Oficiālais Vēstnesis L 259 , 18/10/1993 Lpp. 0001 - 0025

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 3 Sējums 53 Lpp. 0036

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 3 Sējums 53 Lpp. 0036



Padomes Direktīva 93/85/EEK (1993. gada 4. oktobris) par kartupeļu gaišās gredzenpuves kontroli EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 43. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3], tā kā kartupeļu ražošana ieņem nozīmīgu vietu Kopienas lauksaimniecībā; tā kā kartupeļu ražu pastāvīgi apdraud kaitīgi organismi; tā kā, aizsargājot kartupeļu audzēšanu pret šādiem kaitīgiem organismiem, ne tikai ir jāuztur ražošanas jauda, bet arī jāpalielina lauksaimniecības produktivitāte; tā kā, ja šādi organismi netiktu vienlaicīgi un metodiski kontrolēti visā Kopienā un ja netiktu novērsta to izplatīšanās, aizsardzības pasākumiem, kas paredzēti, lai novērstu kaitīgoorganismu ievešanu kādas dalībvalsts teritorijā, būtu tikai ierobežota iedarbība; tā kā viens no šiem kaitīgiem organismiem ir kartupeļu gaišās gredzenpuves izraisītājs Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al.; tā kā šī slimība ir parādījusies dažās Kopienas daļās un vēl joprojām pastāv daži ierobežoti infekcijas perēkļi; tā kā kartupeļu audzēšana visā Kopienā ir ievērojami apdraudēta, ja netiks pieņemti efektīvi pasākumi, lai noteiktu šīs slimības atrašanās vietu un noteiktu tās izplatīšanās veidus, lai novērstu tās parādīšanos un izplatīšanos, un, ja tā ir konstatēta, lai novērstu un kontrolētu tās izplatīšanos ar mērķi likvidēt slimību; tā kā, lai šo panāktu, Kopienā jāveic konkrēti pasākumi; tā kā bez tam dalībvalstīm jābūt iespējai vajadzības gadījumā veikt papildu pasākumus vai stingrākus pasākumus ar nosacījumu, ka netiek kavēta kartupeļu aprite Kopienā, ja vienīgi tādā mērā, kādā ir paredzēts Padomes 1976. gada 21. decembra Direktīvā 77/93/EEK par aizsardzības pasākumiem pret augiem un augu produktiem kaitīgu organismu ievešanu un to izplatību Kopienā [4]; tā kā par šādiem pasākumiem jāziņo citām dalībvalstīm un Komisijai; tā kā Padomes 1980. gada 24. jūnija Direktīvā 80/665/EEK par kartupeļu gaišās gredzenpuves kontroli [5] ir noteikti obligātie pasākumi, kurus dalībvalstīm jāveic pret kartupeļu gaišo gredzenpuvi; tā kā kopš tā laika ir notikušas nozīmīgas pārmaiņas kartupeļu gaišās gredzenpuves izpratnē un kartupeļu gaišās gredzenpuves izraisītāja atklāšanā; tā kā Kopienas augu veselības režīma piemērošana Kopienā kā teritorijā bez iekšējām robežām ir izraisījusi dažu Direktīvas 80/665/EEK noteikumu pārskatīšanu; tā kā šīs pārskatīšanas rezultātā Direktīvas 80/665/EEK noteikumi ir atzīti par nepietiekamiem, un ir nepieciešama turpmāka pasākumu specifikācija; tā kā tādā gadījumā jāatceļ Direktīva 80/665/EEK un jānosaka nepieciešamie pasākumi; tā kā šajos pasākumos jāņem vērā, pirmkārt, tas, ka šī slimība var būt latenta un var būt neatklāta gan kultūras augšanas laikā, gan uzglabājot bumbuļos, un tādējādi to var efektīvi novērst, tikai ražojot un izmantojot sēklas kartupeļus bez infekcijas, un, otrkārt, tas, ka tās noteikšanai ir nepieciešami oficiāli apsekojumi; tā kā slimības izraisītāja izplatīšanās kultūras augšanas laikā nav vissvarīgākais faktors, bet slimības izraisītājs var saglabāties pašizsējas kartupeļu augos ziemas laikā un tieši šie augi ir galvenais šīs infekcijas avots, ko tie pārnēsā no vienas sezonas līdz otrai; tā kā šīs slimības izplatīšanās notiek, galvenokārt, kartupeļiem saskaroties ar jau inficētiem kartupeļiem un ar stādīšanas, novākšanas un pārkraušanas iekārtām vai transportu un ar uzglabāšanas traukiem, kas tika inficēti ar šiem kaitīgiem organismiem, iepriekš saskaroties ar inficētiem kartupeļiem; tā kā šādi inficēti priekšmeti var būt infekciozi vēl kādu laiku pēc inficēšanās; tā kā var samazināt vai novērst šīs slimības izraisītāja izplatīšanos, dezinficējot šādus priekšmetus; tā kā jebkura šāda sēklas kartupeļu inficēšanās rada nopietnu slimības izraisītāja izplatīšanās risku; tā kā, lai sīki izstrādātu šādus vispārīgus pasākumus, kā arī tādus stingrākus vai papildu pasākumus, ko veic dalībvalstis, lai novērstu šīs slimības izraisītāja ievešanu to teritorijā, ir vēlams, lai dalībvalstis cieši sadarbotos ar Komisiju Pastāvīgajā augu veselības komitejā (še turpmāk – "Komiteja"), IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Šī direktīva attiecas uz pasākumiem, ko veiks dalībvalstīs pret kartupeļu gaišās gredzenpuves izraisītāju Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al. (še turpmāk – "organisms"), lai: a) noteiktu organisma atrašanās vietu un tā izplatīšanos; b) novērstu slimības parādīšanos un izplatīšanos; un c) ja ir konstatēta slimība, novērstu un kontrolētu tās izplatīšanos ar mērķi to likvidēt. 2. pants 1. Dalībvalstis veic oficiālus, sistemātiskus apsekojumus, lai apstiprinātu, ka šā organisma nav tajos bumbuļos un, attiecīgā gadījumā, tajos kartupeļu augos (Solanum tuberosum L.), kuru izcelsme ir to teritorijā. Veicot šos apsekojumus attiecībā uz kartupeļu bumbuļiem, ņem sēklas kartupeļu un citu kartupeļu paraugus, vēlams no glabātavas krājumiem, un pakļauj tos oficiālām vai oficiāli kontrolētām laboratoriskajām pārbaudēm, izmantojot I pielikumā paredzēto šā organisma noteikšanas un diagnostikas metodi. Bez tam attiecīgā gadījumā var veikt arī oficiālu vai oficiāli kontrolētu vizuālu pārbaudi, pārgriežot bumbuļus citiem paraugiem. Attiecībā uz augiem, šos apsekojumus veic saskaņā ar atbilstošām metodēm, un paraugus pakļauj atbilstošai oficiālai vai oficiāli uzraudzītai kontrolei. Paraugu ņemšanas skaitu, izcelsmi, sastāvu un ieguves secību lemj atbildīgās oficiālās iestādes, Direktīvas 77/93/EEK nozīmē, balstoties uz pamatotiem zinātnes un statistikas principiem, un uz šā organisma bioloģiju, un ņemot vērā attiecīgo dalībvalstu konkrētas kartupeļu ražošanas sistēmas. Sīkākas ziņas par to ik gadu iesniedz pārējām dalībvalstīm un Komisijai, lai dalībvalstu starpā nodrošinātu salīdzināmu nodrošinājuma pakāpi apliecinājumos par šā organisma neesamību. 