Komisijas Paziņojums.

Nodalīta piekļuve vietējai sakaru līnijai, kas veicina konkurētspējīgu pilna apjoma elektronisko sakaru pakalpojumu sniegšanu, tostarp platjoslas multividi un ātrdarbīgu internetu

(Dokuments attiecas uz EEZ)

(2000/C 272/10)

1. IEVADS

1.1. Mērķi

Galvenie politikas mērķi, kuri apstiprina esošos reglamentējošos noteikumus, kā noteikts Komisijas ziņojuma 1999. gada pārskatā [1], ir:

- veicināt Eiropas sakaru pakalpojumu atklātu konkurences tirgu,

- dot labumu Eiropas pilsoņiem, it īpaši radot jaunas darba iespējas,

- konsolidēt iekšējo tirgu konverģējošā vidē.

Komisijas ieteikums par nodalītu piekļuvi vietējām sakaru līnijām [2] iekļaujas šajā sistēmā un Lisabonas galotņu apspriedes secinājumos par Eiropas paātrinātu pāreju uz jaunu informācijas sabiedrību, it īpaši dislocējot lētus interneta pakalpojumus. Tajā ir norādītas dalībvalstīm veicamās darbības, lai virzītu ierobežotu konkurenci vietējās piekļuves tīklā, kur vēsturiskais operators arī turpmāk dominē gan balss telefonijā, gan attīsta platjoslu pakalpojumus.

Piekļuves nodrošināšana vietējām sakaru līnijām visiem jaunpienācējiem paaugstinās konkurences un tehnoloģisko novitāšu līmeni vietējās piekļuves tīklā, kas savukārt stimulēs konkurētspējīgu plaša spektra sakaru pakalpojumu nodrošināšanu klientiem no vienkāršas balss telefonijas līdz platjoslu pakalpojumiem. Tagad pieejamie platjoslu tehnoloģiju tipi (skatīt 1. pielikumu) ir ļoti piemēroti, lai nodrošinātu rentablas nomātās shēmas un pieeju ātrdarbīgam internetam maziem un vidējiem uzņēmumiem un lietotāju tirgus augšgalam. Tā kā tirgus aug un tiek realizēta apjomradītu ietaupījumu politika, zemākas cenas padarīs šos platjoslu pakalpojumus pieejamus lielai iedzīvotāju daļai. Pieredze rāda, ka pieprasījums aug ātri, ja ir izvēlēta pareizā cena.

Vairākas dalībvalstis jau ir atļāvušas vai formāli noteikušas tarifu nodalīšanas datumus (Austrija, Dānija, Somija, Vācija, Itālija, Nīderlande, Apvienotā Karaliste, skatīt piekto izpildes ziņojumu [3].

1.2. Pamatojums

Vietējā sakaru līnija ir fiziska saikne starp klienta telpām un telekomunikāciju operatora lokālo slēdzi vai līdzīgu iekārtu. Tradicionāli tas nozīmē vara vadu pāri (vienu pāri normālai telefona līnijai), bet arvien vairāk, pieslēdzot lielus klientus, izmanto optiskos kabeļus, un vietējā piekļuves tīklā sāk izmantot arvien jaunas tehnoloģijas [4]. Tarifu nodalīšana vietējās sakaru līnijās ir atļauta dažās dalībvalstīs, un to izmanto, savienojot klientus, kam optisko kabeļu dislokācija nav alternatīva ekonomisku apsvērumu dēļ, piemēram, maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kā arī privātiem klientiem.

Komisija savā 1999. gada pārskata ziņojumā atzīmēja, ka nodalīta piekļuve vietējai sakaru līnijai palielina konkurētspēju, turklāt tā varētu paātrināt ātrdarbīga interneta pakalpojumu ieviešanu. Pārskata sabiedriskas apspriešanas laikā panākta plaša mēroga vienošanās par tarifu nodalīšanas nepieciešamību piekļuvē vietējām sakaru līnijām, lai varētu attīstīties jauni pakalpojumu veidi konkurētspējīgā vidē [5].

Tas ir tādēļ, ka operatori savus vecos lokālos piekļuves tīklus ir radījuši ievērojamā laika posmā, šo laiku aizsargā ekskluzīvas tiesības, un viņi ir apmaksājuši ieguldījumu izmaksas no monopola peļņas. Turklāt vara vietējo sakaru līniju piekļuves infrastruktūru, kuru kontrolē vēsturiskais operators, ne vienmēr ir iespējams dublēt no ekonomiskā viedokļa, un alternatīvas vietējās piekļuves infrastruktūras (kabeļu televīziju, bezvadu vietējo sakaru līniju, satelītpārraides u.tml.) parasti nevar ierīkot, nodrošinot vienādu pieejamību un konkurētspēju saprātīgā laika posmā. Bez tehniskām un ekonomiski realizējamām alternatīvām, nodrošinot piekļuvi no vadošā uzņēmuma puses īpašos apstākļos un ievērojot Kopienas tiesu praksi, atteikums var nozīmēt Līguma 82. panta pārkāpumu.

2. PIEKĻUVES LĪDZEKĻI VIETĒJĀM SAKARU LĪNIJĀM

Lai pārvarētu minēto un pašreizējo ierobežoto konkurenci vietējās piekļuves tīklā, aplūko trīs piekļuves līdzekļus vietējām sakaru līnijām.

1. Pilnīga vietējo sakaru līniju tarifu nodalīšana (nodalīta piekļuve vara vadu pārim, lai nodrošinātu pieslēgumu moderniem trešo personu sniegtiem pakalpojumiem).

Attiecībā uz pilnīgu vietējo sakaru līniju tarifu nodalīšanu vara vadu pāri izīrē trešajai personai ekskluzīvai lietošanai. Līzinga ņēmējs pilnībā kontrolē attiecības ar klientiem, lai nodrošinātu visu telekomunikāciju pakalpojumu pieslēgumu vietējās sakaru līnijās, tostarp dislocējot ciparu abonentlīniju (DSL) sistēmas ātrai datu apstrādei.

2. Vara līnijas dalīta lietošana (nodalīta piekļuve vietējās sakaru līnijas augstfrekvences spektram konkurētspējīgam pieslēgumam pie DSL sistēmām un trešo personu sniegtiem pakalpojumiem).

Šajā piekļuves formā vēsturiskais operators turpina nodrošināt telefona pakalpojumus, kamēr jaunpienācējs nodrošina ātrdarbīgus datu apstrādes pakalpojumus tajā pašā vietējo sakaru līniju tīklā, lietojot savus ātrdarbīgus ADSL modemus. Telefona sakaru līniju un datu pārraides līniju nodala ar sadalītāju pirms vēsturiskā operatora slēdža. Vietējā sakaru līnija paliek pieslēgta kā daļa pie publiskā komutējamā telefonu tīkla.

3. Piekļuve ātrdarbīgai bitu plūsmai (pieslēgums pie vēsturiskā operatora DSL pakalpojumiem).

Piekļuvei ātrdarbīgai bitu plūsmai nozīmē to, ka vēsturiskais operators ierīko ātrdarbīgu piekļuves savienojumu klienta telpām (piemēram, uzstādot ADSL iekārtu un konfigurāciju vietējā piekļuves tīklā) un tad padara šo piekļuves savienojumu pieejamu trešajām personām, lai tās nodrošinātu klientiem ātrdarbīgus pakalpojumus. Vēsturiskais operators var arī nodrošināt pārraides pakalpojumus saviem konkurentiem, pāriet uz "augstāku" līmeni tīkla hierarhijā, kurā jau sevi ir pieteikuši jauni tirgus dalībnieki (piemēram, tranzītslēdža novietojums).

Šis piekļuves tips nerada vara pāra tarifu nodalīšanu vietējā sakaru līnijā (bet to var izmantot tikai vara vietējo sakaru līniju augstākas frekvences, kā minēts 2. punktā).

Sīkākas tehniskās detaļas atrodamas pielikumā.

