KOMISIJAS DELEĢĒTĀ REGULA (ES) 2015/208

(2014. gada 8. decembris),

ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 167/2013 papildina attiecībā uz transportlīdzekļu funkcionālā drošuma prasībām lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu apstiprināšanai

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 5. februāra Regulu (ES) Nr. 167/2013 par lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu apstiprināšanu un tirgus uzraudzību (1), un jo īpaši tās 17. panta 5. punktu un 49. panta 3. punktu,

tā kā:

Iekšējais tirgus aptver teritoriju, kurā nav iekšējo robežu un kurā ir nodrošināta brīva preču, pakalpojumu un kapitāla aprite un brīva personu pārvietošanās. Tādēļ lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļiem un to sistēmām, sastāvdaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, kā definēts Regulā (ES) Nr. 167/2013, ir piemērojama visaptveroša ES tipa apstiprināšanas un pilnveidota tirgus uzraudzības sistēma.

Ar Padomes Lēmumu 97/836/EK (3) Savienība pievienojās Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām (“Pārskatītais 1958. gada nolīgums”). Komisija paziņojumā “CARS 2020: rīcības plāns konkurētspējīgai un ilgtspējīgai Eiropas autobūves nozarei” uzsvēra, ka 1958. gada ANO EEK nolīgumā paredzēto starptautisko noteikumu izmantošana ir labākais veids, kā novērst tarifnesaistītus šķēršļus tirdzniecībā.

Savienības tiesību aktos dažās regulās par transportlīdzekļu daļām ietvertās prasības ir pārņemtas no attiecīgajiem ANO EEK noteikumiem. Līdz ar tehnoloģiju attīstību ANO EEK noteikumi tiek pastāvīgi grozīti, un attiecīgie Savienības noteikumi ir regulāri jāatjaunina, lai tie saturiski atbilstu attiecīgajiem ANO EEK noteikumiem.

Izmantojot ANO EEK noteikumus ar tādiem pašiem nosacījumiem kā Savienības tiesību aktus, tas palīdz izvairīties ne vien no dubultām tehniskām prasībām, bet arī no sertificēšanas un administratīvo procedūru dublēšanās. Turklāt tipa apstiprinājumam, kura pamatā ir tieši starptautiski pieņemtie standarti, būtu jāuzlabo tirgus piekļuve trešās valstīs, jo īpaši tajās, kuras ir Pārskatītā 1958. gada nolīguma puses, tādējādi uzlabojot Savienības ražošanas nozares konkurētspēju.

Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. pantā un tās I pielikumā ir izklāstītas tās funkcionālā drošuma prasības, kuras iepriekš bija ietvertas direktīvās, kuras ar minēto regulu tiek atceltas. Lai gan šajā regulā izklāstītās prasības lielā mērā ir pārņemtas no attiecīgajām atceltajām direktīvām, būtu jāizdara būtiski grozījumi, kādi vajadzīgi, lai pielāgotos tehnikas progresam, paplašinātu regulas darbības jomu, iekļaujot tajā vēl citas transportlīdzekļu kategorijas, vai paaugstinātu drošuma līmeni, piemēram, attiecībā uz vadāmību, stiklojumu, gabarītiem, masu, riepām un mehāniskajām sakabēm, kas tiek uzskatīti par sevišķi svarīgiem lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu funkcionālā drošuma aspektiem. Lai pievērstos konkrētiem tādu lauksaimniecības un mežsaimniecības traktoru raksturlielumiem, kuri projektēti tā, lai tie varētu pārvietoties bezceļa apstākļos, bet kuri pārvietojas arī pa asfaltētiem koplietošanas ceļiem, būtu jāievieš prasības par maksimālo projektēto ātrumu, ātruma regulatoru un ātruma ierobežošanas ierīcēm.

Ja ražotājiem ir iespēja izvēlēties pieprasīt valsts tipa apstiprinājumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 167/2013 2. pantu, būtu jāparedz, ka visās jomās, kuras aptvertas šajā regulā, dalībvalstis var brīvi noteikt valsts tipa apstiprinājuma prasības, kuras būtu atšķirīgas no šīs regulas prasībām.

Būtu jāparedz, ka dalībvalstis aizliedz darīt pieejamus tirgū, reģistrēt vai nodot ekspluatācijā jaunus transportlīdzekļus, kuri neatbilst šīs regulas prasībām, no tās pašas dienas, kura noteikta Regulā (ES) Nr. 167/2013 un pārējos deleģētajos aktos, kas pieņemti saskaņā ar minēto regulu.

Lai paredzētu, ka visi jaunie tipa apstiprināšanas noteikumi tiek piemēroti no vienas un tās pašas dienas, šī regula būtu jāpiemēro no 2016. gada 1. janvāra jeb no dienas, kad sāk piemērot Regulu (ES) Nr. 167/2013,

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

I NODAĻA

PRIEKŠMETS UN DEFINĪCIJAS

1. pants

Priekšmets

Šajā regulā ir noteiktas sīki izstrādātas tehniskās prasības un testa procedūras, kas jāievēro attiecībā uz funkcionālo drošumu, izņemot bremžu veiktspēju, veicot lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu un šādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanu un tirgus uzraudzību saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 167/2013.

2. pants

Definīcijas

Piemēro Regulā (ES) Nr. 167/2013 noteiktās definīcijas. Papildus piemēro šādas definīcijas:

II NODAĻA

TRANSPORTLĪDZEKĻU FUNKCIONĀLĀ DROŠUMA PRASĪBAS

3. pants

Ar funkcionālo drošumu saistītās uzstādīšanas un demonstrēšanas prasības

1. Ražotāji lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļus aprīko ar šādām transportlīdzekļu funkcionālo drošumu ietekmējošām sistēmām, sastāvdaļām un atsevišķām tehniskām vienībām, kuras projektētas, konstruētas un samontētas tā, lai transportlīdzeklis parastos lietošanas apstākļos, to ekspluatējot saskaņā ar ražotāja sniegtajām norādēm, atbilstu sīki izstrādātajām tehniskajām prasībām un testa procedūrām, kas noteiktas 5. līdz 38. pantā.

2. Ražotāji, izmantojot praktiskus demonstrējumu testus, pierāda apstiprinātājai iestādei, ka lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļi, kas darīti pieejami tirgū, reģistrēti vai tiek nodoti ekspluatācijā Savienībā, atbilst funkcionālā drošuma prasībām, kas noteiktas Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. pantā un tās I pielikumā, un sīki izstrādātajām tehniskajām prasībām un testa procedūrām, kas noteiktas 5. līdz 38. punktā.

3. Ražotāji nodrošina, lai rezerves daļas, kas tiek darītas pieejamas tirgū vai nodotas ekspluatācijā Savienībā, atbilstu sīki izstrādātajām tehniskajām prasībām un testa procedūrām, kas noteiktas šajā regulā.

4. Ražotāji apstiprinātājai iestādei iesniedz to pasākumu aprakstu, kuri veikti nolūkā novērst nesankcionētas manipulācijas ar jaudas piedziņas ķēdes vadības sistēmu, tostarp ar funkcionālā drošuma elektroniskās kontroles datoriem, ja tādi ir uzstādīti, un tās modificēšanu.

4. pants

ANO EEK noteikumu piemērošana

Uz lauksaimniecības un mežsaimniecības transportlīdzekļu tipa apstiprināšanu attiecas ANO EEK noteikumi un to grozījumi, kas norādīti šīs regulas I pielikumā.

5. pants

Funkcionālā drošuma prasību un testa procedūru tehniskās specifikācijas

1. Funkcionālā drošuma raksturlielumu testa procedūras izpilda, ievērojot šajā regulā noteiktās testēšanas prasības.

2. Testus veic vai tajos piedalās apstiprinātāja iestāde, vai, ja minētā iestāde to atļauj, testus veic vai tajos piedalās tehniskais dienests.

3. Par mērījumu metodēm un testu rezultātiem apstiprinātājai iestādei ziņo testa protokola formā, kas norādīta Regulas (ES) Nr. 167/2013 68. panta f) punktā.

6. pants

Prasības par transportlīdzekļu konstrukcijas integritāti

Veiktspējas prasības, kas attiecas uz transportlīdzekļu konstrukcijas integritāti, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta a) apakšpunktā, verificē saskaņā ar šīs regulas II pielikumu.

7. pants

Prasības par maksimālo projektēto ātrumu, ātruma regulatoriem un ātruma ierobežošanas ierīcēm

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz maksimālo projektēto ātrumu, ātruma regulatoriem un ātruma ierobežošanas ierīcēm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta b) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas III pielikumu.

8. pants

Prasības par ātrgaitas traktoru stūres iekārtu

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz ātrgaitas traktoru stūres iekārtu, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta b) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas IV pielikumu.

9. pants

Prasības par stūres iekārtu

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz stūres iekārtu, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta b) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas V pielikumu.

10. pants

Prasības par spidometriem

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz spidometriem, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta b) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas VI pielikumu.

11. pants

Prasības par redzeslauku un vējstikla tīrītājiem

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz redzeslauku un vējstikla tīrītājiem, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta c) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas VII pielikumu.

12. pants

Prasības par stiklojumu

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz stiklojumu, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta c) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas VIII pielikumu.

13. pants

Prasības par atpakaļskata spoguļiem

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz atpakaļskata spoguļiem, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta c) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas IX pielikumu.

14. pants

Prasības par vadītāja informācijas sistēmām

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz vadītāja informācijas sistēmām, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta c) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas X pielikumu.

15. pants

Prasības par apgaismojumu, gaismas signālierīcēm un to gaismas avotiem

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz apgaismojumu, gaismas signālierīcēm un to gaismas avotiem, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta d) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XI pielikumu.

16. pants

Prasības par apgaismes iekārtām

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz apgaismes iekārtām, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta d) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XII pielikumu.

17. pants

Prasības par transportlīdzeklī esošu personu aizsardzību, tostarp iekšējo apdari, pagalvjiem, drošības jostām un transportlīdzekļa durvīm

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas jāievēro attiecībā uz transportlīdzeklī esošu personu aizsardzību, tostarp iekšējo apdari, pagalvjiem, drošības jostām un transportlīdzekļa durvīm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta e) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XIII pielikumu.

18. pants

Prasības par transportlīdzekļa ārpusi un aprīkojumu

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz transportlīdzekļa ārpusi un aprīkojumu, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta f) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XIV pielikumu.

19. pants

Prasības par elektromagnētisko savietojamību

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz elektromagnētisko savietojamību, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta g) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XV pielikumu.

20. pants

Prasības par skaņas signālierīcēm

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz skaņas signālierīcēm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta h) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XVI pielikumu.

21. pants

Prasības par apsildes sistēmām

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz apsildes sistēmām, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta i) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XVII pielikumu.

22. pants

Prasības par neatļautas lietošanas novēršanas ierīcēm

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz neatļautas lietošanas novēršanas ierīcēm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta j) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XVIII pielikumu.

23. pants

Prasības par reģistrācijas numura zīmēm

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz reģistrācijas numura zīmēm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta k) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XIX pielikumu.

24. pants

Prasības par obligātajām ražotāja plāksnītēm un marķējumu

Prasības, kas attiecas uz obligātajām ražotāja plāksnītēm un marķējumu, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta k) apakšpunktā, verificē saskaņā ar šīs regulas XX pielikumu.

25. pants

Prasības par izmēriem un piekabju masām

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz izmēriem un piekabju masām, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta l)apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXI pielikumu.

26. pants

Prasības par maksimālo pilnmasu

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz maksimālo pilnmasu, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta l) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXII pielikumu.

27. pants

Prasības par balasta svariem

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz balasta svariem, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta l) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXIII pielikumu.

28. pants

Prasības par elektrosistēmu drošību

Prasības, kas attiecas uz elektrosistēmu drošību, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta m) apakšpunktā, verificē saskaņā ar šīs regulas XXIV pielikumu.

29. pants

Prasības par degvielas tvertnēm

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz degvielas tvertnēm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta a) un m) apakšpunktā un 18. panta 2. punkta l) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXV pielikumu.

30. pants

Prasības par aizmugures aizsargkonstrukcijām

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz aizmugures aizsargkonstrukcijām, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta n) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXVI pielikumu.

31. pants

Prasības par sānu aizsardzību

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz sānu aizsardzību, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta o) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXVII pielikumu.

32. pants

Prasības par kravas platformām

Testa procedūras un prasības, kas attiecas uz kravas platformām, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta p) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXVIII pielikumu.

33. pants

Prasības par vilkšanas ierīcēm

Veiktspējas prasības, kas attiecas uz vilkšanas ierīcēm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta q) apakšpunktā, verificē saskaņā ar šīs regulas XXIX pielikumu.

34. pants

Prasības par riepām

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz riepām, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta r) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXX pielikumu.

35. pants

Prasības par šļakataizsardzības sistēmām

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz šļakataizsardzības sistēmām, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta s) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXXI pielikumu.

36. pants

Prasības par atpakaļgaitas pārnesumu

Prasības, kas attiecas uz atpakaļgaitas pārnesumu, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta t) apakšpunktā, verificē saskaņā ar šīs regulas XXXII pielikumu.

37. pants

Prasības par kāpurķēdēm

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz kāpurķēdēm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta u) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXXIII pielikumu.

38. pants

Prasības par mehāniskajām sakabēm

Testa procedūras un veiktspējas prasības, kas attiecas uz mehāniskajām sakabēm, uz ko ir atsauce Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta v) apakšpunktā, īsteno un verificē saskaņā ar šīs regulas XXXIV pielikumu.

III NODAĻA

DALĪBVALSTU PIENĀKUMI

39. pants

Transportlīdzekļu, sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību tipa apstiprinājums

No 2018. gada 1. janvāra gadījumos, kad jauni transportlīdzekļi neatbilst Regulas (ES) Nr. 167/2013 un šīs regulas prasībām funkcionālā drošuma ziņā, valstu iestādes aizliedz šādus transportlīdzekļus darīt pieejamus tirgū, reģistrēt vai nodot ekspluatācijā.

40. pants

Transportlīdzekļu, sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību valsts tipa apstiprinājums

Valstu iestādes neatsaka piešķirt valsts tipa apstiprinājumu transportlīdzekļa, sistēmas, sastāvdaļas vai atsevišķas tehniskas vienības tipam ar funkcionālo drošumu saistītu apsvērumu dēļ, ja šāds transportlīdzeklis, sistēma, sastāvdaļa vai atsevišķa tehniska vienība atbilst šīs regulas prasībām, izņemot prasības par:

vidējo kontaktspiedienu uz zemi un maksimālo slodzi uz kāpurķēžu atbalsta rulli attiecībā uz C kategorijas traktoriem, kā norādīts 37. pantā;

c)

IV NODAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

41. pants

Stāšanās spēkā un piemērošana

Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro no 2016. gada 1. janvāra.

(1) OV L 60, 2.3.2013., 1. lpp.

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīva 2006/42/EK par mašīnām un ar kuru groza Direktīvu 95/16/EK (OV L 157, 9.6.2006., 24. lpp.).

