A.

Lēmuma I pielikumu groza šādi. 1. Pielikuma I iedaļā vārdus “II–XI un XIII–XV pielikumā” aizstāj ar vārdiem “II līdz XI un XIII līdz XVIII pielikums”. 2. Pielikuma 2. iedaļu groza šādi: a) ievadā vārdus “II līdz XV pielikumā” aizstāj ar vārdiem “II līdz XVIII pielikumā”; b) iedaļas 3. punktā pievieno šādu j) apakšpunktu: “j) “mērījumu punkts” ir emisijas avots, kura emisiju mērījumiem izmanto emisiju nepārtrauktu mērījumu sistēmas (CEMS), vai cauruļvadu sistēmas šķērsgriezums, kuram nosaka CO2 plūsmu, izmantojot emisiju nepārtrauktu mērījumu sistēmas.”; c) pievieno šādu 7. punktu: “7. Attiecībā uz emisijām, kas rodas no darbībām, kuras saistītas ar CO2 uztveršanu, transportu un ģeoloģisko uzglabāšanu, izmanto šādas definīcijas: a) “CO2 ģeoloģiskā uzglabāšana” ir CO2 ģeoloģiskā uzglabāšana, kā noteikts Direktīvas 2009/31/EK 3. panta 1. punktā; b) “uzglabāšanas vieta” ir uzglabāšanas vieta, kā noteikts Direktīvas 2009/31/EK 3. panta 3. punktā; c) “uzglabāšanas komplekss” ir uzglabāšanas komplekss, kā noteikts Direktīvas 2009/31/EK 3. panta 6. punktā; d) “CO2 transports” ir CO2 transports pa cauruļvadiem ģeoloģiskai uzglabāšanai uzglabāšanas vietā, kas ir atļauta saskaņā ar Direktīvu 2009/31/EK; e) “transporta tīkls” ir transporta tīkls, kā noteikts Direktīvas 2009/31/EK 3. panta 22. punktā; f) “CO2 uztveršana” ir CO2 uztveršanas darbība no gāzu plūsmām, kuras citādi būtu radījušas CO2 emisijas, lai to transportētu ģeoloģiskai uzglabāšanai pa cauruļvadiem ģeoloģiskai uzglabāšanai uzglabāšanas vietā, kas ir atļauta saskaņā ar Direktīvu 2009/31/EK; g) “uztveršanas iekārta” ir iekārta, kurā notiek CO2 uztveršana; h) “difūzās emisijas” ir neregulāras vai neplānotas emisijas no nelokalizētiem avotiem, kuri ir pārāk dažādi vai pārlieku mazi, lai veiktu to monitoringu, piemēram, emisijas no nebojātiem blīvslēgiem vai aizbīdņiem, kompresoru starpstacijās un pagaidu glabāšanas iekārtās; i) “novadīšanas emisijas” ir emisijas, kuras apzināti tiek izvadītas no iekārtas pa šim nolūkam īpaši izveidotu emisiju punktu; j) “vertikālais ūdens slānis” ir “vertikālais ūdens slānis”, kā noteikts Direktīvas 2009/31/EK 3. panta 2. punktā; k) “ogļūdeņražu ieguves paaugstināšana” ir ogļūdeņražu ieguve, kas ir lielāka par ieguvi, izmantojot izspiešanu ar ūdeni vai citiem līdzekļiem; l) “noplūde” saistībā ar ģeoloģisko uzglabāšanu ir “noplūde”, kā noteikts Direktīvas 2009/31/EK 3. panta 5. punktā.” 3. Pielikuma 4. iedaļu groza šādi: a) 4.1. apakšiedaļā pēc otrās daļas pievieno šādu daļu: “Ja uzglabāšanas kompleksā saskaņā ar Direktīvu 2009/31/EK tiek identificētas noplūdes, kas rada CO2 emisijas vai izplūdes vertikālā ūdens slānī, tās jāiekļauj kā attiecīgās iekārtas emisijas avoti un jāveic to monitorings saskaņā ar XVIII pielikumu. Noplūdi var kā emisijas avotu neņemt vērā, saņemot kompetentās iestādes atļauju pēc tam, kad ir veikti korektīvie pasākumi saskaņā ar