LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 250/1

KOMISIJAS REGULA (EK) Nr. 889/2008

(2008. gada 5. septembris),

ar ko paredz sīki izstrādātus bioloģiskās ražošanas, marķēšanas un kontroles noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu

EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā 2007. gada 28. jūnija Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 par bioloģisko ražošanu un bioloģisko produktu marķēšanu un par Regulas (EEK) Nr. 2092/91 (1) atcelšanu un jo īpaši tās 9. panta 4. punktu, 11. panta otro daļu, 12. panta 3. punktu, 14. panta 2. punktu, 16. panta 3. punkta c) apakšpunktu, 17. panta 2. punktu un 18. panta 5. punktu, 19. panta 3. punkta otro daļu, 21. panta 2. punktu, 22. panta 1. punktu, 24. panta 3. punktu, 25. panta 3. punktu, 26. pantu, 28. panta 6. punktu, 29. panta 3. punktu un 38. panta a), b), c) un e) apakšpunktu un 40. pantu,

tā kā:

(1) Regulā (EK) Nr. 834/2007 un jo īpaši tās III, IV un V sadaļā paredzētas pamatprasības, kas piemērojamas bioloģisko produktu ražošanai, marķēšanai un kontrolei augkopībā un lopkopībā. Ir jāparedz sīki izstrādāti noteikumi šo prasību īstenošanai.

(2) Lai Kopienas līmenī izstrādātu jaunus detalizētus ražošanas noteikumus, kuri attiecas uz konkrētām dzīvnieku sugām, bioloģisko akvakultūru, jūras aļģēm un raugu, ko izmanto pārtikā vai barībā, vajadzīgs vairāk laika, un tāpēc tie ir jāizstrādā vēlākā procedūrā. Tāpēc ir lietderīgi izslēgt šos produktus no šīs regulas darbības jomas. Tomēr attiecībā uz konkrētām lauksaimniecības dzīvnieku sugām, akvakultūras produktiem un jūras aļģēm mutatis mutandis ir jāpiemēro Kopienas noteikumi par ražošanu, kontroli un marķēšanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 42. pantu.

(3) Jāparedz konkrētas definīcijas, lai novērstu neskaidrības un nodrošinātu bioloģiskās ražošanas noteikumu vienādu piemērošanu.

(4) Bioloģiskās augkopības pamatā ir augu barošana, galvenokārt izmantojot augsnes ekosistēmu. Tāpēc nevajadzētu atļaut hidroponisko augkopību, kuras gadījumā augu saknes aug inertā vidē un uzņem šķīstošas minerālvielas un barības vielas.

(5) Bioloģiskā augkopība aptver dažādus audzēšanas paņēmienus un vāji šķīstošu mēslošanas līdzekļu un augsnes ielabotāju lietošanu ierobežotā mērā, tāpēc šie paņēmieni ir jāprecizē. Jo īpaši ir jāparedz nosacījumi konkrētu nesintētisku līdzekļu lietošanai.

(6) Būtiski jāierobežo tādu pesticīdu lietošana, kam var būt kaitīga ietekme uz vidi vai kas var veicināt atliekvielu klātbūtni lauksaimniecības produktos. Kaitēkļu, slimību un nezāļu apkarošanā priekšroka ir jādod profilakses pasākumiem. Papildus ir jāparedz nosacījumi konkrētu augu aizsardzības līdzekļu lietošanai.

(7) Bioloģiskajā lauksaimniecībā saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 2092/91 (2), ievērojot skaidri noteiktus nosacījumus, bija atļauts lietot konkrētus augu aizsardzības līdzekļus, mēslošanas līdzekļus, augsnes ielabotājus, kā arī konkrētas nebioloģiskas barības sastāvdaļas, barības piedevas un barības pārstrādes palīgvielas, kā arī konkrētus tīrīšanas un dezinfekcijas līdzekļus. Lai nodrošinātu bioloģiskās lauksaimniecības nepārtrauktību, attiecīgos līdzekļus un vielas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 16. panta 3. punkta c) apakšpunktu ir jāatļauj lietot arī turpmāk. Turklāt skaidrības labad šīs regulas pielikumos ir lietderīgi norādīt līdzekļus un vielas, kuru lietošana bija atļauta saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2092/91. Citus līdzekļus un vielas šiem sarakstiem turpmāk drīkst pievienot, balstoties uz citu juridisko pamatu, proti, Regulas (EK) Nr. 834/2007 16. panta 1. punktu. Tāpēc ir lietderīgi sarakstā ar simbolu norādīt katras līdzekļu un vielu kategorijas īpašo statusu.

(8) Saskaņā ar visaptverošu pieeju bioloģiskajai lauksaimniecībai lopkopībai ir jābūt saistītai ar zemi, proti, saražotie kūtsmēsli jāizmanto augu mēslošanai. Tā kā lopkopība vienmēr ietver lauksaimniecības zemes apsaimniekošanu, ir jāparedz noteikums, ar kuru aizliedz bezzemes lopkopību. Bioloģiskajā lopkopībā, izvēloties šķirnes, jāņem vērā dzīvnieku spēja pielāgoties vietējiem apstākļiem, to dzīvotspēja un izturība pret slimībām un ir jāveicina plaša bioloģiskā daudzveidība.

(9) Konkrētos apstākļos ražotājiem varētu būt grūtības iegūt bioloģiskus vaislas dzīvniekus no reducēta genofonda, tas kavētu nozares attīstību. Tāpēc reprodukcijas nolūkā ir jāparedz iespēja saimniecībā ievest ierobežotu skaitu nebioloģiski audzētu dzīvnieku.

(10) Bioloģiskajā lopkopībā ir jānodrošina tas, ka tiek ievērotas dzīvnieku specifiskās uzvedības vajadzības. Šajā sakarā visu sugu lauksaimniecības dzīvnieku novietnēm ir jāapmierina attiecīgo dzīvnieku vajadzības attiecībā uz ventilāciju, gaismu, platību un ērtībām, un attiecīgi ir jānodrošina pietiekama platība, kas ļauj katram dzīvniekam brīvi kustēties un attīstīt dabisko sociālo uzvedību. Jānosaka īpaši turēšanas apstākļi un lopkopības prakse attiecībā uz konkrētiem dzīvniekiem, tostarp bitēm. Šiem īpašajiem turēšanas apstākļiem ir jāatbilst augstiem dzīvnieku labturības standartiem, kas ir bioloģiskās lopkopības prioritāte, un tāpēc tie var būt augstāki par Kopienas dzīvnieku labturības standartiem, kuri piemērojami lauksaimniecībai kopumā. Bioloģiskās lopkopības praksē nav pieļaujama pārlieku ātra mājputnu audzēšana. Tāpēc ir jāparedz īpaši noteikumi, lai nepieļautu intensīvu audzēšanas metožu izmantošanu. Proti, mājputni jāaudzē, līdz tie sasniedz minimālu kaušanas vecumu, vai arī tiem jābūt lēnaudzīgo šķirņu mājputniem, lai abos gadījumos nebūtu stimula izmantot intensīvas audzēšanas metodes.

(11) Vairumā gadījumu lauksaimniecības dzīvniekiem ir jābūt pastāvīgai pieejai āra ganību platībām, ja laikapstākļi to atļauj, un šādām āra platībām principā jābūt ierīkotām saskaņā ar atbilstīgu rotācijas sistēmu.

(12) Lai nepieļautu dabas resursu, piemēram, augsnes un ūdens, piesārņošanu ar barības vielām, ir jānosaka maksimālā kūtsmēslu lietošanas norma uz hektāru un lauksaimniecības dzīvnieku turēšanas norma uz hektāru. Šim ierobežojumam jābūt saistītam ar slāpekļa saturu kūtsmēslos.

(13) Ir jāaizliedz dzīvnieku sakropļošana, kas rada stresu, kaitējumu, slimību vai ciešanas. Tomēr konkrētos apstākļos drīkst atļaut konkrētas darbības, kas ir būtiskas atsevišķiem ražošanas veidiem vai ko veic dzīvnieku un cilvēku drošībai.

(14) Lauksaimniecības dzīvnieki, ņemot vērā to fizioloģiskās vajadzības, ir jābaro ar zāli, rupjo lopbarību un barību, kas ražota saskaņā ar bioloģiskās lauksaimniecības noteikumiem, dodot priekšroku pašā saimniecībā ražotai barībai. Turklāt, ievērojot skaidri izstrādātus nosacījumus, var atļaut izmantot konkrētas minerālvielas, mikroelementus un vitamīnus, lai nodrošinātu dzīvnieku uztura pamatprasības.

(15) Tā kā ir paredzams, ka klimata un pieejamo barības avotu dēļ bioloģiski audzētu atgremotāju iespējas ar uztura devām uzņemt vajadzīgos būtiskos A, D un E vitamīnus dažādos reģionos arī turpmāk būs atšķirīgas, ir jāatļauj šo vitamīnu lietošana atgremotāju audzēšanā.

(16) Dzīvnieku veselības nodrošināšanas pamatā galvenokārt jābūt slimību profilaksei. Papildus ir jāveic konkrēti tīrīšanas un dezinfekcijas pasākumi.

(17) Ķīmiski sintezētu alopātisku veterināro zāļu profilaktiska lietošana bioloģiskajā lauksaimniecībā nav atļauta. Tomēr dzīvnieka saslimšanas vai ievainojuma gadījumā, ja tam nepieciešama tūlītēja ārstēšana, ķīmiski sintezētu alopātisku veterināro zāļu lietošana ir jāierobežo līdz stingri noteiktam minimumam. Turklāt ir jāparedz iespēja veikt ierobežojošus pasākumus, piemēram, divreiz pagarināt zāļu izdalīšanās laiku pēc ķīmiski sintezētu alopātisku veterināro zāļu lietošanas, lai patērētājiem garantētu bioloģisko produktu integritāti.

(18) Jāparedz īpaši noteikumi slimību profilaksei un veterinārai ārstēšanai biškopībā.

(19) Jāparedz, ka pārtikas vai barības ražotājiem ir jāņem vērā atbilstīgas procedūras, kuru pamatā ir kritisko pārstrādes posmu sistemātiska identificēšana, lai nodrošinātu to, ka saražotie pārstrādes produkti atbilst bioloģiskās ražošanas noteikumiem.

(20) Lai nodrošinātu konkrētas pārstrādātās bioloģiskās pārtikas un barības ražošanu, ir vajadzīgi atsevišķi nebioloģiski ražoti produkti un vielas. Vīna ražošanas noteikumu saskaņošanai Kopienas mērogā būs vajadzīgs ilgāks laiks. Tāpēc iepriekš minētie produkti jāizslēdz no vīna ražošanas, līdz vēlākā procedūrā tiek izstrādāti īpaši noteikumi.

(21) Bioloģiskās pārtikas pārstrādē saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2092/91, ievērojot skaidri izstrādātus nosacījumus, bija atļauts izmantot konkrētas sastāvdaļas, kam nav lauksaimnieciska izcelsme, konkrētus pārtikas pārstrādes palīglīdzekļus un konkrētas lauksaimnieciskas izcelsmes sastāvdaļas, kas nav iegūtas bioloģiski. Lai nodrošinātu bioloģiskās lauksaimniecības nepārtrauktību, arī turpmāk saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 21. panta 2. punkta noteikumiem jāatļauj attiecīgo līdzekļu un vielu izmantošana. Turklāt skaidrības labad šīs regulas pielikumos ir lietderīgi norādīt līdzekļus un vielas, kuru lietošana bija atļauta saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2092/91. Citus līdzekļus un vielas šiem sarakstiem turpmāk drīkst pievienot, balstoties uz atšķirīgu juridisko pamatu, proti, Regulas (EK) Nr. 834/2007 21. panta 2. punktu. Tāpēc ir lietderīgi sarakstā ar simbolu norādīt katras līdzekļu un vielu kategorijas īpašo statusu.

(22) Konkrētos apstākļos bioloģiskus produktus un nebioloģiski ražotus produktus var atļaut savākt un pārvadāt vienlaicīgi. Jāparedz īpaši noteikumi, lai bioloģiskus produktus pienācīgi nodalītu no nebioloģiski ražotiem produktiem un novērstu jebkādu sajaukšanos.

(23) Pārejot uz bioloģisko ražošanas metodi, visiem izmantotajiem līdzekļiem ir vajadzīgi konkrēti pielāgošanās periodi. Atkarībā no saimniecībā iepriekš veiktās ražošanas ir jāparedz konkrēti laikposmi dažādām ražošanas nozarēm.

(24) Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. pantu ir jāparedz īpaši nosacījumi minētajā pantā norādīto izņēmumu piemērošanai. Ir lietderīgi paredzēt šādus nosacījumus gadījumiem, kad nav pieejami bioloģiski audzēti dzīvnieki, bioloģiski ražota barība, bišu vasks, sēklas un sēklas kartupeļi, un bioloģiskās sastāvdaļas, kā arī attiecībā uz īpašām problēmām, kas saistītas ar ganāmpulka apsaimniekošanu katastrofas apstākļos.