2. Šā panta 1. punktā paredzēto oficiālo apsekojumu rezultātus paziņo pārējam dalībvalstīm un Komisijai vismaz reizi gadā. Šā paziņojuma sīkākas ziņas ir konfidenciālas. Tās var iesniegt Komitejai saskaņā ar Direktīvas 77/93/EEK 16.a pantā noteikto procedūru. 3. Saskaņā ar Direktīvas 77/93/EEK 16.a pantā noteikto procedūru var pieņemt šādus noteikumus par: - iepriekšējā 1. punktā paredzēto, saskaņā ar pamatotiem zinātnes un statistikas principiem veicamo apsekojumu sīkākām ziņām, - iepriekšējā 2. punktā paredzētā paziņojuma sīkākām ziņām. 4. Saskaņā ar Direktīvas 77/93/EEK 16.a pantā noteikto procedūru pieņem šādus noteikumus par: - atbilstošu iepriekšējā 1. punkta trešajā daļā paredzēto apsekojumu un testēšanas metodi. 3. pants Dalībvalstis nodrošina, lai to atbildīgajām oficiālajām iestādēm ziņo par aizdomām par šā organisma parādīšanos vai par apstiprinātu šā organisma klātbūtni kartupeļu augos un bumbuļos vai novāktos, uzglabājamos vai realizējamos kartupeļu bumbuļos to teritorijā. 4. pants 1. Ja ir aizdomas par šā organisma klātbūtni, to dalībvalstu atbildīgās oficiālās iestādes, kurām ir ziņots par šādiem gadījumiem, nodrošina, lai tiktu pabeigta oficiāla vai oficiāli kontrolēta laboratoriskā testēšana, izmantojot I pielikumā paredzēto metodi un saskaņā ar II pielikuma 1. punktā precizētajiem nosacījumiem, lai apstiprinātu vai noliegtu iespējamo šā organisma klātbūtni. Ja ir apstiprināta šā organisma klātbūtne, piemēro II pielikuma 2. punktā noteiktās prasības. 2. Līdz 1. punktā minētās organisma klātbūtnes apstiprināšanai vai noliegšanai tad, ja ir aizdomas par tā parādīšanos, jo: i) vai nu ir novērotas šīs slimības iespējamās vizuālās pazīmes, vai nu ii) ir noteikts pozitīvs rezultāts, veicot imunofluorescences analīzi, kā paredzēts I pielikumā, vai veicot citu atbilstošu testu; dalībvalstu atbildīgās oficiālās iestādes: a) aizliedz visu to krājumu vai sūtījumu apriti, no kuriem tika ņemti šie paraugi, izņemot gadījumus, kad tās kontrolē apriti un ar nosacījumu, ka ir noteikts, ka nepastāv nosakāms šā organisma izplatīšanās risks; b) veic pasākumus, lai izsekotu šīs iespējamās organisma klātbūtnes izcelsmi; c) ievieš atbilstošus papildu drošības pasākumus, kas pamatots ar paredzamā riska pakāpi, lai novērstu šā organisma izplatīšanos. Šajos pasākumos var iekļaut arī visu pārējo kartupeļu bumbuļu vai augu oficiālu aprites kontroli tajās telpās, kas ir saistītas ar aizdomām par organisma klātbūtni, vai ārpus tām. 3. Saskaņā ar Direktīvas 77/93/EEK 16.a pantā noteikto procedūru var pieņemt šādu noteikumu par: - iepriekšējā 2. punkta c) apakšpunktā paredzētajiem pasākumiem. 4. Saskaņā ar Direktīvas 77/93/EEK 16.a pantā noteikto procedūru pieņem šādu noteikumu par: - citu atbilstošu testu, kas paredzēts iepriekšējā 2. punkta ii) daļā. 5. pants 1. Ja oficiālā vai oficiāli kontrolētā laboratoriskajā pārbaudē, kurā izmanto I pielikumā paredzēto metodi, ir apstiprināta šā organisma klātbūtne kartupeļu bumbuļu, augu vai augu daļu paraugos, tad, ņemot vērā pamatotus zinātnes principus, kā arī šā organisma bioloģiju un konkrētas ražošanas, realizācijas un pārstrādes sistēmas attiecīgajā dalībvalstī, šīs dalībvalsts atbildīgās oficiālās iestādes: a) apzīmē kā inficētus tos kartupeļu bumbuļus vai augus, sūtījumu un/vai krājumu, iekārtas, transportlīdzekļus, traukus, glabātavas vai to vienības, un jebkuru citu priekšmetu, tostarp arī iepakojuma materiālu, no kuriem tika ņemts paraugs, un, attiecīgā gadījumā, to ražošanas vietu(–as) un tīrumu(–us), no kuriem tika novākti šie bumbuļi vai augi; b) ņemot vērā III pielikuma 1. punkta noteikumus, nosaka iespējamās inficēšanās mērogu, kas var notikt, saskaroties ar apzīmētu inficētu materiālu, pirms vai pēc novākšanas vai arī ražošanas procesa laikā; c) norobežo zonu, pamatojoties uz apzīmēto inficēšanos saskaņā ar a) apakšpunktu, iespējamās inficēšanās mēroga noteikšanu saskaņā ar b) apakšpunktu un iespējamo šā organisma izplatīšanās mērogu, ņemot vērā III pielikuma 2. punkta noteikumus. 2. Saskaņā ar III pielikuma 3. punkta noteikumiem dalībvalsts tūlīt ziņo pārējām dalībvalstīm un Komisijai par jebkuru apzīmētu inficētu materiālu saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu un par noteiktā zonas norobežojuma sīkākām ziņām saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu. Šā paziņojuma sīkākas ziņas ir konfidenciālas. Tās var iesniegt Komitejai saskaņā ar Direktīvas 77/93/EEK 16.a pantā noteikto procedūru. 3. Pēc 2. punktā minētā paziņojuma un ņemot vērā tajā minētos faktorus, pārējās dalībvalstis, par kurām ir sīki izklāstīts šajā paziņojumā, pēc vajadzības apzīmē inficētu materiālu, nosaka iespējamās inficēšanās mērogu un norobežo zonu, attiecīgi, saskaņā ar 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktu. 6. pants Dalībvalstis nosaka, ka tad, ja kartupeļu bumbuļi vai augi ir apzīmēti kā inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, veic testēšanu saskaņā ar 4. panta 1. punktu, pārbaudot tos kartupeļu krājumus, kas ir iesaistīti klonēšanā ar inficēšanos saistītajiem krājumiem. Testēšanu veic ar tādu bumbuļu vai augu skaitu, cik ir nepieciešams, lai noteiktu iespējamo primāro infekcijas avotu un iespējamās inficēšanās mērogu, vēlams, riska pakāpes dilstošā secībā. Šīs testēšanas rezultātā pēc vajadzības papildus apzīmē inficētu materiālu, nosaka iespējamās inficēšanās mērogu un norobežo zonu, attiecīgi saskaņā ar 5. panta 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktu. 7. pants 1. Dalībvalstis nosaka, ka tad, ja kartupeļu bumbuļi vai augi ir apzīmēti kā inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, tos nedrīkst stādīt, un tos dalībvalstu atbildīgo oficiālo iestāžu uzraudzībā: - iznīcina vai - citā veidā atbrīvojas no tiem, ņemot vērā oficiāli kontrolētus pasākumus, saskaņā ar IV pielikuma 1. punkta noteikumiem un ja vienīgi ir noteikts, ka nepastāv nosakāms šā organisma izplatīšanās risks. 