(3) Padomes 1997. gada 27. novembra Lēmums 97/836/EK par Eiropas Kopienas pievienošanos ANO Eiropas Ekonomikas komisijas Nolīgumam vienotu tehnisko prasību apstiprināšanai riteņu transportlīdzekļiem, aprīkojumam un detaļām, ko var uzstādīt un/vai lietot riteņu transportlīdzekļos, un par nosacījumiem to apstiprinājumu savstarpējai atzīšanai, kas piešķirti, pamatojoties uz šīm prasībām (“Pārskatītais 1958. gada nolīgums”) (OV L 346, 17.12.1997., 78. lpp.).

PIELIKUMU SARAKSTS

Pielikums Nr. Pielikuma nosaukums Lpp. I Piemērojamo ANO EEK noteikumu saraksts 12 II Prasības par transportlīdzekļu konstrukcijas integritāti 16 III Prasības par maksimālo projektēto ātrumu, ātruma regulatoriem un ātruma ierobežošanas ierīcēm 17 IV Prasības par ātrgaitas traktoru stūres iekārtu 19 V Prasības par stūres iekārtu 20 VI Prasības par spidometriem 23 VII Prasības par redzeslauku un vējstikla tīrītājiem 25 VIII Prasības par stiklojumu 26 IX Prasības par atpakaļskata spoguļiem 28 X Prasības par vadītāja informācijas sistēmām 30 XI Prasības par apgaismojumu, gaismas signālierīcēm un to gaismas avotiem 31 XII Prasības par apgaismes iekārtām 32 XIII Prasības par transportlīdzeklī esošu personu aizsardzību, tostarp iekšējo apdari, pagalvjiem, drošības jostām un transportlīdzekļa durvīm 70 XIV Prasības par transportlīdzekļa ārpusi un aprīkojumu 76 XV Prasības par elektromagnētisko savietojamību 78 XVI Prasības par skaņas signālierīcēm 123 XVII Prasības par apsildes sistēmām 124 XVIII Prasības par ierīcēm, lai novērstu neatļautu izmantošanu 125 XIX Prasības par reģistrācijas numura zīmēm 126 XX Prasības par obligātajām ražotāja plāksnītēm un marķējumu 128 XXI Prasības par izmēriem un piekabju masām 130 XXII Prasības par maksimālo pilnmasu 132 XXIII Prasības par balasta svariem 134 XXIV Prasības par elektrosistēmu drošību 135 XXV Prasības par degvielas tvertnēm 136 XXVI Prasības par aizmugures aizsargkonstrukcijām 137 XXVII Prasības par sānu aizsardzību 140 XXVIII Prasības par kravas platformām 145 XXIX Prasības par vilkšanas ierīcēm 146 XXX Prasības par riepām 147 XXXI Prasības par šļakataizsardzības sistēmām 154 XXXII Prasības par atpakaļgaitas pārnesumu 155 XXXIII Prasības par kāpurķēdēm 156 XXXIV Prasības par mehāniskajām sakabēm 159

II PIELIKUMS Prasības par transportlīdzekļu konstrukcijas integritāti 1. Transportlīdzekļi ir projektēti un konstruēti tā, lai tie būtu pietiekami izturīgi to normāla darbmūža laikā, lietojot tos, kā paredzēts, un ņemot vērā regulāras un plānotas apkopes un īpašu aprīkojuma regulēšanu, kas skaidri un nepārprotami norādītas līdz ar transportlīdzekli piegādātajā operatora rokasgrāmatā. Transportlīdzekļa ražotājs attiecībā uz minēto nodrošina parakstītu paziņojumu. 2. Transportlīdzekļa montēšanai un konstruēšanai montāžas rūpnīcās, it īpaši procesiem saistībā ar transportlīdzekļa rāmi, šasiju, korpusu un piedziņas sistēmu, piemēro kvalitātes nodrošināšanas sistēmu, lai panāktu to, ka būtiskie mehāniskie savienojumi, piemēram, metinājumi un vītņu savienojumi, kā arī citi attiecīgi materiālu raksturlielumi tiek pienācīgi pārbaudīti un verificēti. 3. Apstiprinātāja iestāde verificē kvalitātes nodrošināšanas sistēmu kā daļu no ražošanas atbilstības pasākumiem, kas minēti Regulas (ES) Nr. 167/2013 28. pantā. 4. Tipa apstiprinātāja iestāde verificē, ka atsaukuma gadījumā nopietna drošības apdraudējuma dēļ, apstiprinātājai iestādei un Eiropas Komisijai pēc pieprasījuma bez kavēšanās tiek iesniegta īpaša transportlīdzekļa konstrukciju, sastāvdaļu un/vai detaļu analīze, kas veikta, izmantojot inženiertehniskos aprēķinus, virtuālās testēšanas metodes un/vai konstrukcijas testēšanu. 5. Transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu nepiešķir, ja ir pamats apšaubīt, ka transportlīdzekļa ražotājs ir spējīgs nodrošināt 4. punktā minēto analīzi. Šīs šaubas var būt saistītas vai nu ar šādas analīzes pieejamību, vai esamību (piem., tipa apstiprināšanai ir iesniegta ierobežota transportlīdzekļu partija no nenoteikta ražotāja, ko pārstāv persona, kurai varētu nebūt nozīmīga piekļuve šādai analīzei).

III PIELIKUMS Prasības par maksimālo projektēto ātrumu, ātruma regulatoriem un ātruma ierobežošanas ierīcēm 1. Definīcijas Šajā pielikumā: 1.1 “ātruma regulators” ir ierīce, ko izmanto, lai mērītu un regulētu dzinēja un/vai transportlīdzekļa ātrumu; 1.2 “jaudas piedziņas ķēde” ir sastāvdaļu grupa, kas ģenerē jaudu un nogādā to līdz ceļa virsmai, tostarp dzinējs, transmisija, piedziņas vārpstas, diferenciāļi un dzītie riteņi vai kāpurķēdes; 1.3 “nesankcionēta manipulācija” ir neatļautas modifikācijas, kas var apdraudēt funkcionālo drošumu, jo īpaši paaugstinot transportlīdzekļa veiktspēju, un bojāt vidi; 1.4 “ātruma ierobežošanas ierīce” ir ierīce, kuras primārā funkcija ir kontrolēt degvielas padevi uz dzinēju, lai ierobežotu transportlīdzekļa ātrumu līdz noteiktajai vērtībai. PRASĪBAS 2. Maksimālais projektētais ātrums 2.1. Vidējo ātrumu tipa apstiprināšanas testos mēra uz taisna ceļa nogriežņa, ko traktors šķērso abos virzienos ar startu gaitā. Ceļa nogrieznis ir ar cieto segumu; ceļa nogrieznis ir līdzens un vismaz 100 m garš; tajā drīkst būt arī nogāzes, kuru slīpums nedrīkst pārsniegt 1,5 %. 2.2. Testa laikā traktors ir bez kravas un braukšanas kārtībā, bez balasta svariem vai īpaša aprīkojuma un riepās ir spiediens, kāds paredzēts braukšanai pa ceļiem. 2.3. Traktoru testē ar jaunām pneimatiskajām riepām ar vislielāko riepas rites rādiusu, kas izteikts kā ātruma rādiusa indekss, kādu ražotājs paredzējis konkrētajam traktoram. 2.4. Testa laikā izmanto pārnesumu, ar kuru iegūst transportlīdzekļa maksimālo ātrumu, un droseļvārsts ir pilnībā atvērts. 2.5. Lai ņemtu vērā dažādas kļūdas, no kurām nevar izvairīties, jo īpaši mērīšanas paņēmienu dēļ, kā arī dzinēja apgriezienu skaita pieauguma dēļ pie daļējas slodzes, tipa apstiprināšanas testā pieņemams ir rezultāts ar vērtību, kas par 3 km/h pārsniedz maksimālo projektēto ātrumu. Ir atļauta papildu 5 % pielaide, lai ņemtu vērā variācijas, ko rada riepu izmērs. 2.6. Lai apstiprinātājas iestādes varētu aprēķināt traktoru maksimālo teorētisko ātrumu, ražotājs norāda pārnesuma attiecību, vienam pilnam apgriezienam atbilstošu dzīto riteņu faktisko kustību uz priekšu, apgriezienu skaitu minūtē pie maksimālās jaudas un pilnībā atvērta droseļvārsta, kā arī ātruma ierobežotāja, ja tāds ir, regulējumu atbilstīgi ražotāja norādījumiem. Maksimālo teorētisko ātrumu aprēķina bez 2.5. punktā minētajām pielaidēm. 3. Ātruma regulators 3.1. Ja ražotājs ātruma regulatoru uzstāda kā standartaprīkojumu, tas ir uzstādīts un projektēts tā, lai traktors atbilstu 2. punktā noteiktajām prasībām par maksimālo projektēto ātrumu. 4. Prasības par pasākumiem, lai nepieļautu nesankcionētas manipulācijas (manipulāciju pretpasākumi) ar ātruma ierobežošanas ierīci un jaudas piedziņas ķēdi un ātruma ierobežošanas ierīci 4.1 Prasības par ātruma ierobežošanas ierīci T un C kategorijas transportlīdzekļi, kuru maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 60 km/h, ir aprīkoti ar regulējamām ātruma ierobežošanas ierīcēm, kas atbilst šajā pielikumā noteiktajām prasībām. 4.1.1. N2 un N3 kategorijas transportlīdzekļiem regulējamas ātruma ierobežošanas ierīces atbilst prasībām, kas noteiktas ANO EEK Noteikumu Nr. 89 1. un 2. punktā, II daļas 13.2. punktā, III daļas 21.2. un 21.3. punktā, un 5. pielikuma 1. punktā un 6. pielikumā, uz ko atsauce norādīta I pielikumā. 4.2. Manipulāciju pretpasākumi jaudas piedziņas ķēdei un ātruma ierobežošanas ierīcei 4.2.1. Nolūks un joma Pasākumi, lai nepieļautu nesankcionētas manipulācijas ar jaudas piedziņas ķēdi, ir paredzēti, lai nodrošinātu, ka tāds transportlīdzeklis, kas tipa apstiprināšanas laikā atbilst vides un spēkiekārtas veiktspējas prasībām, transportlīdzekļa konstrukcijas prasībām, kā arī funkcionālā drošuma prasībām, atbilstu tām visā darbmūža laikā un lai atturētu no tādu transportlīdzekļa jaudas piedziņas ķēdes izmaiņu veikšanas, kam ir negatīva ietekme uz funkcionālo drošumu un/vai vidi. 4.3. Vispārīgas prasības 4.3.1. Ražotājs gādā, lai apstiprinātājai iestādei un tehniskajam dienestam būtu nodrošināta vajadzīgā informācija un – attiecīgā gadījumā – vajadzīgie transportlīdzekļi, spēkiekārtas, sastāvdaļas un atsevišķas tehniskas vienības, lai tie varētu verificēt, vai ir izpildītas šā pielikuma prasības. 4.3.2. Ražotājs tipa apstiprinājuma pieteikumā apliecina apņemšanos netirgot savstarpēji aizvietojamas sastāvdaļas, kuras varētu radīt tādu spēkiekārtas veiktspējas pieaugumu, kas pārsniegtu to, kas piemērojama attiecīgajam variantam. 4.4. Ražotājs nodrošina, lai apstiprinātais transportlīdzeklis atbilstu turpmākajos punktos noteiktajam par elektronisko sistēmu drošību, kas ierobežo transportlīdzekļa veiktspēju. 4.4.1. Attiecībā uz transportlīdzekļiem, kuri aprīkoti ar elektrisku(-ām)/elektronisku(-ām) ierīci(-ēm), kas ierobežo tā spēkiekārtas veiktspēju, transportlīdzekļa ražotājs iesniedz tehniskajiem dienestiem datus un pierādījumus, kas apliecina, ka ierīces vai tās vadojuma sistēmas pārveidošana vai atvienošana nepalielinās piedziņas veiktspēju. 4.4.2. Ikvienā transportlīdzeklī, kas aprīkots ar elektronisko vadību, ir ietverti pretmodifikācijas elementi, izņemot atbilstoši ražotāja atļautām modifikācijām. Ražotājs atļauj veikt modifikācijas, ja tās vajadzīgas transportlīdzekļa diagnostikai, tehniskajai apkopei, pārbaudei, modernizēšanai vai remontam. 4.4.3. Visi pārprogrammējamie datorkodi vai darbības parametri ir noturīgi pret manipulācijām. 4.4.4. Datorprogrammēti spēkiekārtas darbības parametri ir tādi, ka tos nevar mainīt, neizmantojot īpašus rīkus un procedūras, piemēram, tiek izmantoti pielodēti vai hermetizēti datorkomponenti, aizplombēti vai aizlodēti datorkorpusi. 4.4.5. Jebkuras noņemamas kalibrēšanai paredzētas atmiņas mikroshēmas ir hermetizētas, ievietotas aizplombētā ietverē vai aizsargātas ar elektroniskiem algoritmiem, un tās nav iespējams nomainīt bez īpašu rīku un procedūru izmantošanas. 4.4.6. Ražotājiem, kas izmanto programmējamas datorkodu sistēmas (piem., elektriski pārprogrammējamās lasāmatmiņas iekārtas (EEPROM)), jāveic pasākumi, lai atturētu no neatļautas pārprogrammēšanas. Ražotāji iekļauj uzlabotas stratēģijas aizsardzībai pret nesankcionētām manipulācijām un aizsardzības pret ierakstīšanu funkcijas, kam nepieciešama elektroniska piekļuve ražotāja uzturētam datoram ārpus uzņēmuma un kuram var piekļūt arī neatkarīgi operatori, izmantojot attiecīgi aizsargātu piekļuvi. 4.4.7. Saglabāti iebūvētās diagnostikas sistēmas traucējumu kodi jaudas piedziņas ķēdē vai dzinēja vadības blokā(-os), kas ir skaitliski vai burtciparu identifikatori, ar kuriem identificē vai marķē traucējumus, netiek dzēsti, atvienojot iebūvēto datoru no transportlīdzekļa barošanas avota vai ja notiek transportlīdzekļa akumulatora vai zemējuma atvienošana vai atteice.

IV PIELIKUMS Prasības par ātrgaitas traktoru stūres iekārtu 1. ANO EEK Noteikumu Nr. 79 (atsauce uz noteikumiem norādīta I pielikumā) 2., 5. un 6. iedaļā un 4. un 6. pielikumā noteiktās prasības par mehānisko transportlīdzekļu stūres iekārtu piemēro tādiem Tb un Cb kategorijas transportlīdzekļiem, kuru maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 60 km/h. 1.1 ISO 10998:2008, 2014. gada grozījuma Nr. 1 prasības attiecas uz tādiem Tb un Cb kategorijas transportlīdzekļiem, kuru maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 40 km/h, bet nepārsniedz 60 km/h. 1.2 Cb kategorijas traktoru stūrēšana atbilst XXXIII pielikuma 3.9. punktam. 2. Prasības par stūrēšanas spēku 1. punktā minētajiem transportlīdzekļiem ir tādas pašas kā N2 kategorijas transportlīdzekļiem, kuras noteiktas ANO EEK Noteikumu Nr. 79 6. iedaļā, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā. Transportlīdzeklim, kuram ir seglveida sēdeklis un stūres stienis, tādam pašam stūrēšanas spēkam būtu jāattiecas uz rokturu vidu.