Komisija uzskata, ka šie trīs piekļuves līdzekļi vietējām sakaru līnijām jāuzskata kā papildvarianti. Nav pietiekami, ja pieejams tikai viens no šiem piekļuves līdzekļiem. Visi kopā tie palielina konkurenci un uzlabo klientu izvēles iespējas, ļaujot tirgum izlemt, kurš piedāvājums labāk atbilst lietotāja vajadzībām, ņemot vērā lietotāju augošās vajadzības un tehniskās un ieguldījumu prasības tirgus dalībniekiem.

3. KONKURENCES NOSACĪJUMI TIRGŪ

Šī iedaļa pārbauda esošos konkurences nosacījumus tirgū, kuri attiecas uz vietējām sakaru līnijām, un ekonomiskos motīvus tarifu nodalīšanai vietējās sakaru līnijās. Kaut arī daudzās dalībvalstīs balss telefonija 1998. gada 1. janvārī liberalizēta, vēsturiskā operatora tirgus spēja joprojām ir neapšaubāmi nozīmīga telekomunikāciju tirgus daļa. Viens no galvenajiem iemesliem ir šķēršļi vietējo sakaru līniju tirgos, jo vēsturiskā operatora vietējā sakaru līnija ir infrastruktūra, kas vēsturiskajam operatoram dod priviliģētu piekļuvi tiešajiem lietotājiem, nodrošinot atsevišķus telekomunikāciju pakalpojumus.

3.1. Vietējās sakaru līnijas tarifu nodalīšanas ietekme uz augošo konkurenci un ekonomisko efektivitāti

Kamēr komerciālas sarunas ir biežāk lietotā metode, lai panāktu vienošanos par cenu piekļuvei vietējā sakaru līnijā, pieredze rāda, ka daudzos gadījumos ir nepieciešami regulējoši intervences pasākumi. Konkurences trūkums šajā jomā nozīmē, ka valsts pārvaldes iestādei (VPI) ir jāuzliek saistības, lai cenu noteikšana būtu orientēta uz izmaksām, pamatota ar īpašiem principiem un metodēm, lai panāktu noturīgu un efektīvu konkurenci un nodrošinātu prognozējamu vidi tirgus dalībniekiem.

Lai panāktu lielāku izvēli no klienta puses, ekonomiskiem stimuliem, kuri izriet no politiskām pamatnostādnēm, it īpaši cenu noteikšanas metodoloģijas, jāmudina visi operatori veikt attiecīgus ieguldījumus. Tādējādi, nosakot cenu līmenī, kurš neietekmē jaunpienācēja lēmumu pirkt vai nepirkt, tarifu nodalīšana vietējā sakaru līnijā var sekmēt ilgstošu infrastruktūras konkurenci, ļaujot jaunpienācējam pārbaudīt tirgu, pirms radīt savu infrastruktūru, un var sekmēt vēl konkurētspējīgāka un novatoriska vienkāršās balss telefonijas tirgus izveidi un šīs struktūras nošķiršanu no vietējiem (ātrdarbīgajiem) platjoslu pakalpojumiem. Kamēr pastāv iespēja, ka vēsturiskais operators ieviesīs jaunas tehnoloģijas sev vēlamā laikā, izaugsme, iespējams, notiks, ja arī jaunpienācējiem atļaus modernizēt vēsturiskā operatora vietējās sakaru līnijas un piedāvāt lietotājiem tieši platjoslu pakalpojumus. Šī jaunpienācēju brīvība paplašināt pakalpojumu klāstu neatkarīgi no dominējošajiem operatoriem ir spēcīgs arguments tarifu nodalīšanai vietējā sakaru līnijā, bet ne tālākpārdošanai, jo attiecībā uz tālākpārdošanu jaunpienācēji ir spiesti piedāvāt līdzvērtīgus pakalpojumus, kādus piedāvā vadošie pakalpojumu sniedzēji.

Svarīgi ir radīt pamatu jebkurai piespiedu piekļuvei vēsturisko operatoru vietējām sakaru līnijām un cenu noteikšanas pasākumiem attiecībā pret ekonomiskās efektivitātes standartu, veicinot lielāku konkurencei un palielinot patērētāja un lietotāja labklājību.

3.2. Tirgus analīze – vēsturisko operatoru tirgus spēja – vietējo sakaru līniju izšķirošā loma

Pilnajā konkurences direktīvā [6] Komisija ir nodalījusi dažādus fiksētās telefonijas mazumtirdzniecības pakalpojumus: pirmais savienojums, ikmēneša abonēšana, vietējās sarunas, vietējās tālsarunas un starptautiskās tālsarunas. Kamēr pakalpojumu kategorijas ir jāpārrauga vienkopus, ņemot vērā tehnoloģiju nomaiņu ātrumu, un periodiski jāizvērtē, katru gadījumu izskatot atsevišķi, šie pakalpojumi nav savā starpā aizvietojami, un tie ir jāuzskata par būtiski atšķirīgiem tirgiem.

Vietējā sakaru līnija ir galvenokārt infrastruktūra, kas ļauj piedāvāt mazumtirdzniecības pakalpojumus. Divas galvenās mazumtirdzniecības pakalpojumu kategorijas ir:

- pirmā − tradicionālie fiksētās telefonijas mazumtirdzniecības pakalpojumi, ko piedāvā privātpersonām, iestādēm un maziem un lieliem uzņēmumiem. Šis tirgus jau ir ļoti labi attīstīts un nobriedis,

- otrā − tirgi, kas rodas no jauna un sastāv no ātrdarbīgiem telekomunikāciju pakalpojumiem, kurus var piedāvāt vietējā sakaru līnijā DSL pakalpojumu formā.

Vietējā sakaru līnija turklāt ir prece, kurai var noteikt cenu un iznomāt konkurentiem: tas nozīmē, ka, kolīdz ir piekļuve šai vēsturisko operatoru tīkla daļai, tā attīstās jauns piekļuves tirgus, kurš arī ir būtisks un ar kuru ir jārēķinās.

Tā kā daudzas dalībvalstis no 1998. gada 1. janvāra liberalizēja balss telefonijas pakalpojumus, strauji attīstījās jaunpienācēju pakalpojumu piedāvājumi, it īpaši starptautisko sarunu tirgū, mazākā mērā – vietējo tālsarunu tirgū. Tajā pat laikā ieguldījumu izmaksas vietējā piekļuves tīkla infrastruktūrā un/vai atkarība no vēsturiskā operatora pakalpojumu piedāvājuma, konkurence pieslēdzot pilnus balss telefonijas pakalpojumus (tostarp savienojums, mēneša abonēšanas maksa un vietējo sarunu tirgus) koncentrējas uz komerciālajiem klientiem pilsētu teritorijās. Tā kā katrs no šiem tirgiem ir visai atšķirīgā situācijā no konkurences viedokļa, un, kamēr vēsturisko operatoru tirgus daļa ir sarukusi starptautisko un vietējo tālsarunu tirgū, viņi joprojām piedāvā tiešajiem lietotājiem dažādus piekļuves pakalpojumus – savienojumu un līnijas abonēšanu, un to daļa vietējo sarunu tirgū ir ievērojami virs 90 % un daudzos gadījumos gandrīz 100 %, izņemot Apvienoto Karalisti.