Direktīvas 2009/31/EK 16. pantu, un emisijas vai izplūdes vertikālā ūdens slānī no attiecīgās noplūdes vairs nav detektējamas.”; b) 4.3. apakšiedaļā pēc ceturtās daļas pievieno šādus apakšpunktus: “o) attiecīgos gadījumos mērīšanas ierīču atrašanās vietas temperatūras un spiediena mērīšanai transporta tīklā; p) attiecīgos gadījumos procedūras noplūžu novēršanai, detektēšanai un kvantitatīvai noteikšanai transporta tīklā; q) attiecībā uz transporta tīkliem – procedūras, ar kurām tiek nodrošināts, ka CO2 tiek pārvietota tikai uz tādu iekārtu, kurai ir derīga siltumnīcefekta gāzu emisijas atļauja, vai tiek veikts CO2 emisiju monitorings un uzskaite saskaņā ar šā pielikuma 5.7. apakšiedaļu; r) gadījumos, kad CO2 tiek pārvietots saskaņā ar šā pielikuma 5.7. apakšiedaļu, saņēmējas un izdevējas iekārtas identifikācija. Iekārtām, kurām ir siltumnīcefekta gāzu emisijas atļauja, tas ir saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 19. pantu ar šo regulu noteiktais identifikācijas kods; s) attiecīgos gadījumos nepārtraukto mērījumu sistēmas apraksts, kuru izmanto CO2 pārvietošanas punktos starp iekārtām, kuras pārvieto CO2 saskaņā ar šā pielikuma 5.7. apakšiedaļu; t) attiecīgos gadījumos iespējamo noplūžu radīto CO2 emisiju vai izplūžu apjoma kvantitatīvas noteikšanas metodes vertikālajā ūdens slānī, kā arī izmantojamās un, iespējams, adaptētās faktisko noplūžu radīto CO2 emisiju vai izplūžu apjoma kvantitatīvas noteikšanas metodes vertikālajā ūdens slānī saskaņā ar XVIII pielikumu.”; c) pielikuma 4.3. apakšiedaļā sesto daļu aizstāj ar šādu daļu: “Būtiskas monitoringa metodikas kā monitoringa plāna daļas izmaiņām jāsaņem kompetentās iestādes apstiprinājums, ja tās attiecas uz: — iekārtas kategorizācijas izmaiņām, kas noteiktas 1. tabulā, — emisiju noteikšanas metodikas maiņu, pārejot uz metodoloģiju, kuras pamatā ir aprēķini vai kuras pamatā ir mērījumi, — darbības datu vai citu parametru (attiecīgā gadījumā) nenoteiktības palielinājumu, kas nozīmē atšķirīgu līmeni, — noplūžu izraisīto emisiju apjoma kvantitatīvas noteikšanas metožu izmantošanu vai adaptāciju uzglabāšanas vietās.” 4. Pielikuma 5. iedaļu groza šādi: a) 5.1. apakšiedaļas “Aprēķinu formulas” pēdējā daļā vārdus “II līdz XI pielikumā” aizstāj ar vārdiem “II līdz XI un XVI, XVII līdz XVIII pielikumā”; b) 5.2. apakšiedaļas pirmajā teikumā vārdus “II–XI un XIV un XV pielikumā” aizstāj ar vārdiem “II līdz XI un XIV līdz XVIII pielikumā”. 5. Pielikuma 5.7. apakšiedaļu aizstāj ar šādu apakšiedaļu: “5.7. PĀRVIETOTAIS CO2 Saņemot kompetentās iestādes atļauju, operators no iekārtai aprēķināto emisiju līmeņa drīkst atskaitīt CO2 daudzumus, kuri neietilpst iekārtas emisijās, bet ir no tās pārvietoti: — kā viela tīrā veidā, tiešai izmantošanai un saistīšanai produktos vai izmantošanai par izejvielu, vai — uz citu iekārtu, kurai ir siltumnīcefekta gāzu emisiju atļauja, ja nav jāpiemēro citi XVII vai