V PIELIKUMS Prasības par stūres iekārtu 1. Definīcijas Šajā pielikumā: 1.1. “stūres iekārta” ir viss aprīkojums, kura uzdevums ir mainīt traktora pārvietošanās virzienu. Var uzskatīt, ka stūres iekārtu veido stūres vadības ierīce, stūres mehānisms, vadāmie riteņi un attiecīgos gadījumos īpašs aprīkojums, lai iegūtu papildu vai neatkarīgu jaudu; 1.2. “stūres mehānisms” ir visas sastāvdaļas, kas atrodas starp stūres vadības ierīci un vadāmajiem riteņiem, izņemot īpašo aprīkojumu, kas noteikts 1.3. punktā. Stūres mehānisms var būt mehānisks, hidraulisks, pneimatisks, elektrisks vai jaukta tipa; 1.3. “īpašs aprīkojums” ir tā stūres iekārtas daļa, ar kuru iegūst papildu vai neatkarīgu jaudu. Papildu vai neatkarīgu jaudu var ražot jebkura mehāniska, hidrauliska, pneimatiska, elektriska vai jaukta tipa sistēma, piemēram, eļļas sūknis, gaisa sūknis vai akumulators u. c.; 1.4. “stūres palīgiekārta” ir iekārta, kurā jaudu vadāmo riteņu pagriešanai nodrošina gan vadītāja muskuļu spēks, gan īpašais aprīkojums; tas ietver stūres iekārtas, kurās normālos apstākļos stūrēšanai nepieciešamo spēku nodrošina tikai īpašais aprīkojums, bet kura bojājuma gadījumā stūrēšanai var izmantot vadītāja muskuļu spēku; 1.5. “stūres iekārta ar pastiprinātāju” ir iekārta, kurā jaudu vadāmo riteņu pagriešanai nodrošina tikai īpašais aprīkojums; 1.6. “diferenciālā stūrēšana” ir paņēmiens riteņu vai kāpurķēžu stūrēšanai, kur traktora pārvietošanās virziena maiņu panāk, radot atšķirīgu rotācijas ātrumu starp labās un kreisās puses riteņiem vai kāpurķēdēm; 1.7. “vadāmie riteņi” ir kāds no šādiem variantiem: a) riteņi, kuru virzienu attiecībā pret traktoru var tieši vai netieši mainīt, lai mainītu traktora pārvietošanās virzienu; b) posmaino traktoru visi riteņi; c) vienas ass riteņi, kuru griešanās ātrumu var variēt, lai mainītu traktora pārvietošanās virzienu. KONSTRUKCIJAS, UZSTĀDĪŠANAS UN INSPICĒŠANAS PRASĪBAS 2. Vispārīgas prasības 2.1. Stūres iekārta nodrošina vieglu un drošu traktora vadīšanu un atbilst prasībām, kas sīki izklāstītas 3. punktā. 2.2. C kategorijas traktoru stūrēšana atbilst XXXIII pielikuma 3.9. punkta prasībām. 2.3. 2.2. punktā noteiktās prasības nepiemēro C kategorijas traktoriem ar tērauda kāpurķēdēm, kas aprīkoti ar diferenciālo stūrēšanu. 1.6. punktā minēto griešanās ātrumu atšķirību iegūst vai nu ar mehānisku sastāvdaļu kopumu, piemēram, bremzēm un diferenciāli, vai arī ar atsevišķu pārvades līniju uz kreiso un labo pusi, piemēram, atdalītiem hidrostatiskajiem pārvadiem. Ja stūres sistēma ir apvienota ar bremžu sistēmu, piemēro prasības, kas noteiktas, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 5. punktu. 3. Sīki izstrādātas prasības 3.1. Stūres vadības ierīce 3.1.1. Stūres vadības ierīce ir viegli lietojama un satverama pieaugušiem operatoriem, kuru augums un spēks atrodas vispārpieņemtā diapazonā. Tā ir projektēta virziena maiņas pakāpeniskai iegūšanai. Stūres vadības ierīces pārvietošanas virziens atbilst vēlamajai traktora pārvietošanās virziena maiņai. 3.1.2. Stūrēšanas spēks, kas vajadzīgs, lai traktors no stāvokļa taisni uz priekšu apgrieztos ar 12 metru apgrieziena rādiusu, nepārsniedz 25 daN. Ja stūres palīgiekārta nav savienota ar pārējām iekārtām, papildu jaudas piegādes pārtraukuma gadījumā nepieciešamais stūres stūrēšanas spēks nepārsniedz 60 daN. 3.1.3. Lai pārbaudītu atbilstību 3.1.2. punktam, traktors, kas ar ātrumu 10 km/h brauc taisni pa sausu, līdzenu ceļu, ar kura virsmu riepām ir laba saķere, veic spirālveida kustību. Stūres vadības ierīcei pielikto stūrēšanas spēku reģistrē, līdz tā sasniedz stāvokli, kas nepieciešams, lai traktors uzsāktu apgriešanos ar 12 metru apgrieziena rādiusu. Manevra ilgums (laiks no stūres vadības ierīces darbināšanas sākuma līdz brīdim, kad tā sasniedz stāvokli, kurā izdara mērījumus) nepārsniedz piecas sekundes parastos gadījumos un astoņas sekundes, ja notiek īpašā aprīkojuma atteice. Vienu manevru izdara pa kreisi un vienu – pa labi. Testu laikā transportlīdzekli piekrauj līdz tā tehniski pieļaujamajai maksimālajai masai; gaisa spiediens riepās un masas sadalījums starp asīm atbilst ražotāja norādījumiem. Kāpurķēžu spiediens jo īpaši nepārsniedz vērtību, kas norādīta XXXIII pielikuma 3.3. punktā. 3.2. Stūres mehānisms 3.2.1. Stūres iekārtā nedrīkst būt ne elektriska, ne pilnīgi pneimatiska stūres mehānisma. 3.2.2. Stūres mehānisms ir projektēts tā, lai tas atbilstu visām ekspluatācijas prasībām. Tam var viegli piekļūt apkopes un inspicēšanas vajadzībām. 3.2.3. Ja stūres mehānisms nav pilnīgi hidraulisks, traktors ir vadāms pat stūres mehānisma hidraulisko vai pneimatisko sastāvdaļu atteices gadījumā. 3.2.4. Tikai hidrauliski darbināms stūres mehānisms un īpašais aprīkojums atbilst šādām prasībām: 3.2.4.1. viena vai vairākas spiediena ierobežošanas ierīces aizsargā visu ķēdi vai tās daļu pret pārmērīgu spiedienu; 3.2.4.2. spiediena ierobežošanas ierīces ir noregulētas tā, lai nepārsniegtu spiedienu T, kas ir vienāds ar ražotāja noteikto maksimālo darba spiedienu; 3.2.4.3. cauruļvadu sistēmu raksturlielumi un izmēri ir tādi, lai caurules izturētu četrkāršu spiedienu T (kādu pieļauj spiediena ierobežošanas ierīces), un tās ir aizsargātas attiecīgās vietās un novietotas tā, lai līdz minimumam samazinātu tādu bojājumu risku, kas rodas no trieciena, un lai berzes radītu bojājumu risku varētu uzskatīt par nenozīmīgu. 3.3. Vadāmie riteņi 3.3.1. Visi riteņi var būt vadāmie riteņi. 3.4. Īpašais aprīkojums 3.4.1. Īpašais aprīkojums, ko izmanto stūres iekārtu tipos, ir pieņemams šādos apstākļos: 3.4.1.1. ja traktors ir aprīkots ar stūres palīgiekārtu, to ir iespējams vadīt pat tad, ja notiek īpašā aprīkojuma atteice. Ja stūres palīgiekārtai nav pašai sava jaudas avota, tai jābūt aprīkotai ar jaudas akumulatoru. Šo jaudas akumulatoru var aizstāt ar patstāvīgu ierīci, kas stūres iekārtu ar jaudu apgādā prioritāri attiecībā pret pārējām sistēmām, kuras ir pievienotas pie kopīgā enerģijas avota. Neskarot prasības, kas noteiktas pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 167/2013 17. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 5. punktu un I pielikuma 3. punktu, ja starp hidraulisko stūres iekārtu un hidraulisko bremžu iekārtu ir hidraulisks savienojums un ja abām iekārtām ir vienots enerģijas avots, stūres iekārtas darbināšanai vajadzīgais spēks nepārsniedz 40 daN, ja kāda no šīm sistēmām sabojājas. Ja jaudas avots ir saspiests gaiss, gaisa rezervuāru aizsargā ar pretvārstu. Ja stūrēšanas spēku nodrošina tikai ar īpašo aprīkojumu, stūres palīgiekārta ir aprīkota ar ierīci, kas īpašā aprīkojuma atteices gadījumā dod gaismas vai skaņas brīdinājuma signālu par šādu atteici, ja stūrēšanas spēks pārsniedz 25 daN. 3.4.1.2. Ja traktors ir aprīkots ar stūres iekārtu ar pastiprinātāju un ja šāda iekārta ir apgādāta ar pilnībā hidraulisku stūres mehānismu, īpašās ierīces vai motora atteices gadījumā ir iespējams veikt tos divus manevrus, kas norādīti 3.1.3. punktā, izmantojot īpašu papildierīci. Īpašā papildierīce var būt saspiesta gaisa vai gāzes rezervuārs. Eļļas sūkni vai kompresoru var izmantot kā īpašo papildierīci, ja minēto ierīci darbina traktora riteņu griešanās un ja to nevar atvienot no tiem. Īpašā aprīkojuma atteices gadījumā gaismas vai skaņas brīdinājuma signāls brīdina par šādu atteici. 3.4.1.2.1. Ja īpašā ierīce ir pneimatiska, tā ir aprīkota ar saspiesta gaisa rezervuāru, ko aizsargā pretvārsts. Saspiestā gaisa rezervuāra tilpumu aprēķina tā, lai var izdarīt vismaz septiņus pilnus pagriezienus (no atdures līdz atdurei), pirms spiediens rezervuārā pazeminās līdz pusei no tā darba spiediena; testu veic, vadāmajiem riteņiem nesaskaroties ar zemi. 4. Ražotāji drīkst izvēlēties, vai piemērot šajā pielikumā noteiktās prasības vai IV pielikumā noteiktās prasības.

VI PIELIKUMS Prasības par spidometriem 1. Definīcijas Šajā pielikumā: 1.1. “parastais darba spiediens” ir transportlīdzekļa ražotāja norādītais gaisa spiediens aukstās riepās, kam pieskaita 0,2 atmosfēras; 1.2. “spidometrs” ir tā spidometra ierīces daļa, kas vadītājam rāda viņa transportlīdzekļa ātrumu konkrētajā brīdī. 2. Prasības 2.1. Visi traktori, kuru maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 30 km/h, ir aprīkoti ar spidometru saskaņā ar šā pielikuma prasībām. 2.1.1. T4.1. un C4.1. kategorijas traktori, kuru maksimālais projektētais ātrums nepārsniedz 30 km/h, ir aprīkoti ar spidometru saskaņā ar šajā pielikuma noteiktajām prasībām. 2.1.2. Spidometra displejs atrodas vadītāja tiešajā redzamības laukā un ir skaidri nolasāms gan dienā, gan naktī. Atainojamais ātruma diapazons ir pietiekami plašs, lai tajā būtu ietverts ražotāja norādītais transportlīdzekļa tipa maksimālais ātrums. 2.2. Ja spidometram ir skala, nevis ciparu displejs, tai jābūt skaidri nolasāmai. 2.2.1. Skalas graduējums ir 1, 2, 5 vai 10 km/h. Ātruma vērtības uz skalas tiek norādītas šādi: 2.2.1.1. ja lielākā vērtība uz skalas nepārsniedz 40 km/h, ātruma vērtības norāda ar intervāliem, kas nepārsniedz 10 km/h, un graduējumu, kas nepārsniedz 5 km/h; 2.2.1.2. ja lielākā vērtība uz skalas pārsniedz 40 km/h, ātruma vērtības norāda ar intervāliem, kas nepārsniedz 20 km/h, un graduējumu, kas nepārsniedz 5 km/h. 2.2.2. Dalībvalstīm, kurās laikā, kad stājas spēkā šī regula, ātrumu mēra jūdzēs stundā, ir atļauts pieprasīt, lai spidometru ierīces, kas uzstādītas transportlīdzekļos, kurus pārdod šajās valstīs, tiktu marķētas gan kilometros stundā, gan jūdzēs stundā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/3/EK (1). Ja spidometrs ir ražots pārdošanai kādā no dalībvalstīm, kur lieto britu mērvienību sistēmu, spidometram ir arī mph (jūdzes stundā) iedaļas; graduējums ir 1, 2, 5 vai 10 mph (jūdzes/h). Ātruma vērtības uz skalas rāda ar intervāliem, kas nepārsniedz 20 mph. 2.2.3. Intervāliem starp atainotajiem ātruma lielumiem nav jābūt vienādiem. 2.3. Spidometra ierīces precizitāti testē saskaņā ar šādu procedūru: 2.3.1. transportlīdzeklis ir aprīkots ar tāda tipa riepām vai kāpurķēdēm, ar kādām to parasti izmanto; testu atkārto ar katru spidometra tipu, ko norādījis ražotājs; 2.3.2. slodze uz asi, no kuras nodrošina spidometra ierīces piedziņu, atbilst masas daļai darba kārtībā, kas ir uz šo asi; 2.3.3. atskaites temperatūra vietā, kur uzstādīts spidometrs, ir 23 ± 5 °C; 2.3.4. katra testa laikā spiediens riepās ir parastais darba spiediens; 2.3.5. transportlīdzekli testē pie šādiem trim ātrumiem: 20, 30 un 40 km/h jeb pie 80 % no maksimālā ātruma, ko ātrgaitas traktoriem norādījis ražotājs; 2.3.6. transportlīdzekļa faktiskā ātruma noteikšanai izmantoto testēšanas instrumentu precizitāte ir ± 1,0 %; 2.3.6.1. izmantotā testēšanas trase ir līdzena, sausa un nodrošina pietiekamu saķeri. 2.4. Atainotais ātrums nekad nav mazāks par faktisko ātrumu. Pie ātrumiem, kas norādīti testēšanai 2.3.5. punktā, virs un starp šiem ātrumiem ir šāda sakarība starp uz skalas parādīto ātrumu (V 1 ) un faktisko ātrumu (V 2 ): . (1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīva 2009/3/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 80/181/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mērvienībām (OV L 114, 7.5.2009., 10. lpp.).

VII PIELIKUMS Prasības par redzeslauku un vējstikla tīrītājiem T un C kategorijas transportlīdzekļi atbilst šādām prasībām: 1. ISO 5721-1:2013 par redzeslauku uz priekšu un vējstikla tīrītājiem; 2. daļai, kas attiecas uz redzeslauku uz traktora sāniem, ISO 5721-2:2014 par redzeslauku uz lauksaimniecības traktoru sāniem un aizmuguri.