(25) Ģeogrāfiskas un strukturālas atšķirības lauksaimniecībā un klimatiskie ierobežojumi var kavēt bioloģiskās ražošanas attīstību atsevišķos reģionos, un tāpēc tiem ir jāparedz izņēmumi attiecībā uz konkrētu praksi saistībā ar lauksaimniecības dzīvnieku novietņu un iekārtu īpašībām. Tāpēc dzīvnieku piesiešana, ievērojot skaidri noteiktus nosacījumus, ir jāatļauj saimniecībās, kuras ir mazas to ģeogrāfiskā stāvokļa un strukturālo ierobežojumu dēļ, jo īpaši kalnainā apvidū, un tikai tur, kur nav iespējams turēt liellopus grupās, kas atbilst to uzvedības prasībām.

(26) Lai nodrošinātu uzsākto bioloģiskās lopkopības nozares attīstību, saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2092/91 tika noteiktas vairākas pagaidu atkāpes attiecībā uz dzīvnieku piesiešanu, dzīvnieku turēšanas apstākļiem un dzīvnieku blīvumu. Šīs atkāpes pagaidām ir jāturpina piemērot līdz to beigu termiņam, lai nepārtrauktu bioloģiskās lopkopības darbību.

(27) Ņemot vērā bioloģiskās biškopības nozīmi apputeksnēšanā, ir jādod iespēja paredzēt izņēmumus, ar kuriem tajā pašā saimniecībā atļauj paralēlu ražošanu bioloģiskās un nebioloģiskās biškopības vienībās.

(28) Konkrētos apstākļos lauksaimniekiem varētu būt grūtības nodrošināt bioloģiski audzētu dzīvnieku un bioloģiski ražotas barības apgādi, un tāpēc ir jāatļauj ierobežotā daudzumā izmantot nebioloģiskus saimniecības resursus.

(29) Bioloģiskajā ražošanā iesaistītie ražotāji ir ieguldījuši lielu darbu bioloģisko sēklu un veģetatīvās pavairošanas materiāla ražošanas attīstīšanā, lai izveidotu tādu augu sugu šķirņu plašu izvēli, kuru bioloģiski audzētās sēklas un veģetatīvās pavairošanas materiāls ir pieejams. Tomēr pašlaik daudzu sugu gadījumā bioloģiski audzētās sēklas un veģetatīvās pavairošanas materiāls joprojām nav pieejams pietiekamā daudzumā, un šajos gadījumos ir jāatļauj nebioloģiski audzētu sēklu un veģetatīvās pavairošanas materiāla izmantošana.

(30) Lai palīdzētu uzņēmējiem atrast bioloģiski audzētas sēklas un sēklas kartupeļus, katrai dalībvalstij jānodrošina tādas datubāzes izveide, kurā norādītas šķirnes, kuru bioloģiski audzētās sēklas un sēklas kartupeļi ir pieejami tirgū.

(31) Pieaugušu liellopu audzēšanā var rasties apdraudējums īpašniekiem un citiem dzīvnieku kopējiem. Tāpēc ir jāparedz noteikums, ar kuru atļauj piešķirt izņēmumus zīdītāju, jo īpaši liellopu, nobarošanas beigu posmā.

(32) Katastrofu gadījumiem vai plaši izplatītām dzīvnieku vai augu slimībām var būt nopietna ietekme uz bioloģisko ražošanu attiecīgajos reģionos. Jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu lauksaimniecības turpināšanu vai pat atjaunošanu. Tāpēc cietušajos apgabalos uz ierobežotu laiku ir jādod iespēja piegādāt nebioloģiski audzētus dzīvniekus vai nebioloģiski ražotu barību.

(33) Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 24. panta 3. punktu un 25. panta 3. punktu ir jāparedz konkrēti kritēriji attiecībā uz Kopienas logotipa izskatu, saturu, izmēru un dizainu, kontroles iestādes vai kontroles organizācijas koda izskatu un saturu un lauksaimniecības produkta ražošanas vietas norādes izskatu un saturu.

(34) Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 26. pantu ir jāparedz īpašas prasības bioloģiski ražotas barības marķēšanai, ņemot vērā barības veidus un sastāvu un barībai piemērojamos horizontālos marķēšanas noteikumus.

(35) Jāparedz konkrēti kontroles pasākumi papildus kontroles sistēmai, kuras pamatā ir Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (3). Proti, jāparedz sīki izstrādātas prasības attiecībā uz visiem ar bioloģiskajiem produktiem saistītajiem ražošanas, sagatavošanas un izplatīšanas posmiem.

(36) Informatīvajiem paziņojumiem, ko dalībvalstis sūta Komisijai, ir jādod Komisijai iespēja izmantot tieši nosūtīto informāciju un pēc iespējas efektīvi lietot statistikas informācijas un atsauces datu pārvaldībai. Lai sasniegtu šo mērķi, visa informācija, kas jādara pieejama vai jāpaziņo dalībvalstīm un Komisijai, ir jāsūta elektroniski vai digitālā veidā.

(37) Informācijas un dokumentu apmaiņa Komisijas un dalībvalstu starpā parasti notiek elektroniski vai digitālā veidā, un dalībvalstis Komisijai informāciju arī sniedz un paziņo elektroniski vai digitālā veidā. Lai uzlabotu veidu, kādā notiek informācijas apmaiņa saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem, un paplašinātu tās izmantošanu, ir jāpielāgo esošās datorsistēmas vai jāizveido jaunas. Šajā sakarā ir jāpieņem noteikums, ka to veic Komisija un ka sistēmas jāievieš pēc dalībvalstu informēšanas ar Bioloģiskās ražošanas komitejas starpniecību.

(38) Nosacījumi, saskaņā ar kuriem šīs datorsistēmas apstrādā informāciju, un to dokumentu veids un saturs, kuri ir jāiesniedz saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 834/2007, ir regulāri jāpielāgo izmaiņām piemērojamajos noteikumos vai pārvaldības prasībās. Ir vajadzīgi arī vienoti nosacījumi attiecībā uz dokumentiem, kas dalībvalstīm ir jānosūta. Lai sasniegtu šos mērķus un vienkāršotu procedūras, un nodrošinātu to, ka attiecīgās datorsistēmas var nekavējoties lietot, dokumentu forma un saturs ir jānosaka, pamatojoties uz paraugiem un aptaujām, kuras Komisijai ir jāpielāgo un jāatjaunina pēc Bioloģiskās ražošanas komitejas informēšanas.

(39) Jāparedz pārejas perioda pasākumi attiecībā uz dažiem Regulas (EEK) Nr. 2092/91 noteikumiem, lai neapdraudētu bioloģiskās ražošanas nepārtrauktību.

(40) Jāatceļ un ar jaunu regulu jāaizstāj Komisijas 1993. gada 29. janvāra Regula (EEK) Nr. 207/93, ar ko nosaka VI pielikuma saturu Regulā (EEK) Nr. 2092/91 par lauksaimniecības produktu bioloģisku ražošanu un norādēm par to uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem, un ar kuru paredz sīki izstrādātus 5. panta 4. punkta īstenošanas noteikumus (4), Komisijas 2003. gada 14. augusta Regula (EK) Nr. 1452/2003, ar ko saglabā Padomes Regulas (EEK) Nr. 2092/91 6. panta 3. punkta a) apakšpunktā paredzēto atkāpi attiecībā uz dažu sugu sēklām un veģetatīvās pavairošanas materiālu un paredz procedūras noteikumus un kritērijus attiecībā uz minēto atkāpi (5), un Komisijas 2003. gada 5. februāra Regula (EK) Nr. 223/2003, ar ko nosaka marķēšanas prasības saistībā ar bioloģiskās ražošanas metodi barībai, barības maisījumiem un barības sastāvdaļām un ar ko groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 2092/91 (6).

(41) Regulu (EEK) Nr. 2092/91 no 2009. gada 1. janvāra atceļ ar Regulu (EK) Nr. 834/2007. Tomēr vairākus tās noteikumus, tos nedaudz pielāgojot, ir jāturpina piemērot, un tāpēc tie ir jāpieņem ar šo regulu. Skaidrības labad ir lietderīgi noteikt atbilstību starp attiecīgajiem Regulas (EKK) Nr. 2092/91 un šīs regulas noteikumiem.

(42) Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Bioloģiskās ražošanas regulatīvās komitejas atzinumu,

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

Saturs

I sadaļa. Ievada noteikumi

II sadaļa. Bioloģisko produktu ražošanas, pārstrādes, iesaiņošanas, pārvadāšanas un uzglabāšanas noteikumi

1. nodaļa. Augkopība

2. nodaļa. Lopkopība

1. iedaļa. Dzīvnieku izcelsme

2. iedaļa. Lauksaimniecības dzīvnieku novietnes un lopkopības prakse

3. iedaļa. Barība

4. iedaļa. Slimību profilakse un veterinārā ārstēšana

3. nodaļa. Pārstrādāti produkti

4. nodaļa. Produktu savākšana, iesaiņošana, pārvadāšana un uzglabāšana

5. nodaļa. Noteikumi par pāreju

6. nodaļa. Ražošanas noteikumu izņēmumi

1. iedaļa. Klimatiski, ģeogrāfiski vai strukturāli ierobežojumi

2. iedaļa. Gadījumi, kad nav pieejami bioloģiskie saimniecības resursi

3. iedaļa. Īpašas saimniekošanas problēmas lopkopībā

4. iedaļa. Katastrofas gadījumi

7. nodaļa. Sēklu datu bāze

III sadaļa. Marķēšana

1. nodaļa. Kopienas logotips

2. nodaļa. Īpašas prasības barības marķēšanai

3. nodaļa. Citi īpaši marķēšanas noteikumi

IV sadaļa. Kontrole

1. nodaļa. Kontroles minimālās prasības

2. nodaļa. Kontroles prasības attiecībā uz augiem un augu produktiem

3. nodaļa. Kontroles prasības attiecībā uz lauksaimniecības dzīvniekiem un lopkopības produktiem

4. nodaļa. Kontroles prasības attiecībā uz produktu sagatavošanu

5. nodaļa. Kontroles prasības attiecībā uz importu

6. nodaļa. Kontroles prasības attiecībā uz vienībām, kuras noslēgušas apakšlīgumus ar trešām personām

7. nodaļa. Kontroles prasības attiecībā uz vienībām, kurās gatavo barību

8. nodaļa. Pārkāpumi un informācijas apmaiņa

V sadaļa. Informācijas nosūtīšana, pārejas un nobeiguma noteikumi

1. nodaļa. Informācijas nosūtīšana Komisijai

2. nodaļa. Pārejas un nobeiguma noteikumi

I SADAĻA

IEVADA NOTEIKUMI

1. pants

Priekšmets un darbības joma

1. Šajā regulā paredzēti konkrēti noteikumi Regulas (EK) Nr. 834/2007 1. panta 2. punktā minēto produktu bioloģiskai ražošanai, marķēšanai un kontrolei.

2. Šo regulu nepiemēro šādiem produktiem:

a) produkti, kuriem ir akvakultūras izcelsme;

b) jūras aļģes;

c) lauksaimniecības dzīvnieku sugas, kuras nav minētas 7. pantā;

d) raugs, kuru izmanto pārtikā vai barībā.

Tomēr II, III un IV sadaļu mutatis mutandis piemēro produktiem, kas minēti pirmās daļas a), b) un c) apakšpunktā, līdz attiecībā uz šiem produktiem, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 834/2007, tiek paredzēti sīki izstrādāti ražošanas noteikumi.

2. pants

Definīcijas

Papildus Regulas (EK) Nr. 834/2007 2. pantā noteiktajām definīcijām šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

a) “nebioloģisks” ir tāds, kas nav iegūts atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 834/2007 un šai regulai veiktā ražošanā vai nav saistīts ar to;

b) “veterinārās zāles” ir zāles, kas definētas 1. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2001/82/EK (7) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm;

c) “importētājs” ir Kopienas fiziska vai juridiska persona, kas pati vai ar pārstāvja palīdzību piedāvā kādu sūtījumu laišanai brīvā apgrozībā Kopienā;

d) “pirmais saņēmējs” ir fiziska vai juridiska persona, kurai sūtījumu piegādā un kura to saņem turpmākai sagatavošanai un/vai tirdzniecībai;

e) “saimniecība” ir visas ražošanas vienības, kurām ir viena vadība un kuras ir paredzētas lauksaimniecības produktu ražošanai;

f) “ražošanas vienība” ir visi ražošanā izmantotie resursi, piemēram, ražošanas telpas, zemes gabali, ganības, āra platības, lauksaimniecības dzīvnieku novietnes, ēkas ražas glabāšanai, augkopības produkti, lopkopības produkti, izejvielas un jebkuri citi resursi, kas saistīti ar attiecīgo ražošanas sektoru;

g) “hidroponiskā ražošana” ir augu audzēšanas metode, kad to saknes ievieto vienīgi minerālo barības vielu šķīdumā vai inertā vidē, piemēram, perlītā, grantī vai minerālvatē, kam pievieno barības vielu šķīdumu;

h) “veterinārā ārstēšana” ir visi ārstnieciskie vai profilaktiskie kursi konkrētas slimības gadījumā;

i) “pārejas barība” ir barība, kas saražota pārejas periodā uz bioloģisko ražošanu, izņemot to, kas novākta 12 mēnešus pēc pārejas perioda sākuma, kā minēts Regulas (EK) Nr. 834/2007 17. panta 1. punkta a) apakšpunktā.