Vēsturisko operatoru vietējās piekļuves tīkls (piemēram, vara pāri, kas savieno tiešo lietotāju ar tuvāko komutatoru) nav vienīgā tehniskā infrastruktūra, kas ļauj nodrošināt mazumtirdzniecības pieslēgumus tiešajiem lietotājiem. Pastāv citas alternatīvas, piemēram, optiskie kabeļi, bezvadu līnijas vai modernizēti kabeļtelevīzijas tīkli. Tomēr nevienu no šīm alternatīvām nevar uzskatīt par līdzvērtīgu. Tagad tikai optiskie kabeļi var konkurēt ar ieejošām pārraides līnijām un speciālās nišās līdzīgiem tīkliem, kas savieno biroju ēkas vai šauri definētu ģeogrāfisku zonu, attiecībā uz mazumtirdzniecības sadales tīklu. Bezvadu līnijas parādīsies tuvākā vai tālākā nākotnē kā vispiemērotākās iestāžu un nelielu firmu vai atsevišķu tiešo lietotāju īpašām vajadzībām, bet tās arī turpmāk būs neekonomiskas plašai privāto klientu apkalpošanai. Kabeļu tīkli, kas paredzēti tikai televīzijai un vienā virzienā, ir dārgi jāmodernizē, lai pieslēgtu divvirzienu telekomunikāciju pakalpojumus, un ātrdarbīgu pakalpojumu nodrošināšana pa kabeli nozīmē kabeļa kanāla raidietilpības sadalījumu starp klientiem; tas nozīmē, ka ātrdarbīga datu pārraide pa kabeļa modemiem nenodrošina vara pārim līdzvērtīgu jaudu, kurš modernizēts ar DSL tehnoloģijām un paredzēts atsevišķi katram tiešajam lietotājam. Turklāt, izņemot dažas valstis, kur situāciju uzlabo īpaši labvēlīgi apstākļi, kabeļu tīkli normāli nenodrošina pārklājumu visas valsts mērogā, un tas ļauj jaunpienācējiem izmantot tos pašus ģeogrāfiskos tirgus kā vēsturiskajiem operatoriem gan attiecībā uz balss telefonijas mazumtirdzniecības pakalpojumiem, gan jaunajiem DSL pakalpojumiem. Citas novatoriskas tehnoloģijas, piemēram, elektrības tīkla izmantošana, šobrīd nešķiet tehniski vai ekonomiski realizējams alternatīvs risinājums. Kamēr ar laiku tas var mainīties, pašreiz neviens no šiem alternatīvajiem tīkliem, ne to kombinēta izmantošana mazumtirdzniecības šauru frekvences joslu un platjoslu telekomunikāciju pakalpojumu vajadzībām nav uzskatāms par alternatīvu visas valsts mērogā vēsturiskā operatora vara pārim.

Vēsturisko operatoru vietējo sakaru līniju tīkli dalībvalstīs ir attīstīti attiecīgi visas valsts mērogā. Jaunpienācējiem ir valsts iestāžu izsniegtas licences, un viņi ir aicināti konkurēt attiecīgās valsts tirgū. Tādēļ ģeogrāfiskais tirgus, kur bez šķēršļiem attīstīties konkurencei, ir katras dalībvalsts teritorija: tā jau tas notiek attiecībā uz starptautiskajām un tālsarunām, kur, sakarā ar piekļuvi caur savienojumu, nekādi šķēršļi nekavē jaunpienācējus dislocēt piedāvājumus valsts mērogā. Šķēršļi, kas līdz šim pastāvēja attiecībā uz piekļuves nodrošināšanu, un vietējo sarunu pieslēgumi, un tagad ātrdarbīgu pakalpojumu nodrošināšana neattur jaunpienācējus no vietējo tīklu attīstīšanas ierobežotā apmērā, piemēram, blīvi apdzīvotās pilsētu teritorijās, bet ar šiem tīkliem viņi nevar konkurēt valsts mērogā ar vēsturiskajiem operatoriem, nodrošinot visu pieslēgumu spektru (skatīt turpmāk). Saskaņā ar esošo tiesu praksi dalībvalsts teritorija ir būtiska kopējā tirgus daļa.

Tādējādi bez tarifu nodalīšanas piekļuvei vēsturiskā operatora vietējai sakaru līnijai un bez pēdējiem nozīmīgajiem soļiem, piemēram, operatora izvēles telefonsarunām, jaunpienācēji nespēj konkurēt vairākos tirgos, tostarp ātrdarbīgo pieslēgumu nodrošināšanā daudziem tiešajiem lietotājiem. Ilgtermiņā šī situācija var mainīties. Ir jāseko šo procesu attīstībai.

Vēsturiskajiem operatoriem ir dominējošs stāvoklis tradicionālajā šaurjoslu telefonijas pakalpojumu tirgū. Tas ir skaidrs, pārbaudot vēsturisko operatoru tirgus daļu, jo tas ir visierastākais īpatsvara novērtēšanas veids. Šī vēsturisko operatoru tirgus daļa visos apstākļos ir ievērojami virs 50 % pat viskonkurētspējīgākajā (starptautiskā sarunas) visatvērtākajā ģeogrāfiskajā tirgū – Apvienotajā Karalistē, kur liberalizācija sākās jau 20. gadsimta 80. gados. Kā iepriekš norādīts attiecībā uz citiem tirgiem, vietējo sarunu vēsturisko operatoru tirgus daļas vairumā gadījumu ir ievērojami virs 90 % un gandrīz 100 %.

Kamēr savienojums un operatora izvēle dod iespēju konkurēt starptautisko tālsarunu un starptautisko sarunu tirgos, vietējā sakaru līnija ir galvenā infrastruktūra piekļuves pakalpojumu nodrošināšanā tiešajiem lietotājiem (piemēram, savienojums un līnijas abonēšana), un tā paliek vēsturiskā operatora pārziņā. Kaut arī dažās valstīs operatora izvēle attiecas arī uz alternatīviem vietējo sarunu operatoriem (izejošie zvani), ja tas tā tomēr nav, tad vietējā sakaru līnija ir galvenā vietējo sarunu pakalpojumu nodrošināšanas infrastruktūra. Tādēļ vietējā sakaru līnija ir infrastruktūras šķērslis mazumtirdzniecības piekļuves izplatīšanai un daudzos gadījumos arī vietējo sarunu pakalpojumiem, kuri veido divus atšķirīgus neaizstājamu pakalpojumu tirgus.

Situācija ātrdarbīgo pakalpojumu jaunos tirgos ir mazāk pārskatāma. Kad tiek piedāvāti jaunie ātrdarbīgie pakalpojumi, vēsturisko operatoru klātbūtne ir tomēr ļoti jūtama, un viņi jaunajos apstākļos var mēģināt saliedēties un saglabāt dominējošo stāvokli tirgū, jo viņiem ir priviliģēta piekļuve tiešajiem lietotājiem caur valstī esošo vada pāra tīklu.

Tādējādi izrādās, ka vēsturiskā operatora pārziņā esošās valsts vietējās sakaru līnijas viņiem nozīmē būtiskas priekšrocības, lai saglabātu dominējošo stāvokli esošajos balss telefonijas mazumtirdzniecības tirgos, neraugoties uz liberalizāciju, vai nostiprinot līdzīgu stāvokli jaunajos platjoslu pakalpojumu tirgos. Vēsturisko operatoru vara pāris ir galvenā infrastruktūra, lai nodrošinātu: i) balss telefonijas piekļuves mazumtirdzniecības pakalpojumus, kuri iekļauj savienojuma beigu zvanu; ii) vietējo sarunu (izejošo zvanu) pakalpojumus [7] un iii) platjoslu pakalpojumus tiešajiem lietotājiem. Šie pakalpojumi veido trīs pēc būtības atsevišķus tirgus.

Ņemot vērā nepieciešamo ieguldījumu apjomu, absolūtās izmaksas vēsturisko operatoru tīkla dublēšanai valsts mērogā, nodrošinot līdzīgu pārklājumu, iespējams, veido barjeru jebkura konkurenta ienākšanai tirgū. Izrādās, ka ar esošajām tehnoloģijām infrastruktūra ir ekonomiski nerealizējama [8] vai nesamērīgi grūti dublējama valsts līmenī [9] saprātīgā laika posmā pat pašiem nozīmīgākajiem esošo vēsturisko operatoru konkurentiem, it īpaši attiecībā uz citu dalībvalstu vēsturiskajiem operatoriem, kuri vieni vai sadarbībā ar citiem veic darbību kaimiņvalstīs.

Vēsturiskā operatora atteikums dot konkurentiem pieeju vietējai sakaru līnijai nozīmē atteikt jaunpienācējiem iespēju vispār konkurēt valsts tirgū [10] trīs minēto pakalpojumu jomā, un viņi paliek ierobežoti reģionālajā un vietējā tirgū, kur tiem izdodas ierīkot alternatīvus tīklus. Maz ticams, ka, izveidojot visus šos alternatīvos tīklus, tie saprātīgā laika posmā atbildīs vēsturisko operatoru vara pāru valsts tīkliem un spēs apmierināt to pašu klientu daudzumu. Tādēļ uzskata, ka vietējās sakaru līnijas pašreiz ir galvenās, un tādējādi konkurentiem ir vajadzīga piekļuve pie tām, lai valsts mērogā konkurētu ar vēsturiskajiem operatoriem trīs minētajos mazumtirdzniecības pakalpojumu tirgos un apmierinātu to pašu klientu daudzumu.