XVIII pielikumā paredzētie noteikumi, ja šāda atskaitīšana atspoguļo attiecīgu samazinājumu par darbībām un iekārtām, par ko attiecīgā dalībvalsts ziņo savā valsts uzskaitē, ko iesniedz Apvienoto Nāciju Organizācijas Pamatkonvencijas par klimata pārmaiņām sekretariātam. Attiecīgie CO2 daudzumi jāpaziņo par katru CO2 izdevušo vai saņēmušo iekārtu ārpusbilances posteņu veidā gan izdevušo, gan arī saņēmušo iekārtu gada emisiju pārskatos. Ja CO2 daudzumu pārvieto uz citu iekārtu, saņēmējai iekārtai tas jāpieskaita savam saņemto CO2 emisiju aprēķinātajam līmenim, ja nav jāpiemēro citi XVII vai XVIII pielikumā paredzētie noteikumi. Dalībvalstis par attiecīgajām izdevējām un saņēmējām iekārtām paziņo Komisijai saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 21. pantu. Ja notiek pārvietošana uz iekārtu, uz kuru minētā direktīva attiecas, izdevēja iekārta savā gada emisiju pārskatā norāda attiecīgo saņēmēju iekārtu ar identifikācijas kodu, kas noteikts ar minētās direktīvas 19. pantā paredzēto regulu. Tādā pašā veidā saņēmēja iekārta norāda attiecīgo izdevēju iekārtu. Iespējamie CO2 pārvietošanas gadījumi no iekārtas inter alia ir šādi: — CO2 izmantošanai tīrā veidā gāzēto dzērienu ražošanai, — CO2 izmantošanai tīrā veidā kā sauso ledu dzesēšanai, — CO2 izmantošanai tīrā veidā kā ugunsdzēšanas aģentu, aukstumnesēju vai gāzi laboratoriju vajadzībām, — CO2 izmantošanai tīrā veidā labības dezinfekcijai, — CO2 izmantošanai tīrā veidā kā šķīdinātāju pārtikas vai ķīmiskajā rūpniecībā, — CO2 izmantošanai un saistīšanai ķīmiskās vai celulozes rūpniecības produkcijā un izejvielās (piemēram, urīnviela vai nogulsnētie karbonāti), — dūmgāzu attīrīšanai pēc pusslapjā paņēmiena, saistot karbonātu veidā pēc žāvēšanas žāvētavā ar žāvējamā materiāla izsmidzināšanu sausā blakusproduktā, — uz uztveršanas iekārtām pārvietotais CO2, — no uztveršanas iekārtām transporta tīklos pārvietotais CO2, — no transporta tīkliem uz glabāšanas vietām pārvietotais CO2. Ja nav spēkā citas prasības, kas noteiktas par darbībām specifiskajos pielikumos, gadā pārvietoto attiecīgi CO2 vai karbonātu masu, kad tas ir piemēroti, nosaka tieši, izmantojot tilpuma vai masas plūsmas mērīšanas līdzekļus vai svēršanu, vai arī netieši pēc attiecīgā produkta (piemēram, karbonātu vai urīnvielas) masas ar maksimālo nenoteiktību, kas mazāka par 1,5 %. Ja pārvietotā CO2 daudzumu nosaka gan izdevējā, gan saņēmējā iekārtā, attiecīgajiem nodotajiem un saņemtajiem CO2 daudzumiem jābūt vienādiem. Ja to atšķirības var pamatot ar mērīšanas sistēmu nenoteiktību, gan izdevējas, gan saņēmējas iekārtas emisiju pārskatos jāizmanto abu izmērīto daudzumu vidējā aritmētiskā vērtība. Emisiju pārskatā iekļauj paziņojumu par to, ka šī vērtība ir koriģēta saskaņā ar attiecīgi izdevējas un saņēmējas iekārtas noteiktajiem daudzumiem. Izmērīto vērtību iekļauj ārpusbudžeta posteņa veidā. Ja izmērīto daudzumu atšķirības nevar