II SADAĻA

BIOLOĢISKO PRODUKTU RAŽOŠANAS, PĀRSTRĀDES, IESAIŅOŠANAS, PĀRVADĀŠANAS UN UZGLABĀŠANAS NOTEIKUMI

1. NODAĻA

Augkopība

3. pants

Augsnes apstrāde un mēslošana

1. Gadījumos, kad augu barošanas vajadzības nav iespējams nodrošināt ar pasākumiem, kas minēti Regulas (EK) Nr. 834/2007 12. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā, bioloģiskajā ražošanā var lietot tikai šīs regulas I pielikumā minētos mēslošanas līdzekļus un augsnes ielabotājus, nepārsniedzot vajadzīgo apjomu. Ražotāji saglabā dokumentārus pierādījumus, kas apliecina vajadzību izmantot attiecīgo līdzekli.

2. Kopējais saimniecībā izmantoto kūtsmēslu daudzums, kā noteikts Padomes Direktīvā 91/676/EEK (8) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, nedrīkst pārsniegt 170 kg slāpekļa uz vienu lauksaimniecības platības hektāru gadā. Šis ierobežojums attiecas tikai uz pakaišu kūtsmēslu, kaltētu pakaišu kūtsmēslu un dehidrētu mājputnu mēslu, kompostētu dzīvnieku ekskrementu, tostarp mājputnu mēslu, kompostētu pakaišu kūtsmēslu un dzīvnieku šķidro ekskrementu lietošanu.

3. Rakstiskas sadarbības vienošanās, lai izplatītu pārpalikušos kūtsmēslus, kas radušies bioloģiskajā ražošanā, bioloģiskās ražošanas saimniecības drīkst slēgt tikai ar tādām saimniecībām un uzņēmumiem, kuri atbilst bioloģiskās ražošanas nosacījumiem. Maksimālo apjomu, kas minēts 2. punktā, aprēķina, ņemot vērā visas šādā sadarbībā iesaistītās bioloģiskās ražošanas vienības.

4. Attiecīgus mikroorganismu preparātus drīkst izmantot, lai uzlabotu augsnes vispārējo stāvokli vai barības vielu pieejamību augsnē vai augos.

5. Komposta aktivizēšanai drīkst izmantot attiecīgus uz augu bāzes izgatavotus preparātus vai mikroorganismu preparātus.

4. pants

Hidroponiskās ražošanas aizliegums

Hidroponiskā ražošana ir aizliegta.

5. pants

Kaitēkļu, slimību un nezāļu apkarošana

1. Gadījumos, kad augus nevar pienācīgi aizsargāt no kaitēkļiem un slimībām, veicot Regulas (EK) Nr. 834/2007 12. panta 1. punkta a), b), c) un g) apakšpunktā paredzētos pasākumus, bioloģiskajā ražošanā drīkst izmantot tikai šīs regulas II pielikumā minētos līdzekļus. Ražotāji saglabā dokumentārus pierādījumus, kas apliecina vajadzību izmantot attiecīgo līdzekli.

2. Attiecībā uz līdzekļiem, kurus izmanto slazdos un sadalītājos, izņemot feromona sadalītājus, slazdi un/vai sadalītāji nepieļauj vielu nonākšanu vidē un šo vielu saskari ar audzētajiem kultūraugiem. Slazdi pēc lietošanas ir jāsavāc un drošā veidā jāiznīcina.

6. pants

Īpaši noteikumi par sēņu audzēšanu

Sēņu audzēšanai drīkst izmantot substrātus, ja tie sastāv vienīgi no šādām sastāvdaļām:

a) pakaišu kūtsmēsli un dzīvnieku ekskrementi: i) vai nu no saimniecībām, kuras ražo saskaņā ar bioloģiskās ražošanas metodi, ii) vai tādi, kas minēti I pielikumā, bet tikai tad, ja i) punktā minētā sastāvdaļa nav pieejama un ja tie pirms kompostēšanas nepārsniedz 25 % no substrāta sastāvdaļu kopsvara, izņemot segmateriālu un pievienotu ūdeni;

b) lauksaimnieciskas izcelsmes sastāvdaļas, kas nav minētas a) apakšpunktā, no saimniecībām, kuras ražo saskaņā ar bioloģiskās ražošanas metodi;

c) ķīmiski neapstrādāta kūdra;

d) koksne, kas pēc nociršanas nav ķīmiski apstrādāta;

e) minerālprodukti, kas minēti I pielikumā, ūdens un augsne.

2. NODAĻA

Lopkopība

7. pants

Darbības joma

Šajā nodaļā ir paredzēti sīki izstrādāti ražošanas noteikumi attiecībā uz šādu sugu dzīvniekiem: liellopi, tostarp bubalus un bizoni, zirgu dzimtas dzīvnieki, cūkas, aitas, kazas, mājputni (sugas, kas minētas III pielikumā) un bites.

1. iedaļa

Dzīvnieku izcelsme

8. pants

Bioloģiski audzētu dzīvnieku izcelsme

1. Izvēloties šķirnes vai līnijas, ņem vērā dzīvnieku spēju pielāgoties vietējiem apstākļiem, to dzīvotspēju un izturību pret slimībām. Turklāt dzīvnieku šķirnes vai līnijas izvēlas tā, lai izvairītos no konkrētām slimībām vai veselības problēmām, kas raksturīgas intensīvā ražošanā izmantotām šķirnēm un līnijām, piemēram, cūku stresa sindroms, PSE sindroms (gaļa bāla, mīksta, atsulojas), pēkšņa nāve, spontāni aborti, grūtas dzemdības, kam nepieciešams ķeizargrieziens. Priekšroka dodama vietējām šķirnēm un līnijām.

2. Attiecībā uz bitēm priekšroku dod Apis mellifera un tās vietējiem ekotipiem.

9. pants

Nebioloģiski audzētu dzīvnieku izcelsme

1. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu nebioloģiski audzētus dzīvniekus reprodukcijas nolūkos var ievest saimniecībā tikai tad, ja bioloģiski audzēti dzīvnieki nav pieejami pietiekamā skaitā, kā arī ievērojot šā panta 2. līdz 5. punkta nosacījumus.

2. Ja ganāmpulku veido pirmo reizi, jaunus nebioloģiski audzētus zīdītājdzīvniekus tūlīt pēc atšķiršanas audzē saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem. Turklāt dienā, kad dzīvniekus iekļauj ganāmpulkā, uz tiem attiecas šādi ierobežojumi:

a) bifeļiem, teļiem un kumeļiem jābūt jaunākiem par sešiem mēnešiem;

b) jēriem un kazlēniem jābūt jaunākiem par 60 dienām;

c) sivēniem jāsver mazāk par 35 kg.

3. Ja ganāmpulka atjaunošanai izmanto nebioloģiski audzētus pieaugušus vīriešu kārtas zīdītājdzīvniekus un nebioloģiski audzētus sieviešu kārtas zīdītājdzīvniekus, kuri ne reizi nav atnesušies, tos pēc tam attiecīgi audzē saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem. Turklāt uz sieviešu kārtas zīdītājdzīvnieku skaitu gadā attiecas šādi ierobežojumi:

a) ganāmpulkā drīkst iekļaut ne vairāk kā 10 % pieaugušu zirgu dzimtas dzīvnieku vai liellopu, tostarp bubalus un bizonu sugu dzīvnieku, un ne vairāk kā 20 % pieaugušu cūku, aitu un kazu (sieviešu kārtas dzīvnieki);

b) ražošanas vienībās ar mazāk nekā 10 zirgu dzimtas dzīvniekiem vai liellopiem vai ar mazāk nekā piecām cūkām, aitām un kazām iepriekš minētajai atjaunošanai ļauj ganāmpulkā iekļaut ne vairāk kā vienu dzīvnieku gadā.

Šā punkta noteikumi tiks pārskatīti 2012. gadā, lai tos pakāpeniski atceltu.

4. Ar kompetentās iestādes iepriekšēju atļauju 3. punktā minēto procentuālo daļu var palielināt līdz 40 % šādos īpašos gadījumos:

a) tiek būtiski paplašināta lopkopības saimniecība;

b) tiek mainīta šķirne;

c) tiek uzsākta jauna lopkopības specializācija;

d) šķirņu izmantošana lauksaimniecībā ir apdraudēta, kā izklāstīts Komisijas Regulas (EK) Nr. 1974/2006 (9) IV pielikumā, un šādā gadījumā šo šķirņu dzīvniekiem nav noteikti jābūt tādiem, kas ne reizi nav atnesušies.

5. Dravu atjaunošanai bioloģiskās ražošanas vienībā 10 % bišu māšu un spietu gadā var aizstāt ar nebioloģiski iegūtām bišu mātēm un spietiem, ja bišu mātes un spieti tiek ievietoti stropos ar kārēm vai kāres pamatnēm no bioloģiskās lauksaimniecības vienībām.

2. iedaļa

Lauksaimniecības dzīvnieku novietnes un lopkopības prakse

10. pants

Noteikumi attiecībā uz turēšanas apstākļiem

1. Ēku izolācija, apsilde un ventilācija nodrošina, lai gaisa cirkulācija, putekļu daudzums, temperatūra, relatīvais gaisa mitrums un gāzu koncentrācija būtu dzīvniekiem nekaitīga. Ēkās nodrošina pietiekamu dabisko ventilāciju un gaismu.

2. Lauksaimniecības dzīvnieku turēšana novietnēs nav obligāta apvidos, kur ir piemēroti klimatiskie apstākļi, kas ļauj dzīvniekiem mitināties ārā.

3. Dzīvnieku blīvums ēkās ir tāds, lai nodrošinātu dzīvniekiem ērtības, labsajūtu un sugai raksturīgās vajadzības, kas jo īpaši ir atkarīgas no dzīvnieku sugas, šķirnes un vecuma. Tas arī atbilst dzīvnieku uzvedības vajadzībām, kuras jo īpaši ir atkarīgas no grupas lieluma un dzīvnieku dzimuma. Blīvums ir tāds, lai garantētu dzīvnieku labturību, nodrošinot tiem pietiekamu platību, kas ļauj tiem dabiski stāvēt, viegli apgulties, apgriezties, sevi apkopt, ieņemt visas dabiskās pozas un veikt visas dabiskās kustības, piemēram, izstaipīšanos un spārnu vicināšanu.

4. Minimālais segto un nesegto platību lielums un citas novietņu īpašības dažādām dzīvnieku sugām un kategorijām, ir noteiktas III pielikumā.

11. pants

Īpaši noteikumi attiecībā uz zīdītājdzīvnieku turēšanas apstākļiem un lopkopības praksi

1. Lauksaimniecības dzīvnieku novietnes ir ar gludām, bet ne slidenām grīdām. Vismaz pusei no segtās platības, kas norādīta šīs regulas III pielikumā, ir vienlaidus grīda, tas ir, tā nedrīkst būt klāta ar redelēm vai režģu konstrukcijām.

2. Novietnēs ir ērta, tīra un sausa pietiekama lieluma gulēšanas un atpūtas platība, kurai ir vienlaidus grīda, bez redelēm. Atpūtas platībā ierīko plašu, sausu guļvietu, kas nokaisīta ar pakaišu materiālu. Pakaišu sastāvā ir salmi vai cits piemērots dabisks materiāls. Pakaišus drīkst uzlabot un bagātināt ar jebkuru minerālproduktu, kas minēts I pielikumā.

3. Neatkarīgi no Padomes Direktīvas 91/629/EEK (10) 3. panta 3. punkta ir aizliegta teļu turēšana individuālos boksos pēc vienas nedēļas vecuma sasniegšanas.

4. Neatkarīgi no Padomes Direktīvas 91/630/EEK (11) 3. panta 8. punkta cūku mātes tur grupās, izņemot grūsnības beigu posmos un zīdīšanas periodā.

5. Sivēnus nedrīkst turēt aizgaldos ar caurumotu grīdu (flat decks) vai sivēnu būros.

6. Pastaigu laukumus ierīko tā, lai cūkas varētu izkārnīties un rakņāties. Rakņāšanās nolūkam var izmantot dažādu veidu substrātus.

12. pants

Īpaši noteikumi attiecībā uz mājputnu turēšanas apstākļiem un putnkopības praksi

1. Mājputnus nedrīkst turēt būros.

2. Ūdensputniem ir jānodrošina pieeja tekošam ūdenim, dīķim, ezeram vai ūdens baseinam, kad vien laikapstākļi un higiēnas apstākļi to atļauj, lai ievērotu to sugai raksturīgās vajadzības un dzīvnieku labturības prasības.