Ņemot vērā tehnoloģiju nomaiņas ātrumu un tirgus attīstību, kura ietekmē vara pāru alternatīvu tehnisko un ekonomisko novērtējumu, pašreizējo analīzi vajadzēs pārskatīt, neietekmējot atsevišķus ar darījumiem saistītus lēmumus.

4. KONKURENCES NOTEIKUMU PIEMĒROŠANA

4.1. Vadošā operatora pienākumi attiecībā uz piekļuves nodrošināšanu vietējai sakaru līnijai atbilstoši konkurences noteikumiem

Atteikšanās nodrošināt piekļuvi vietējai sakaru līnijai konkurentiem, kuri to prasa, līdzinās vadošā stāvokļa ļaunprātīgai izmantošanai, kā minēts Līguma 82. pantā.

- Atteikums izskatīt pieteikumus. Piekļuves atteikums konkurentiem vēsturiskā operatora vietējai sakaru līnijai trīs minētajos tirgos, kur vēsturiskais operators ir vienīgais pakalpojumu sniedzējs vietējā sakaru līnijā, konkrētos apstākļos var būt pretrunā ar 82. pantu, ja tas novērš konkurenci attiecīgajos valsts tirgos un ir vienīgais veids, kā nodrošināt pakalpojumus valsts mērogā tiešajiem lietotājiem, kā tas izrādās šajā gadījumā. Vadošajam operatoram jānodrošina visiem konkurentiem piekļuve vietējai sakaru līnijai ne mazāk labvēlīgos apstākļos par šīm operācijām no servera uz lietotāju. Konkrēti nosacījumi piekļuvei vietējai sakaru līnijai var pieprasīt:

- vēsturiskā operatora tīklam ir jābūt ar pietiekamu raidietilpību, lai nodrošinātu piekļuvi,

- piekļuves atteikums ierobežo jaunu pakalpojumu attīstību un novērš konkurenci iepriekš definētajos tirgos,

- pieprasījuma iesniedzēja puse ir gatava maksāt par piekļuvi nediskriminējošu cenu,

- un piekļuves atteikumam nav objektīva iemesla.

- Diskriminācija. Trīs minētajos tirgos, kur vēsturiskais operators jau nodrošina piekļuvi vietējām sakaru līnijām vismaz vienam operatoram, pat ja tas ir viens no viņa meitasuzņēmumiem, piekļuves atteikums konkrētos apstākļos var radīt diskrimināciju un vadošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu.

- Ražošanas, tirgus vai tehniskās attīstības ierobežošana, kaitējot lietotājiem. Piekļuves atteikums daļējas piekļuves vai pilnīgas tarifu nodalīšanas formā konkrētos apstākļos var ierobežot jaunu tirgu, piemēram, ātrdarbīgu telekomunikāciju un interneta pakalpojumu attīstību, vai kavēt konkurences attīstību esošajos, piemēram, tradicionālās balss telefonijas pakalpojumu tirgū.

Vēsturiskais operators, izmantojot dalītu piekļuvi ātrdarbīgiem pieslēgumiem (skatīt 2. punktu), nodrošina savus šaurjoslu telekomunikāciju pakalpojumus tam pašam tiešajam lietotājam, un līdz ar to atteikums pilnībā nodalīt tarifus vietējā sakaru līnijā konkrētos apstākļos var izpausties kā ļaunprātība. Šāds ierobežojums var izkropļot konkurenci, ierobežojot konkurentu iespējas ienākt tirgū vai izvērst savu darbību, un, ņemot vērā faktu, ka pilnīga tarifu nodalīšana ir veiksmīgi ieviesta vairākās valstīs, šāds ierobežojums būtu objektīvi jāpamato.

4.2. Vadošo operatoru pienākumi attiecībā uz piekļuves nosacījumiem un cenu noteikšanu

Ja vadošie operatori formāli neatsaka daļēju vai pilnu tarifu nodalīšanu vietējā līnijā, bet nosaka piekļuves nosacījumus, kas ierobežo konkurenci, var izpausties citas ļaunprātīgas izmantošanas formas, kuras arī var nozīmēt Līguma 82. panta pārkāpumus.

- Termiņa nokavēšana. Piekļuve parasti jāpiešķir tūlīt. Ja piekļuves piešķiršana kavējas, vēsturiskajiem operatoriem jābūt gataviem jaunajam ātrdarbīgo pakalpojumu tirgum pamatotam ar DSL tehnoloģiju bāzēm, līdz ar to paplašinot savas vadošās pozīcijas tīklā šajā jaunajā darbības laukā vai aizkavējot jaunpienācēju vienlīdzīgu konkurēšanas iespēju vairākos balss telefonijas tirgos. Šādu nepamatotu kavējumu rezultāts tādēļ varētu būt tāds pats, vismaz īslaicīgi, kā galīgs atteikums dod piekļuvi, un 82. panta izpratnē šāds kavējums nozīmē atteikumu.

- Diskriminācija. Ļaunprātīga diskriminācija var izpausties dažādās formās, piemēram, diskriminējoša cenu noteikšana, kavēšanās ar piekļuves piešķiršanu vai kavēšanās tehnisku problēmu dēļ saistībā ar piekļuvi, piekļuves tehnisko risinājumu un, īpašos gadījumos, ar piekļuvi vietējai sakaru līnijai (piemēram, ja piekļuve neiekļauj operētājsistēmu un palīgpakalpojumus vai citas funkcijas, ko izmanto vēsturiskais operators, lai nodrošinātu pakalpojumus pa vietējo sakaru līnijām), diskriminācija ar termiņiem, kuros izvietošana tiek (vai netiek) piedāvāta. Šāda prakse būtu diskriminējoša rīcība 82. panta c) punkta izpratnē.

- Cenu ļaunprātīga izmantošana. Cenas var būt cits līdzeklis, kā vēsturiskajiem operatoriem ierobežot konkurenci, formāli piešķirot piekļuvi vietējām sakaru līnijām. Potenciāli ir iespējamas trīs galvenās cenu ļaunprātīgas izmantošanas kategorijas. Pārmērīgas piekļuves cenas līnijai, cenu nosišana tiešajiem lietotājiem piedāvātajiem pakalpojumiem vai starpības samazināšana starp divām pēdējām cenām var nozīmēt Līguma 82. panta neievērošanu. Starpības samazināšanas mērogs, iespējams, ir lielāks, ja vēsturisko operatoru tarifi nav pilnībā sabalansēti pēc izmaksu segšanas.

5. NOZARES ĪPAŠO NOTEIKUMU PIEMĒROŠANA (ATVĒRTA TĪKLA NODROŠINĀŠANA)

5.1. Vispārīgi noteikumi

Atvērtā tīkla nodrošinājums (ATN) attiecas uz saskaņotiem nosacījumiem atvērtai un efektīvai piekļuvei publiskajiem telekomunikāciju tīkliem un to izmantošanai, un attiecīgā gadījumā publiskajiem telekomunikāciju pakalpojumiem. ATN direktīvas nosaka apstākļus piekļuvei īpašiem tīklu un/vai pakalpojumu tipiem un to izmantošanai; tādējādi nomāto līniju direktīva [11] attiecas uz nomāto līniju raidietilpību un to izmantošanu, balss telefonijas direktīva [12] attiecas uz piekļuvi taksofonu tīkliem un pakalpojumiem un to izmantošanu, tostarp specifisku novatorisku piekļuvi, un direktīva par savienojamību [13] attiecas uz savienojumu un vispārēju piekļuvi publiskajiem telekomunikāciju tīkliem un pakalpojumiem.