2. Dalībvalstis nosaka, ka tad, ja kartupeļu bumbuļi vai augi ir apzīmēti kā iespējami inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta b) apakšpunktu, tos nedrīkst stādīt, un, neierobežojot 6. pantā minēto ar klonēšanu saistītu krājumu testēšanas rezultātus, savu atbildīgo oficiālo iestāžu uzraudzībā tos, kā precizēts IV pielikuma 2. punktā, atbilstoši izmanto vai atbrīvojas no tiem tādā veidā, kādā ir noteikts, ka nepastāv nosakāms šā organisma izplatīšanās risks. 3. Dalībvalstis nosaka, ka tad, ja jebkuras iekārtas, transportlīdzekļi, trauki, glabātavas vai to vienības un jebkuri citi priekšmeti, tostarp arī iepakojuma materiāls, ir apzīmēti kā inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu vai ir noteikti kā iespējami inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta b) apakšpunktu, tos iznīcina vai iztīra un dezinficē, izmantojot atbilstošas metodes, kas precizētas IV pielikuma 3. punktā. Pēc dezinfekcijas jebkurus šādus priekšmetus vairāk neuzskata par inficētiem. 4. Neierobežojot saskaņā ar 1., 2. un 3. punktu īstenotos pasākumus, dalībvalstis nosaka, ka saskaņā ar 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu norobežotajā zonā īsteno pasākumu kopumu, kas precizēts IV pielikuma 4. punktā. 8. pants 1. Dalībvalstis nosaka, ka sēklas kartupeļi atbilst Direktīvas 77/93/EEK prasībām un tie ir tieši atvasināti no tāda materiāla, kas ir iegūts saskaņā ar oficiāli apstiprinātu programmu un kas ir atzīts oficiālā vai oficiāli uzraudzītā kontrolē, izmantojot I pielikumā noteikto metodi, par tādu, kurā nav šā organisma. Iepriekšminēto testēšanu veic: - gadījumos, kad inficēšanās ietekmē kartupeļu ražošanu, ar klonu sākumizlases augiem, - pārējos gadījumos, ar klonu sākumizlases augiem vai ar reprezentatīviem pamata sēklas kartupeļu paraugiem vai iepriekšējo paaudžu paraugiem. 2. Saskaņā ar Direktīvas 77/93/EEK 16.a pantā noteikto procedūru var pieņemt šādus noteikumus: - sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus, kas minēti šā panta 1. punkta otrās daļas pirmajā ievilkumā, - noteikumus par reprezentatīviem paraugiem, kas paredzēti šā panta 1. punkta otrās daļas otrajā ievilkumā. 9. pants Dalībvalstis aizliedz šā kaitīga organisma uzglabāšanu un manipulācijas ar to. 10. pants Neierobežojot Direktīvas 77/93/EEK noteikumus, dalībvalstis eksperimentālos vai pētnieciskos nolūkos un šķirņu selekcijas vajadzībām var pieļaut izņēmumus šīs direktīvas 6., 7. un 9. pantā minētajos pasākumos ar nosacījumu, ka šādi izņēmumi neskar šā organisma kontroli un nerada organisma izplatīšanās risku. 11. pants Dalībvalstis var noteikt tādus papildu pasākumus vai stingrākus pasākumus, kādi var būt nepieciešami, lai apkarotu šo kaitīgo organismu un novērstu tā izplatīšanos, ciktāl šie pasākumi atbilst Direktīvas 77/93/EEK noteikumiem. Pirmajā daļā minētajos papildu pasākumos var iekļaut noteikumus par to, ka drīkst stādīt tikai tādus sēklas kartupeļus, kas ir oficiāli sertificēti vai oficiāli kontrolēti attiecībā uz atbilstību nepieciešamajām fitosanitārajām normām. Šis pēdējais noteikums var īpaši attiekties uz tiem gadījumiem, kad lauksaimniekiem pašu saimniecībai atļauj izmantot tos sēklas kartupeļus, kurus viņi ir ieguvuši no pašu ražas, kā arī uz citiem gadījumiem, kad tiek stādīti pašražoti sēklas kartupeļi. Par šo pasākumu sīkākām ziņām pavēsta pārējām dalībvalstīm un Komisijai. 12. pants Šīs direktīvas pielikumu grozījumus pieņem, ņemot vērā sasniegumus zinātnes un tehnikas atziņās, saskaņā ar Direktīvas 77/93/EEK 16.a pantā noteikto procedūru. 13. pants 1. Līdz 1993. gada 15. novembrim dalībvalstis pieņem un publicē noteikumus, kas nepieciešami, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis par tiem tūlīt informē Komisiju. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka procedūru, saskaņā ar kuru izdarāma šāda atsauce. Dalībvalstis piemēro šos noteikumus no 1993. gada 16. novembra. 2. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmas visas savu tiesību aktu normas, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. Komisija par tām informē pārējās dalībvalstis. 14. pants Ar šo no 1993. gada 16. novembra ir atcelta Direktīva 80/665/EEK. 15. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Luksemburgā, 1993. gada 4. oktobrī Padomes vārdā — priekšsēdētājs W. Claes [1] OV C 93, 2.4.1993., 12. lpp. [2] OV C 176, 28.6.1993., 210. lpp. [3] OV C 161, 14.6.1993., 18. lpp. [4] OV L 26, 31.1.1977., 20. lpp. Direktīva, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 92/103/EEK (OV L 363, 11.12.1992., 1. lpp.). [5] OV L 180, 14.7.1980., 30. lpp. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS KARTUPEĻU BUMBUĻU KRĀJUMU GAIŠĀS GREDZENPUVES IZRAISĪTĀJAS BAKTĒRIJAS CLAVIBACTER MICHIGANENSIS (Smith) Davis et al. ssp. SEPEDONICUS (Spieckermann et Kotthof) Davis et al. NOTEIKŠANAS UN DIAGNOSTIKAS METODE 1. Stolona pamata serdes izņemšana 1.1. Nomazgāt 200 kartupeļu bumbuļus tekošā krāna ūdenī un katram bumbulim ar pastāvīgi dezinficējamu skalpeli vai kartupeļu mizojamo nazi noņemt mizu ap stolona pamatu; dezinfekciju var veikt, iemērcot nazi 70 % etilspirtā un dezinficējot to ar liesmu. 