3. Visu mājputnu novietnes atbilst šādiem nosacījumiem:

a) vismaz viena trešdaļa platības ir ar vienlaidus grīdu, tas ir, bez redelēm vai režģu konstrukcijām, un klāta ar pakaišiem, piemēram, salmiem, zāģskaidām, smiltīm vai kūdru;

b) pietiekami liela platība no vistām pieejamās grīdas dējējvistu novietnēs ir viegli pieejama putnu mēslu savākšanai;

c) tajās ir laktas, kuru izmērs un skaits atbilst grupas un putnu lielumam, kā noteikts III pielikumā;

d) tajās ir atveramas ieejas/izejas lūkas, kuru izmērs ir piemērots putniem, un šo lūku kopējais garums ir vismaz 4 m uz 100 m2 no putniem pieejamās novietnes platības;

e) katrā mājputnu novietnē nedrīkst būt vairāk kā: i) 4 800 cāļu; ii) 3 000 dējējvistu; iii) 5 200 pērļu vistu; iv) 4 000 muskusa vai Pekinas pīļu mātīšu vai 3 200 muskusa vai Pekinas pīļu tēviņu, vai citu pīļu; v) 2 500 kapaunu, zosu vai tītaru;

f) kopējā izmantojamā platība gaļas putnu novietnēs vienā vienībā nedrīkst pārsniegt 1 600 m2;

g) mājputnu novietnes ir celtas tā, lai visiem putniem nodrošinātu vieglu pieeju āra platībai.

4. Dabisko gaismu drīkst papildināt ar mākslīgo apgaismojumu, lai nodrošinātu ne vairāk kā 16 gaismas stundas dienā un nepārtrauktu vismaz astoņu stundu ilgu nakts atpūtas periodu bez mākslīgā apgaismojuma.

5. Lai nepieļautu intensīvu audzēšanas metožu izmantošanu, mājputnus audzē, līdz tie sasniedz minimālu kaušanas vecumu, vai arī tie ir lēnaudzīgo šķirņu mājputni. Ja ražotāji neizmanto lēnaudzīgas mājputnu šķirnes, tiem piemēro šādus minimālos kaušanas vecumus:

a) 81 diena cāļiem;

b) 150 dienas kapauniem;

c) 49 dienas Pekinas pīlēm;

d) 70 dienas muskuspīļu mātītēm;

e) 84 dienas muskuspīļu tēviņiem;

f) 92 dienas meža pīlēm;

g) 94 dienas pērļu vistām;

h) 140 dienas tītaru tēviņiem un cepeša zosīm;

i) 100 dienas tītaru mātītēm.

Kompetentā iestāde nosaka lēnaudzīgo šķirņu kritērijus vai izveido to sarakstu un sniedz šo informāciju uzņēmējiem, citām dalībvalstīm un Komisijai.

13. pants

Īpašas prasības un turēšanas apstākļi biškopībā

1. Dravu novietojums it tāds, ka 3 km rādiusā no dravas par nektāra un ziedputekšņu avotiem kalpo galvenokārt bioloģiski audzētas kultūras un/vai savvaļas veģetācija un/vai kultūras, kuras apstrādā ar zema vides ietekmējuma metodēm, kas ir līdzvērtīgas tām, kuras aprakstītas Padomes Regulas (EK) Nr. 1698/2005 (12) 36. pantā vai Padomes Regulas (EK) Nr. 1257/1999 (13) 22. pantā, un kas nevar ietekmēt biškopības atzīšanu par bioloģisko biškopību. Iepriekš minētās prasības nepiemēro laikā, kad nenotiek ziedēšana, vai bišu saimju ziemošanas laikā.

2. Dalībvalstis var noteikt reģionus vai apvidus, kur biškopību nav iespējams veikt saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem.

3. Stropus gatavo pamatā no dabiskiem materiāliem, kas nerada piesārņojuma risku videi vai biškopības produktiem.

4. Bišu vasku jaunām kārēm ņem no bioloģiskās lauksaimniecības vienībām.

5. Neskarot šīs regulas 25. pantu, stropos drīkst lietot tikai dabiskus produktus, piemēram, propolisu, vasku un augu eļļas.

6. Medus ievākšanas laikā nedrīkst izmantot ķīmiskos sintētiskos repelentus.

7. Medu nedrīkst izņemt no kārēm, kurās ir peri.

14. pants

Pieeja āra platībām

1. Āra platības var būt daļēji nosegtas.

2. Saskaņā ar Regulas (EK) 834/2007 14. panta 1. punkta b) apakšpunkta iii) punktu zālēdājiem nodrošina pieeju ganībām, kad vien apstākļi to atļauj.

3. Ja zālēdājiem ir pieeja ganībām ganīšanas perioda laikā un ja ziemas novietņu sistēma dzīvniekiem nodrošina kustību brīvību, drīkst atcelt prasību ziemas mēnešos nodrošināt āra platības.

4. Neatkarīgi no 2. punkta buļļiem, kas vecāki par vienu gadu, nodrošina pieeju ganībām vai āra platībai.

5. Mājputniem nodrošina pieeju āra platībai vismaz vienu trešdaļu no to dzīves.

6. Āra platības mājputniem galvenokārt ir klātas ar veģetāciju un aprīkotas ar drošības ierīcēm, un putni tajās var viegli piekļūt pietiekamam skaitam dzirdināšanas un barošanas siļu.

7. Ja mājputnus tur telpās Kopienas tiesību aktos noteiktu ierobežojumu vai pienākumu dēļ, tiem nodrošina pastāvīgu pieeju pietiekamam daudzumam rupjās barības un piemērota materiāla, lai apmierinātu mājputnu etoloģiskās vajadzības.

15. pants

Lauksaimniecības dzīvnieku blīvums

1. Kopējais dzīvnieku blīvums ir tāds, lai netiktu pārsniegta šīs regulas 3. panta 2. punktā minētā robežvērtība 170 kg slāpekļa uz vienu lauksaimniecības platības hektāru gadā.

2. Lai noteiktu piemērotu dzīvnieku blīvumu, kā minēts iepriekš, kompetentā iestāde nosaka ganāmpulka vienības, kuras ir līdzvērtīgas iepriekš minētajai robežvērtībai, ņemot vērā šīs regulas IV pielikumā noteiktos skaitļus vai attiecīgos valsts noteikumus, kas pieņemti saskaņā ar Direktīvu 91/676/EEK.

16. pants

Bezzemes lopkopības aizliegums

Ir aizliegta bezzemes lopkopība, kuras gadījumā lopkopis neapstrādā lauksaimniecības zemi un/vai nav noslēdzis rakstisku sadarbības vienošanos ar citu uzņēmēju atbilstīgi 3. panta 3. punktam.

17. pants

Bioloģiskās un nebioloģiskās lopkopības vienlaicīga veikšana

1. Saimniecībā drīkst atrasties nebioloģiski audzēti dzīvnieki, ja tos audzē ražošanas vienībās, kurās ēkas un zemes gabali ir skaidri nodalīti no vienībām, kurās audzēšana notiek saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem, un tajās ir dažādas sugas.

2. Nebioloģiski audzēti dzīvnieki katru gadu ierobežotu laiku drīkst izmantot bioloģiskās ganības, ja šie dzīvnieki ir no 3. punkta b) apakšpunktā minētas saimniekošanas sistēmas un ja šajās ganībās vienlaikus neatrodas bioloģiski audzēti dzīvnieki.

3. Bioloģiski audzētus dzīvniekus drīkst ganīt kopējās ganībās, ja:

a) zeme vismaz trīs gadus nav apstrādāta ar līdzekļiem, kurus nav atļauts lietot bioloģiskajā ražošanā;

b) visi dzīvnieki, kas nav audzēti bioloģiski un lieto attiecīgo zemi, ir cēlušies no saimniekošanas sistēmas, kura ir līdzvērtīga Regulas (EK) Nr. 1698/2005 36. pantā vai Regulas (EK) Nr. 1257/1999 22. pantā aprakstītajām sistēmām;

c) jebkurus bioloģiski audzētu dzīvnieku produktus šīs zemes izmantošanas laikā neuzskata par iegūtiem no bioloģiskās lauksaimniecības, ja vien var pierādīt, ka bioloģiski audzēti dzīvnieki ir pietiekami norobežoti no nebioloģiski audzētiem dzīvniekiem.

4. Vasaras ganību periodā dzīvnieki var ganīties uz nebioloģiskās lauksaimniecības zemes, kad tos pārdzen no vienām ganībām uz citām. Šajā periodā uzņemtais nebioloģiskās barības (zāle vai cita veģetācija, kurā dzīvnieki ganās) apjoms nepārsniedz 10 % no kopējā barības daudzuma gadā. Šo rādītāju aprēķina kā lauksaimnieciskas izcelsmes barības sausnas procentuālo daļu.

5. Uzņēmēji saglabā dokumentārus pierādījumus, kas apliecina šā panta noteikumu ievērošanu.

18. pants

Dzīvnieku turēšana

1. Bioloģiskajā lauksaimniecībā nedrīkst sistemātiski veikt tādas darbības kā elastīgo saišu piestiprināšana pie aitu astēm, astu amputācija, zobu izkniebšana, knābju un ragu apgriešana. Tomēr atsevišķos gadījumos kompetentā iestāde var atļaut dažas darbības drošības dēļ, ja to mērķis ir uzlabot dzīvnieku veselību, labturību vai higiēnu.

Jebkāda veida ciešanas dzīvniekiem samazina līdz minimumam, lietojot piemērotus anestēzijas un/vai pretsāpju līdzekļus un nodrošinot, ka visas darbības veic tikai vispiemērotākajā vecumā un to dara kvalificēts personāls.

2. Fiziska kastrācija ir atļauta vienīgi tādēļ, lai saglabātu produktu kvalitāti un tradicionālo audzēšanas praksi, bet tikai saskaņā ar 1. punkta otrās daļas noteikumiem.

3. Ir aizliegta bišu māšu sakropļošana, piemēram, apgriežot spārnus.

4. Dzīvnieku iekraušanu un izkraušanu veic uzmanīgi, bez jebkādu elektrisku stimulācijas ierīču izmantošanas. Ir aizliegta jebkādu alopātisku nomierinošu līdzekļu lietošana pirms transportēšanas vai tās laikā.

3. iedaļa

Barība

19. pants

Barība, kas ražota pašā saimniecībā vai citā bioloģiskajā saimniecībā

1. Attiecībā uz zālēdājiem, izņemot to laikposmu gadā, kad dzīvnieki atrodas vasaras ganībās saskaņā ar šīs regulas 17. panta 4. punktu, vismaz 50 % barības ir ražoti pašā saimniecībā vai, ja tas nav iespējams, ir ražoti, sadarbojoties ar citām bioloģiskajām saimniecībām galvenokārt tajā pašā reģionā.

2. Attiecībā uz bitēm ražošanas sezonas beigās stropos atstāj pietiekamu medus un ziedputekšņu rezervi, lai bites varētu pārziemot.

3. Saimju mākslīga piebarošana ir atļauta vienīgi tad, ja to izdzīvošana ir apdraudēta klimatisko apstākļu dēļ un vienīgi starp pēdējo medus ievākšanu un 15 dienas pirms nākamās nektāra vai medusrasas iegūšanas sezonas sākuma. Mākslīgo piebarošanu veic ar bioloģiski ražotu medu, bioloģiski ražotu cukura sīrupu vai bioloģiski ražotu cukuru.

20. pants

Barība, kas atbilst dzīvnieku uztura prasībām

1. Visus jaunus zīdītājdzīvniekus pēc iespējas baro ar mātes pienu, nevis citu dabisku pienu; liellopus, tostarp bubalus un bizonu sugu dzīvniekus, un zirgu dzimtas dzīvniekus – vismaz trīs mēnešus, aitas un kazas – vismaz 45 dienas un cūkas – vismaz 40 dienas.

2. Zālēdāju audzēšanas sistēmas pamatā ir maksimāla ganību izmantošana, ievērojot ganību pieejamību dažādos gadalaikos. Zālēdāju dienas devā vismaz 60 % sausnas veido rupjā barība, svaiga vai žāvēta barība vai skābbarība. Tomēr piena lopiem šo normu ir pieļaujams samazināt līdz 50 % ne ilgāk kā trīs mēnešus agrās laktācijas periodā.

3. Cūku un mājputnu dienas devai pievieno rupjo barību, svaigu vai žāvētu barību vai skābbarību.

4. Ir aizliegts turēt dzīvniekus apstākļos vai barības režīmā, kas var veicināt anēmiju.

5. Nobarošanas praksei jābūt atgriezeniskai jebkurā audzēšanas posmā. Piespiedu barošana ir aizliegta.

21. pants

Pārejas perioda barība

1. Barības devas formulā drīkst iekļaut vidēji līdz 30 % barības, kas iegūta pārejas periodā. Ja šī pārejas perioda barība ir ražota tajā pašā saimniecībā, tad šo procentuālo daļu drīkst palielināt līdz 60 %.

2. Ja pastāvīgās pļavas vai daudzgadīgo spēkbarības augu platības ir daļa no saimniecības un pēdējo piecu gadu laikā nav bijušas iekļautas bioloģiskās ražošanas vienībā šajā saimniecībā, tad līdz 20 % no tās barības kopējā vidējā daudzuma, ko izbaro lauksaimniecības dzīvniekiem, drīkst būt iegūti no šo pastāvīgo ganību vai daudzgadīgo spēkbarības augu platību noganīšanas vai pļaušanas to pārejas perioda pirmajā gadā. Ja izmanto gan pārejas perioda barību, gan barību no zemes gabaliem to pārejas perioda pirmajā gadā, šādas barības kopējā procentuālā daļa nedrīkst pārsniegt 1. punktā minēto maksimālo procentuālo daļu.