"Tīkla piekļuve", kā lietots ATN direktīvās, nozīmē kādu daļu vai daļas no esošā tīkla padarīt pieejamas citai personai, bet tā nenozīmē dalītas īpašumtiesības uz tīkla elementu(-iem). Saistības, kas izriet no šīs nozares īpašām direktīvām, lai uzturētu vai apmierinātu prasības attiecībā uz piekļuvi tīklam (saistības attiecas uz operatoriem, kuriem izziņota nozīmīga tirgus spēja), neuzliek saistības vēsturiskajiem operatoriem nodrošināt pilnībā nodalītu tarifu piekļuvi vietējām sakaru līnijām, kaut arī tas neierobežo pienākumu nodrošināt "piekļuvi", kādu vadošajam operatoram var uzlikt konkurences noteikumi. Tikai nomāto līniju direktīva ļauj pilnvarotajiem operatoriem saskaņā ar saskaņotiem nosacījumiem iznomāt raidietilpību trešajām personām to ekskluzīvai izmantošanai.

5.2. Īpaša piekļuve tīklam

Dalīta piekļuve vietējās sakaru līnijas augstfrekvences spektram ir tā, uz ko attiecas balss telefonijas direktīvas 16. pants un direktīvas par savienojumiem 4. pants. Ātrdarbīgas bitu plūsmas piekļuves pieslēgumi ir tas, uz ko attiecas balss telefonijas direktīvas 16. pants, attiecībā uz atvilces maršrutēšanas nodrošināšanu – nomāto līniju direktīvas 10. pants. Uz pilnībā nodalītu pieeju vietējām sakaru līnijām neattiecas ATN direktīvas.

Ja pilnvarotais operators, kuram pēc balss telefonijas direktīvas ir liela tirgus spēja, nodrošina sev dalītu piekļuvi vietējai sakaru līnijai, tad viņš piešķir saviem pieslēgumiem speciālu tīkla piekļuvi, lai nodrošinātu fiksētā publisko telefonu tīkla izmantošanu publiski pieejamiem telekomunikāciju pakalpojumiem. Šādos apstākļos pilnvarotajam operatoram jāpiemēro līdzīgi nosacījumi citām organizācijām, kas nodrošina līdzīgus pakalpojumus, un jānodrošina speciālas tīkla piekļuves iekārtas un informācija pie tiem pašiem nosacījumiem un tādā pat kvalitātē, kā viņi nodrošina saviem pakalpojumiem vai kā to nodrošina viņu meitasuzņēmumi vai partneri (Direktīva 98/10/EK, 16. panta 7. punkts).

Ja pilnvarotais operators vēl nenodrošina sev šādu piekļuvi, viņam vismaz ir jāizskata [14] pamatotie pieteikumi speciālai tīkla piekļuvei. Ņemot vērā, ka vairākums ES operatoru sev piešķir dalītu piekļuvi vietējai sakaru līnijai saviem pakalpojumiem, prasību pēc šādas pieejas no jaunpienācēja puses nevar uzskatīt par nepamatotu. Operators var atteikt izskatīt šādu prasību tikai tad, ja vienlaikus ir izpildīti šādi nosacījumi (16. panta 1. punkts):

- pieprasītajai speciālajai piekļuvei ir tehniski un komerciāli realizējamas alternatīvas, un

- attiecīgā pieprasījuma apmierināšanai nav atbilstošu resursu.

Tā kā dalīto piekļuvi piemēro esošajām vietējām sakaru līnijām, ļoti rets būs gadījums, kad pieprasījuma apmierināšanai nebūs pieejami attiecīgie resursi, tādēļ daudzos gadījumos piekļuves nodrošināšanas atteikumam nebūs pamata. Katrs tāds atteikums ir katrā atsevišķā gadījumā jāpamato.

5.3. Ātrdarbīgie bitu plūsmas pakalpojumi

Ātrdarbīgo bitu plūsmas pakalpojumu nodrošināšanu neatļauj Kopienas tiesības, bet, ja vēsturiskais operators nodrošina bitu plūsmas DSL pakalpojumus pats saviem pakalpojumiem, meitasuzņēmumam vai trešajai personai, tad saskaņā ar Kopienas tiesībām viņam ir jānodrošina tādas pašas piekļuves formas arī citiem klientiem pārredzamā un nediskriminējošā periodā un ar tādiem pašiem nosacījumiem (Direktīva 98/10/EK, 16. panta 7. punkts).

Ātrdarbīgās bitu plūsmas piekļuvi nevar uzskatīt par ekonomiski un tehniski līdzvērtīgu piekļuves nodrošināšanai vietējās sakaru līnijas vara pārim, jo ātrdarbīgās bitu plūsmas pakalpojumi prasa jaunpienācējam izmantot ātrdarbīgus modemus un citas iekārtas, ko nodrošina vēsturiskais operators, un tas, savukārt, iespaido pakalpojumu izmaksas un uzliek ierobežojumus modemu modeļiem, kādus jaunpienācēju klienti var pirkt vai nomāt [15].

5.4. Nomātās līnijas raidietilpība

Šie operatori, kam piešķirta nozīmīga tirgus spēja fiksēto publisko telefonu tīklā, ir pilnvaroti arī uz nozīmīgu tirgus spēju saskaņā ar nomāto līniju direktīvu [16] 92/44/EEK. Viņiem ir pienākums nodrošināt tādas pat kvalitātes nomāto raidietilpību citiem ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādus viņi nodrošina saviem pakalpojumiem vai saviem meitasuzņēmumiem vai partneriem (nomāto līniju direktīva 92/44/EEK, 8. panta 2. punkts).

Kad pilnvarotais operators nodrošina ātrdarbīgu bitu plūsmas pakalpojumu, viņš parasti nosūta klienta zvanus uz vienu vai vairākiem punktiem, kur pakalpojumu sniedzēji var pieslēgties, lai pakalpojumu sniedzējiem nebūtu jāpaplašina tīkls līdz visām vietējām centrālēm līdzvērtīgām iekārtām. Ja šim mērķim nomātā raidietilpība tiek nodrošināta iekšēji, tad uz to attiecas Direktīvas 92/44/EEK 8. panta 2. punkts.

5.5. Izvietošana

Nodrošinot tiesības uz nodalītu piekļuvi vietējām sakaru līnijām, efektivitātes labad jānodrošina arī tiesības uz izvietošanu. Valsts pārvaldes iestādēm (VPI) ir jārīkojas, lai nodrošinātu trešajām personām, kurām piešķirta nodalīta piekļuve vietējām sakaru līnijām, iespēju izvietot iekārtas vietējās sakaru līnijas operatora telpās. Direktīvas 97/33/EK par savienojamību 11. pants atzīst dalībvalstu tiesības vienoties par izvietošanu. Ja fiziska izvietošana nav iespējama telpu trūkuma dēļ, valsts pārvaldes iestādes var prasīt, lai nodrošinājums būtu virtuāla izvietojuma veidā, ar kuru trešajām personām ir iespēja pieslēgt iekārtu, kas uzstādīta tuvumā. Pētījums, ko veica Komisija, ļāva formulēt ieteikumus un praktiskas vadlīnijas valsts pārvaldes iestādēm un operatoriem par izvietošanas praktisko īstenošanu [17].

Reglamentējošām institūcijām būs jāpievēršas gan vienreizējām uzstādīšanas izmaksām, gan izvietošanas izmaksām, jo tās ir jaunpienācēju, kuri cer gūt peļņu no pieejamības vietējo sakaru līnijām, kopējās pakotnes daļa. Vispiemērotākais veids, kā nosegt šīs vienreizējās izmaksas, ir fiksēti vienreizēji maksājumi. Alternatīvs variants būtu vēsturiskā operatora izdevumu pakāpeniska segšana, bet tas nozīmētu iekļaut aprēķinos riska faktoru.

6. VALSTS PĀRVALDES IESTĀŽU UN KONKURENCES INSTITŪCIJU PIENĀKUMI

Valsts pārvaldes iestādēm, kā visās ES dalībvalstīs nosaka attiecīgo valstu tiesību akti, kuri pieņemti, tieši pārņemot ES direktīvas, ir uzlikts par pienākumu piemērot telekomunikāciju nozarei īpašu regulējumu. Kopienas politika ir veicināt konkurenci infrastruktūrā un konkurenci pakalpojumu tirgos, un valsts pārvaldes iestādēm ar to ir jārēķinās to darbības laikā. Valsts pārvaldes iestādes var arī apsvērt operatīvas strīdu izšķiršanas procedūras ieviešanas iespējamību, kas ļaus tūlīt izšķirt strīdus par nodalītu piekļuvi.