1.2. Uzmanīgi izgriezt koniskus audu gabalus no stolona pamatiem ar parasto vai kartupeļu mizojamo nazi. Pēc iespējas censties izgriezt mazāk bumbuļa mīkstuma. Pēc izgriešanas stolona pamatus jāpārstrādā 24 stundu laikā (sk. 3. punktu) vai jāuzglabā ne vairāk kā divas nedēļas – 20 °C temperatūrā. 2. Kartupeļu gaišās gredzenpuves pazīmju vizuālā pārbaude Pēc stolona pamata izgriešanas katru bumbuli pārgriezt šķērsām un apskatīt, vai ir gaišās gredzenpuves pazīmes. Saspiest bumbuļus un apskatīt, vai no vadaudiem neizspiežas macerējušies audi. Agrīnās slimības pazīmes ir viegls audu stiklainums vai caurspīdīgums ap vadaudu sistēmu bez audu mīkstināšanas, jo īpaši tuvāk stolona pamatam. Vadaudu gredzena krāsa pie stolona pamata var būt nedaudz tumšāka nekā parasti. Pirmā viegli nosakāmā pazīme ir vadaudu gredzena dzeltenīgā krāsa un, viegli saspiežot bumbuli, sierveida masas stabiņu izdalīšanās no bumbuļa vadiem. Šis eksudāts satur miljonus baktēriju. Šajā slimības stadijā vadaudi var kļūt brūnganāki. Sākumā šīs pazīmes var būt vērojamas tikai vienā vadaudu gredzena daļā, kas nav obligāti tuvu stolona pamatam, bet turpmāk var pakāpeniski izplatīties uz visu vadaudu gredzenu. Infekcijai izplatoties, notiek vadaudu sairšana; ārējais mizas slānis var atdalīties no iekšējā mizas slāņa. Vēlīnajās slimības stadijās bumbuļu virsmā parādās plaisas, kuru krāsa to malās bieži ir sarkanīgi brūna. Sekundāra sēnīšu vai baktēriju invāzija var apslēpt slimības pazīmes, un tādēļ var būt grūti, pat neiespējami, atšķirt kartupeļu gaišās gredzenpuves vēlīnās stadijas pazīmes no citas bumbuļu puves. 3. Paraugu sagatavošana Grama krāsojumam, imunofluorescences analīzei (IF) un baklažānu testam 3.1. Sasmalcināt stolonu pamatus tādā atšķaidītājā, kas ir zināms kā netoksisks pret Corynebacterium sepedonicum (piemēram, 0,05 M fosfātu buferšķīdums (PBS) pH 7,0), temperatūrā, kas mazāka par 30 °C grādiem, un līdz brīdim, kamēr tikko tiks panākta to pilnīga macerācija; ir ieteicams pievienot netoksisku deflokulantu, kā arī var būt nepieciešams pievienot netoksisku pretputošanas līdzekli (1. un 2. papildinājums). Ir jāizvairās no pārmērīgas macerācijas. 3.2. Ekstrahēt baktērijas no šā viendabīgā šķidruma, izmantojot vienu no šādām metodēm [1]: A. a) Centrifugēšana – ne vairāk par 180 g 10 minūtēs. b) Virsslāņa (uzpeldējuma) centrifugēšana – ne vairāk par 4000 g 10 minūtēs. Virsslāni dekantēt un izliet. B. a) Ļaut macerātam pastāvēt 30 minūtes, lai nogulsnētos audu atliekas. Virsslāni dekantēt, nejaucot nogulsnes. b) Filtrēt šo virsslāni caur filtrpapīru (Vatmans Nr. 1), kas ievietots keramiskā stikla filtrā (Nr. 2 = 40-100μm), izmantojot ūdens vakuumsūkni. Savākt šo filtrātu centrifūgas tūbiņā. Izmazgāt filtru ar sterilu fosfātu buferšķīdumu (PBS) līdz maksimālam filtrāta tilpumam – 35 ml. c) Filtrātu centrifugēt – ne vairāk par 4000 g 20 minūtēs. 3.3. Suspendēt ekstrakta koncentrātu sterilā 0,01 M fosfātu buferšķīdumā pH 7,2 (2. papildinājums), lai sasniegtu aptuvenu kopēju tilpumu ap 1 ml. Sadalīt divās daļās un vienu daļu paturēt pārskata nolūkiem, iesaldējot to -20 °C [2] vai liofilizējot. Otro daļu sadalīt pusēs, vienu pusi izmantojot imunofluorescences analīzei (IF) un Grama krāsojumam, bet otru – baklažānu testam. 3.4. Obligāti nodrošināt to, lai visas C. sepedonicum pozitīvās kontroles un paraugi tiktu izdalīti atsevišķi, lai novērstu inficēšanos. Tas attiecas uz IF analīzēm un baklažānu testiem. 4. Grama krāsojums 4.1. Sagatavot Grama krāsojuma kodnes visiem ekstrakta koncentrātiem (5.2.1.) un visiem tiem sagrieztiem bumbuļiem (2.), kam ir stiklainuma, puves vai citas aizdomīgas pazīmes. Paraugi jāņem no inficēto audu malas. 4.2. Sagatavot Grama krāsojuma kodnes zināmām C. sepedonicum kultūrām un, ja iespējams, arī dabiski inficētiem audiem (5.1.). 4.3. Noteikt, kuri paraugi satur tipiskas Gram-pozitīvās korinebaktēriju formas šūnas. Parasti C. sepedonicum šūnas ir 0,8 līdz 1,2μm garas un 0,4 līdz 0,60μm platas. Atbilstoša reakcijas veikšanas procedūra ir norādīta 3. papildinājumā. Preparātos no dabiski inficētiem audiem vai nesen izolētām kultūrām bieži dominē kokveidīgas nūjiņas, kas parasti ir nedaudz mazākas par citām šūnām no vecākajām agarkultūrām. Vairumā gadījumu C. sepedonicum šūnas barotnē ir daudzveidīgas korinebaktēriju formas nūjiņas, un tās var dot dažādu reakciju Grama krāsojumā. Šūnas ir novērojamas atsevišķi pa vienai un pa pāriem, ar tipiskiem "elkoņiem", kas ir raksturīgi korinebaktēriju formas grupai, un dažos gadījumos arī neregulārajās grupās, kuras bieži dēvē par "stāvkoku žogiem" un "ķīniešu burtiem". 5. Imunofluorescences (IF) analīzes shēma 5.1. Zināmam C. sepedonicum celmam izmantot imūnserumu - ATCC 33113 (NCPPB 2137) vai NCPPB 2140. Tam jābūt IF titram, kas lielāks par 1:600. Iekļaut vienu PBS kontroli uz testa priekšmetstikliņa, lai noteiktu, vai flueresceīna izotiocianāta prettrušu imunoglobulīna konjugāts (FITC) nespecifiski savienojas ar baktēriju šūnām. Corynebacterium sepedonicum (ATCC 33113 (NCPPB 2137), NCPPB 2140) jāizmanto kā homoloģisku antigēnu kontroli uz atsevišķa priekšmetstikliņa. Dabiski inficētus audus (kurus uzglabā, liofilizējot vai iesaldējot – 20 °C grādos) pēc iespējas jāizmanto kā līdzīgu kontroli uz tā paša priekšmetstikliņa (2. attēls). 5.2. Procedūra 5.2.1. Sagatavot trīs gala ekstrakta koncentrāta atšķaidījumus (101, 102, 103), pēc kārtas desmit reizes atšķaidot šķīdumu destilētā ūdenī (1. attēls). 5.2.2. Uz daudzpriekšmetstikliņa lodziņiem ievadīt ar pipeti izmērītu katra ekstrakta koncentrāta vai C. sepedonicum suspenzijas (apmēram 106 šūnas/ml) standarta tilpumu, kas ir pietiekams, lai pārklātu lodziņu (apmēram 25 μl), kā parādīts 1. attēlā. +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ 5.2.4. Pārklāt attiecīgus lodziņus ar C. sepedonicum imūnserumu rekomendējamā atšķaidījumā, 0,01 M PBS pH 7,2 (2. papildinājums), kā parādīts 1. attēlā. (FITC kontrolei izmantot fosfātu buferšķīdumu (PBS)). Imūnseruma darba atšķaidījumam jābūt apmēram pusei no IF titra atšķaidījuma. Ja ir paredzēts iekļaut citus imūnseruma atšķaidījumus, katram izmantojamam atšķaidījumam jāsagatavo atsevišķi priekšmetstikliņi. 