3. Šā panta 1. un 2. punktā minētos skaitļus aprēķina ik gadu, izsakot tos kā augu izcelsmes barības sausnas procentuālo daļu.

22. pants

Produkti un vielas, kas minētas Regulas (EK) Nr. 834/2007 14. panta 1. punkta d) apakšpunkta iv) punktā

1. Nebioloģiski ražotas augu un dzīvnieku izcelsmes barības sastāvdaļas bioloģiskajā ražošanā drīkst izmantot, ievērojot 43. pantā noteiktos ierobežojumus, un tikai tad, ja tās ir iekļautas V pielikumā un atbilst tajā noteiktajiem ierobežojumiem.

2. Bioloģiski ražotas dzīvnieku izcelsmes barības sastāvdaļas un minerālas izcelsmes barības sastāvdaļas bioloģiskajā ražošanā drīkst izmantot tikai tad, ja tās ir minētas V pielikumā un atbilst tajā noteiktajiem ierobežojumiem.

3. Zvejas produktus un blakusproduktus drīkst izmantot bioloģiskajā ražošanā tikai tad, ja tie ir minēti V pielikumā un atbilst tajā noteiktajiem ierobežojumiem.

4. Barības piedevas, konkrētus dzīvnieku barībā lietotus produktus un pārstrādes palīglīdzekļus drīkst izmantot bioloģiskajā ražošanā tikai tad, ja tie ir minēti VI pielikumā un atbilst tajā noteiktajiem ierobežojumiem.

4. iedaļa

Slimību profilakse un veterinārā ārstēšana

23. pants

Slimību profilakse

1. Ķīmiski sintezētas alopātiskas veterinārās zāles vai antibiotikas ir aizliegts izmantot profilaktiskai ārstēšanai, neskarot 24. panta 3. punktu.

2. Ir aizliegts izmantot vielas augšanas stimulēšanai vai ražīguma veicināšanai (tostarp antibiotikas, kokcidiostatus vai citus mākslīgus augšanas veicināšanas palīglīdzekļus) un hormonus vai citas līdzīgas vielas reprodukcijas kontrolei vai citiem nolūkiem (piemēram, meklēšanās ierosināšanai vai sinhronizēšanai).

3. Ja dzīvniekus iegūst no nebioloģiskām vienībām, atkarībā no vietējiem apstākļiem var tikt piemēroti īpaši pasākumi, piemēram, skrīninga testi un karantīnas periodi.

4. Novietnes, aplokus, iekārtas un rīkus pienācīgi tīra un dezinficē, lai novērstu savstarpēju inficēšanos un slimības pārnēsājošu organismu rašanos. Fekālijas, urīnu un neapēstu vai izlijušu barību izvāc, cik vien bieži vajadzīgs, lai mazinātu smaku un nepiesaistītu kukaiņus un grauzējus.

Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 14. panta 1. punkta f) apakšpunkta noteikumiem šādai dzīvnieku novietņu un iekārtu tīrīšanai un dezinfekcijai drīkst izmantot tikai VII pielikumā norādītos līdzekļus. Kukaiņu un citu kaitēkļu iznīcināšanai kūtīs un citās dzīvnieku turēšanas vietās var izmantot rodenticīdus (tikai slazdos) un II pielikumā norādītos līdzekļus.

5. Atsevišķu mājputnu ganāmpulku audzēšanas starplaikos novietnes iztukšo. Novietnes un iekārtas šajā laikā tīra un dezinficē. Turklāt tad, kad katra mājputnu ganāmpulka audzēšana ir pabeigta, aplokus atstāj tukšus, lai ļautu veģetācijai ataugt. Dalībvalstis nosaka laiku, cik ilgi aplokiem jābūt tukšiem. Ražotāji saglabā dokumentārus pierādījumus, kas apliecina šā laika ievērošanu. Šīs prasības neattiecas uz tādu mājputnu nelieliem daudzumiem, kurus netur aplokos un kuri var brīvi staigāt visu dienu.

24. pants

Veterinārā ārstēšana

1. Ja, neraugoties uz profilaktiskajiem pasākumiem, kas dzīvnieku veselības nodrošināšanai paredzēti Regulas (EK) Nr. 834/2007 14. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) punktā, dzīvnieki saslimst vai tiek ievainoti, tie nekavējoties jāārstē, ja vajadzīgs, izolējot vai ievietojot atbilstīgās novietnēs.

2. Fitoterapeitiskiem līdzekļiem, homeopātiskiem līdzekļiem, mikroelementiem un līdzekļiem, kas norādīti V pielikuma 3. daļā vai VI pielikuma 1.1. punktā, dod priekšroku salīdzinājumā ar ķīmiski sintezētām alopātiskām veterinārajām zālēm vai antibiotikām, ja to ārstējošā iedarbība ir piemērota attiecīgajai dzīvnieku sugai un slimībai, kam paredzēta ārstēšana.

3. Ja 1. un 2. punktā minēto līdzekļu lietošana nenovērš slimību vai ievainojumu un ir vajadzīga ārstēšana, kas novērš dzīvnieka ciešanas vai sāpes, tad veterinārārsta pārraudzībā drīkst lietot ķīmiski sintezētas alopātiskas veterinārās zāles vai antibiotikas.

4. Izņemot vakcinēšanu, parazītu apkarošanu un jebkuras obligātās slimību apkarošanas programmas, ja dzīvnieks vai dzīvnieku grupa 12 mēnešu laikā saņem vairāk nekā trīs ārstēšanas kursus ar ķīmiski sintezētām veterinārajām zālēm vai antibiotikām vai vairāk nekā vienu ārstēšanas kursu, ja dzīvnieka vai dzīvnieku grupas produktīvais dzīves cikls ir īsāks par vienu gadu, tad attiecīgos dzīvniekus vai no tiem iegūtos produktus nedrīkst pārdot kā bioloģiski ražotus produktus, un dzīvnieki iziet pārejas periodu, kas paredzēts 38. panta 1. punktā.

Dokumentāri pierādījumi par šādu apstākļu rašanos tiek saglabāti iesniegšanai kontroles organizācijai vai kontroles iestādei.

5. Zāļu izdalīšanās laiks starp pēdējās alopātisko veterināro zāļu devas ievadīšanu dzīvniekam normālos lietošanas apstākļos un bioloģiski ražotu pārtikas produktu iegūšanu no šādiem dzīvniekiem ir divreiz garāks nekā Direktīvas 2001/82/EK 11. pantā noteiktais zāļu izdalīšanās laiks vai, ja šis laiks nav precizēts, 48 stundas.

25. pants

Īpaši noteikumi par slimību profilaksi un veterināro ārstēšanu biškopībā

1. Lai aizsargātu rāmjus, stropus un kāres, jo īpaši no kaitēkļiem, ir atļauts izmantot tikai rodenticīdus (tikai slazdos) un piemērotus līdzekļus, kas norādīti II pielikumā.

2. Dravas dezinfekcijai ir atļauta fiziska apstrāde, piemēram, ar tvaiku vai atklātu liesmu.

3. Tranu perējuma iznīcināšana ir atļauta, tikai lai novērstu Varroa destructor izplatīšanos.

4. Ja, neraugoties uz visiem profilaktiskajiem pasākumiem, saimes saslimst vai tajās notiek parazītu invāzija, tās nekavējoties ārstē, un, ja vajadzīgs, šīs saimes var novietot izolētās dravās.

5. Veterināro zāļu lietošana bioloģiskajā biškopībā ir pieļaujama tiktāl, ciktāl attiecīgā lietošana ir atļauta dalībvalstī saskaņā ar attiecīgiem Kopienas noteikumiem vai valsts noteikumiem, kas atbilst Kopienas tiesību aktiem.

6. Skudrskābi, pienskābi, etiķskābi un skābeņskābi, kā arī mentolu, timolu, eikaliptolu vai kamparu var lietot Varroa destructor invāzijas gadījumos.

7. Ja piemēro ārstēšanu ar ķīmiski sintezētiem alopātiskiem līdzekļiem, tad šajā laikposmā saimes, kas tiek ārstētas, novieto izolētās dravās un visu vasku aizstāj ar bioloģiski ražotu vasku. Pēc tam šīm saimēm piemēro vienu gadu ilgu pārejas periodu, kas paredzēts 38. panta 3. punktā.

8. Šā panta 7. punktā noteiktās prasības nepiemēro attiecībā uz 6. punktā norādītajiem līdzekļiem.

3. NODAĻA

Pārstrādāti produkti

26. pants

Noteikumi attiecībā uz pārstrādātas pārtikas un barības ražošanu

1. Attiecībā uz piedevām, pārstrādes palīgvielām un citām vielām un sastāvdaļām, kuras izmanto pārtikas un barības pārstrādei vai jebkādai pārstrādes darbībai, piemēram, kūpināšanai, ievēro labas ražošanas praksi.

2. Uzņēmēji, kuri ražo pārstrādātu barību vai pārtiku, izveido un atjaunina atbilstīgas procedūras, pamatojoties uz kritisko pārstrādes posmu sistemātisku identificēšanu.

3. Šā panta 2. punktā minēto procedūru piemērošana vienmēr garantē, ka saražotie pārstrādātie produkti atbilst bioloģiskās ražošanas noteikumiem.

4. Uzņēmēji darbojas saskaņā ar šā panta 2. punktā minētajām procedūrām un īsteno tās. Uzņēmēji jo īpaši:

a) veic piesardzības pasākumus, lai novērstu piesārņojumu ar neatļautām vielām vai līdzekļiem;

b) īsteno piemērotus tīrīšanas pasākumus, pārbauda to efektivitāti un reģistrē šīs darbības;

c) nodrošina, ka tirgū ar norādi par bioloģiskās ražošanas metodi netiek piedāvāti produkti, kas nav bioloģiski ražoti.

5. Papildus 2. un 4. punktā izklāstītajiem nosacījumiem, ja produktus, kas nav bioloģiski ražoti, sagatavo un uzglabā attiecīgajā sagatavošanas vienībā, uzņēmējs:

a) darbības veic nepārtraukti, līdz ir pabeigts pilns posms, un tās veic laikā vai telpā nošķirti no līdzīgām darbībām, ko veic ar nebioloģiski ražotiem produktiem;

b) pirms un pēc šīm darbībām bioloģiskos produktus uzglabā laikā vai telpā nošķirti no nebioloģiski ražotiem produktiem;

c) paziņo par to kontroles iestādei vai kontroles organizācijai un uztur pieejamu visu darbību un apstrādāto daudzumu atjauninātu reģistru;

d) veic visus pasākumus, lai nodrošinātu partiju identificēšanu un izvairītos no sajaukšanās vai apmaiņas ar nebioloģiski ražotiem produktiem;

e) darbības ar bioloģiskajiem produktiem veic tikai pēc atbilstīgas ražošanas iekārtu tīrīšanas.

27. pants

Atsevišķu līdzekļu un vielu izmantošana pārtikas pārstrādē

1. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 19. panta 2. punkta b) apakšpunktu bioloģiskās pārtikas (izņemot vīnu) ražošanā drīkst izmantot šādas vielas:

a) vielas, kas uzskaitītas šīs regulas VIII pielikumā;

b) mikroorganismu preparāti un enzīmi, ko parasti izmanto pārtikas pārstrādē;

c) Padomes Direktīvas 88/388/EEK (14) 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) daļā un 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā definētās vielas un produkti, ko saskaņā ar minētās direktīvas 9. panta 1. punkta d) apakšpunktu un 2. punktu marķē kā dabiskas aromatizējošas vielas vai dabiskus aromatizējošus preparātus;

d) krāsvielas gaļas un olu čaumalu zīmogošanai attiecīgi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/36/EK (15) 2. panta 8. punktu un 2. panta 9. punktu;

e) dzeramais ūdens un sāls (pamatkomponenti – nātrija hlorīds vai kālija hlorīds), ko parasti izmanto pārtikas pārstrādē;

f) minerālvielas (tostarp mikroelementi), vitamīni, aminoskābes un mikrouzturvielas, kuru lietošana atļauta tikai tiktāl, ciktāl to izmantošana ir likumīgi nepieciešama pārtikas produktos, kuros tie ir iekļauti.

2. Lai veiktu Regulas (EK) Nr. 834/2007 23. panta 4. punkta a) apakšpunkta ii) punktā minētos aprēķinus:

a) pārtikas piedevas, kas norādītas VIII pielikumā, un piedevas koda ailē atzīmētas ar zvaigznīti, uzskata par lauksaimnieciskas izcelsmes sastāvdaļām;

b) preparātus un vielas, kas minētas šā panta 1. punkta b), c), d), e) un f) apakšpunktā, un vielas, kas piedevas koda ailē nav atzīmētas ar zvaigznīti, neuzskata par lauksaimnieciskas izcelsmes sastāvdaļām.