Valsts pārvaldes iestādēm ir īpaša loma, definējot nosacījumus un prasības, kas attiecas uz vēsturisko operatoru piedāvājumiem par nodalītu pieeju vietējo sakaru līnijām. Attiecībā uz cenām un izmaksām, īstenojot pārredzamības principu un cenu orientāciju attiecībā uz vēsturisko operatoru piekļuvi vietējām sakaru līnijām, vēsturiskajiem operatoriem būtu jārespektē šādi principi:

- izmaksu un cenu noteikšanas noteikumiem ir jābūt pārredzamiem un objektīvi pamatotiem,

- cenu noteikšanas noteikumiem jānodrošina, ka vēsturiskais operators spēj nosegt attiecīgās izmaksas, bet tajā pat laikā viņš gūst saprātīgu peļņu,

- vietējo sakaru līniju cenu noteikšanai ir jābūt saskaņotai ar rūpēm par godīgu un noturīgu konkurenci, un tai ir jāveicina efektīvi ieguldījumi alternatīvā vietējā piekļuves tīkla infrastruktūrā [18],

- cenu noteikšanas noteikumiem būtu jānodrošina pret traucējumiem tirgū, it īpaši samazinot starpību starp vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības cenām pakalpojumiem, ko piedāvā vēsturiskais operators.

Dažos gadījumos šie principi var būt pretrunīgi, it īpaši gadījumos, kad vēsturiskā operatora tarifi ir sagrozīti dēļ to nesabalansēšanas, dēļ inerces un ir jāpieliek pūles to sabalansēšanai. Šādos apstākļos valsts pārvaldes iestādes var apsvērt pārejas pasākumu nepieciešamību, kas īsā laikā novērstu izkropļotu konkurenci, bet ilgstoši saglabātu konkurenci kā tādu.

ES konkurences noteikumi joprojām ir spēkā līdzās īpašiem nozaru regulējumiem, un valsts pārvaldes iestādēm un citām līdzīgām iestādēm ir jārespektē EK līguma [19] noteikumi. Piekļuves paziņojumā [20] Komisija tādēļ konstatē, ka valsts pārvaldes iestādēm, pieņemot lēmumus par individuālu piekļuves līgumu slēgšanu, ir jārespektē gan īpašie nozaru ATN noteikumi, gan vispārējie konkurences noteikumi. Valsts pārvaldes iestāžu lēmumi, īstenojot īpašu nozaru likumdošanu, var būt jāpārskata ES konkurences noteikumu dēļ. Tie paši principi attiecas arī uz valstu konkurences iestādēm. Attiecībā uz valsts uzņēmumiem vai uzņēmumiem, kuriem dalībvalstis piešķir īpašas vai ekskluzīvas tiesības, Līguma 86. pants īpaši pieprasa dalībvalstīm neieviest likumus un neturpināt tādus pasākumus, kas ir pretrunā ar Līguma noteikumiem, it īpaši konkurences noteikumiem. Vēl plašāk, kas attiecas uz uzņēmumiem, Līguma 10. pants prasa dalībvalstīm nodrošināt to saistību izpildi, kas izriet no Līguma, un atturēties no pasākumiem, kuri varētu apdraudēt to mērķu sasniegšanu.

Tiesa ir īpaši nolēmusi [21], ka EEK līguma 10. pants (iepriekš 5. pants) un 86. pants (iepriekš 90. pants) ir jāinterpretē šādi:

i) valsts iestādēm ir aizliegts veicināt līgumu slēgšanu par tarifiem, kas ir pretrunā ar Līguma 81. panta 1. punktu vai 82. pantu;

ii) iestādēm jāiebilst pret šādu līgumu dēļ noteikto tarifu apstiprināšanu.

Tas attiecas arī uz jebkuru darbību, kas pārkāpj 82. pantu. Komisijai jāpārbauda, vai dalībvalstis, it īpaši valsts pārvaldes iestādes vai konkurences institūcijas patur spēkā vai ievieš pasākumus, kuri ir pretrunā ar Kopienas konkurences noteikumiem, un līdz ar to vai nu pārkāpj Līguma 86. pantu saistībā ar 82. pantu, vai Līguma 10. pantu arī saistībā ar 82. pantu. Tādā gadījumā Komisijai attiecīgi jārīkojas.

7. SECINĀJUMS

Piekļuves nodrošināšana vietējām sakaru līnijām visiem jaunpienācējiem paaugstinās konkurences un tehnoloģisko novitāšu līmeni vietējās piekļuves tīklā, kas savukārt stimulēs konkurētspējīgu plaša spektra sakaru pakalpojumu nodrošināšanu klientam, no vienkāršas balss telefonijas līdz platjoslu multivides un ātrdarbīga interneta pakalpojumiem.

Šie trīs piekļuves līdzekļi vietējām sakaru līnijām, kas noteikti 2. punktā, viens otru papildina, un tiem ir jābūt pieejamiem tirgū. Visi kopā tie palielina konkurenci un uzlabo klientu izvēles iespējas, ļaujot tirgum izlemt, kurš piedāvājums labāk atbilst lietotāja vajadzībām, ņemot vērā lietotāju augošās vajadzības un tehniskās un ieguldījumu prasības tirgus dalībniekiem. Tas stimulēs ātrdarbīga interneta piekļuves pakalpojumu attīstību maziem uzņēmumiem un sekmēs e-komercijas izaugsmi.

Konkurences noteikumi ir spēkā visos gadījumos, un vadošo operatoru atteikšanās dot pieeju vietējām sakaru līnijām konkurentiem, kuri prasa piekļuvi, var nozīmēt vadošā stāvokļa dažādas ļaunprātīgas izmantošanas formas, kā minēts Līguma 82. pantā, piemēram, atteikumus izskatīt pieteikumus un ražošanas, tirgu vai tehniskās attīstības ierobežošanu, kas kaitē patērētājiem. Ja piekļuve ir piešķirta, godīgi un nediskriminējoši piekļuves nosacījumi ir izšķiroši, lai veiksmīgi atvērtu vietējo sakaru līniju telekomunikāciju pakalpojumu konkurences tirgus attīstībai, īpaši ātrdarbīgajiem pakalpojumiem. Tas prasa līdzvērtīgu termiņu, cenu un līgumu noteikumu uzraudzību starp vēsturiskajiem operatoriem un jaunpienācējiem.

Komisija ir pārliecināta, ka ieteiktā vietējo sakaru līniju nodalīšana būs liels solis uz konkurētspējīgiem un efektīviem telekomunikāciju tirgiem un ļaus ātrāk attīstīties interneta pakalpojumiem.

[1] COM(1999) 539. http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/review99/review99en .pdf

[2] OV (tiks publicēta).

[3] COM(1999) 537, 1999. gada 11. novembris, piektais ziņojums par telekomunikāciju regulēšanas pasākumu kompleksa īstenošanu, skatīt http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/5threport.html

[4] Bezvadu vietējās sakaru līnijas, energotīkli u.tml., papildus kabeļtelevīzijas tīkli.

[5] Komisijas paziņojums par 1999. gada komunikāciju pārskata (COM(2000)…) publiskas apspriešanas rezultātiem.

[6] Direktīva 96/19/EK, 20. apsvērums (OV L 74, 22.3.1996., 13. lpp.).

[7] Ja operatora izvēle vietējām sarunām (izejošiem zvaniem) vēl nav pieejama.

[8] Skatīt Eiropas Kopienu Tiesas 1998. gada 26. novembra spriedumu. Oscar Bronner GmbH & Co. KG v Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG, Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & Co. KG and Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & Co. KG. Lieta C-7/97, 44. punkts.

[9] Izņemot varbūt mazākās ES valstis, Luksemburgu.

[10] Skatīt Oskara Bronera sprieduma 38. punktu.