pamatot ar mērīšanas sistēmu nenoteiktību, attiecīgo iekārtu operatori izdara izmērīto vērtību korekcijas, ievērojot piesardzības principu (t. i., lai emisiju vērības netiktu pazeminātas). Šīs korekcijas verificē izdevējas un saņēmējas iekārtas verificētāji, un tās jāapstiprina kompetentajai iestādei. Gadījumos, kad daļa no pārvietotā CO2 ir radusies no biomasas, vai gadījumos, kad uz konkrēto iekārtu Direktīva 2003/87/EK attiecas tikai daļēji, operators atskaita tikai to pārvietotā CO2 masas attiecīgo daļu, kura rašanās saistāma ar fosilā kurināmā un materiālu izmantošanu darbībās, uz kurām attiecas minētā direktīva. Attiecīgajās sadalījuma metodēs ievēro piesardzības principu, un par tām jāsaņem kompetentās iestādes apstiprinājums. Ja izdevējā iekārtā pārvietoto daudzumu nosaka ar mērījumiem, nodotā/saņemtā CO2 kopīgo daudzumu, kura rašanās saistāma ar biomasas izmantošanu, gan izdevēja, gan saņēmēja iekārta norāda ārpusbudžeta posteņa veidā. Šim nolūkam saņēmējai iekārtai pašai nav jāveic mērījumi, bet jānorāda no izdevējas iekārtas saņemtie dati par biomasas CO2 daudzumu.” 6. 6.3. apakšiedaļas c) punkta trešajā daļā vārdus “II līdz XI pielikumu” aizstāj ar vārdiem “II līdz XI un XVI, XVII un XVIII pielikumu”. 7. 7.1. apakšiedaļas piektajā daļā vārdus “II līdz XI pielikumā un XIV līdz XV pielikumā” aizstāj ar vārdiem “II līdz XI un XIV līdz XVIII pielikumā”. 8. Pielikuma 8. iedaļu groza šādi: a) piektās daļas 6) apakšpunktā vārdus “I–XI pielikumu” aizstāj ar vārdiem “I līdz XI un XVI, XVII un XVIII pielikumu”; b) piektās daļas beigās pievieno šādu punktu: “10) attiecīgos gadījumos CO2 daudzumi, kas nodoti uz vai saņemti no citām iekārtām, norādot identifikācijas kodu, kas noteikts ar šo regulu saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 19. pantu.”; c) pievieno šādu sesto daļu: “Kompetentā iestāde CO2 uzglabāšanas vietu operatoriem pēc slēgšanas var atļaut iesniegt vienkāršotus emisiju pārskatus, kurā ir vismaz 1) un 9) apakšpunktā minētie elementi, ja siltumnīcefekta gāzu emisiju atļaujā nav emisiju avotu.” 9. Pielikuma 9. iedaļas beigās pievieno šādu daļu: “Par CO2 uztveršanu, transportu un ģeoloģisko uzglabāšanu papildus jāglabā šāda informācija: — attiecīgos gadījumos CO2 ģeoloģiskās uzglabāšanas iekārtu dokumentācija par uzglabāšanas kompleksā ievadītā CO2 daudzumu, — attiecīgos gadījumos reprezentatīvi apvienotie dati par spiedienu un temperatūru transporta tīklā, — attiecīgos gadījumos glabāšanas atļaujas kopija un apstiprināts monitoringa plāns, kas ir saskaņā ar Direktīvas 2009/31/EK 9. pantu, — attiecīgos gadījumos pārskati, kas iesniegti saskaņā ar Direktīvas 2009/31/EK 14. pantu, — attiecīgos gadījumos pārskati par inspekciju rezultātiem, kas iesniegti saskaņā ar Direktīvas 2009/31/EK 15. pantu, — attiecīgos gadījumos dokumentācija par veiktajām korektīvajām darbībām, kas ir saskaņā ar Direktīvas 2009/31/EK 16. pantu.”