VIII PIELIKUMS Prasības par stiklojumu 1. Definīcijas Šajā pielikumā: 1.1. “vadītāja acu atskaites punkts” ir traktora vadītāja acu atrašanās vieta, kas tradicionāli pieņemta par vienu punktu.Šis punkts atrodas plaknē, kura ir paralēla traktora gareniskajai vidusplaknei un iet caur sēdekļa centru, 700 mm vertikāli virs līnijas, kur minētā plakne šķērso sēdekļa virsmu, un 270 mm iegurņa balsta virzienā no vertikālās plaknes, kas iet caur sēdekļa virsmas priekšējo šķautni un ir perpendikulāra traktora gareniskajai vidusplaknei (1. attēls). Šādi noteiktais atskaites punkts ir piesaistīts neaizņemtam sēdeklim, kas noregulēts centrālajā stāvoklī, kādu norādījis traktora ražotājs; 1.2 “bezšķembu stiklojuma materiāls, kas nepieciešams vadītāja aizmugurējam redzeslaukam” ir viss stiklojums, kas atrodas uz aizmuguri no plaknes, kura iet caur vadītāja acu atskaites punktu un ir perpendikulāra transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei, un caur kuru vadītājs var redzēt ceļu, vadot transportlīdzekli vai manevrējot ar to. 2. Prasības 2.1. T kategorijas transportlīdzekļu stiklojums atbilst ANO EEK Noteikumu Nr. 43 prasībām, atsauce uz kuriem norādīta šo noteikumu I pielikumā, izņemot minēto ANO EEK noteikumu 21. pielikumu. 2.2. C kategorijas transportlīdzekļu stiklojums atbilst tām pašām prasībām, kas noteiktas atbilstošajiem T kategorijas transportlīdzekļiem. 2.3. Bezšķembu stiklojuma uzstādīšana T un C kategorijas transportlīdzekļos, kuru maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 60 km/h, atbilst prasībām, kas noteiktas N kategorijas transportlīdzekļiem ANO EEK Noteikumu Nr. 43 21. pielikumā, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā. 2.4. Bezšķembu stiklojuma uzstādīšana T un C kategorijas transportlīdzekļos, kuru maksimālais projektētais ātrums nepārsniedz 60 km/h. 2.4.1. Bezšķembu stiklojumu uzstāda tā, lai transportlīdzeklī esošajiem nodrošinātu augsta līmeņa drošību un jo īpaši nodrošinātu vadītājam ļoti labu redzamību visos izmantošanas apstākļos un ne tikai uz priekšu, bet arī atpakaļ un uz sāniem. 2.4.2. Bezšķembu stiklojumu uzstāda tā, lai neatkarīgi no slodzēm, kam transportlīdzeklis ir pakļauts normālos ekspluatācijas apstākļos, tas paliktu savā vietā un turpinātu nodrošināt redzamību un drošību transportlīdzeklī esošajiem. 2.4.3. Uz bezšķembu stiklojuma ir attiecīgais sastāvdaļas tipa apstiprinājuma marķējums, kas noteikts ANO EEK Noteikumu Nr. 43 5.4. punktā, uz kuriem atsauce ir norādīta I pielikumā, un kam attiecīgos gadījumos seko viens no papildsimboliem, kas noteikti ANO EEK Noteikumu Nr. 43 5.5. punktā, uz kuriem atsauce ir norādīta I pielikumā. 2.4.4. Bezšķembu stiklojums vējstikliem 2.4.4.1. Pastāvīgā gaismas caurlaidība nav mazāka par 70 %. 2.4.4.2. Vējstiklu uzstāda pareizi attiecībā pret transportlīdzekļa vadītāja acu atskaites punktu. 2.4.4.3. T un C kategorijas transportlīdzekļos, kuru maksimālais projektētais ātrums nepārsniedz 40 km/h, uzstāda vienu no diviem bezšķembu stiklojuma materiāla tipiem, kas norādīti ANO EEK Noteikumu Nr. 43 4., 5., 6., 8. vai 10. pielikumā, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā. 2.4.4.4. T un C kategorijas transportlīdzekļos, kuru maksimālais projektētais ātrums pārsniedz 40 km/h, uzstāda vienu no diviem bezšķembu stiklojuma materiāla tipiem, kas minēti 2.4.4.3. punktā, izņemot to, kas norādīts 5. pielikumā ANO EEK Noteikumos Nr. 43, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā. 2.4.5. Bezšķembu stiklojums, kas nav vējstikls 2.4.5.1. Bežšķembu stiklojuma pastāvīgā gaismas caurlaidība ir vismaz 70 %. 2.4.5.2. Uz plastmasas bežšķembu stiklojuma materiāla, kas vajadzīgs vadītāja atpakaļskatam, papildus sastāvdaļas tipa apstiprinājuma marķējumam, kas norādīts 2.4.3. punktā, ir simbols A/L vai B/L, kā noteikts ANO EEK Noteikumu Nr. 43 5.5.5. un 5.5.7. punktā, uz ko ir atsauce I pielikumā. 2.4.5.3. Uz bezšķembu stiklojuma materiāla, kas nav vajadzīgs vadītāja skatam atpakaļ vai uz sāniem, papildus sastāvdaļas tipa apstiprinājuma marķējumam, kas norādīts 2.4.3. punktā, ir simbols V, kā norādīts ANO EEK Noteikumu Nr. 43 5.5.2. punktā, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā, ja gaismas caurlaidība ir mazāka nekā 70 %. 2.4.5.4. Uz plastmasas bežšķembu stiklojuma materiāla, kas nav vajadzīgs vadītāja skatam uz priekšu vai atpakaļ, papildus sastāvdaļas tipa apstiprinājuma marķējumam, kas norādīts 2.4.3. punktā, ir kāds no simboliem, kas norādīti ANO EEK Noteikumu Nr. 43 5.5.5., 5.5.6. un 5.5.7. punktā, uz ko atsauce ir norādīta I pielikumā. 2.4.5.5. Ja bezšķembu stiklojums ir no plastmasas, noteikumus, kas attiecas uz noturību pret abrāziju, kā minēts 2.4.5.2. punktā, nepiemēro jumta lūkām un stiklojumam, kas atrodas transportlīdzekļa jumtā. Nav vajadzīgs noturības pret abrāziju tests/simbols. 1. attēls Vadītāja acu atskaites punkts

IX PIELIKUMS Prasības par atpakaļskata spoguļiem 1. Aprīkojuma prasības Visi traktori ir aprīkoti ar diviem ārējiem atpakaļskata spoguļiem, kā arī neobligātu iekšēju atpakaļskata spoguli. 2. Vispārīgi 2.1. Iekšējie atpakaļskata spoguļi ietilpst I klasē. Ārējie atpakaļskata spoguļi ietilpst II klasē. Traktori ir aprīkoti ar diviem II klases atpakaļskata spoguļiem un, ne obligāti, ar I klases atpakaļskata spoguli, un uz šādiem spoguļiem ir ANO EEK Noteikumu Nr. 46, uz ko atsauce norādīta I pielikumā, tipa apstiprinājuma marķējums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 167/2013 34. pantu un minētās regulas XX pielikumu. 2.2. Atpakaļskata spoguļi ir nostiprināti tā, lai tie saglabātu stabilitāti normālos braukšanas apstākļos. 2.3. Transportlīdzekļiem ar seglveida sēdekli un stūres stieni ir jāatbilst prasībām, kas noteiktas ANO EEK Noteikumos Nr. 81, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā, nevis prasībām, kas noteiktas 2.1. un 2.2. punktā un 3. līdz 6. punktā. 2.4. Uz papildu spoguļiem un atpakaļskata spoguļiem, kas paredzēti aprīkojuma uzraudzīšanai, apstrādājot laukus, var neattiekties sastāvdaļu tipa apstiprināšana, tomēr tie ir izvietoti saskaņā ar novietojuma prasībām, kas noteiktas 3.1. līdz 3.5. punktā. 3. Novietojums 3.1. II klases ārējais atpakaļskata spogulis ir novietots tā, lai vadītājam, atrodoties vadītāja sēdeklī parastā vadīšanas stāvoklī, būtu brīvi pārskatāma tā ceļa daļa, kas norādīta 5. punktā. 3.2. Ārējais atpakaļskata spogulis ir redzams caur to vējstikla daļu, ko tīra vējstikla tīrītājs, vai caur sānu logiem, ja traktoram tādi ir. 3.3. Ārējie atpakaļskata spoguļi neizvirzās ārpus traktora vai traktora–piekabes korpusa ārējiem gabarītiem vairāk, nekā ir nepieciešams, lai nodrošinātu 5. punkta norādīto redzeslauku. 3.4. Ja ārējā atpakaļskata spoguļa apakšējā mala atrodas mazāk nekā 2 m virs zemes, kad traktors ir piekrauts, šāds atpakaļskata spogulis neizvirzās vairāk kā 0,20 m ārpus traktora vai traktora–piekabes kopējā platuma bez atpakaļskata spoguļiem. 3.5. Atpakaļskata spoguļi drīkst būt izvirzīti ārpus traktora maksimālā pieļaujamā platuma, ievērojot 3.3. un 3.4. punktā noteiktās prasības. 4. Regulēšana 4.1. Jebkuru iekšēju atpakaļskata spoguli vadītājs var regulēt no transportlīdzekļa vadīšanas stāvokļa. 4.2. Vadītājs var regulēt ārējos atpakaļskata spoguļus, neatstājot vadīšanas stāvokli. Tomēr spoguli var nofiksēt pozīcijā no ārpuses. 4.3. 4.2. punkta prasības neattiecas uz ārējiem atpakaļskata spoguļiem, kuri pēc pārvietošanas automātiski atgriežas sākotnējā stāvoklī vai kuru sākotnējo stāvokli var atjaunot, neizmantojot darbarīkus. 5. II klases atpakaļskata spoguļa redzeslauki 5.1. Kreisās vai labās puses ārējā atpakaļskata spoguļa redzeslauks ir tāds, lai vadītājs varētu redzēt uz aizmuguri vismaz to līdzeno ceļa daļu līdz horizontam, kas atrodas attiecīgi pa kreisi vai pa labi no plaknes, kas paralēla vertikālajai gareniskajai vidusplaknei un kura iet caur traktora vai traktora–piekabes attiecīgi vistālāko kreisās puses vai labās puses kopējā platuma punktu. 5.2. Ražotāji drīkst izvēlēties, vai piemērot 5.1. punktā noteiktās prasības, vai arī piemērot ISO 5721-2:2014 noteiktās prasības.

X PIELIKUMS Prasības par vadītāja informācijas sistēmām 1. Prasības 1.1. “Virtuāli termināļi” ir elektroniskas iebūvētas informācijas sistēmas ar displejiem, lai sniegtu operatoram vizuālu informāciju par transportlīdzekļa un tā sistēmu veiktspēju un ļautu operatoram uzraudzīt un vadīt dažādas funkcijas, izmantojot skārienekrānu vai tastatūru. 1.2. Operatora vadības ierīces, kas saistītas ar virtuāliem termināļiem, atbilst ISO 15077:2008 (B pielikums). 1.3. Vadītāja informācijas sistēmas ir projektētas tā, lai pēc iespējas mazāk novērstu vadītāja uzmanību, vienlaikus sniedzot nepieciešamo informāciju.

XI PIELIKUMS Prasības par apgaismojumu, gaismas signālierīcēm un to gaismas avotiem 1. Ja T un C kategorijas transportlīdzekļos ir uzstādīti lukturi un gaismas signālierīces, tās atbilst visām attiecīgajām prasībām, kas noteiktas ANO EEK noteikumos, kuri attiecas uz šādiem transportlīdzekļiem un uz kuriem ir atsauce I pielikumā. 2. R kategorijas transportlīdzekļu lukturos un gaismas signālierīcēs uzstādītas kvēlspuldzes, gāzizlādes lampas un LED atbilst visām attiecīgajām prasībām, kas noteiktas attiecīgi ANO EEK Noteikumos Nr. 37, 99 un 128, atsauces uz kuriem norādītas I pielikumā. 3. Ja R un S kategorijas transportlīdzekļos ir uzstādīti lukturi un gaismas signālierīces, tās atbilst visām attiecīgajām prasībām, kas ANO EEK noteikumos, uz kuriem ir atsauce I pielikumā, attiecas uz O kategorijas transportlīdzekļiem.