3. Līdz 2010. gada 31. decembrim atkārtoti pārskata šādu VIII pielikumā norādīto vielu lietošanu:

a) nātrija nitrīts un kālija nitrāts, kas minēti A iedaļā, ar nolūku pārtraukt šo piedevu lietošanu;

b) sēra dioksīds un kālija metabisulfīts, kas minēti A iedaļā;

c) sālsskābe kas minēta B iedaļā un ko izmanto Gouda, Edam un Maasdamer, Boerenkaas, Friese un Leidse Nagelkaas siera šķirņu ražošanā.

Veicot a) apakšpunktā minēto pārskatīšanu, ņem vērā dalībvalstu pūliņus rast drošas alternatīvas nitrītu/nitrātu izmantošanai un izveidot izglītojošas programmas par alternatīvām pārstrādes metodēm un higiēnu bioloģisko gaļas produktu pārstrādātājiem/ražotājiem.

28. pants

Atsevišķu nebioloģiski iegūtu lauksaimnieciskas izcelsmes sastāvdaļu izmantošana pārtikas ražošanā

Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 19. panta 2. punkta c) apakšpunktu bioloģiskās pārtikas pārstrādē var izmantot lauksaimnieciskas izcelsmes sastāvdaļas, kas nav bioloģiski ražotas un ir iekļautas šīs regulas IX pielikumā.

29. pants

Dalībvalstu atļauja izmantot nebioloģiski iegūtas lauksaimnieciskas izcelsmes pārtikas sastāvdaļas

1. Ja lauksaimnieciskas izcelsmes sastāvdaļa nav iekļauta šīs regulas IX pielikumā, šo sastāvdaļu drīkst izmantot tikai ar šādiem nosacījumiem:

a) ražotājs ir darījis zināmus dalībvalsts kompetentajai iestādei visus vajadzīgos pierādījumus, kas apliecina, ka attiecīgā sastāvdaļa saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem Kopienā netiek ražota pienācīgā daudzumā vai to nevar importēt no trešām valstīm;

b) dalībvalsts kompetentā iestāde ir atļāvusi šo izmantošanu uz laiku, kas nepārsniedz 12 mēnešus, pēc tam, kad ir pārbaudīts, vai ražotājs ir apzinājis visus attiecīgos piegādātājus Kopienā, lai pārliecinātos, ka attiecīgās sastāvdaļas, kas atbilst vajadzīgajām kvalitātes prasībām, nav pieejamas;

c) saskaņā ar 3. un 4. punkta noteikumiem nav pieņemts lēmums atcelt izdoto atļauju attiecībā uz attiecīgo sastāvdaļu.

Dalībvalsts b) apakšpunktā paredzēto atļauju ne vairāk kā trīs reizes var pagarināt par 12 mēnešiem.

2. Ja ir izdota 1. punktā minētā atļauja, dalībvalsts nekavējoties dara zināmu pārējām dalībvalstīm un Komisijai šādu informāciju:

a) atļaujas izdošanas datums un – atļaujas pagarināšanas gadījumā – pirmās atļaujas izdošanas datums;

b) atļaujas turētāja vārds un uzvārds vai nosaukums, adrese, tālruņa numurs un, attiecīgā gadījumā, faksa numurs un e-pasta adrese; atļaujas izdevējas iestādes kontaktpersonas vārds un adrese;

c) attiecīgās lauksaimnieciskās izcelsmes sastāvdaļas nosaukums un, ja vajadzīgs, tās precīzs apraksts un kvalitātes prasības;

d) to produktu veids, kuru ražošanai ir vajadzīga pieprasītā sastāvdaļa;

e) vajadzīgais daudzums un šā daudzuma pamatojums;

f) deficīta iemesli un paredzamais deficīta periods;

g) datums, kurā dalībvalsts nosūta šo paziņojumu citām dalībvalstīm un Komisijai. Komisija un/vai dalībvalstis drīkst šo informāciju darīt zināmu atklātībai.

3. Ja informācija, ko dalībvalsts iesniedz Komisijai un atļaujas izdevējai dalībvalstij, liecina, ka deficīta periodā ir pieejami krājumi, dalībvalsts apsver atļaujas atsaukšanu vai tās derīguma termiņa saīsināšanu un 15 darbdienu laikā no informācijas saņemšanas datuma informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par tās veiktajiem pasākumiem.

4. Pēc dalībvalsts pieprasījuma vai pēc Komisijas iniciatīvas jautājumu iesniedz izskatīšanai komitejā, kas izveidota saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 37. pantu. Saskaņā ar minētā panta 2. punktā noteikto procedūru var pieņemt lēmumu par iepriekš izdotas atļaujas atsaukšanu vai tās derīguma termiņa grozījumu, vai vajadzības gadījumā – par attiecīgās sastāvdaļas iekļaušanu šīs regulas IX pielikumā.

5. Ja atļauju pagarina, kā minēts 1. punkta otrajā daļā, piemēro 2. un 3. punkta noteikumus.

4. NODAĻA

Produktu savākšana, iesaiņošana, pārvadāšana un uzglabāšana

30. pants

Produktu savākšana un pārvadāšana uz sagatavošanas vienībām

Uzņēmēji drīkst vienlaicīgi savākt bioloģiskus produktus un nebioloģiski ražotus produktus tikai tad, ja ir veikti attiecīgi pasākumi, lai novērstu jebkādu iespējamu sajaukšanos vai apmainīšanu ar nebioloģiski ražotiem produktiem un lai nodrošinātu bioloģisko produktu identifikāciju. Uzņēmējs saglabā informāciju par savākšanas dienām, stundām, ciklu un produktu saņemšanas datumu un laiku tā, lai tā būtu pieejama kontroles organizācijai vai kontroles iestādei.

31. pants

Produktu iesaiņošana un pārvadāšana citiem uzņēmējiem vai uz citām vienībām

1. Uzņēmēji nodrošina to, ka bioloģiskos produktus uz citām vienībām, tostarp vairumtirgotājiem un mazumtirgotājiem, var pārvadāt tikai piemērotā iesaiņojumā, tvertnēs vai transportlīdzekļos, kuri ir noslēgti tā, lai bez manipulācijām vai zīmoga sabojāšanas nevarētu notikt satura sajaukšanās, un kuriem ir marķējums, kas, neierobežojot citas tiesību aktos noteiktās norādes, dara zināmu:

a) uzņēmēja un, ja tas atšķiras, produkta īpašnieka vai pārdevēja vārdu vai nosaukumu un adresi;

b) produkta nosaukumu vai barības maisījuma aprakstu, kam pievienota norāde par bioloģiskās ražošanas metodi;

c) tās kontroles organizācijas vai kontroles iestādes nosaukumu un/vai kodu, kurai ir pakļauts uzņēmējs; un

d) ja vajadzīgs, partijas identifikācijas zīmi saskaņā ar marķēšanas sistēmu, kas ir apstiprināta valsts līmenī vai kam piekritusi kontroles organizācija vai kontroles iestāde, un kas ļauj šo partiju saistīt ar 66. pantā minētajiem pārskatiem.

Informāciju, kas ir minēta pirmās daļas a) līdz d) apakšpunktā, var norādīt arī pavaddokumentā, ja šādu dokumentu var nenoliedzami saistīt ar produkta iesaiņojumu, tvertni vai transportlīdzekli. Šajā pavaddokumentā ir ietverta informācija par piegādātāju un/vai pārvadātāju.

2. Iesaiņojuma, tvertņu vai transportlīdzekļu noslēgšanu nepieprasa, ja:

a) pārvadājums notiek starp uzņēmēju un citu uzņēmēju, kuri abi ir pakļauti bioloģiskās kontroles sistēmai, un

b) produktiem ir pavaddokuments ar 1. punktā prasīto informāciju un

c) gan nosūtītājs, gan saņēmējs glabā pārvadāšanas darbību dokumentus tā, lai tie būtu pieejami šādu pārvadāšanas darbību kontroles organizācijai vai kontroles iestādei.

32. pants

Īpaši noteikumi attiecībā uz barības pārvadāšanu uz citām ražošanas/sagatavošanas vienībām vai uzglabāšanas telpām

Papildus 31. panta noteikumiem, transportējot barību uz citām ražošanas vai sagatavošanas vienībām vai uzglabāšanas telpām, uzņēmēji nodrošina šādu nosacījumu izpildi:

a) pārvadājot bioloģiski ražotu barību, pārejas perioda barību un nebioloģiski ražotu barību, tām ir jābūt faktiski fiziski nodalītām;

b) transportlīdzekļus un/vai tvertnes, kurās ir pārvadāti nebioloģiski ražoti produkti, drīkst izmantot bioloģisko produktu pārvadāšanai, ja: i) pirms bioloģisko produktu pārvadāšanas uzsākšanas ir veikti atbilstīgi tīrīšanas pasākumi, kuru efektivitāte ir pārbaudīta; uzņēmēji reģistrē šīs darbības; ii) uzņēmēji nodrošina, ka ir ieviesti visi vajadzīgie pasākumi atkarībā no riskiem, kas ir novērtēti saskaņā ar 88. panta 3. punktu, un vajadzības gadījumā garantē, ka nebioloģiski ražotus produktus nevar piedāvāt tirgū ar norādi par bioloģisko ražošanu; iii) uzņēmējs glabā pārvadāšanas darbību dokumentus tā, lai tie būtu pieejami kontroles organizācijai vai kontroles iestādei;

c) gatavo bioloģisko barību pārvadā laikā vai telpā nošķirti no pārējās gatavās produkcijas;

d) veicot pārvadājumu, reģistrē produktu daudzumu piegādes sākumā un katru atsevišķo piegādes braucienā piegādāto daudzumu.

33. pants

Produktu saņemšana no citām vienībām vai citiem uzņēmējiem

Saņemot bioloģisku produktu, uzņēmējs pārbauda, vai iesaiņojums vai tvertne ir noslēgta, ja tas ir prasīts, kā arī 31. pantā minēto norāžu esību.

Uzņēmējs informāciju, kas norādīta 31. pantā minētajā marķējumā, salīdzina ar informāciju pavaddokumentos. Šo pārbaužu rezultātu precīzi atzīmē 66. pantā minētajos uzskaites dokumentos.

34. pants

Īpaši noteikumi produktu saņemšanai no trešās valsts

Bioloģiskos produktus importē no trešās valsts atbilstīgā iesaiņojumā vai tvertnēs, kas noslēgtas, lai nepieļautu satura sajaukšanos, un ar norādi par eksportētāju un jebkādu citu marķējumu un numuriem, kas palīdz identificēt partiju, un ar atbilstīgu kontroles sertifikātu importam no trešām valstīm.

Saņemot no trešās valsts importētu bioloģisku produktu, pirmais saņēmējs pārbauda, vai iesaiņojums vai tvertne ir noslēgta un, ja produkti ir importēti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 33. pantu, vai sūtījumā ietvertais produkta veids atbilst minētajā pantā norādītajam sertifikātam. Šīs pārbaudes rezultātu skaidri atzīmē šīs regulas 66. pantā minētajos uzskaites dokumentos.

35. pants

Produktu uzglabāšana

1. Produktu uzglabāšanas vietas apsaimnieko tā, lai nodrošinātu partiju identificēšanu un lai izvairītos no jebkādas sajaukšanās ar produktiem un/vai vielām, kas nav ražoti saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem, vai no piesārņojuma ar šādiem produktiem un/vai vielām. Bioloģiskiem produktiem vienmēr jābūt skaidri identificējamiem.

2. Attiecībā uz bioloģisko augu un dzīvnieku ražošanas vienībām ir aizliegta šajā regulā neatļautu resursu uzglabāšana ražošanas vienībā.

3. Alopātisko veterināro zāļu un antibiotiku uzglabāšana saimniecībās ir atļauta, ja tos ir izrakstījis veterinārārsts saistībā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 14. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punktā minētu ārstēšanu un ja tos uzglabā uzraudzītā vietā un ieraksta lauksaimniecības dzīvnieku reģistra grāmatā, kas minēts šīs regulas 76. pantā.

4. Ja uzņēmējs darbojas gan ar nebioloģiski ražotiem, gan bioloģiskiem produktiem un bioloģiskos produktus uzglabā noliktavās, kur glabā arī citus lauksaimniecības produktus vai pārtiku:

a) bioloģiskie produkti jāglabā atsevišķi no citiem lauksaimniecības produktiem un/vai pārtikas produktiem;

b) jāveic visi pasākumi, lai nodrošinātu sūtījumu identificēšanu un izvairītos no sajaukšanās vai apmaiņas ar nebioloģiski ražotiem produktiem;

c) pirms bioloģisko produktu glabāšanas ir veikti atbilstīgi tīrīšanas pasākumi, kuru efektivitāte ir pārbaudīta; uzņēmēji reģistrē šīs darbības.