[11] Padomes 1992. gada 5. jūnija Direktīva 92/44/EEK par atvērtā tīkla nodrošinājuma piemērošanu nomātām līnijām (OV L 165, 19.6.1992., 27. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 6. oktobra Direktīvu 97/51/EK (OV L 295, 29.10.1997., 23. lpp.), un Komisijas 1998. gada 7. janvāra Lēmums 98/80/EK (92/44/EEK, OV L 14, 20.1.1998., 27. lpp.).

[12] Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 26. februāra Direktīva 98/10/EK par atvērtā tīkla nodrošinājuma piemērošanu balss telefonijai (OV L 101, 1.4.1998., 24. lpp.).

[13] Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīva 97/33/EK par savienojumiem telekomunikācijās saistībā ar universālu pakalpojumu nodrošināšanu un savietojamību, piemērojot atvērta tīkla nodrošināšanas principus (OV L 199, 26.7.1997., 32. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 24. septembra Direktīvu 98/61/EK saistībā ar operatora numura pārnesamību un operatora izvēli (OV L 268, 3.10.1998., 37. lpp.).

[14] Direktīva 98/10/EK uzliek pienākumu izskatīt pieteikumus. Direktīva 97/33/EK uzliek stingrāku pienākumu izskatīt pieteikumus.

[15] Starptautiskā standartizācija nav vēl sasniegusi stadiju, kur var garantēt dažādu ražotāju DSL sistēmu savstarpējo izmantojamību, būtiski nezaudējot izpildījuma kvalitāti.

[16] Skatīt ISPOhttp://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/en/comm-en.htm2000. gada 1. janvāris – dažāda informācija, kas saņemta no dalībvalstīm par organizācijām ar nozīmīgu tirgus spēju.

[17] Skatīt http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/en/Study-en.htm1999. gada janvāris "Ieteicamā prakse par izvietošanu un telekomunikāciju infrastruktūras aprīkojumu" – pētījums, ko veikuši Eutelis Consult/Horrocks Technology/Tera Consultants.

[18] To principā var nodrošināt ar cenu noteikšanas sistēmu, kas pamatota ar kārtējām izmaksām. Kārtējās izmaksas ir efektīvas modernas līdzvērtīgas infrastruktūras radīšanas izmaksas un nodrošina šāda pakalpojuma izmaksas šodienas cenās.

[19] Skatīt Lietu 66/86 (Ahmed Saeed).

[20] Skatīt piekļuves paziņojuma 19. punktu.

[21] Skatīt iepriekšminētās Lietas 66/86 (Ahmed Saeed) 58. punktu.

--------------------------------------------------

PIELIKUMS

Vietējās sakaru līnijas piekļuves tehniskā analīze

1. NODALĪTAS PIEKĻUVES VIETĒJAI SAKARU LĪNIJAI KĀRTĪBA

1.1. Pilnīga nodalītā piekļuve vietējai sakaru līnijai

Attiecībā uz pilnīgu vietējo sakaru līniju tarifu nodalīšanu vara pāri iznomā trešajai personai ekskluzīvai lietošanai. Iznomātājs zaudēs kontroli pār attiecībām ar savu klientu, lai nodrošinātu sakaru pakalpojumus, un visas iznomātāja universālo pakalpojumu saistības vairs neattiecas uz attiecīgo klientu.

Izmantošanas piemēri

+++++ TIFF +++++

i) piemērs :

Klients vēlas nomainīt telefona un/vai nomātās līnijas pakalpojumu sniedzēju, un jaunpienācējs izmanto nodalītu vietējo sakaru līniju, lai pārņemtu abonentu no vēsturiskā operatora un piedāvātu konkurētspējīgus pakalpojumus. (Kā norādīts iepriekš, tikai daži jaunpienācēji tagad sevi ierobežo ar šāda veida vienkāršu telefonpakalpojumu piedāvāšanu; viņi dod priekšroku platjoslu datu pārraides pakalpojumiem vai balss un datu pārraides pakalpojumiem).

+++++ TIFF +++++

ii) piemērs :

Jaunpienācējs izmanto nodalītu vietējo sakaru līniju, lai nodrošinātu ātrdarbīgu datu pārraides pakalpojumu klientam pa kādu otro līniju, izmantojot jebkuru DSL modema tipu. Vēsturiskais operators paliek kā telefonpakalpojumu sniedzējs pirmajā līnijā.

Pilnīga tarifu nodalīšana vietējā sakaru līnijā ļauj konkurentiem sniegt klientiem daudzpusīgus un rentablus platjoslu pakalpojumus, kuriem pamatā ir novatoriskās DSL tehnoloģijas (piemēram, HDSL nomātām līnijām ar 2 Mbit/s, VDSL lielas ietilpības shēmām līdz 50 Mbit/s, skatīt tabulu). Tas, protams, ir ieguldījums, lai uzlabotu nomāto līniju platjoslu pakalpojumu konkurenci Eiropas Savienībā.

Tabula – Tehnoloģijas, kas pieejamas, lai nodrošinātu platjoslu pakalpojumus (1 vara pāris)

DSL vai ciparu abonenta līnija ir jumta termins vairākām līdzīgām tehnoloģijām, ar kurām vara vietējo sakaru līniju pārveido par platjoslu līniju, kas spēj pārraidīt daudzējādus videokanālus.

Ir zināmas daudzas DSL tehnoloģijas, un parasti tās apzīmē ar akronīmu xDSL. Katram DSL tehnoloģijas tipam ir vienreizēji rādītāji attiecībā uz veiktspēju (maksimāla platjoslas raidietilpība), attālums, kurā funkcionē maksimālā veiktspēja (mērot no slēdža), pārraides frekvence un izmaksa.

Galvenās ciparu abonentu līniju (xDSL) tehnoloģijas pa vara pāra vadiem un to tehniskais raksturojums un pielietojums ir:

Asimetriskā ciparu līnija (ADSL) – izmanto ātrai interneta piekļuvei,

Simetriska ciparu līnija (SDLS) un ātrdarbīga simetriskā ciparu līnija (HDSL) – izmanto nomātājām līnijām ar 2 Mbit/s,

Ultra ātrdarbīga ciparu līnija (VDSL) – izmanto nomātajām līnijām ar lielu raidietilpību un platjoslu pakalpojumiem.

Sīkāka informācija par DSL tehnoloģijām atrodama http://www.adsl.com/adsl_forum.html.

1.2. Dalīta piekļuve vietējai sakaru līnijai

Šajā piekļuves formā pilnvarotais operators turpina nodrošināt telefona pakalpojumus, kamēr jaunpienācējs nodrošina ātrdarbīgus datu apstrādes pakalpojumus tajās pašās vietējo sakaru līnijās, lietojot savus ātrdarbīgus ADSL modemus. Telefona sakaru līniju un datu pārraides līniju nodala ar sadalītāju pirms vēsturiskā operatora slēdža. Vietējā sakaru līnija paliek pieslēgta pie komutācijas tīkla daļas.

ADSL sistēmu standartizācija ir sasniegusi zināmu izaugsmes līmeni, un pastāv starptautiskas vienošanās par šīs sistēmas drošu dislokāciju vēsturisko operatoru vietējās sakaru līnijās [1]. Turklāt, šīs nozares rūpniecībā ir izstrādāti komerciāli risinājumi, lai ADSL sistēmas ir savstarpēji izmantojamas vidē, kurā darbojas daudzi tirgotāji [2].

+++++ TIFF +++++

Piemērs :

Jaunpienācējs piedāvā ADSL modemu pieslēgšanai klienta telpās un uzstāda DSL piekļuves multipleksoru vai DSLAM (kurš kombinējas ar ADSL modemu un tīkla saskarnes moduli) vēsturiskā operatora telpā saskaņā ar vienošanos par izvietojumu.

Saskarne starp vēsturiskā operatora sistēmu un jaunpienācēju diagrammā ir attēlota kā punkts C (piemēram, ja sadalītāju uzstāda vēsturiskais operators).

Šis piekļuves tips var būt visizdevīgākais risinājums lietotājam, kurš vēlas saglabāt vēsturiskā operatora telefonpakalpojumus, bet kurš vēlas ātru piekļuvi interneta pakalpojumiem no izvēlētajiem interneta pakalpojumu sniedzējiem (IPS). IPS pilnībā kontrolē komerciālos un tehniskos ADSL lietotājiem pieejamo pakalpojumu nosacījumus.