XII PIELIKUMS Prasības par apgaismes iekārtām 1. Definīcijas Šajā pielikumā: 1.1. “šķērsplakne” ir vertikāla plakne, kas ir perpendikulāra transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei; 1.2. “neatkarīgi lukturi” ir lukturi ar atsevišķām lēcām, atsevišķiem gaismas avotiem un atsevišķiem lukturu korpusiem; 1.3. “grupēti lukturi” ir lukturi ar atsevišķām lēcām un atsevišķiem gaismas avotiem, bet ar kopēju luktura korpusu; 1.4. “kombinēti lukturi” ir lukturi ar atsevišķām lēcām, bet kopēju gaismas avotu un kopēju luktura korpusu; 1.5. “savstarpēji savietoti lukturi” ir apgaismes ierīces ar atsevišķu gaismas avotu (vai vienu gaismas avotu, kas darbojas dažādos apstākļos), pilnībā vai daļēji kopējām lēcām un kopēju luktura korpusu; 1.6. “grozāmi lukturi” ir transportlīdzeklī uzstādīti lukturi, kuri var kustēties attiecībā pret transportlīdzekli, tos nenoņemot; 1.7. “galvenais tālās gaismas lukturis” ir lukturis, ko izmanto tāla ceļa posma apgaismošanai transportlīdzekļa priekšā; 1.8. “galvenais tuvās gaismas lukturis” ir lukturis, ko izmanto ceļa apgaismošanai transportlīdzekļa priekšā, nevajadzīgi neapžilbinot vai citādi netraucējot pretimbraucējus un citus ceļu satiksmes dalībniekus; 1.9. “ieslēpjams lukturis” ir lukturis, ko var daļēji vai pilnīgi noslēpt, kad to nelieto. To var panākt ar bīdāmu pārsegu, pārvietojot lukturi, vai jebkurā citā piemērotā veidā. Lai raksturotu ieslēpjamu lukturi, kuru pārvietojot tas tiek ieslēpts virsbūvē, izmanto konkrētāku terminu, proti, “ievelkams”; 1.10. “priekšējais miglas lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai labāk apgaismotu ceļu miglā, sniegputenī, stiprā lietū vai putekļu mākoņos; 1.11. “atpakaļgaitas lukturis” ir lukturis, ko izmanto ceļa apgaismošanai transportlīdzekļa aizmugurē un lai brīdinātu citus ceļu satiksmes dalībniekus par to, ka transportlīdzeklis brauc atpakaļgaitā vai gatavojas to darīt; 1.12. “virzienrādītāja lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai parādītu citiem ceļu satiksmes dalībniekiem, ka vadītājs gatavojas griezties pa labi vai pa kreisi; 1.13. “avārijas signāls” ir ierīce, kas ļauj vienlaicīgi darbināt visus transportlīdzekļa virzienrādītāju lukturus, lai pievērstu uzmanību tam, ka transportlīdzeklis attiecīgajā brīdī rada īpašu apdraudējumu citiem ceļu satiksmes dalībniekiem; 1.14. “bremžu signāllukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai brīdinātu citus ceļu satiksmes dalībniekus transportlīdzekļa aizmugurē, ka tā kustības ātrums garenvirzienā tiek apzināti samazināts; 1.15. “pakaļējās reģistrācijas numura zīmes apgaismojuma lukturis” ir ierīce, ko izmanto, lai apgaismotu vietu, kura paredzēta pakaļējai reģistrācijas numura zīmei; tas var sastāvēt no vairākām optiskajām sastāvdaļām; 1.16. “priekšējais gabarītgaismas lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai brīdinātu par transportlīdzekļa klātieni un tā platumu, skatoties uz to no priekšpuses; 1.17. “pakaļējais gabarītgaismas lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai brīdinātu par transportlīdzekļa klātieni un tā platumu, skatoties uz to no aizmugures; 1.18. „pakaļējais miglas lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai biezā miglā transportlīdzeklis būtu vieglāk saredzams no aizmugures; 1.19. “stāvgaismas lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai pievērstu uzmanību stāvošam transportlīdzeklim apbūvētā rajonā. Šādos apstākļos tas aizstāj priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas lukturus; 1.20. “kontūrgaismas lukturis” ir lukturis, kas novietots uz pašas ārmalas pēc iespējas tuvāk transportlīdzekļa augšai nolūkā skaidri norādīt transportlīdzekļa kopējo platumu. Noteiktiem transportlīdzekļiem tas paredzēts, lai papildinātu transportlīdzekļa priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas lukturus, jo īpaši pievēršot uzmanību tā apjomam; 1.21. “darba lukturis” ir ierīce darba zonas vai darba procesa apgaismošanai; 1.22. “atpakaļatstarotājs” ir ierīce, ko izmanto, lai brīdinātu par transportlīdzekļa klātieni, šajā nolūkā atstarojot gaismu, kas nāk no ar transportlīdzekli nesaistīta gaismas avota, novērotājam atrodoties tuvu šādam gaismas avotam. Šajā pielikumā par atpakaļatstarotājiem neuzskata: — gaismu atpakaļatstarojošas numura zīmes, — citas zīmes un atpakaļatstarojošus signālus, ko izmanto, lai ievērotu līgumslēdzējas puses specifikācijas attiecībā uz lietošanu noteiktās transportlīdzekļu kategorijās vai noteiktiem ekspluatācijas paņēmieniem; 1.23. “sānu gabarītgaismas lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai brīdinātu par transportlīdzekļa klātbūtni, skatoties uz to no sāniem; 1.24. “dienas gaitas lukturis” ir lukturis, kas vērsts virzienā uz priekšu un ko izmanto, lai padarītu transportlīdzekli pamanāmāku, kad tas pārvietojas dienas laikā; 1.25. “pagrieziena lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai papildus apgaismotu ceļa daļu, kas atrodas pie transportlīdzekļa priekšējā stūra tajā pusē, uz kuru transportlīdzeklis gatavojas griezties; 1.26. “ārējais lietotājērtību lukturis” ir lukturis, ko izmanto papildu apgaismojuma radīšanai, lai atvieglotu transportlīdzekļa vadītāja un pasažieru iekāpšanu un izkāpšanu vai iekraušanas darbības; 1.27. “manevrēšanas lukturis” ir lukturis, ko izmanto, lai nodrošinātu papildu apgaismojumu transportlīdzekļa lēnas manevrēšanas laikā; 1.28. “adaptīva priekšējā apgaismojuma sistēma” ir apgaismes ierīce, kuras tips apstiprināts saskaņā ar ANO EEK Noteikumiem Nr. 123, atsauce uz kuriem norādīta I pielikumā, un kura nodrošina gaismas kūļus ar atšķirīgiem raksturlielumiem automātiskai tuvo gaismu un attiecīgos gadījumos tālo gaismu izmantošanas adaptācijai mainīgos apstākļos; 1.29. “apgaismojošā virsma” ir galvenā tālās gaismas luktura ar atstarotāju, tuvās gaismas galvenā luktura ar atstarotāju, priekšējā miglas luktura ar atstarotāju atstarotāja pilnas apertūras taisnleņķa projekcija uz šķērsplaknes, bet galvenajiem lukturiem ar projicējošās lēcas elipsoidālu atstarotāju – projekcija uz šķērsplaknes. Ja luktura apgaismojošā virsma nosedz tikai daļu no atstarotāja pilnās apertūras, ņem vērā tikai šīs daļas projekciju. Galvenajam tuvās gaismas lukturim apgaismojošo virsmu ierobežo nogriežņa robežlīnijas redzamā projekcija uz lēcas. Ja atstarotājs un lēca ir regulējami attiecībā viens pret otru, tos noregulē vidējā stāvoklī; 1.30. “apgaismojošā virsma” ir luktura taisnleņķa projekcija plaknē, kas perpendikulāra tā atskaites asij un ir saskarē ar luktura ārējo apgaismojošo virsmu; šo projekciju ierobežo šajā plaknē esošo aizsegu malas, no kuriem katrs ļauj tikai 98 % no kopējās gaismas intensitātes plūst atskaites ass virzienā, ja tas ir pakaļējais gabarītgaismas lukturis, stāvgaismas lukturis un galvenais tālās gaismas lukturis, galvenais tuvās gaismas lukturis, priekšējais miglas lukturis, ja tiem nav atstarotāja. Ja gaismas signālierīces apgaismojošā virsma pilnīgi vai daļēji apņem citas funkcijas apgaismojošo virsmu vai apņem neapgaismotu virsmu, apgaismojošo virsmu pašu var uzskatīt par apgaismojošo virsmu; 1.31. atpakaļatstarotāja vai signālpaneļa, vai signālfolijas “apgaismojošā virsma” ir atpakaļatstarotāja taisnleņķa projekcija plaknē (kā to atpakaļatstarotajiem deklarējis pieteikuma iesniedzējs sastāvdaļu apstiprināšanas procedūrā), kas ir perpendikulāra tā atskaites asij un kuru ierobežo plaknes, kuras pieskaras atpakaļatstarotāja optiskās sistēmas ārējām malām, un kas ir paralēla šai asij. Nosakot ierīces apakšējo, augšējo un sānu robežu, ņem vērā tikai vertikālās un horizontālās plaknes; 1.32. “ārēja apgaismojoša virsma” ir tā caurspīdīgās lēcas ārējās virsma daļa, kas ieskauj apgaismes ierīci vai gaismas signālierīci un ļauj tai izstarot gaismu; 1.33. “šķietamā virsma” noteiktā novērošanas virzienā ir vai nu apgaismojošās virsmas, kas projicēta uz lēcas ārējās virsmas, malas taisnleņķa projekcija, vai arī apgaismojoša virsma plaknē, kas perpendikulāra novērošanas virzienam un tangenciāla lēcas visvairāk izvirzītajam punktam; 1.34. “atskaites ass” ir gaismas signālierīces raksturīgā ass, ko luktura ražotājs noteicis izmantošanai par atskaites virzienu (H = 0°, V = 0°) fotometriskajos mērījumos un uzstādot lukturi transportlīdzeklī; 1.35. “atskaites centrs” ir punkts, kurā atskaites ass krustojas ar ārējo apgaismojošo virsmu; to norāda luktura ražotājs; 1.36. “ģeometriskās redzamības leņķi” ir leņķi, kas nosaka minimālā telpas leņķa lauku, kurā ir redzama luktura šķietamā virsma. Telpas leņķa lauku nosaka pēc tās sfēras segmentiem, kuras centrs sakrīt ar luktura atskaites centru un kuras ekvators ir paralēls zemei. Šādus segmentus nosaka attiecībā pret atskaites asi. Horizontālie leņķi β atbilst garumam un vertikālie leņķi α – platumam; 1.37. “galējā ārmala” ir plakne transportlīdzekļa abās pusēs, kas paralēla transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei un sakrīt ar tā sānu ārmalu, neņemot vērā šādus izvirzījumus: 1) riepas tuvu to saskares punktam ar zemi un riepu spiediena mēraparātu savienojumi, un riepu piepumpēšanas / gaisa izlaišanas ierīces / kanāli; 2) jebkādas pretslīdes ierīces, kas var būt uzmontētas uz riteņiem; 3) atpakaļskata spoguļi; 4) sānu virzienrādītāju lukturi, kontūrgaismas lukturi, priekšējie un pakaļējie gabarītgaismas lukturi, stāvgaismas lukturi un sānu atpakaļatstarotāji; 5) transportlīdzeklim piestiprinātas muitas plombas un ierīces šādu plombu noturēšanai savā vietā un aizsargāšanai; 1.38. “gabarītplatums” ir attālums starp abām vertikālajām plaknēm, kas definētas galējās ārmalas definīcijā, sk. iepriekš; 1.39. “atsevišķs lukturis” ir: 1.39.1. ierīce vai tās daļa ar vienu apgaismošanas vai signālgaismas funkciju, vienu vai vairākiem gaismas avotiem un vienu šķietamo virsmu atskaites ass virzienā; šī virsma var būt nepārtraukta vai salikta no divām vai vairākām atsevišķām daļām; vai 1.39.2. jebkurš divu neatkarīgu, vienādu vai atšķirīgu lukturu apvienojums, kuriem ir identiska funkcija, kuri ir apstiprināti kā “D” tipa lukturi un uzstādīti tā, lai: 1.39.2.1. to šķietamo virsmu projekcija atskaites ass virzienā aizņemtu ne mazāk kā 60 % platības vismazākajā taisnstūrī, kas aptver šo šķietamo virsmu projekcijas atskaites ass virzienā; vai 1.39.2.2. attālums starp divām blakusesošām/tangenciālām atšķirīgajām daļām, ja to mēra perpendikulāri atskaites asij, nebūtu lielāks par 15 mm; vai 1.39.3. jebkurš divu neatkarīgu, vienādu vai atšķirīgu atpakaļatstarotāju apvienojums, kuri ir apstiprināti atsevišķi un uzstādīti tā, lai: 1.39.3.1. to šķietamo virsmu projekcija atskaites ass virzienā aizņem ne mazāk kā 60 % platības vismazākajā taisnstūrī, kas aptver šo šķietamo virsmu projekcijas atskaites ass virzienā; vai 1.39.3.2. attālums starp divām blakusesošām/tangenciālām atšķirīgajām daļām, ja to mēra perpendikulāri atskaites asij, nav lielāks par 15 mm; 1.40. “divi lukturi” ir vienota apgaismojoša virsma joslas veidā, ja šī josla novietota simetriski attiecībā pret transportlīdzekļa garenisko vidusplakni, stiepjas abās pusēs ne mazāk kā 0,4 m no transportlīdzekļa galējās ārmalas un ir ne mazāk kā 0,8 m gara; šādu virsmu apgaismo ar vismaz diviem gaismas avotiem, kas novietoti pēc iespējas tuvu tās galiem; apgaismojošo virsmu drīkst veidot vairāki cits citam līdzās novietoti elementi ar nosacījumu, ka vairāku atsevišķo apgaismojošo virsmu projekcija vienā un tajā pašā šķērsplaknē aizņem ne mazāk kā 60 % platības vismazākajā taisnstūrī, kas aptver šo atsevišķo apgaismojošo virsmu projekcijas; 1.41. “attālums starp diviem lukturiem”, kas vērsti vienā virzienā, ir attālums starp abu apgaismojošo virsmu kontūru taisnleņķa projekcijām plaknē, kas ir perpendikulāra minētajam virzienam; 1.42. “neobligāts” nozīmē, ka gaismas signālierīces uzstādīšana tiek atstāta ražotāja ziņā; 1.43. “darbības indikators” ir gaismas vai skaņas (vai jebkurš līdzvērtīgs) signāls, kas norāda, ka ierīce ir ieslēgta un darbojas pareizi; 1.44. “ierīces izstarotās gaismas krāsa” ir izstarotās gaismas krāsa, kā norādīts ANO EEK Noteikumos Nr. 48, atsauce uz kuriem norādīta I pielikumā; 1.45. “pamanāmības zīme” ir ierīce, kuras nolūks ir palielināt transportlīdzekļa pamanāmību, ja uz to skatās no sāniem vai aizmugures (vai – piekabēm – arī no priekšpuses), atstarojot gaismu no gaismas avota, kurš nav savienots ar transportlīdzekli un kura tuvumā ir vērotājs; 1.46. “noslēgta kontūra indikators” ir indikators, kas norāda, ka ierīce ir ieslēgta, bet nenorāda, vai tā darbojas pareizi vai ne; 1.47. “LT (lēngaitas transportlīdzekļa) aizmugurējā pazīšanas zīme” ir trīsstūra formas plāksne ar nošķeltiem stūriem un raksturīgo zīmējumu, kas pārklāts ar atpakaļatstarojošu un fluorescējošu materiālu vai ierīcēm (1. klase); vai tikai ar atpakaļatstarojošiem materiāliem un ierīcēm (2. klase) (sk., piemēram, ANO Noteikumus Nr. 69, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā); 1.48. “pāris” ir lukturu komplekts ar vienādām funkcijām transportlīdzekļa kreisajā un labajā pusē; 1.49. “H plakne” ir horizontālā plakne, kurā atrodas luktura atskaites centrs; 1.50. “apgaismes funkcija” ir gaisma, ko izstaro ierīce, lai apgaismotu ceļu un objektus transportlīdzekļa kustības virzienā; 1.51. “gaismas signālierīces funkcija” ir ierīces raidīta vai atstarota gaisma, lai pārējos ceļu satiksmes dalībniekus vizuāli informētu par transportlīdzekļa klātbūtni, identifikāciju un/vai tā kustības virziena maiņu; 1.52. “gaismas avots” ir viens vai vairāki redzama starojuma elementi, kas var būt samontēti ar vienu vai vairākiem caurspīdīgiem pārsegiem un ar mehāniska un elektriska slēguma pamatu. Gaismas avots var būt arī gaismas vada galējais izvads, kas ietilpst izkliedēta apgaismojuma vai signālgaismu sistēmā bez iemontētas ārējās lēcas; 1.53. apgaismes ierīces, gaismas signālierīces vai atpakaļatstarotāja “apgaismojošā virsma” ir virsma, kuru ražotājs deklarējis apstiprinājuma pieteikumā, pamatojoties uz rasējumu. 