5. NODAĻA

Noteikumi par pāreju

36. pants

Augi un augu produkti

1. Lai augi un augu produkti tiktu atzīti par bioloģiski ražotiem, Regulas (EK) Nr. 834/2007 9., 10., 11. un 12. pantā un šīs regulas 1. nodaļā minētajiem ražošanas noteikumiem un, attiecīgā gadījumā, šīs regulas 6. nodaļā minētajiem ražošanas izņēmuma noteikumiem attiecībā uz zemes gabaliem pārejas periodā ir jābūt piemērotiem vismaz divus gadus pirms sēšanas vai – attiecībā uz pļavām un daudzgadīgām lopbarības kultūrām – vismaz divus gadus pirms to izmantošanas par bioloģiskās lauksaimniecības rezultātā iegūtu barību, vai – attiecībā uz daudzgadīgām kultūrām, kas nav lopbarības kultūras, – vismaz trīs gadus līdz pirmajai bioloģisko produktu ražai.

2. Kompetentā iestāde var nolemt ar atpakaļejošu spēku atzīt, ka pārejas periodā ietilpst jebkurš iepriekšējs laikposms, kurā:

a) attiecībā uz zemes gabaliem veica pasākumus, kas paredzēti programmā, kuru īstenoja saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1257/99 un Regulu (EK) Nr. 1698/2005, vai citā oficiālā programmā, ja attiecīgie pasākumi garantē to, ka šajos zemes gabalos nav izmantoti līdzekļi, kurus nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā, vai

b) zemes gabali bija dabiskas platības vai lauksaimniecības zemes, kas netika apstrādātas ar līdzekļiem, kurus nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā.

Laikposmu, kas minēts pirmās daļas b) apakšpunktā, var ņemt vērā ar atpakaļejošu spēku tikai tad, ja kompetentajai iestādei ir iesniegti pietiekami pierādījumi, kas tai ļauj pārliecināties, ka attiecīgie nosacījumi ir izpildīti vismaz trīs gadus.

3. Dažos gadījumos, kad zeme ir piesārņota ar līdzekļiem, kurus nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā, kompetentā iestāde drīkst pieņemt lēmumu par pārejas perioda pagarināšanu ilgāk par 1. punktā noteikto termiņu.

4. Attiecībā uz tādiem zemes gabaliem, kuros jau ir notikusi pāreja uz bioloģisko lauksaimniecību vai kuri bija šādas pārejas procesā, un kurus apstrādā ar līdzekli, ko nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā, dalībvalstis 1. punktā minēto pārejas periodu var saīsināt šādos divos gadījumos:

a) zemes gabali ir apstrādāti ar līdzekli, kuru nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā, saskaņā ar obligātu slimības vai kaitēkļu apkarošanas pasākumu, ko noteikusi dalībvalsts kompetentā iestāde;

b) zemes gabali ir apstrādāti ar līdzekli, kuru nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā, saskaņā ar zinātniskiem testiem, ko apstiprinājusi dalībvalsts kompetentā iestāde.

Pirmās daļas a) un b) apakšpunktā minētajos gadījumos pārejas perioda ilgumu nosaka, ņemot vērā šādus faktorus:

a) konkrētā līdzekļa sadalīšanās process nodrošina to, ka atliekvielu daudzums augsnē un – daudzgadīgu kultūru gadījumā – augos pārejas perioda beigās ir nenozīmīgs;

b) ražu pēc apstrādes nedrīkst pārdot ar norādi uz bioloģiskām ražošanas metodēm.

Attiecīgā dalībvalsts informē citas dalībvalstis un Komisiju par savu lēmumu pieprasīt obligātos pasākumus.

37. pants

Īpaši pārejas noteikumi attiecībā uz zemi, ko izmanto bioloģiskajā lopkopībā

1. Šīs regulas 36. pantā minētos pārejas noteikumus piemēro visai ražošanas vienības platībai, kurā audzē dzīvnieku barību.

2. Neatkarīgi no 1. punkta noteikumiem pārejas periodu drīkst saīsināt līdz vienam gadam ganībām un āra platībām, ko izmanto sugas, kas nav zālēdāji. Šo periodu drīkst saīsināt līdz sešiem mēnešiem, ja attiecīgā zeme pēdējā gada laikā nav apstrādāta ar līdzekļiem, kurus nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā.

38. pants

Lauksaimniecības dzīvnieki un lopkopības produkti

1. Ja saimniecībā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu un šīs regulas 9. pantu un/vai 42. pantu ir ievesti nebioloģiski audzēti lauksaimniecības dzīvnieki un lopkopības produktus gatavojas pārdot kā bioloģiskus produktus, ražošanas noteikumiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 834/2007 9., 10., 11. un 14. pantā un šīs regulas un II sadaļas 2. nodaļā un, attiecīgā gadījumā, 42. pantā, ir jābūt piemērotiem vismaz:

a) 12 mēnešus un katrā ziņā vismaz trīs ceturtdaļas no dzīves ilguma – gaļas ražošanai paredzētiem zirgu dzimtas dzīvniekiem un liellopiem, tostarp bubalus un bizonu sugu dzīvniekiem;

b) sešus mēnešus – mazajiem atgremotājiem un cūkām, un piena ražošanai paredzētiem dzīvniekiem;

c) 10 nedēļas – gaļas ražošanai paredzētiem mājputniem, kuri ievesti saimniecībā pirms trīs dienu vecuma sasniegšanas;

d) sešas nedēļas – olu ražošanai paredzētiem mājputniem.

2. Ja saimniecībā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu pārejas perioda sākumā ir nebioloģiski audzēti dzīvnieki, to produktus var uzskatīt par bioloģiskiem, ja notiek vienlaicīga visas ražošanas vienības, tostarp lauksaimniecības dzīvnieku, ganību un/vai dzīvnieku barības ieguvei izmantotās zemes, pāreja uz bioloģisko ražošanu. Kopējo pārejas periodu jau esošiem dzīvniekiem un viņu pēcnācējiem, ganībām un/vai dzīvnieku barības ieguvei izmantotai zemei var saīsināt līdz 24 mēnešiem, ja dzīvnieki galvenokārt tiek baroti ar ražošanas vienībā iegūtiem produktiem.

3. Biškopības produktus var pārdot ar norādi uz bioloģiskās ražošanas metodi tikai tad, ja bioloģiskās ražošanas noteikumi ir izpildīti vismaz vienu gadu.

4. Dravām pārejas periodu nepiemēro, ja piemēro šīs regulas 9. panta 5. punktu.

5. Pārejas periodā vasku aizstāj ar bioloģiskajā biškopībā iegūtu vasku.

6. NODAĻA

Ražošanas noteikumu izņēmumi

1. iedaļa

Ražošanas noteikumu izņēmumi attiecībā uz klimatiskiem, ģeogrāfiskiem vai strukturāliem ierobežojumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta a) apakšpunktu

39. pants

Dzīvnieku piesiešana

Ja piemēro Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta a) apakšpunkta nosacījumus, kompetentās iestādes var atļaut liellopus mazās saimniecībās turēt piesietus, ja liellopus nav iespējams turēt grupās, kas atbilst to uzvedības prasībām, ja tiem ganību periodā ir pieejamas ganības saskaņā ar šīs regulas 14. panta 2. punktu un vismaz divreiz nedēļā ir pieejamas āra platības, ja ganīšana nav iespējama.

40. pants

Paralēlā ražošana

1. Ja piemēro Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta a) apakšpunkta nosacījumus, ražotājs tajā pašā teritorijā drīkst apsaimniekot bioloģiskās ražošanas vienības un nebioloģiskās ražošanas vienības:

a) ja ražo daudzgadīgo kultūru produktus, kuru audzēšanas periods ir vismaz trīs gadi un kuru šķirnes nav viegli atšķiramas, un ja ir izpildīti šādi nosacījumi: i) attiecīgā ražošana ir daļa no pārejas plāna, attiecībā uz kuru ražotājs uzņemas stingras saistības un kurā paredzēts uzsākt attiecīgās platības atlikušās daļas pāreju uz bioloģisko ražošanu pēc iespējas īsākā laikposmā, kas nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt piecus gadus; ii) ir veikti attiecīgi pasākumi, lai nodrošinātu no katras vienības iegūto produktu pastāvīgu nodalīšanu; iii) par katra attiecīgā produkta ražas novākšanu vismaz 48 stundas iepriekš ir paziņots kontroles iestādei vai kontroles organizācijai; iv) tūlīt pēc ražas novākšanas ražotājs informē kontroles iestādi vai kontroles organizāciju par precīziem daudzumiem, kas iegūti attiecīgajās vienībās, un par produktu nodalīšanai veiktajiem pasākumiem; v) pārejas plānu un kontroles pasākumus, kas minēti IV sadaļas 1. un 2. nodaļā, ir apstiprinājusi kompetentā iestāde; šo apstiprinājumu katru gadu izdod pēc pārejas plāna uzsākšanas;

b) ja platības paredzētas lauksaimniecības zinātniskajiem pētījumiem vai formālai izglītībai, par ko ir vienojušās dalībvalstu kompetentās iestādes, un ja ir izpildīti nosacījumi, kas izklāstīti a) apakšpunkta ii), iii), iv) punktā un v) punkta attiecīgais nosacījums;

c) ja audzē sēklas, veģetatīvās pavairošanas materiālu un stādāmo materiālu un ja ir izpildīti nosacījumi, kas izklāstīti a) apakšpunkta ii), iii), iv) punktā un v) punkta attiecīgais nosacījums;

d) ja pļavas lieto vienīgi ganībām.

2. Saimniecībām, kuras veic lauksaimniecības zinātniskos pētījumus vai piedāvā formālo izglītību, kompetentā iestāde var atļaut audzēt tās pašas sugas bioloģiskās un nebioloģiskās lauksaimniecības dzīvniekus, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:

a) ir veikti attiecīgi pasākumi, par kuriem iepriekš ir informēta kontroles iestāde vai kontroles organizācija, lai garantētu to, ka abu vienību lauksaimniecības dzīvnieki, dzīvnieku produkti, kūtsmēsli un barība ir pastāvīgi nodalīti;

b) ražotājs iepriekš informē kontroles iestādi vai kontroles organizāciju par katru lauksaimniecības dzīvnieku vai dzīvnieku produktu piegādi vai pārdošanu;

c) uzņēmējs informē kontroles iestādi vai kontroles organizāciju par precīziem vienībās saražotiem daudzumiem, kā arī par visām īpašībām, kas ļauj identificēt produktus, un apstiprina, ka ir veikti pasākumi produktu nodalīšanai.

41. pants

Biškopības vienību apsaimniekošana apputeksnēšanas vajadzībām

Ja piemēro Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta a) apakšpunkta nosacījumus, uzņēmējs apputeksnēšanas darbībām tajā pašā saimniecībā var apsaimniekot bioloģiskās biškopības un nebioloģiskās biškopības vienības, ja tiek izpildīti visi bioloģiskās ražošanas noteikumi, izņemot noteikumus par dravu izvietojumu. Tādā gadījumā produktu nevar pārdot kā bioloģisku produktu.

Uzņēmējs saglabā dokumentārus pierādījumus, kas apliecina šā noteikuma piemērošanu.

2. iedaļa

Ražošanas noteikumu izņēmumi, ja nav pieejami bioloģiskie saimniecības resursi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta b) apakšpunktu

42. pants

Nebioloģiski audzētu dzīvnieku izmantošana

Ja piemēro Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta b) apakšpunkta nosacījumus un saņemta kompetentās iestādes iepriekšēja atļauja:

a) gadījumos, kad ganāmpulku veido pirmo reizi, atjauno vai izveido atkārtoti un bioloģiski audzēti mājputni nav pieejami pietiekamā skaitā, bioloģiskās ražošanas vienībā var ievest nebioloģiski audzētus mājputnus, ja dējējvistas un gaļas mājputni ir jaunāki par trim dienām;

b) gadījumos, kad nav pieejamas bioloģiski audzētas dējējvistas, bioloģiskajā ganāmpulka vienībā līdz 2011. gada 31. decembrim var iekļaut dējējvistas, kas nav audzētas bioloģiski un nav vecākas par 18 nedēļām, ja tiek ievēroti 2. nodaļas 3. un 4. iedaļā paredzētie noteikumi.

43. pants

Nebioloģiski ražotas lauksaimnieciskas izcelsmes barības izmantošana

Ja piemēro Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta b) apakšpunkta nosacījumus, ir atļauts izmantot ierobežotu daudzumu augu vai dzīvnieku izcelsmes barības, kas nav ražota bioloģiski, ja lauksaimnieki nespēj iegūt tikai bioloģiski ražotu barību. Nebioloģiski ražotās barības maksimālā procentuālā daļa, kas atļauta 12 mēnešu periodā visām sugām, izņemot zālēdājus, ir:

a) 10 % laikposmā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2009. gada 31. decembrim;

b) 5 % laikposmā no 2010. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 31. decembrim.

Šos skaitļus katru gadu aprēķina kā lauksaimnieciskas izcelsmes barības sausnas procentuālo daļu. Dienas devā atļautā nebioloģiski ražotās barības maksimālā procentuālā daļa ir 25 %, kas aprēķināti kā sausnas procentuālā daļa.

Uzņēmējs saglabā dokumentārus pierādījumus, kas apliecina vajadzību piemērot šo noteikumu.

44. pants

Nebioloģiski iegūta bišu vaska izmantošana

Jaunas dravas veidošanas gadījumā vai pārejas periodā nebioloģiski iegūtu bišu vasku drīkst izmantot vienīgi tad:

a) ja tirgū nav pieejams bioloģiskā biškopībā iegūts bišu vasks;

b) ja ir pierādīts, ka tas nav piesārņots ar vielām, kuras nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā;

c) ja vasks ir iegūts no kāres vaska atvākojuma.