5.2.5. Priekšmetstikliņu 30 minūtes novietot inkubācijai mitrā kamerā ar apkārtējās vides temperatūru. 5.2.6. Rūpīgi noskalot ar 0,01 M PBS pH 7,2. Mazgāt trīs reizes pa piecām minūtēm ar fosfātu buferšķīdumu 0,01 M pH 7,2, katru reizi mainot šķīdumu. 5.2.7. Rūpīgi noslaucīt lieko mitrumu. 5.2.8. Katru lodziņu pārklāt ar FITC konjugātu tādā pašā atšķaidījumā, kāds ir izmantots, lai noteiktu titru, un 30 minūtes novietot to inkubācijai mitrā kamerā ar apkārtējās vides temperatūru. 5.2.9. Noskalot un izmazgāt tādā veidā, kā ir minēts iepriekš. 5.2.10. Uz katra lodziņa uzlikt apmēram 5 līdz 10 μl fosfātu glicerīna buferšķīduma 0,1 M pH 7,6 (vai līdzīgu saistvielu ar pH līmeni ne mazāku par 7,6) un pārklāt ar segstikliņu (2. papildinājums). 5.2.11. Apskatīt ar mikroskopu, kas aprīkots ar epifluorescentās gaismas avotu un filtriem, kas piemēroti izmeklēšanai ar FITC. Ir piemērots palielinājums 400 līdz 1000 reizes. Katru lodziņu skenēt šķērsām divos perpendikulāros diametros un ap lodziņu perimetriem. Piezīmēt fluorescējošās šūnas pozitīvajās kontrolēs un noteikt titru. Piezīmēt fluorescējošās šūnas FITC/PBS kontrolēs lodziņā un, ja to nav, pāriet pie testa lodziņiem. Vismaz 10 mikroskopa redzes laukos noteikt morfoloģiski tipisko fluorescējošo šūnu vidējo skaitu vienā laukā un aprēķināt šo šūnu skaitu 1 ml neatšķaidīta ekstrakta koncentrāta (4. papildinājums). Var rasties vairākas problēmas, veicot imunofluorescences analīzi. - Kartupeļu ekstrakta koncentrātā var rasties fluorescējošo šūnu fona populācijas ar atipisku morfoloģiju un savstarpēji reaģējošas saprofītās baktērijas, kuru izmērs un morfoloģija ir līdzīga Clavibacter michiganensis ssp. sepedonicus izmēram un morfoloģijai. Ņemt vērā tikai fluorescējošas šūnas ar tipisku izmēru un morfoloģiju. Lai izvairītos no iespējamām savstarpējām reakcijām, paraugi ar pozitīvu imunofluorescences analīzes rezultātu jāpārbauda atkārtoti ar citu imūnserumu. - Šīs metodes tehniskas noteikšanas robežas atrodas starp 103 un 104 šūnām uz 1 ml neatšķaidīta ekstrakta koncentrāta. Paraugi ar IF tipisko šūnu skaitu šajās noteikšanas robežās parasti ir negatīvi pret C. m. ssp. sepedonicus, bet tos var pārbaudīt ar baklažānu testu. Negatīvs imunofluorescences analīzes rezultāts ir noteikts jebkuram paraugam tad, ja nav atrastas morfoloģiski tipiskas fluorescējošas šūnas. Šos paraugus uzskata par "neinficētiem" ar Clavibacter michiganensis ssp. sepedonicus. Baklažānu tests nav nepieciešams. Pozitīvs imunofluorescences analīzes rezultāts ir noteikts jebkuram paraugam tad, ja ir atrastas morfoloģiski tipiskas fluorescējošas šūnas. Šos paraugus, attiecībā uz kuriem ir noteikts pozitīvs imunofluorescences analīzes rezultāts ar abiem imūnserumiem, uzskata par "potenciāli inficētiem" ar Clavibacter michiganensis ssp. sepedonicus. Baklažānu tests ir obligāts visiem tiem paraugiem, kurus uzskata par potenciāli inficētiem. 6. Baklažānu tests Kultūras sīkākas ziņas sk. 5. papildinājumā. 6.1. Šā pielikuma 3.3 punktā minēto ekstrakta koncentrātu sadalīt starp 25 baklažānu augiem 3. lapas stadijā (5. papildinājums), izmantojot vienu no turpmāk izklāstītajām metodēm (6.2., 6.3. vai 6.4.). 6.2. I inokulācija ar šķēlumu 6.2.1. Katru trauku novietot horizontāli (10 cm lielam traukam ir atbilstošs putu polistirola bloks ar no vienas virsmas noņemtu gabalu 5 cm dziļumā × 10 cm platumā × 15 cm garumā (3. attēls)). Katram pārbaudāmam paraugam starp tā stublāju un polistirola bloku jānovieto sterilu alumīnija foliju. Augu var nostiprināt ar gumijas joslu ap polistirola bloku. 6.2.2. Ar skalpeli izdarīt 0,5 līdz 1,0 cm garu un apmēram trīs ceturtdaļas no stublāja diametra dziļu griezumu garenvirzienā vai nedaudz pa diagonāli starp dīgļlapām un pirmo lapu. 6.2.3. Ar skalpeļa smaili paturēt šo šķēlumu atvērtu un ievadīt tajā inokulātu ar kontūrzīmuli vai otiņu, kas piepildīti ar ekstrakta koncentrātu. Sadalīt atlikušo ekstrakta koncentrātu starp baklažānu augiem. 6.2.4. Cieši noslēgt griezumu ar sterilu vazelīnu no 2 ml šļirces cilindra. +++++ TIFF +++++ 6.3. II inokulācija ar šķēlumu 6.3.1. Pieturot augu ar diviem pirkstiem, uz stublāja starp dīgļlapām un pirmo lapu ievadīt ar pipeti vienu pilienu suspendēta ekstrakta koncentrāta (apmēram 5 līdz 10 μl). 6.3.2. Ar sterilu skalpeli izdarīt diagonālu (aptuveni 5o leņķī) griezumu, 1,0 cm garu un apmēram 2/3 no stublāja diametra dziļu, griezumu sākot no ekstrakta koncentrāta piliena punkta. 6.3.3. Cieši noslēgt griezumu ar sterilu vazelīnu no šļirces cilindra. 6.4. Inokulācija ar šļirci 6.4.1. Baklažānu augus nelaistīt vienu dienu līdz inokulācijas sākumam, lai samazinātu turgora spiedienu. 6.4.2. Baklažānu stublājus inokulēt uzreiz virs dīgļlapām, izmantojot šļirci ar adatu zemādas injekcijām (ne mazāku par 23G). Sadalīt ekstrakta koncentrātu starp baklažānu augiem. 6.5. Inokulēt 25 augus ar zināmu C. sepedonicum kultūru un, ja iespējams, ar dabiski inficētiem bumbuļa audiem (5.1.), izmantojot to pašu inokulācijas metodi (6.2., 6.3. vai 6.4.). 6.6. Inokulēt 25 augus ar sterilu 0,05 M PBS, izmantojot to pašu inokulācijas metodi (6.2., 6.3. vai 6.4.) 