2. Testēšanas procedūra ES tipa apstiprinājumam Pieteikumam ES tipa apstiprinājuma saņemšanai trijos eksemplāros pievieno dokumentus, kas minēti 2.1. līdz 2.4. punktā un satur šādu informāciju: 2.1. transportlīdzekļa tipa apraksts attiecībā uz tā izmēriem un ārējo formu un apgaismes un gaismas signālierīču skaitu un novietojumu; norāda pienācīgā veidā identificētu transportlīdzekļa tipu; 2.2. to ierīču saraksts, ko ražotājs paredzējis uzstādīt, lai izveidotu apgaismes un gaismas signālierīču aprīkojumu; katrai funkcijai sarakstā var būt paredzēti vairāki ierīču tipi; turklāt sarakstā attiecībā uz katru funkciju var būt ietverta papildu anotācija vai “ekvivalentas ierīces”; 2.3. visas apgaismes ierīču un gaismas signālierīču sistēmas diagramma, norādot dažādo ierīču novietojumu transportlīdzeklī; 2.4. katra luktura rasējums vai rasējumi, kuros redzama luktura, apgaismes ierīces vai signālierīces apgaismojošā virsma, ja vien tā nav atpakaļatstarojoša vai atstarojoša ierīce. Apgaismes ierīces, gaismas signālierīces vai atpakaļatstarotāja apgaismojošo virsmu deklarē saskaņā ar vienu no šādiem nosacījumiem: 2.4.1 ja ārējā lēca ir teksturēta, deklarētā apgaismojošā virsma ir visa ārējās lēcas ārējā virsma vai tās daļa; 2.4.2 ja ārējā virsma ir neteksturēta, ārējo lēcu var neņemt vērā un apgaismojošā virsma ir, kā deklarēts rasējumā. 2.5. Transportlīdzekli bez kravas, kas aprīkots ar pilnu apgaismes ierīču un gaismas signālierīču komplektu un ir reprezentatīvs apstiprināmajam transportlīdzekļa tipam, iesniedz tehniskajam dienestam, kas veic apstiprināšanas testus. 3. Apstiprināšana Veidnes dokumentiem, kas minēti 2.1. līdz 2.4. punktā un kas iesniedzami ES tipa apstiprināšanas procesā, ir noteiktas Regulas (ES) Nr. 167/2013 68. panta a) punktā. 4. Apstiprinājuma numurs un marķējumi Katram transportlīdzeklim, kas apstiprināts saskaņā ar šajā pielikuma noteiktajām prasībām, piešķir apstiprinājuma numuru un marķējumu saskaņā ar paraugu, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 167/2013 68. panta h) punktā. 5. Vispārīgas specifikācijas 5.1. Apgaismes ierīces un gaismas signālierīces uzstāda tā, lai normālos lietošanas apstākļos un neatkarīgi no vibrācijas, kurai tās var būt pakļautas, tās saglabātu 5.2.–5.21. punktā, 6. punktā un 1., 2. un 3. papildinājumā paredzētos raksturlielumus un nodrošinātu transportlīdzekļa atbilstību prasībām, kas noteiktas 5.2., 5.4., 5.5., 5.7., 5.9., 5.10.1., 5.11.1., 5.11.2., 5.11.3.2., 5.17.1.1., 5.18.3. un 6. punktā. Jo īpaši jānovērš nejauša lukturu regulējuma izjaukšana. 5.2. Transportlīdzekļi ir aprīkoti ar pastāvīgi pievienotu kontaktligzdu saskaņā ar standartu ISO 1724:2003 (Elektriskie savienojumi transportlīdzekļiem ar 6 vai 12 V elektrosistēmu, ko izmanto galvenokārt vieglajos automobiļos un vieglajās piekabēs vai dzīvojamos autofurgonos) vai standartu ISO 1185:2003 (Elektriskie savienojumi starp traktoriem un velkamiem transportlīdzekļiem ar 24 V elektrosistēmu, ko izmanto starptautiskos komercpārvadājumos) vai abiem, ja tiem ir savienojums velkamu transportlīdzekļu vai uzkabināmu mehānismu pievienošanai. Turklāt transportlīdzekļi var būt aprīkoti ar papildu septiņu izvadu savienotāju saskaņā ar standartu ISO 3732:2003 (Savienotāji elektriskajam savienojumam starp velkošo un velkamo transportlīdzekli – 7 izvadu 12 S tipa savienotājs (papildu) transportlīdzekļiem ar 12 V nominālo barošanas spriegumu). 5.3. Apgaismes galvenos tālās gaismas lukturus, galvenos tuvās gaismas lukturus un priekšējos miglas lukturus uzstāda tā, lai tos varētu viegli noregulēt. 5.4. Visām gaismas signālierīcēm, uzstādot tās transportlīdzeklī, luktura atskaites ass ir paralēla transportlīdzekļa balsta plaknei uz ceļa; turklāt sānu atpakaļatstarotājiem un sānu gabarītgaismas lukturiem tā ir perpendikulāra transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei un paralēla šai plaknei visu citu signālierīču gadījumā. Katrā virzienā ir pieļaujama ± 3° novirze. Turklāt attiecībā uz uzstādīšanu ievēro visus ražotāja noteiktos īpašos norādījumus. 5.5. Ja īpašu norādījumu nav, lukturu augstumu un virzienu pārbauda, novietojot transportlīdzekli bez kravas uz līdzenas, horizontālas virsmas. 5.6. Ja īpašu norādījumu nav, lukturi, kas veido pāri: 5.6.1. tiek montēti simetriski attiecībā pret transportlīdzekļa garenisko vidusplakni; 5.6.2. ir savstarpēji simetriski attiecībā pret garenisko vidusplakni; 5.6.3. atbilst vienādām kolorimetriskajām prasībām; un 5.6.4. to fotometriskie raksturlielumi būtībā ir identiski. 5.7. Attiecībā uz transportlīdzekļiem ar asimetrisku ārējo formu, ciktāl iespējams, ievēro prasības, kas noteiktas 5.6.1. un 5.6.2. punktā. Uzskata, ka šīs prasības ir ievērotas, ja abu lukturu attālums no gareniskās vidusplaknes un no balsta plaknes uz zemes ir vienāds. 5.8. Grupēti, kombinēti vai savstarpēji savietoti lukturi 5.8.1. Lukturi var būt grupēti, kombinēti vai savstarpēji savietoti cits ar citu ar noteikumu, ka tie atbilst visām prasībām, kas attiecas uz krāsu, novietojumu, orientāciju, ģeometrisko redzamību, elektriskajiem slēgumiem, kā arī citām prasībām, ja tādas ir. 5.8.1.1. Lukturis atbilst fotometriskajām un kolorimetriskajām prasībām, kad visas pārējās funkcijas, ar kurām lukturis ir grupēts, kombinēts vai savstarpēji savietots, ir izslēgtas. Tomēr, ja priekšējais vai pakaļējais gabarītgaismas lukturis ir savstarpēji savietots ar vienu vai vairākām citām funkcijām, ko var aktivizēt kopā ar to, prasības attiecībā uz katras šādas citas funkcijas krāsu izpilda, ja savietotā(-ās) funkcija(-as) un priekšējie vai pakaļējie gabarītgaismas lukturi ir ieslēgti. 5.8.1.2. Bremžu signāllukturu un virzienrādītāju lukturu savstarpēja savietošana nav atļauta. 5.8.1.3. Ja bremžu signāllukturi un virzienrādītāju lukturi ir grupēti, izpildās šādi nosacījumi: 5.8.1.3.1. jebkura horizontāla vai vertikāla taisne, kas iet cauri šo funkciju šķietamo virsmu projekcijām atskaites asij perpendikulārā plaknē, nešķērso vairāk kā divas blakusesošas dažādu krāsu joslas atdalošas robežlīnijas; 5.8.1.3.2. to šķietamās virsmas atskaites ass virzienā, pamatojoties uz zonām, kuras norobežo to apgaismojošo virsmu ārējā līnija, nedrīkst pārklāties. 5.8.2. Ja atsevišķa luktura šķietamā virsma sastāv no divām vai vairākām atšķirīgām daļām, tā atbilst šādām prasībām: 5.8.2.1. atšķirīgo daļu projekcijas kopējais laukums plaknē, kas pieskaras ārējās lēcas ārējai virsmai un ir perpendikulāra atskaites asij, neaizņem mazāk kā 60 % platības vismazākajā taisnstūrī, kurš aptver šo projekciju, vai arī attālums starp divām blakusesošām/tangenciālām atšķirīgajām daļām, ja to mēra perpendikulāri atskaites asij, nav lielāks par 15 mm. Šī prasība neattiecas uz atpakaļatstarotāju. 5.8.2.2. Savstarpēji atkarīgu lukturu gadījumā attālums starp blakus esošajām šķietamajām virsmām atskaites ass virzienā nepārsniedz 75 mm, mērot perpendikulāri atskaites asij. 5.9. Maksimālo augstumu virs zemes mēra no šķietamās virsmas augstākā punkta un minimālo augstumu – no šķietamās virsmas zemākā punkta atskaites ass virzienā. Ja maksimālais un minimālais augstums virs zemes nepārprotami atbilst šo noteikumu prasībām, precīzas jebkuru virsmu malas nav jānosaka. Lukturus uzstāda tā, lai transportlīdzeklis atbilstu piemērojamajiem tiesību aktiem attiecībā uz tā maksimālo augstumu. 5.9.1. Nolūkā samazināt ģeometriskās redzamības leņķus luktura stāvokli attiecībā uz tā augstumu virs zemes mēra no H plaknes. 5.9.2. Galvenā tuvās gaismas luktura minimālo augstumu attiecībā pret zemi mēra no optiskās sistēmas faktiskā izvada (piemēram, atstarotāja, lēcas, projekcijas lēcas) zemākā punkta neatkarīgi no tā izmantošanas. 5.9.3. Novietojumu attiecībā uz platumu nosaka no tās šķietamās virsmas malas atskaites ass virzienā, kura atrodas vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidusplaknes, ja tas attiecas uz gabarītplatumu, un no šķietamās virsmas iekšējām malām atskaites ass virzienā, ja tas attiecas uz attālumu starp lukturiem. Ja novietojums attiecībā uz platumu nepārprotami atbilst šīs regulas prasībām, jebkādu virsmu malas precīzi nav jānosaka. 5.10. Ja nav īpašu norādījumu, lukturim esot ieslēgtam, ar nolūku nemaina tā fotometriskos raksturlielumus (piemēram, intensitāti, krāsu, šķietamo virsmu utt.). 5.10.1. Virzienrādītāju lukturi un transportlīdzekļa avārijas signāls ir mirgojoši lukturi. 5.10.2. Jebkura luktura fotometriskie raksturlielumi var mainīties atkarībā no apkārtējās gaismas, ja tiek ieslēgti citi lukturi vai ja lukturi izmanto citai apgaismes funkcijai, ar nosacījumu, ka jebkādām fotometrisko raksturlielumu variācijām ir jāatbilst tehniskajiem noteikumiem, kas attiecas uz attiecīgo lukturi. 5.11. Lai nepieļautu maldināšanu, no virzienā uz priekšu uzstādīta luktura netiek izstarota nekāda sarkana gaisma un no virzienā uz aizmuguri uzstādīta luktura netiek izstarota nekāda balta gaisma. Neņem vērā apgaismes ierīces, kas uzstādītas transportlīdzekļa salona apgaismošanai. Šaubu gadījumā atbilstību šai prasībai pārbauda šādi: 5.11.1. attiecībā uz sarkanas gaismas redzamību virzienā uz transportlīdzekļa priekšgalu – sarkanas gaismas luktura šķietamo virsmu, izņemot galējo sarkano sānu gabarītgaismas lukturi, nevar tieši redzēt novērotājs, kas pārvietojas 1. zonā, kā noteikts 1. papildinājumā; 5.11.2. attiecībā uz baltas gaismas redzamību virzienā uz aizmuguri, izņemot transportlīdzeklim uzstādītos atpakaļgaitas lukturus un baltas krāsas sānu pamanāmības zīmes, – baltas gaismas luktura šķietamo virsmu nevar tieši redzēt novērotājs, kas 2. zonas robežās pārvietojas šķērsplaknē, kura atrodas 25 m attālumā no transportlīdzekļa aizmugures (sk. 1. papildinājumu). 5.11.3. Novērotājam redzamo 1. un 2. zonu attiecīgās plaknes ierobežo šādi: 5.11.3.1. augstumā – divas horizontālas plaknes, kas atrodas attiecīgi 1 m un 2,2 m virs zemes; 5.11.3.2. platumā – divas vertikālas plaknes, kas, veidojot 15° leņķi attiecīgi virzienā uz priekšu un uz aizmuguri uz āru no transportlīdzekļa gareniskās vidusplaknes, šķērso transportlīdzekļa gareniskajai vidusplaknei paralēlo vertikālo plakņu saskares punktu vai punktus un ierobežo transportlīdzekļa gabarītplatumu; ja ir vairāki saskares punkti, tad vistālāk priekšā esošais punkts atbilst priekšējai plaknei, un vistālāk aizmugurē esošais punkts – aizmugures plaknei. 5.12. Elektriskie slēgumi ir tādi, lai priekšējos un pakaļējos gabarītgaismas lukturus, kontūrgaismas lukturus, ja tādi ir, sānu gabarītgaismas lukturus, ja tādi ir, un pakaļējās reģistrācijas numura zīmes lukturus varētu ieslēgt un izslēgt tikai vienlaicīgi. Šo nosacījumu nepiemēro: 5.12.1. ja ir ieslēgti priekšējie un pakaļējie gabarītgaismas lukturi, kā arī sānu gabarītgaismas lukturi, ja tie ir kombinēti vai savstarpēji savietoti ar minētajiem lukturiem, tos izmantojot kā stāvgaismas lukturus; 5.12.2. priekšējiem gabarītgaismas lukturiem, ja to funkcija ir aizstāta saskaņā ar 5.13.1. punktu. 5.13. Elektriskie slēgumi ir tādi, ka galvenos tālās un tuvās gaismas lukturus un priekšējos miglas lukturus nevar ieslēgt, ja nav ieslēgti 5.12. punktā minētie lukturi. Tomēr šī prasība neattiecas uz galvenajiem tālās vai tuvās gaismas lukturiem, ja to gaismas brīdinājuma signālus veido galveno tālās gaismas lukturu ieslēgšanās/izslēgšanās ar īsiem intervāliem vai galveno tuvās gaismas lukturu ieslēgšanās ar īsiem intervāliem, vai pārmaiņus galveno tālās un tuvās gaismas lukturu ieslēgšanās ar īsiem intervāliem. 