudei attiecībā uz parametriem, kas saistīti ar telpisko kabīnes apjomu. 1.1. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes novērtēšanas zonas vertikālās robežas 1.1.1. Transportlīdzekļa maksimālo platumu kabīnes atrašanās vietā W c nosaka pirms vertikālās šķērsplaknes, kas iet caur mehāniskā transportlīdzekļa pirmo asi. Šī mērījuma vajadzībām neņem vērā 1. papildinājumā uzskaitītās pozīcijas. 1.1.2. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas novērtējuma zonu ņem vērā tādā veidā, ka tā atbilst maksimālajam platumam W c . Šo zonu ierobežo vertikālas garenplaknes, kas paralēlas mehāniskā transportlīdzekļa vidējai garenplaknei un atrodas W c attālumā viena no otras. 1.1.3. Horizontālo garenvirziena attālumu L t nosaka no mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas vistālāk uz priekšu izvirzītā punkta ≤ 2 000 mm augstumā virs zemes, to mērot neslogotā stāvoklī. Attālums Lt šā mērījuma vajadzībām ir 200 mm (sk. 1. attēlu). Novērtējuma zonas aizmuguri ierobežo mehāniskā transportlīdzekļa vidējai garenplaknei perpendikulāra vertikāla šķērsplakne, kas atrodas Lt attālumā uz aizmuguri no iepriekš minētā vistālāk uz priekšu izvirzītā punkta. 1. attēls Telpiskais apjoms 1.1.4. 1.3.3.2. punkta vajadzībām ņem vērā novērtēšanas zonas sānus veidojošās aizmugurējās plaknes šķēlumus ar abām slīpajām, uz āru vērstajām plaknēm, līnijas T left un T right (sk. 2. attēlu). 2. attēls Telpiskais apjoms 1.2. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes novērtēšanas zonas horizontālās robežas 1.2.1. Novērtēšanas zonā priekšdaļas apakšējā robežlīnija atrodas zemes līmenī un priekšdaļas augšējā robežlīnija atrodas 2 000 mm augstumā, to mērot neslogotā stāvoklī. 1.3. Īpašas prasības mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes novērtēšanas zonai 1.3.1. Šajā papildinājumā priekšdaļu mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietā ņem vērā neatkarīgi no materiāla veida. Tomēr neņem vērā 1. papildinājumā uzskaitītās pozīcijas. 1.3.2. Kabīnes priekšas slīpums 1.3.2.1. Šajā papildinājumā izmanto “slīpumu”, proti, mehāniskā transportlīdzekļa priekšdaļas kabīnes atrašanās vietā novirzi no vertikāles uz aizmuguri, kur jebkurš punkts, kas atrodas virs cita punkta, atrodas uz aizmuguri no šī cita punkta. 1.3.2.2. Slīpuma novērtēšanas zonai ņem vērā mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas vistālāk uz priekšu izvirzīto punktu, kā minēts 1.1.3. punktā. Šķēlumam ar horizontālo plakni, kas atrodas 1 000 mm augstumā, izmanto vertikālo šķērsplakni caur visvairāk uz priekšu izvirzīto kabīnes punktu, kas noteikts ≤ 2 000 mm augstumā virs zemes, to mērot neslogotā stāvoklī. Šķēluma līniju izmanto kā apjoma pamatlīniju, lai novērtētu transportlīdzekļa kabīnes slīpumu konkrētajā novērtēšanas zonā. 1.3.2.3. Izmanto plakni, kas rotē ap 1.3.2.2. punkta otrajā daļā minēto apjoma pamatlīniju un kuras slīpums uz aizmuguri no vertikāles ir 3° (sk. 3. attēlu). 3. attēls Slīpums 1.3.2.4. Neviens priekšdaļas faktiskās virsmas punkts, kas atrodas slīpuma novērtēšanas zonā, neatrodas uz priekšu no 1.3.2.3. punktā minētās uz aizmuguri slīpās plaknes, kad mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas vistālāk uz priekšu izvirzītais punkts pieskaras vertikālajai škērsplaknei. 1.3.3. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes sānu sašaurinājums. 1.3.3.1. Mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas novērtēšanas zonā priekšdaļu pakāpeniski sašaurina tādā veidā, ka attiecīgās nominālās virsmas vispārīgi tuvinās virzienā uz kopīgu zonu, kas atrodas pirms kabīnes un mehāniskā transportlīdzekļa vidējā garenplaknē. 1.3.3.2. Izmanto divas simetriskas vertikālas plaknes, proti, vienu kreisajā un vienu labajā pusē, kuras abas atrodas 20° leņķī attiecībā pret vidējo garenplakni un tādējādi veido 40° savstarpēju leņķi. Šo plakņu novietojums ir tāds, ka tās šķērso arī attiecīgi līnijas T left un T right , kas minētas 1.1.3. punktā. 1.3.3.3. Neviens priekšdaļas faktiskās virsmas punkts, kas atrodas kreisajā un labajā ārpuszonā, neatrodas uz priekšu no 1.3.3.2. punktā minētās attiecīgās vertikālās plaknes, kad mehāniskā transportlīdzekļa kabīnes atrašanās vietas vistālāk uz priekšu izvirzītais punkts pieskaras 1.3.2.4. punktā minētajai vertikālajai škērsplaknei. 2. Ja kāds no šajā papildinājumā noteiktajiem nosacījumiem neizpildās, uzskata, ka mehāniskā transportlīdzekļa kabīne neatbilst šā pielikuma C daļas 1.4.1. punktā minētā telpiskā apjoma parametriem.