6.7. Augus 40 dienas novietot inkubācijai atbilstošos apstākļos (5. papildinājums). Pēc astoņām dienām regulāri pārbaudīt, vai augiem nav slimības pazīmju. Saskaitīt augus ar slimības pazīmēm. C. sepedonicum izraisa baklažānu lapu vīšanu, kas var sākties kā ļenganums lapu malās vai starp lapas dzīslām. Savītušiem audiem sākotnēji var būt tumši zaļa krāsa vai plankumi, bet pirms atmiršanas tie kļūst bālāki. Savītuši audi starp lapas dzīslām bieži izskatās kā taukaini un it kā piepildīti ar ūdeni. Atmirušiem audiem bieži ir spoži dzeltena robežlīnija. Nav obligāti, ka augi ir pavisam gājuši bojā; jo ilgāks ir periods, kad neparādās slimības pazīmes, jo lielāka ir augu izdzīvošanas iespēja. Augi var izturēt infekciju. Pret mikroorganismiem uzņēmīgi jauni baklažānu augi ir daudz jūtīgāki pret mazām C. sepedonicum populācijām nekā vecāki baklažānu augi, tādēļ ir nepieciešams izmantot augus 3. lapas stadijā vai tikko pirms tās. Vīšanu var izraisīt arī citu baktēriju vai sēnīšu populācijas, kas var būt bumbuļu audu ekstrakta koncentrātā. Tās var būt Erwinia carotovora, subsp. carotovora un E. carotovora subsp. atroseptica, Phoma exigua var. foveata, kā arī plašas saprofīto baktēriju populācijas. Šāda veida vīšanu var atšķirt no C. sepedonicum izraisītās vīšanas, tā kā veselas lapas vai pat veseli augi vīst ļoti ātri. 6.8. Sagatavot Grama krāsojumam (4.) visas to baklažānu augu partijas, kurām ir slimības pazīmes, izmantojot šo augu savītušos lapu audus un stublāja audus, un nodalīt tās piemērotajā barotnē (7.). Dezinficēt baklažānu lapu virsmas un stublājus, notīrot tos ar 70 % etilspirtu. 6.9. Dažos apstākļos, jo īpaši tad, ja audzēšanas apstākļi nav optimāli, ir iespējams, ka C. sepedonicum var saglabāties baklažānu augos kā latenta infekcija pat pēc 40 dienu inkubācijas. Šāda veida infekcija var iespējami izraisīt inokulēto augu augšanas kavēšanu un pazeminātu dzīvotspēju. Ja ir noteikts pozitīvs IF analīzes rezultāts, var būt nepieciešams turpināt testēšanu. Tādēļ ir būtiski salīdzināt visu testējamo baklažānu augu augšanas rādītājus ar kontrolparaugiem, kas inokulēti ar sterilu 0,05 M PBS, un pārraudzīt siltumnīcas vides apstākļus. Ieteikumi turpmākajai testēšanai ir šādi: 6.9.1. Nogriezt stublājus virs inokulācijas vietas un noņemt lapas; 6.9.2. Izmērcēt stublājus 0,05 M PBS pH 7,0 šķīdumā, kā noteikts 3.1. līdz 3.2. punktā; 6.9.3. Pusi no ekstrakta koncentrāta izmantot Grama krāsojuma (4.) un IF analīzes (5.) veikšanai; 6.9.4. Otro koncentrāta pusi izmantot turpmākajiem baklažānu testiem (6.), ja Grama krāsojums un/vai IF analīze ir pozitīvi. Izmantot zināmu C. sepedonicum kultūru un sterilas 0,05M PBS kontroles. Ja turpmākajos testos nav novērotas slimības pazīmes, paraugu jāuzskata par paraugu ar negatīvu rezultātu. 7. C. sepedonicum nodalīšana Diagnozi var apstiprināt tikai tad, ja C. sepedonicum ir nodalīts un ir identificēts kā tāds (8.). Kaut gan C. sepedonicum ir izvēlīgs organisms, to var nodalīt no audiem ar inficēšanās pazīmēm. Tomēr to var nomākt ātri attīstošās saprofītās baktērijas, un tādēļ nav ieteicams to nodalīt tieši no bumbuļu audu ekstrakta koncentrāta (3.3.). Baklažānu augi dod teicamu selektīvu barotni C. sepedonicum attīstībai, kā arī dod teicamu iespēju veikt apstiprinājuma testu saimniekauga noteikšanai. Organismu nodala no visiem kartupeļu bumbuļiem un baklažāniem ar slimības pazīmēm (4., 6.). Vajadzības gadījumā baklažānu stublājus izmērcē tādā veidā, kā ir noteikts 3. un 6.9. punktā. 7.1. Suspensiju uzklāt uz vienas no šādām vidēm: (formulas ir norādītas 6. pielikumā): kultivēts dekstrozes agars (tikai subkultūrai), rauga peptona glikozes agars, kultivēts rauga dekstrozes agars, rauga ekstrakta minerāļsāļu agars. Novietot inkubācijai 21 °C grādos uz laiku līdz 20 dienām. C. sepedonicum ir lēni augošs organisms, kas parasti 10 dienās veido niecīgi mazas (kā adatas smaile) krēmkrāsas kupolveidīgas kolonijas. Atkārtoti uzklāt, lai izveidotu tīrkultūru. Augšanas rādītājus uzlabo ar subkultūru. Tipiskas kolonijas ir krēmbaltā vai ziloņkaula krāsā, noapaļotas, gludas, paaugstinātas, ar izliektu kupolveidīgu formu, gļotaini šķidras, ar veselām malām un parasti 1 līdz 3 mm diametrā. Identificēšana Daudzas Gram-pozitīvās korinebaktērijas, kurām koloniju raksturīgās īpašības ir līdzīgas C. sepedonicum, var tikt nodalītas no veseliem vai slimiem kartupeļiem un baklažānu augiem. Šajā sakarā C. sepedonicum jāidentificē ar šādiem testiem: IF analīze (5.1.), baklažānu tests, barības testi un fizioloģiskie testi (7. pielikums), - oksidācijas/fermentācijas (O/F) tests, - oksidāzes tests, - pieaugums 37°C grādos, - ureāzes izstrāde, - eskulīna hidrolīze, - cietes hidrolīze, - tolerance pret 7 % nātrija hlorīda šķīdumu, - indola tests, - katalāzes pārbaude, - H28 izstrāde, - citrāta patēriņš, - želatīna hidrolīze, - skābe no: glicerīna, laktozes, ramnozes un salicīna, - Grama krāsojums. Visos testos iekļauj zināmu C. sepedonicum kontroli. Barības testi un fizioloģiskie testi jāveic, izmantojot inokulātus no kultivēta agara subkultūrām. Morfoloģiskie salīdzinājumi jāveic ar kultivēta dekstrozes agara subkultūrām. Attiecībā uz IF analīzi, šūnu populācijas jāpielāgo rādītājam - 106 šūnas/1 ml. IF titram jābūt līdzīgam zināmas C. sepedonicum kultūras titram. Attiecībā uz baklažānu testu, šūnu populācijas jāpielāgo rādītājam - apmēram 107 šūnas/1 ml. Baklažānu testus jāveic, katram testējamam organismam izmantojot 10 augus, pie tam atkal izmantojot zināmu C. sepedonicum kultūru un sterila ūdens kontroles; attiecībā uz tīrkultūrām, tipiska vīšana jāpanāk 20 dienās, un augi, kuriem nav slimības pazīmju pēc šā laika jānovieto inkubācijai kopumā 30 dienas, temperatūrās, kas sekmē baklažānu attīstību, bet kas nepārsniedz 30 °C grādus (5. papildinājums). Ja arī pēc 30 dienām augiem nav slimības pazīmju, šo kultūru nevar apstiprināt kā Corynebacterium sepedonicum patogēnu formu. Tests | C. sepedonicum | O/F | Inerta vai vāji oksidatīva | Oksidāze | – | Katalāze | + | Nitrātu samazinājums | – | Ureāzes aktivitāte | – | H2S izstrāde | – | Indola izstrāde | – | Citrāta patēriņš | – | Cietes hidrolīze | –vai vāja | Pieaugums 37 °C | – | Pieaugums 7 % NaCl | – | Želatīna hidrolīze | – | Eskulīna hidrolīze | + | Skābe no: | | –Glicerīna | – | –Laktozes | –vai vāja | –Ramnozes | – | –Salicīna | – | [1] Alternatīvo ekstrakcijas metodi piedāvā Dinesens (Dinesen), 1984. [2] Ir pierādījumi (Janse un van Vērenbergs (Janse & Van Vaerenberg), 1987), ka minētā iesaldēšana var samazināt Corynebacterium sepedonicum dzīvotspēju. Šo problēmu var atrisināt, izmantojot ekstrakta koncentrāta suspensiju 10 % glicerīnā. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS 1. Katrā iespējamās organisma klātbūtnes gadījumā, kad ir noteikta pozitīva imunofluorescences analīze saskaņā ar I pielikumā paredzēto metodi un ir gaidāma apstiprināšana vai noliegšana, kamēr pabeidz minēto metodi, jāpatur un attiecīgi jāuzglabā: - kad vien iespējams, visi bumbuļi vai augi, no kuriem ņemti paraugi, un - jebkādas ekstrakta koncentrāta paliekas un papildus sagatavotie imunofluorescences priekšmetstikliņi, līdz minētās metodes pabeigšanai. 2. Ja ir pozitīvi apstiprināta šā organisma klātbūtne, jāpatur un attiecīgi jāuzglabā: - 1. punktā norādītais materiāls un - inficētā baklažānu materiāla paraugs, kas ir inokulēts ar bumbuļu vai augu ekstraktu, un - šā organisma nodalītā kultūra, vismaz vienu mēnesi pēc paziņošanas procedūras saskaņā ar 5. panta 2. punktu. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS 1. Lai noteiktu iespējamās inficēšanās mērogu saskaņā ar 5. panta 1. punkta b) apakšpunktu, izskata šādus faktorus: - bumbuļus vai augus, kas audzēti tādā ražošanas vietā, kas apzīmēta kā inficēta saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, - ražošanas vietu(-as) vai telpas, kas kaut kāda ražošanas procesā saistītas ar bumbuļiem vai augiem, kuri apzīmēti kā inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, tostarp tieši vai ar apakšuzņēmēju starpniecību izmantojamo koplietošanas ražošanas aprīkojumu un iekārtas, - bumbuļus vai augus, kas ražoti iepriekšējā ievilkumā minētajā(-ās) ražošanas vietā(-ās) vai kas atradās šādā(-ās) ražošanas vietā(-ās) tajā laika posmā, kad tie bumbuļi vai augi, kuri apzīmēti kā inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, atradās pirmajā ievilkumā minētajās telpās vai ražošanas vietās, - centrālās glabātavas, kas rīkojas ar kartupeļiem no iepriekšminētajām ražošanas vietām, - jebkuras iekārtas, transportlīdzekļus, traukus, glabātavas, vai to vienības, un jebkurus citus priekšmetus, tostarp arī iepakojuma materiālu, kas iepriekšējo 12 mēnešu laikā vai jebkurā citā attiecīgajā termiņā varēja nonākt saskarē ar bumbuļiem vai augiem, kuri apzīmēti kā inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, - visus bumbuļus vai augus, kas uzglabājās vai nonāca saskarē ar jebkurām iepriekšēja ievilkumā minētajām telpām vai priekšmetiem pirms šādu telpu un priekšmetu tīrīšanas un dezinfekcijas, - kā arī, saskaņā ar 6. pantu veiktās pārbaudes rezultātā, tos bumbuļus vai augus, kuriem ir kopīga klonu izcelsme ar tiem bumbuļiem un augiem, kas ir apzīmēti kā inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, un attiecībā uz kuriem izpēte rāda, ka ir iespējama inficēšanās. 2. Lai noteiktu iespējamās infekcijas izplatīšanās mērogu saskaņā ar 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu, izskata šādus faktorus: - tuvumu citām ražošanas vietām, kurās audzē kartupeļus vai citus saimniekaugus, - sēklas kartupeļu krājumu vienveidību. 3. Saskaņā ar 5. panta 2. punktu paredzētajos paziņojumos sīki apraksta: - attiecībā uz jebkuru kartupeļu sūtījumu vai krājumu, kas ir apzīmēts kā inficēts, Direktīvas Nr. 77/93/EEK 7. vai 8. pantā noteiktos sertifikātus, un, attiecīgi, pasi vai reģistrācijas numuru, - attiecībā uz sēklas kartupeļu krājumiem un pēc iespējas arī visos citos gadījumos - kultūras šķirnes nosaukumu, - apzīmētā inficētā materiāla elementu un zonas norobežojuma faktoru apraksts, - datus par ekstrakta, imunofluorescences analīzei sagatavoto priekšmetstikliņu, inficētā baklažānu materiāla un šā organisma nodalītās kultūras pieejamību, kas iegūti testēšanā, kurā ir pozitīvi apstiprināta šā organisma klātbūtne. -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS 1. Saskaņā ar 7. panta 1. punktu oficiāli kontrolētie pasākumi, lai atbrīvotos no tiem bumbuļiem vai augiem, kas ir apzīmēti kā inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, ir šādi: - rūpnieciskās pārstrādes izmantošana, tieši un tūlīt tos piegādājot pārstrādes rūpnīcā ar atbilstošām atkritumu apglabāšanas iekārtām, attiecībā uz ko ir noteikts, ka nav nosakāma šā organisma izplatīšanās riska, un ar glabāšanas zonu un aizbraucamo transporta līdzekļu dezinfekcijas sistēmu, vai - citi pasākumi ar nosacījumu, ka ir noteikts, ka nav nosakāma šā organisma izplatīšanās riska; par šādiem pasākumiem ziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm. 2. Saskaņā ar 7. panta 2. punktu paredzētā atbilstošā izmantošana vai atbrīvošanās no tiem bumbuļiem un augiem, kas apzīmēti kā iespējami inficēti saskaņā ar 5. panta 1. punkta b) apakšpunktu, dalībvalstu atbildīgo oficiālo iestāžu uzraudzībā, ir šāda: - izmantot tos kā galda kartupeļus patēriņam, kas ir iepakoti un gatavi tiešai piegādei un izmantošanai bez pārsaiņošanas un kas ir arī paredzēti šāda veida tiešai piegādei un izmantošanai, vai - izmantot tos kā galda kartupeļus rūpnieciskai pārstrādei, kas ir paredzēti tiešai un tūlītējai piegādei pārstrādes rūpnīcā ar atbilstošām atkritumu apglabāšanas un dezinfekcijas iekārtām, vai - cita veida izmantošana vai atbrīvošanās no tiem ar nosacījumu, ka ir konstatēts, ka nav nosakāms šā organisma izplatīšanās risks. 