5.13.1. Galvenie tuvās gaismas lukturi un/vai galvenie tālās gaismas lukturi, un/vai priekšējie miglas lukturi var aizstāt priekšējo gabarītgaismas lukturu funkciju ar nosacījumu, ka: 5.13.1.1. to elektriskie slēgumi ir tādi, ka jebkuras šādas apgaismes ierīces atteices gadījumā notiek priekšējo gabarītgaismas lukturu automātiska atkārtota aktivizēšana; un 5.13.1.2. aizstājošais lukturis / funkcija atbilst 6.8.1. līdz 6.8.6. punkta prasībām attiecībā uz attiecīgo gabarītgaismas lukturi; un 5.13.1.3. aizstājošā luktura testa protokolos ir sniegti atbilstoši pierādījumi par atbilstību 5.13.1.2. punkta prasībām. 5.14. Noslēgta kontūra indikatoru funkciju var veikt ieslēgšanas indikatori. 5.15. Lukturu izstarotās gaismas krāsas (1) ir šādas: 5.15.1. galvenais tālās gaismas lukturis: balta; 5.15.2. galvenais tuvās gaismas lukturis: balta; 5.15.3. priekšējais miglas lukturis: balta vai selektīvi dzeltena; 5.15.4. atpakaļgaitas lukturis: balta; 5.15.5. virzienrādītāja lukturis: dzintarkrāsa; 5.15.6. avārijas signāls: dzintarkrāsa; 5.15.7. bremžu signāllukturis: sarkana; 5.15.8. pakaļējās reģistrācijas numura zīmes lukturis: balta; 5.15.9. priekšējais gabarītgaismas lukturis: balta; 5.15.10. pakaļējais gabarītgaismas lukturis: sarkana; 5.15.11. pakaļējais miglas lukturis: sarkana; 5.15.12. stāvgaismas lukturis: balta priekšā, sarkana aizmugurē, dzintarkrāsa, ja savstarpēji savietots ar sānu virzienrādītājiem vai sānu gabarītgaismas lukturiem; 5.15.13. sānu gabarītgaismas lukturis: dzintarkrāsa; tomēr galējais pakaļējais sānu gabarītgaismas lukturis var būt sarkans, ja tas ir grupēts vai kombinēts, vai savstarpēji savietots ar pakaļējo gabarītgaismas lukturi, pakaļējo kontūrgaismas lukturi, pakaļējo miglas lukturi, bremžu signāllukturi vai grupēts ar pakaļējo atpakaļatstarotāju vai ja tam daļa apgaismojošās virsmas ir kopēja ar pakaļējo atpakaļatstarotāju; 5.15.14. kontūrgaismas lukturis: balta priekšā, sarkana aizmugurē; 5.15.15. dienas gaitas lukturis: balta; 5.15.16. pakaļējais atpakaļatstarotājs, kam nav trijstūrveida formas: sarkana; 5.15.17. trijstūrveida pakaļējais atpakaļatstarotājs: sarkana; 5.15.18. priekšējais atpakaļatstarotājs, kam nav trijstūrveida formas: balta vai bezkrāsaina; 5.15.19. sānu atpakaļatstarotājs, kam nav trijstūra formas: dzintarkrāsa; tomēr galējais sānu atpakaļatstarotājs var būt sarkans, ja tas ir grupēts vai ja tam daļa apgaismojošās virsmas ir kopēja ar pakaļējo gabarītgaismas lukturi, pakaļējo kontūrgaismas lukturi, pakaļējo miglas lukturi, bremžu signāllukturi, galējo pakaļējo sarkano sānu gabarītgaismas lukturi vai pakaļējo atpakaļatstarotāju, kam nav trīsstūrveida formas; 5.15.20. pagrieziena lukturis: balta; 5.15.21. pamanāmības zīmes: balta vai dzeltena sānos; sarkana vai dzeltena aizmugurē; 5.15.22. ārējais lietotājērtību lukturis: balta; 5.15.23. manevrēšanas lukturis: balta. 5.16. Ieslēpjami lukturi 5.16.1. Lukturu ieslēpšana ir aizliegta, izņemot galvenos tālās gaismas lukturus, galvenos tuvās gaismas lukturus un priekšējos miglas lukturus. 5.16.2. Apgaismes ierīce darba stāvoklī paliek šādā stāvoklī arī tad, ja 5.16.2.1. punktā minētā atteice notiek atsevišķi vai kopā ar atteicēm, kas aprakstītas 5.16.2.2. punktā. 5.16.2.1. Nav elektroenerģijas, lai veiktu manipulācijas ar lukturi; 5.16.2.2. elektriskās ķēdes pārrāvums, īssavienojums uz zemi, solenoīdu, hidraulisko vai pneimatisko pievadu, Boudena kabeļu vai citu to sastāvdaļu bojājumi, kas kontrolē vai pārvada enerģiju, kura paredzēta ieslēpšanas ierīces iedarbināšanai. 5.16.3. Ja notiek kāda ieslēpšanas ierīces(-ču) darbības atteice, lukturi paliek darba stāvoklī, ja tos jau lieto, vai ir iespēja tos pārvietot darba stāvoklī bez darbarīkiem. 5.16.4. Elektriski darbināmas apgaismes ierīces pārslēdz darba stāvoklī un ieslēdz ar vienu un to pašu kontrolierīci, kas neizslēdz iespēju pārslēgt tās darba stāvoklī neieslēdzot. Tomēr grupētu galveno tālās gaismas un galveno tuvās gaismas lukturu gadījumā minētajai vadības ierīcei jāiedarbina tikai galvenie tuvās gaismas lukturi. 5.16.5. Nav iespējams no vadītāja vietas apzināti apstādināt ieslēgtu galveno lukturu kustību, pirms tie sasnieguši darba stāvokli. Ja pastāv risks apžilbināt citus satiksmes dalībniekus, kamēr priekšējie lukturi atrodas kustībā, tie drīkst ieslēgties, tikai sasniedzot galīgo stāvokli. 5.16.6. Temperatūras diapazonā no –30° līdz +50° C elektriski darbināmai apgaismes ierīcei jāsasniedz darba stāvoklis triju sekunžu laikā pēc vadības ierīces iedarbināšanas. 5.17. Grozāmi lukturi 5.17.1. Var mainīt visu lukturu stāvokli, izņemot galveno tālās gaismas, galveno tuvās gaismas lukturu stāvokli un vismaz viena pāra pakaļējo atstarotāju stāvokli, ja: 5.17.1.1. šie lukturi arī pēc stāvokļa maiņas joprojām ir piestiprināti transportlīdzeklim; 5.17.1.2. šos lukturus var nofiksēt vajadzīgajā stāvoklī atkarībā no satiksmes apstākļiem. Fiksēšana notiek automātiski. 5.18. Vispārīgi noteikumi par ģeometrisko redzamību 5.18.1. Ģeometriskās redzamības leņķa iekšpusē nedrīkst būt šķēršļu gaismas izplatībai no jebkuras luktura šķietamās virsmas daļas, ko novēro no bezgalības. Tomēr šķēršļus neņem vērā, ja uz tiem norādīts jau lukturu tipa apstiprināšanas laikā. 5.18.2. Ja mērījumus veic tuvāk lukturim, novērošanas virzienu maina paralēli, lai panāktu tādu pašu precizitāti. 5.18.3. Ja uzstādītam lukturim kādu luktura šķietamās virsmas daļu aizsedz kādas citas transportlīdzekļa daļas, sniedz pierādījumus, ka šķēršļu neaizsegtā luktura daļa tomēr atbilst fotometriskajām vērtībām, kas noteiktas ierīces apstiprināšanai. 5.19. Lukturu skaits 5.19.1. Transportlīdzeklī uzstādīto lukturu skaits ir tāds, kā norādīts šīs regulas atsevišķajās specifikācijās. 5.20. Vispārīgi nosacījumi, kas attiecas uz atpakaļgaitas lukturu, avārijas signālu, pakaļējo gabarītlukturu, pakaļējo miglas lukturu, stāvgaismas lukturu, dienas gaitas lukturu, galveno tālās gaismas lukturu, galveno tuvās gaismas lukturu, priekšējo miglas lukturu, atpakaļgaitas lukturu un pagrieziena luktura (pēdējie pieci uzskaitītie lukturi bez atstarotāja) apgaismojošo virsmu: lai noteiktu apgaismojošās virsmas apakšējo, augšējo un sānu robežu, pārbaudot attālumu līdz transportlīdzekļa galējām malām un augstumu virs zemes, izmanto tikai aizsegus ar horizontālām vai vertikālām malām. Saistībā ar citiem apgaismojošās virsmas lietojumiem, piemēram, attālumu starp diviem lukturiem vai funkcijām, izmanto šīs apgaismojošās virsmas ārējās kontūras apveidu. Aizsegi paliek paralēli, bet ir atļauts izmantot citas orientācijas. 5.21. Arī atpakaļatstarotājus uzskata par lukturiem, un tāpēc tiem jāatbilst šā pielikuma prasībām. 6. Īpašas specifikācijas 6.1. Galvenie tālās gaismas lukturi (ANO EEK Noteikumi Nr. 98, 112 un 113, uz kuriem atsauces norādītas I pielikumā) 6.1.1. Esība: traktori var būt aprīkoti ar galvenajiem tālās gaismas lukturiem. Aizliegti R un S kategorijas transportlīdzekļos. 6.1.2. Skaits: divi vai četri. 6.1.3. Izkārtojums: īpašu specifikāciju nav. 6.1.4 Novietojums: 6.1.4.1. platumā: apgaismojošās virsmas ārmalas nekādā gadījumā nav tuvāk transportlīdzekļu galējai ārmalai kā tuvās gaismas galveno lukturu apgaismojošās virsmas ārmalas; 6.1.4.2. augstumā: īpašu specifikāciju nav; 6.1.4.3. garumā: transportlīdzekļa priekšpusē. Šo prasību uzskata par izpildītu, ja izstarotā gaisma ne tieši, ne netieši nerada neērtības vadītājam kā atspulgs atpakaļskata spoguļos un/vai uz citām transportlīdzekļa gaismu atstarojošām virsmām. 6.1.5. Ģeometriskā redzamība: apgaismojošās virsmas redzamību, ieskaitot tās redzamību zonās, kas attiecīgajā novērošanas virzienā šķiet neapgaismotas, nodrošina diverģējošā telpā, kuru ierobežo līnijas, kas savienojas ar apgaismojošās virsmas perimetru un veido vismaz 5° leņķi ar galvenā luktura atskaites asi. 6.1.6. Orientācija: virzienā uz priekšu. Bez ierīcēm, kas vajadzīgas, lai uzturētu pareizu regulējumu, un, ja ir divi galveno tālās gaismas lukturu pāri, viens galveno lukturu pāris, kam ir vienīgi galveno tālās gaismas lukturu funkcijas, drīkst būt grozāms ap asi, kura ir gandrīz vertikāla, atbilstoši maksimālajam riteņu pagriešanas leņķim. 6.1.7. Elektriskie slēgumi: galvenos tālās gaismas lukturus uzstāda tā, lai tos varētu ieslēgt tikai vienlaicīgi vai pa pāriem. Pārslēdzot no tuvās gaismas uz tālo gaismu, ieslēdzas vismaz viens tālās gaismas kūļu pāris. Pārslēdzot no tālās gaismas uz tuvo gaismu, vienlaicīgi izslēdzas visi galvenie tālās gaismas lukturi. Tuvās gaismas lukturi drīkst palikt ieslēgti vienlaicīgi ar tālās gaismas lukturiem. 6.1.8. Noslēgta kontūra indikators: obligāts. 6.1.9. Citas prasības: 6.1.9.1. kopējā maksimālā gaismas intensitāte galvenajiem tālās gaismas lukturiem, ko var ieslēgt vienlaicīgi, nepārsniedz 430 000 cd, kas atbilst atsauces vērtībai 100; 6.1.9.2. šo maksimālo intensitāti aprēķina, saskaitot atsevišķos maksimālos kontrolskaitļus, kas norādīti uz katra atsevišķā galvenā luktura. Katram galvenajam lukturim ar marķējumu “R” vai “CR” piešķir kontrolskaitli “10”. 6.2. Galvenie tuvās gaismas lukturi (ANO EEK Noteikumi Nr. 98, 112 un 113, uz kuriem atsauces norādītas I pielikumā) 6.2.1. Esība: traktori ir aprīkoti ar galvenajiem tuvās gaismas lukturiem. Galvenie tuvās gaismas lukturi ir aizliegti R un S kategorijas transportlīdzekļos. 6.2.2. Skaits: divi (vai četri – sk. 6.2.4.2.4. punktu). 6.2.3. Izkārtojums: īpašu specifikāciju nav. 6.2.4. Novietojums: 6.2.4.1. platumā: īpašu specifikāciju nav. 6.2.4.2. augstumā: 6.2.4.2.1. vismaz 500 mm; šī vērtība var tikt samazināta līdz 350 mm transportlīdzekļiem, kuru maksimālais platums nepārsniedz 1 300 mm; 6.2.4.2.2. ne vairāk kā 1 500 mm; 6.2.4.2.3. iepriekšminēto vērtību drīkst palielināt līdz 2 500 mm, ja transportlīdzekļa formas, konstrukcijas, uzbūves vai ekspluatācijas apstākļu dēļ nav iespējams ievērot 1 500 mm vērtību; 6.2.4.2.4. transportlīdzekļiem, kam priekšgalā var uzstādīt pārvietojamas ierīces, papildus lukturiem, kuri novietoti saskaņā ar 6.2.4.2.1. līdz 6.2.4.2.3. punkta prasībām, ne augstāk par 4 000 mm ir atļauti divi galvenie tuvās gaismas lukturi, ja elektriskais slēgums ir tāds, ka abus galveno tuvās gaismas lukturu pārus nevar ieslēgt vienlaikus; 6.2.4.3. garumā: pēc iespējas tuvāk transportlīdzekļa priekšgalam; taču izstarotā gaisma nekādā gadījumā nerada neērtības vadītājam tieši vai netieši, caur atpakaļskata spoguļiem un/vai citām atstarojošajām transportlīdzekļa virsmām. Ģeometriskā redzamība : nosaka ģeometriskās redzamības leņķis α un β. α= 15° uz augšu un 10° uz leju; ß= 45° uz āru un 5° uz iekšu. Šajā laukā ir redzama praktiski visa luktura redzamā virsma. Paneļu vai citu aprīkojuma elementu atrašanās galvenā luktura tuvumā nerada sekundāru ietekmi, kas var radīt neērtības citiem satiksmes dalībniekiem. 6.2.6. Orientācija: virzienā uz priekšu. 6.2.6.1. Vertikālā orientācija: 6.2.6.1.1. ja galveno tuvās gaismas lukturu augstums vienāds ar vai pārsniedz 500 mm un ir vienāds ar vai mazāks par 1 500 mm, jāpastāv iespējai nolaist tuvās gaismas kūli zemāk par 0,5 līdz 6 %; 6.2.6.1.2. galvenie tuvās gaismas lukturi ir vērsti tā, lai, veicot mērījumus 15 m attālumā no luktura, horizontālā līnija, kas atdala apgaismoto zonu no neapgaismotās zonas, atrastos tādā augstumā, kurš ir vienāds tikai ar pusi attāluma no zemes līdz luktura centram. 6.2.6.2. Galvenā tuvās gaismas luktura līmeņošanas ierīce (neobligāta) 6.2.6.2.1. Galvenā luktura līmeņošanas ierīce var būt automātiska vai manuāli regulējama. 6.2.6.2.2. Ierīcēm, ko nepārtraukti vai ar pārtraukumiem regulē manuāli, ir atdures stāvoklis, kurā lukturus var atgriezt to sākotnējā slīpumā, izmantojot parastās regulēšanas skrūves vai tamlīdzīgus līdzekļus. Šādas manuāli regulējamas ierīces ir darbināmas no vadītāja vietas. Nepārtraukti regulējamām ierīcēm ir atskaites marķējums, uz kura norādīti slogošanas nosacījumi, pie kuriem nepieciešama tuvās gaismas regulēšana. 6.2.6.2.3. Tuvās gaismas kūlis nenonāk tādā stāvoklī, kurā vērsums uz leju ir mazāks nekā pie sākotnējā regulējuma. 6.2.7. Elektriskie slēgumi: vadības ierīce, ar ko apgaismojumu pārslēdz uz tuvo gaismu, vienlaicīgi izslēdz visus galvenos tālās gaismas lukturus. Galvenie tuvās gaismas lukturi drīkst palikt ieslēgti vienlaicīgi ar galvenajiem tālās gaismas lukturiem. Ja ir uzstādīts galveno tuvās gaismas lukturu papildpāris (sk. 6.2.2. punktu), elektriskie slēgumi ir tādi, ka abus galveno tuvās gaismas lukturu pārus nekad nav iespējams ieslēgt vienlaicīgi. 