1.3. Ātrdarbīgā bitu plūsmas piekļuve

Piekļuve ātrdarbīgai bitu plūsmai nozīmē to, ka vēsturiskais operators uzstāda ātrdarbīgu piekļuves savienojumu klienta telpām (piemēram, uzstādot ADSL iekārtu un konfigurāciju vietējā piekļuves tīklā) un tad padara šo piekļuves savienojumu pieejamu trešajām personām, lai tās nodrošinātu klientiem ātrdarbīgus pakalpojumus. Vēsturiskais operators pa ATM vai IP tīklu var arī nodrošināt pārraides pakalpojumus saviem konkurentiem, pāriet no DSLAM uz "augstāku" līmeni tīkla hierarhijā, kurā jau sevi ir pieteikuši jaunpienācēji (piemēram, tranzītslēdža novietojums).

Šis piekļuves tips tagad trešajai personai nenozīmē vara pāra piekļuvi vietējai sakaru līnijai (bet vēsturiskais operators var izmantot tikai vara vietējo sakaru līniju augstākas frekvences, kā paskaidrots iepriekš).

Jaunpienācēja problēma, ekspluatējot nodalīta vara pāra piekļuvi, ir galvenā tīkla izbūve uz vēsturiskā operatora vietējo komutatoru, kur vara pāris izbeidzas; tipiskā Eiropas valstī tas nozīmētu vairākus tūkstošus vietu. Ātrdarbīgas piekļuves pakalpojumi kombinācijā ar pārraides pakalpojumiem, kas piedāvā sakarus ar jaunpienācēja punktu, var būt alternatīvi, it īpaši jaunpienācēja tīkla dislokācijas sākuma stadijā, lai jaunpienācējs varētu piedāvāt platjoslu pakalpojumus klientiem, pirms ir izbūvēts viņa paša tīkls. Vēsturiskajam operatoram ātrdarbīgo bitu plūsmas pakalpojumu nodrošināšana var likties interesanta, jo tā neiekļauj fizisku pieeju vara pāriem, un līdz ar to tā netraucē vietējās piekļuves tīkla pakāpenisku modernizāciju (piemēram, aizvietojot vara vadus ar optisko šķiedru). Daudzi vēsturiskie operatori jau nodrošina šādus pakalpojumus [3].

Šāda tipa pakalpojums tomēr ļauj vēsturiskajam operatoram saglabāt kontroli pār ātrdarbīgo piekļuves pakalpojumu dislokācijas ātrumu un ģeogrāfisko reģionu, kur šos pakalpojumus sāk izplatīt. Vēsturiskā operatora prioritātes var atšķirties no jaunpienācēju prioritātēm. Šādus pakalpojumus tādēļ vajadzētu uzskatīt kā papildinājumu citām nodalītas piekļuves formām, kuras iepriekš aprakstītas, bet ne kā to aizvietotāju.

2. CITI TEHNISKI JAUTĀJUMI PAR PIEKĻUVI VIETĒJAI SAKARU LĪNIJAI

2.1. Pārredzamība

Visās ATN direktīvās ir vispārējas saistības pilnvarotajiem operatoriem publicēt cenas, termiņus un nosacījumus viņu tīkla piedāvājumiem, lai nodrošinātu tirgus pārredzamību un novērstu diskrimināciju.

Ieteikums piedāvā publicēt standartpiedāvājumu nodalītai piekļuvei vietējā sakaru līnijā, kurš attiecas uz piedāvātajiem tīkla elementiem, kam piedāvāta piekļuve, izvietošanas pakalpojumiem, operatīvām palīdzības sistēmām, piegādes nosacījumiem un cenām. Piekļuves standartpiedāvājumi ir laicīgi un detalizēti jāsagatavo un jāpublicē valsts pārvaldes iestādes uzraudzībā.

Komisija cenšas regulāri publicēt cenas dalībvalstīs nodalītai piekļuvei vietējām sakaru līnijām, tāpat kā tā pēdējā laikā publicē savienojumu cenas [4].

2.2. Uzņēmuma sadarbība un koordinācija

Vietējās sakaru līnijas tarifu nodalīšana ierosina daudzus tehniskus un operatīvus jautājumus, kurus labāk saskaņot starp iesaistītajām personām, bet valsts pārvaldes iestādes uzraudzībā, lai nodrošinātu taisnīgu attieksmi. Pēc ieteikuma valsts pārvaldes iestāde nosaka valsts līmenī sadarbības mehānismus, kuros iesaistītas ieinteresētās personas, valsts pārvaldes iestādes, lai risinātu šādus jautājumus:

- frekvences ierobežojumi un elektromagnētiskā savietojamība (EMS), lai izvairītos no dažādu sistēmu pārklāšanās, kuras izmanto vietējo sakaru līnijās, un vietējo sakaru līniju sistēmu un radio sistēmu pārklāšanās,

- operatīvie aspekti sakarā ar nodalītas vietējās sakaru līnijas nodrošināšanu (pasūtīšanas un pieslēgšanas procedūras un termiņi, līniju tehniskā kvalitāte, vienošanās par pakalpojumu kvalitāti, uzturēšanas procedūras, problēmu novēršana darba gaitā u.c.),

- piekļuve vietējās sakaru līnijas nodrošinātāja operatīvās palīdzības sistēmām,

- praktiskie izvietošanas noteikumi,

- piekļuves piedāvājumu saturs (piemēram, tehniskais raksturojums, līniju kodēšanas sertificēšana, līniju cenas, pārtveršanas punktu uzskaitījums, izvietošanas cenas, vienreizēju pirkšanas orderu un uzturēšanas sistēma – kā norādīts ieteikuma 1. pielikumā).

2.3. Starptautiskā koordinācija

Daudzas no problēmām, ar kādām saskaras katra dalībvalsts, ir līdzīgas visā Kopienā, un ar informācijas apmaiņu vajadzētu nodrošināt pieredzes un labas prakses tālākvirzību. Eiropas telekomunikāciju platforma risina šos jautājumus (skatīt http://www.etp-online.org/).

Ieteikums sekmē šādu mijiedarbību, piemēram, iesakot valsts pārvaldes iestādēm publiskot savas aktivitātes šajā jomā, un sekmē koordināciju un informācijas apmaiņu ar ieinteresētajām personām citās dalībvalstīs.

[1] Starptautiskā telekomunikāciju savienība (ITU) savā ieteikumā G.992.1. izstrādājusi tehniskās specifikācijas pilna ātruma ADSL ar ātrumiem līdz 8 Mbit/s no servera uz lietotāju un 1 Mbit/s no lietotāja uz serveri. Tās iekļauj vairākus atsevišķām valstīm piemērotus variantus, lai pielāgotos reģionālo abonentu līniju infrastruktūras atšķirībām. ADSL var sasniegt savu lielāko ātrumu 4 km vai mazākā attālumā. Savienojums atļauj arī sniegt balss telefona pieslēgumus tās pašas līnijas pamatfrekvences joslās.Turklāt, ITU savā ieteikumā G.992.2. ir izstrādājusi ADSL risinājuma variantu, kas pazīstams arī kā G.Lite un ko ļoti viegli izvietot klienta telpās, jo tas ir bez sadalītāja (tam ir vajadzīgs ļoti vienkāršs filtru komplekts, kas atdala balsi un datus, un nav vajadzības ievilkt vadus klienta telpās). Ātrums sasniedz 1,5 Mbit/s no servera uz lietotāju un 385 kbit/s no lietotāja uz serveri. Daži personālo datoru piegādātāji jau tirgo datoru aprīkojumu ar integrētajiem G.Lite–ADSL modemiem, lai universāli standartrisinājumi būtu pieejami privātiem klientiem.

[2] Skatīt Universal ADSL Working Group izstrādes (http://www.uawg.com).

[3] Skatīt dalībvalstu pilnvarotā operatora perspektīvus ADSL piedāvājumus http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/en/comm-en.htm#misc

[4] Skatīt http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/en/comm-en.htm#misc

--------------------------------------------------