3. Saskaņā ar 7. panta 3. punktu paredzētās atbilstošas tīrīšanas un dezinficēšanas metodes ir tās, attiecībā uz kurām ir konstatēts, ka nav nosakāms šā organisma izplatīšanās risks, un tās veic dalībvalstu atbildīgo oficiālo iestāžu uzraudzībā. 4. Saskaņā ar 7. panta 4. punktu paredzēto pasākumu kopums, ko dalībvalstīm jāīsteno norobežotajā teritorijā, kas izveidota saskaņā ar 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu, ir šāds: 4.1. Ražošanas vietās, kas apzīmētas kā inficētas saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu: a) tīrumā, kas apzīmēts kā inficēts saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu, vai nu: i) - vismaz trīs augšanas gadu laikā pēc apzīmētās inficēšanās gada, - īsteno pasākumus, lai likvidētu pašizsējas kartupeļu augus un citus šā organisma dabiskā izplatībā atrodamus saimniekaugus, un - nedrīkst stādīt tos kartupeļu bumbuļus, augus vai īstās sēklas, vai citus šā organisma dabiskā izplatībā atrodamus saimniekaugus, vai kultūras, attiecībā uz ko pastāv nosakāms šā organisma izdzīvošanas vai izplatīšanās risks, kamēr vismaz divu secīgu augšanas gadu laikā minētais tīrums nebūs brīvs no pašizsējas kartupeļu augiem, - pirmajā kartupeļu ražas sezonā pēc iepriekšējā ievilkumā precizētā perioda stāda oficiāli sertificētus sēklas kartupeļus tikai galda kartupeļu ražošanai un veic oficiālu apsekojumu, kā sīki noteikts 2. panta 1. punktā, - kartupeļu ražas sezonās, kas seko aiz iepriekšējā ievilkumā precizētās sezonas un pēc atbilstošā augu maiņas cikla, stāda oficiāli sertificētus sēklas kartupeļus, kas paredzēti sēklas vai galda kartupeļu ražošanai, un veic oficiālu apsekojumu, kā sīki noteikts 2. panta 1. punktā; vai nu ii) - četru augšanas gadu laikā pēc apzīmētās inficēšanās gada, - īsteno pasākumus, lai likvidētu pašizsējas kartupeļu augus un citus šā organisma dabiskā izplatībā atrodamus saimniekaugus, un - šo tīrumu aizlaiž atmatā vai paredz pastāvīgajām ganībām, to bieži pļaujot tuvu zemei vai arī paredzot intensīvajām ganībām, un uztur kā tādu, - pirmajā kartupeļu ražas sezonā pēc iepriekšējā ievilkumā precizētā perioda stāda oficiāli sertificētus sēklas kartupeļus, kas paredzēti sēklas vai galda kartupeļu ražošanai, un veic oficiālu apsekojumu, kā sīki noteikts 2. panta 1. punktā, b) citos tīrumos: - augšanas gadā, kas seko aiz apzīmētās inficēšanās gada: - nedrīkst stādīt kartupeļu bumbuļus, augus vai īstās sēklas, vai citus šā organisma dabiskā izplatībā atrodamus saimniekaugus, un, atbilstoši, jāīsteno pasākumi, lai likvidētu pašizsējas kartupeļu augus, vai - drīkst stādīt oficiāli sertificētus sēklas kartupeļus tikai galda kartupeļu ražošanai ar nosacījumu, ka atbildīgās oficiālās iestādes ir apmierinātas ar pierādījumu, ka ir novērsts risks, kas nāk no pašizsējas kartupeļu augiem un citiem šā organisma dabiskā izplatībā atrodamiem saimniekaugiem, - vismaz divu gadu laikā pēc iepriekšējā ievilkumā precizētā perioda stāda tikai oficiāli sertificētus sēklas kartupeļus, kas paredzēti sēklas vai galda kartupeļu ražošanai, - katrā no iepriekšējos ievilkumos minētajiem augšanas gadiem īsteno pasākumus, lai likvidētu pašizsējas kartupeļu augus un šā organisma dabiskā izplatībā atrodamus saimniekaugus, kā arī veic oficiālu apsekojumu, kā sīki noteikts 2. panta 1. punktā, - ja augšanas gadā, kas seko aiz apzīmētās inficēšanās gada, stāda oficiāli sertificētus sēklas kartupeļus galda kartupeļu ražošanai, attiecīgajā laikā pārbauda kultūru tās augšanas periodā, kā arī pašizsējas kartupeļu augus testē uz šā organisma klātbūtni; c) saskaņā ar 5. panta 1. punkta a) apakšpunktu tūlīt pēc inficēšanās apzīmējuma un katrā secīgajā augšanas gadā līdz pirmajai atļautajai kartupeļu ražas sezonai, to ieskaitot, tīrumā(-os), kas apzīmēts(-i) kā inficēts(-i), kā sīki izklāstīts a) apakšpunktā, visas iekārtas, mehānismus un glabātavas ražošanas vietā, kas ir iesaistīti kartupeļu ražošanā, atbilstoši tīra un dezinficē, izmantojot attiecīgas metodes, kā noteikts 3. punktā; d) tajās ražošanas sistēmās, kur ir iespējams pilnīgi aizstāt audzēšanas substrātu, - nedrīkst stādīt bumbuļus, augus vai īstās sēklas, kamēr ražošanas vienība nepakļaujas oficiāli uzraudzītiem pasākumiem, lai novērstu šo organismu un likvidētu visus kartupeļu vai citus nakteņu dzimtas augu materiālus, tostarp, vismaz pilnīgi nomainot audzēšanas substrātu, kā arī tīrot un dezinficējot šo ražošanas vienību un visas iekārtas, un kamēr pēc tam netiks saņemts atbilstīgo oficiālo iestāžu apstiprinājums kartupeļu ražošanai, un - kartupeļus ražo no oficiāli sertificētiem sēklas kartupeļiem vai no maziem bumbuļiem, vai mikro augiem, kuru izcelsme ir pārbaudītajos avotos; 4.2. neierobežojot pasākumus, kas sīki izklāstīti saskaņā ar 4.1. punktu, dalībvalstis: a) tūlīt un vismaz trīs augšanas sezonu laikā pēc apzīmētās inficēšanās: - nodrošina, lai atbildīgās oficiālās iestādes uzraudzītu telpas, kur audzē, glabā vai pārkrauj kartupeļu bumbuļus, kā arī tās telpas, kurās saskaņā ar līgumu strādā iekārtas vai mehānismi, kas saistīti ar kartupeļiem, - pieprasa, lai šādas telpās atbilstoši tīra un dezinficē iekārtas, mehānismus un glabātavas, izmantojot attiecīgās metodes, kā precizēts 3. punktā, - pieprasa, lai šajā teritorijā stādītu tikai sertificētas sēklas visām kartupeļu kultūrām, - pieprasa, lai visās telpās šajā teritorijā atsevišķi pārkrautu novāktus sēklas kartupeļus un galda kartupeļus, - veic oficiālu apsekojumu, kā sīki noteikts 2. panta 1. punktā; b) attiecīgā gadījumā izveido programmu visu sēklas kartupeļu krājumu aizstāšanai attiecīgajā laika posmā. Par pasākumiem, kurus īsteno saskaņā ar 4.2. punktu, kopā ar norobežotajā teritorijā esošo ražotāju, kolektīvo glabātavu un noliktavu, un izplatīšanas centru reģistrācijas numuriem, ik gadu ziņo parējām dalībvalstīm un Komisijai. --------------------------------------------------