6.2.8. Noslēgta kontūra indikators: nav obligāts. 6.2.9. Citas prasības: ir aizliegti galvenie tuvās gaismas lukturi ar gaismas avotu(-iem), kas rada tādu galveno tuvās gaismas staru kūli (kā noteikts ANO EEK Noteikumos Nr. 48, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā), kura kopējā objektīvā gaismas plūsma pārsniedz 2 000 lūmenus. 6.3. Priekšējie miglas lukturi (ANO EEK Noteikumi Nr. 19, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā) 6.3.1. Esība: traktoriem – nav obligāti. Aizliegti R un S kategorijas transportlīdzekļos. 6.3.2. Skaits: divi. 6.3.3. Izkārtojums: īpašu specifikāciju nav. 6.3.4. Novietojums: 6.3.4.1. platumā: īpašu specifikāciju nav; 6.3.4.2. augstumā: ne zemāk kā 250 mm virs zemes. Neviens apgaismojošās virsmas punkts neatrodas augstāk par galvenā tuvās gaismas luktura apgaismojošās virsmas augstāko punktu; 6.3.4.3. garumā: pēc iespējas tuvāk transportlīdzekļa priekšgalam; taču izstarotā gaisma nekādā gadījumā nerada neērtības vadītājam tieši vai netieši, caur atpakaļskata spoguļiem un/vai citām atstarojošajām transportlīdzekļa virsmām. Ģeometriskā redzamība : nosaka ģeometriskās redzamības leņķis α un β. α= 5° uz augšu un uz leju; ß= 45° uz āru un 5° uz iekšu. 6.3.6. Orientācija: virzienā uz priekšu. Tie ir vērsti uz priekšu tā, lai nevajadzīgi nežilbinātu un citādi netraucētu pretimbraucējus un citus ceļu satiksmes dalībniekus. 6.3.7. Elektriskie slēgumi: ir iespējams ieslēgt un izslēgt miglas lukturus neatkarīgi no galvenajiem tālās un galvenajiem tuvās gaismas lukturiem un otrādi. 6.3.8. Noslēgta kontūra indikators: nav obligāts. 6.4. Atpakaļgaitas lukturi (ANO EEK Noteikumi Nr. 23, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā) 6.4.1. Esība: nav obligāti. 6.4.2. Skaits: viens vai divi. 6.4.3. Izkārtojums: īpašu specifikāciju nav. 6.4.4. Novietojums: 6.4.4.1. platumā: īpašu specifikāciju nav; 6.4.4.2. augstumā: ne zemāk par 250 mm un ne augstāk par 1 200 mm virs zemes. Tomēr, ja transportlīdzekļa forma, konstrukcija vai ekspluatācijas apstākļi neļauj lukturim atrasties līdz 1 200 mm augstumam, ir atļauts palielināt augstumu līdz 4 000 mm. Šādā gadījumā lukturi uzstāda ar vismaz 3° slīpumu uz leju, ja montēšanas augstums pārsniedz 2 000 mm, bet nav lielāks par 3 000 mm, un ar vismaz 6° slīpumu, ja montēšanas augstums pārsniedz 3 000 mm, bet nav lielāks par 4 000 mm. Ja montēšanas augstums nepārsniedz 2 000 mm, slīpums uz leju nav nepieciešams; 6.4.4.3. garumā: transportlīdzekļa aizmugurē. Ģeometriskā redzamība : nosaka ģeometriskās redzamības leņķis α un β. α= 15° uz augšu un 5° uz leju; β= 45° pa labi un pa kreisi, ja ir tikai viens lukturis; β= 45° uz āru un 30° uz iekšu, ja ir divi lukturi. 6.4.6. Orientācija: virzienā uz aizmuguri. 6.4.7. Elektriskie slēgumi: drīkst iedegties un degt tikai tad, ja ir ieslēgts atpakaļgaitas pārnesums un ja: — darbojas dzinējs vai — viena no ierīcēm, kas kontrolē dzinēja iedarbināšanu vai izslēgšanu, ir tādā stāvoklī, kas pieļauj dzinēja darbību. 6.4.8. Indikators: nav obligāts. 6.5. Virzienrādītāju lukturi (ANO EEK Noteikumi Nr. 6, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā) 6.5.1. Esība: traktori un R un S kategorijas transportlīdzekļi ir aprīkoti ar virzienrādītāju lukturiem. Dažādu tipu virzienrādītājus iedala kategorijās (1., 1.a, 1.b, 2.a, 2.b, 5. kategorija), un to komplekts vienam traktoram veido izkārtojumu (A līdz D). A izkārtojums ir atļauts tikai tiem traktoriem, kuru kopējais garums nepārsniedz 4,60 m un attālums starp apgaismojošo virsmu ārējām malām nepārsniedz 1,60 m. B, C un D izkārtojums attiecas uz visiem traktoriem. Piekabēm un velkamiem mehānismiem izmanto 2. kategorijas lukturus. Transportlīdzekļi var tikt aprīkoti ar papildu virzienrādītāju lukturiem. 6.5.2. Skaits: ierīču skaits ir tāds, lai tās varētu radīt signālus, kas atbilst vienam no 6.5.3. punktā minētajiem izkārtojumiem. 6.5.3. Izkārtojums: virzienrādītāju lukturu skaits, novietojums un horizontālā redzamība ir tāda, ka tie var dot signālus atbilstoši vismaz vienam no turpmāk noteiktajiem izkārtojumiem (sk. arī 2. papildinājumu). Redzamības leņķi ir iesvītroti diagrammās; parādītie leņķi ir minimālās vērtības, ko drīkst pārsniegt; visus redzamības leņķus mēra no apgaismojošās virsmas centra. 6.5.3.1. A Divi priekšējie virzienrādītāju lukturi (1., 1.a vai 1.b kategorija), divi pakaļējie virzienrādītāju lukturi (2.a kategorija). Šie lukturi var būt neatkarīgi, grupēti vai kombinēti. B Divi priekšējie virzienrādītāju lukturi (1., 1.a vai 1.b kategorija), divi dublējoši sānu virzienrādītāju lukturi (5. kategorija), divi pakaļējie virzienrādītāju lukturi (2.a kategorija). Priekšējie un dublējošie sānu lukturi var būt neatkarīgi, grupēti vai kombinēti. C Divi priekšējie virzienrādītāju lukturi (1., 1.a vai 1.b kategorija), divi pakaļējie virzienrādītāju lukturi (2.a kategorija), divi dublējoši sānu virzienrādītāji (5. kategorija). D Divi priekšējie virzienrādītāju lukturi (1., 1.a vai 1.b kategorija), divi pakaļējie virzienrādītāju lukturi (2.a kategorija). 6.5.3.2. Piekabēm un velkamiem mehānismiem: divi pakaļējie virzienrādītāju lukturi (2. kategorija). 6.5.4. Novietojums: 6.5.4.1. platumā: izņemot 1. kategorijas C izkārtojuma virzienrādītājus, kā arī papildu virzienrādītājiem, apgaismojošās virsmas mala, kas atrodas vistālāk no transportlīdzekļa gareniskās vidusplaknes, nav tālāk par 400 mm no transportlīdzekļa galējās ārmalas. Attālums starp lukturu pāra abu apgaismojošo virsmu iekšējām malām nav mazāks kā 500 mm. Ja vertikālais attālums starp pakaļējo virzienrādītāja lukturi un atbilstošo pakaļējo gabarītlukturi nepārsniedz 300 mm, attālums starp transportlīdzekļa galējo ārmalu un pakaļējā virzienrādītāja ārmalu nepārsniedz attālumu starp transportlīdzekļa galējo ārmalu un atbilstošā pakaļējā gabarītluktura ārējo malu vairāk kā par 50 mm. Priekšējiem virzienrādītāju lukturiem apgaismojošajai virsmai vajadzētu atrasties vismaz 40 mm no galveno tuvās gaismas lukturu vai miglas lukturu, ja tādi ir, apgaismojošās virsmas. Ir pieļaujams mazāks attālums, ja gaismas intensitāte virzienrādītāja luktura atskaites asī ir vismaz 400 cd; 6.5.4.2. augstumā: vismaz 400 mm, bet ne vairāk kā 2 500 mm virs zemes, un līdz 4 000 mm papildu virzienrādītāju lukturiem. Transportlīdzekļiem, kuru maksimālais platums nepārsniedz 1 300 mm, – vismaz 350 mm virs zemes; 6.5.4.3. garumā: attālums starp 1. kategorijas virzienrādītāja (B izkārtojums) apgaismojošās virsmas atskaites centru, 5. kategorijas virzienrādītāju (B un C izkārtojums) un šķērsplakni, kas iezīmē traktora kopējā garuma priekšējo robežu, parasti nepārsniedz 1 800 mm. Ja traktora uzbūve neļauj saglabāt minimālos redzamības leņķus, šo attālumu var palielināt līdz 2 600 mm. Ģeometriskā redzamība : horizontālie leņķi: sk. 2. papildinājumu; vertikālie leņķi: 15° virs un zem horizontāles. B un C izkārtojumā dublējošo sānu virzienrādītāju lukturu vertikālo leņķi zem horizontāles drīkst samazināt līdz 10°, ja to augstums nepārsniedz 1 900 mm. Tas pats attiecas uz 1. kategorijas virzienrādītāju lukturiem B un D izkārtojumā. 6.5.6. Orientācija: ja luktura ražotājs ir noteicis īpašas specifikācijas attiecībā uz uzstādīšanu, tās ir jāievēro. 6.5.7. Elektriskie slēgumi: virzienrādītāju lukturi ir ieslēdzami neatkarīgi no pārējiem lukturiem. Visi virzienrādītāju lukturi, kas atrodas transportlīdzekļa vienā pusē, ir ieslēdzami un izslēdzami ar vienu vadības ierīci, un tie mirgo sinhroni. 6.5.8. Darbības indikators: traktori ir aprīkoti ar darbības indikatoriem visiem virzienrādītāju lukturiem, kurus vadītājs nevar tieši redzēt. Indikators var būt optisks, akustisks vai kombinēts. Ja tas ir optisks, tas ir mirgojošs zaļš indikators, kurš nodziest vai paliek ieslēgts bez mirgošanas, vai ievērojami maina mirgošanas biežumu, ja notiek kāda virzienrādītāja luktura darbības atteice, izņemot dublējošus sānu virzienrādītāju lukturus. Ja indikators ir tikai akustisks, tas ir skaidri sadzirdams un jebkādas atteices gadījumā tā darbības biežums ievērojami mainās. Ja traktoram ir aprīkojums piekabes vilkšanai, tam ir arī īpašs optisks darbības indikators, kas ir paredzēts piekabes virzienrādītāju lukturiem, ja vien velkošā transportlīdzekļa darbības indikators neļauj konstatēt jebkura traktora–piekabes sastāva virzienrādītāju lukturu darbības atteici. 6.5.9. Citas prasības: lukturi ir mirgojoši lukturi, kas mirgo 90 ± 30 reizes minūtē. Iedarbinot gaismas signāla vadības ierīci, ne vēlāk kā vienas sekundes laikā gaismai jāiedegas, un ne vēlāk kā pusotras sekundes laikā tai pirmoreiz jānodziest. Ja traktors ir apstiprināts piekabes vilkšanai, traktora virzienrādītāju vadības ierīce iedarbina arī piekabes virzienrādītājus. Ja notiek viena virzienrādītāja darbības atteice, izņemot īsslēgumu, pārējie turpina mirgot, bet mirgošanas biežums šādos apstākļos drīkst atšķirties no noteiktā. 6.6. Avārijas signāls 6.6.1. Esība: obligāti traktoriem un R un S kategorijas transportlīdzekļiem. 6.6.2. Skaits 6.6.3. Izkārtojums 6.6.4. Novietojums 6.6.4.1. Platumā 6.6.4.2. Augstumā 6.6.4.3. Garumā 6.6.5. Ģeometriskā redzamība 6.6.6. Orientācija Kā norādīts attiecīgajās 6.5. punkta iedaļās. 6.6.7. Elektriskie slēgumi: signālu iedarbina ar atsevišķu vadības ierīci, kas nodrošina visu virzienrādītāju lukturu sinhronu mirgošanu. 6.6.8. Noslēgta kontūra indikators: obligāts. Mirgojošs gaismas brīdinājuma signāls, kas var darboties kopā ar 6.5.8. punktā norādīto(-ajiem) indikatoru(-iem). 6.6.9. Citas prasības: kā noteikts 6.5.9. punktā. Ja traktors ir aprīkots piekabes vilkšanai, avārijas signāla vadības ierīce spēj iedarbināt arī piekabes virzienrādītāju lukturus. Avārijas signāls spēj darboties pat tad, ja ierīce, kas iedarbina vai apstādina dzinēju, atrodas stāvoklī, kurā nav iespējams iedarbināt dzinēju. 6.7. Bremžu signāllukturi (ANO EEK Noteikumi Nr. 7, uz kuriem atsauce norādīta I pielikumā) 6.7.1. Esība: S1 vai S2 ierīces, kā aprakstīts ANO EEK Noteikumos Nr. 7: traktori un R un S kategorijas transportlīdzekļi ir aprīkoti ar šādiem bremžu signāllukturiem. S3 vai S4 ierīces, kā aprakstīts ANO EEK Noteikumos Nr. 7: traktori un R un S kategorijas transportlīdzekļi drīkst būt aprīkoti ar šādiem bremžu signāllukturiem. 6.7.2. Skaits: divas S1 vai S2 kategorijas ierīces un viena S3 vai S4 kategorijas ierīce. 6.7.2.1. Izņemot gadījumus, kad ir uzstādīta S3 vai S4 kategorijas ierīce, transportlīdzekļos drīkst uzstādīt divas S1 vai S2 kategorijas papildu ierīces. 6.7.2.2. Tikai tad, ja transportlīdzekļa gareniskā vidusplakne neatrodas uz fiksēta korpusa paneļa, bet atdala vienu vai divas kustīgas transportlīdzekļa daļas (piemēram, durvis) un nepietiek vietas, lai uz gareniskās vidusplaknes virs šādām kustīgām daļām uzstādītu vienu S3 vai S4 kategorijas ierīci, ir atļauts: — uzstādīt divas “D” tipa S3 vai S4 kategorijas ierīces, vai — pa labi vai pa kreisi no gareniskās vidusplaknes uzstādīt vienu S3 vai S4 kategorijas ierīci. 6.7.3. Izkārtojums: īpašu specifikāciju nav. 6.7.4. Novietojums: 6.7.4.1. platumā: S1 vai S2 kategorijai : attālums starp šķietamo virsmu iekšējām malām atskaites asu virzienā nav mazāks par 500 mm. Šo attālumu drīkst samazināt līdz 400 mm, ja transportlīdzekļa gabarītplatums ir mazāks nekā 1 400 mm. S3 vai S4 kategorijai : S3 vai S4 kategorijas ierīcēm: atskaites centrs atrodas transportlīdzekļa gareniskajā vidusplaknē. Tomēr, uzstādot divas S3 vai S4 kategorijas ierīces saskaņā ar 6.7.2. punktu, tās novieto pēc iespējas tuvu gareniskajai vidusplaknei, pa vienai katrā šīs plaknes pusē. Gadījumos, kad saskaņā ar 6.7.2. punktu ir atļauts attiecībā pret garenisko vidusplakni nobīdīti uzstādīt vienu S3 vai S4 kategorijas lukturi, attālums no gareniskās vidusplaknes līdz luktura atskaites centram nav lielāks par 150 mm; 6.7.4.2. augstumā: S1 vai S2 kategorijai : vismaz 400 mm, bet ne vairāk kā 2 500 mm virs zemes, un līdz 4 000 mm neobligātiem bremžu signāllukturiem. S3 vai S4 kategorijai : virs obligātajiem bremžu signāllukturiem un horizontālā plaknē, kas ir tangenciāla S3 vai S4 kategorijas ierīces redzamās virsmas apakšējai malai un virs horizontālās plaknes, kas ir tangenciāla S1 vai S2 kategorijas ierīču redzamās virsmas augšējai malai. Transportlīdzekļi var būt aprīkoti ar divām S1 vai S2 kategorijas papildu ierīcēm: ne zemāk kā 400 mm un ne augstāk kā 4 000 mm virs zemes; 6.7.4.3. garumā: S1 vai S2 kategorijai : transportlīdzekļa aizmugurē. S3 vai S4 kategorijai : īpašu specifikāciju nav. Ģeometriskā redzamība : horizontālais leņķis: 45° uz āru un uz iekšu; verti