45. pants

Tādu sēklu un veģetatīvās pavairošanas materiāla izmantošana, kas nav iegūts ar bioloģiskās ražošanas metodēm

1. Ja piemēro Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta b) apakšpunkta nosacījumus:

a) var izmantot sēklas un veģetatīvās pavairošanas materiālu no ražošanas vienības, kas pāriet uz bioloģisko ražošanu;

b) ja a) apakšpunkts nav piemērojams, dalībvalstis var atļaut izmantot nebioloģiski audzētas sēklas un veģetatīvās pavairošanas materiālu, ja to nav iespējams iegūt bioloģiskajā ražošanā. Tomēr nebioloģiski audzētu sēklu un sēklas kartupeļu izmantošanai piemēro 2. līdz 9. punktu.

2. Var izmantot nebioloģiski audzētas sēklas un sēklas kartupeļus, ja sēklas vai sēklas kartupeļi nav apstrādāti ar augu aizsardzības līdzekļiem, kurus nav atļauts izmantot sēklu apstrādei saskaņā ar 5. panta 1. punktu, ja vien attiecībā uz teritoriju, kurā tiks izmantotas sēklas vai sēklas kartupeļi, dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar Padomes Direktīvu 2000/29/EK (16) nav noteikusi, ka fitosanitāriem mērķiem jāveic visu kādas noteiktas sugas šķirņu ķīmiskā apstrāde.

3. Šīs regulas X pielikumā ir norādītas sugas, attiecībā uz kurām ir noteikts, ka bioloģiski audzētas sēklas vai sēklas kartupeļi ir pieejami pietiekamā daudzumā ievērojamam skaitam šķirņu visās Kopienas daļās.

Par X pielikumā iekļautajām sugām nedrīkst izdot atļaujas saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu, ja vien to neattaisno kāds no 5. punkta d) apakšpunktā minētajiem mērķiem.

4. Dalībvalstis 1. punkta b) apakšpunktā minēto atļauju izdošanas pienākumu var deleģēt citai valsts pārvaldes iestādei, kas atrodas to pārraudzībā, vai kontroles iestādēm vai kontroles organizācijām, kas minētas Regulas (EK) Nr. 834/2007 27. pantā.

5. Atļauju izmantot nebioloģiski audzētas sēklas un sēklas kartupeļus drīkst piešķirt vienīgi šādos gadījumos:

a) ja neviena sugas šķirne, kuru lietotājs vēlas iegūt, nav reģistrēta 48. pantā minētajā datu bāzē;

b) ja pirms sējas vai stādīšanas neviens piegādātājs, t. i., uzņēmējs, kurš tirgo sēklas vai sēklas kartupeļus citiem uzņēmējiem, nevar piegādāt sēklas vai sēklas kartupeļus, kaut gan lietotājs sēklas vai sēklas kartupeļus ir pasūtījis laikus;

c) ja šķirne, ko lietotājs vēlas iegūt, nav reģistrēta 48. pantā minētajā datu bāzē un lietotājs spēj pierādīt, ka neviena no reģistrētajām tās pašas sugas alternatīvām nav piemērota un ka tādēļ atļauja ir būtiska ražošanas veikšanai;

d) ja to pamato ar izmantošanu pētniecībā, neliela apjoma lauka izmēģinājumos vai šķirnes saglabāšanas mērķiem, kas saskaņoti ar dalībvalsts kompetento iestādi.

6. Atļauju piešķir pirms kultūraugu sēšanas/stādīšanas.

7. Atļauju piešķir tikai individuāliem lietotājiem katru reizi uz vienu sezonu, un par atļaujām atbildīgā iestāde vai organizācija reģistrē atļauto sēklu vai sēklas kartupeļu daudzumus.

8. Atkāpjoties no 7. punkta, dalībvalsts kompetentā iestāde var piešķirt visiem lietotājiem vispārēju atļauju:

a) attiecībā uz konkrētu sugu, ja un ciktāl ir izpildīts 5. punkta a) apakšpunktā paredzētais nosacījums;

b) attiecībā uz konkrētu šķirni, ja un ciktāl ir izpildīti 5. punkta c) apakšpunktā paredzētie nosacījumi.

Pirmajā daļā minētās atļaujas skaidri norāda 48. pantā minētajā datu bāzē.

9. Atļauju drīkst piešķirt vienīgi tādos laikposmos, par kuriem datu bāze ir atjaunināta saskaņā ar 49. panta 3. punktu.

3. iedaļa

Ražošanas noteikumu izņēmumi attiecībā uz īpašām saimniekošanas problēmām bioloģiskajā lopkopībā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta d) apakšpunktu

46. pants

Īpašas saimniekošanas problēmas bioloģiskajā lopkopībā

Nobarošanas beigu posmu pieauguši gaļas liellopi drīkst pavadīt telpās, ja šis telpu periods nepārsniedz vienu piekto daļu no to dzīves ilguma un nekādā gadījumā – trīs mēnešus.

4. iedaļa

Ražošanas noteikumu izņēmumi attiecībā uz katastrofu gadījumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 22. panta 2. punkta f) apakšpunktu

47. pants

Katastrofas gadījumi

Kompetentā iestāde uz laiku drīkst atļaut:

a) veselības apstākļu vai katastrofas gadījumu izraisītas augstas dzīvnieku mirstības gadījumā veikt ganāmpulka atjaunošanu vai atkārtotu izveidi, izmantojot nebioloģiski audzētus dzīvniekus, ja bioloģiski audzēti dzīvnieki nav pieejami;

b) veselības apstākļu vai katastrofas gadījumu izraisītas augstas bišu mirstības gadījumā veikt dravu atkārtotu izveidi, izmantojot nebioloģiski audzētas bites, ja dravas, kas atbilst bioloģiskās ražošanas prasībām, nav pieejamas;

c) atsevišķiem uzņēmējiem ierobežotā laikposmā un konkrētā teritorijā izmantot nebioloģisku barību, ja lopbarības ražošana tiek pārtraukta vai ierobežota, jo īpaši ārkārtēju meteoroloģisko apstākļu, infekcijas slimību uzliesmojuma, toksisku vielu izraisīta piesārņojuma vai ugunsgrēku rezultātā;

d) bišu piebarošanu ar bioloģiski ražotu medu, bioloģiski ražotu cukuru vai bioloģiski ražotu cukura sīrupu ilgstošu ārkārtēju laikapstākļu vai katastrofu gadījumā, kas traucē nektāra vai medusrasas ieguvi.

Pēc kompetentās iestādes apstiprinājuma saņemšanas atsevišķi uzņēmēji saglabā dokumentārus pierādījumus, kas apliecina iepriekš minēto izņēmumu piemērošanu. Dalībvalstis informē cita citu un Komisiju par izņēmumiem, ko tās piešķīrušas saskaņā ar pirmās daļas c) apakšpunktu, mēneša laikā pēc to apstiprināšanas.

7. NODAĻA

Sēklu datu bāze

48. pants

Datu bāze

1. Katra dalībvalsts nodrošina to, ka tiek izveidota elektroniska datu bāze, kurā iekļauj šķirnes, kuru sēklas vai sēklas kartupeļi, kas iegūti ar bioloģiskās ražošanas metodēm, ir pieejami tās teritorijā.

2. Datu bāzi pārvalda dalībvalsts kompetentā iestāde vai dalībvalsts šim nolūkam izraudzīta iestāde vai organizācija, turpmāk tekstā – “datu bāzes pārvaldītājs”. Dalībvalstis var arī izraudzīties iestādi vai privātu struktūru citā valstī.

3. Katra dalībvalsts paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm datu bāzes pārvaldīšanai izraudzīto iestādi vai privāto struktūru.

49. pants

Reģistrācija

1. Šķirnes, kuru sēklas vai sēklas kartupeļi, kas iegūti ar bioloģiskās ražošanas metodi, ir pieejami, pēc piegādātāja pieprasījuma reģistrē 48. pantā minētajā datu bāzē.

2. Šķirni, kas nav reģistrēta datu bāzē, uzskata par tādu, kas nav pieejama 45. panta 5. punkta nozīmē.

3. Katra dalībvalsts nolemj, kurā gada periodā jāveic datu bāzes regulārā atjaunināšana attiecībā uz katru tās teritorijā audzēto sugu vai sugu grupu. Informāciju par šo lēmumu iekļauj datu bāzē.

50. pants

Reģistrācijas nosacījumi

1. Reģistrācijas nolūkos piegādātājs:

a) pierāda, ka viņš vai – gadījumos, ja piegādātājs veic darījumus vienīgi ar fasētām sēklām vai sēklas kartupeļiem, – pēdējais uzņēmējs ir ticis pakļauts Regulas (EK) Nr. 834/2007 27. pantā minētajai kontroles sistēmai;

b) pierāda, ka sēklas vai sēklas kartupeļi, ko paredzēts laist tirgū, atbilst vispārējām prasībām, kuras piemēro sēklām un sēklas kartupeļiem;

c) nodrošina visu informāciju, kas prasīta saskaņā ar šīs regulas 51. pantu, un uzņemas šīs informācijas atjaunināšanu pēc datu bāzes pārvaldītāja pieprasījuma vai kad vien šāda atjaunināšana ir vajadzīga, lai nodrošinātu informācijas ticamību.

2. Datu bāzes pārvaldītājs ar dalībvalsts kompetentās iestādes apstiprinājumu var noraidīt piegādātāja iesniegtu reģistrācijas pieteikumu vai dzēst jau izdarītu ierakstu par reģistrāciju, ja piegādātājs neievēro 1. punktā noteiktās prasības.

51. pants

Reģistrētā informācija

1. Par katru reģistrēto šķirni un katru piegādātāju 48. pantā minētajā datu bāzē iekļauj vismaz šādu informāciju:

a) sugas zinātniskais nosaukums un šķirnes nosaukums;

b) piegādātāja vai viņa pārstāvja vārds vai nosaukums un kontaktinformācija;

c) teritorija, kurā piegādātājs var piegādāt lietotājam sēklas vai sēklas kartupeļus, iekļaujoties laikā, kas parasti nepieciešams piegādei;

d) valsts vai reģions, kurā šķirne ir pārbaudīta un apstiprināta lauksaimniecības augu sugu un dārzeņu sugu šķirņu kopējam katalogam, kā noteikts Padomes Direktīvā 2002/53/EK par lauksaimniecības augu sugu šķirņu kopējo katalogu (17) un Padomes Direktīvā 2002/55/EK par dārzeņu sēklu tirdzniecību (18);

e) datums, no kura būs pieejamas sēklas vai sēklas kartupeļi;

f) tās kontroles iestādes vai organizācijas nosaukums un/vai kods, kas ir atbildīga par uzņēmēja kontroli atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 834/2007 27. pantam.

2. Ja kāda no reģistrētajām sugām vairs nav pieejama, piegādātājs nekavējoties par to informē datu bāzes pārvaldītāju. Datu bāzē izdara attiecīgus grozījumus.

3. Papildus 1. punktā paredzētajai informācijai datu bāzē ir X pielikumā iekļauto sugu saraksts.

52. pants

Piekļuve informācijai

1. Šīs regulas 48. pantā minētās datu bāzes informācija bez maksas ir pieejama internetā sēklu vai sēklas kartupeļu lietotājiem un pārējai sabiedrībai. Dalībvalstis drīkst nolemt, ka tie lietotāji, kas ir reģistrēti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 28. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pēc pieprasījuma var saņemt no datu bāzes pārvaldītāja datu izrakstu par vienu vai vairākām sugu grupām.

2. Dalībvalstis nodrošina, lai visi lietotāji, kas ir minēti 1. punktā, vismaz reizi gadā tiktu informēti par sistēmu un par to, kā iegūstama datu bāzē iekļautā informācija.

53. pants

Reģistrācijas nodeva

Par katru reģistrāciju var iekasēt nodevu, kas atbilst izmaksām, kuras rodas, ievietojot un uzturot informāciju 48. pantā minētajā datu bāzē. Dalībvalsts kompetentā iestāde apstiprina datu bāzes pārvaldītāja iekasētās nodevas lielumu.

54. pants

Gada ziņojums

1. Iestādes vai organizācijas, kas izraudzītas atļauju piešķiršanai saskaņā ar 45. pantu, reģistrē visas atļaujas un šo informāciju ziņojumā dara pieejamu dalībvalsts kompetentajai iestādei un datu bāzes pārvaldītājam.

Par katru sugu, uz kuru ir attiecināta atļauja saskaņā ar 45. panta 5. punktu, ziņojumā iekļauj šādu informāciju:

a) sugas zinātniskais nosaukums un šķirnes nosaukums;

b) atļaujas pamatojums, ko norāda ar atsauci uz šīs regulas 45. panta 5. punkta a), b), c) vai d) apakšpunktu;

c) atļauju kopskaits;

d) attiecīgo sēklu un sēklas kartupeļu kopējais daudzums;

e) ķīmiskā apstrāde fitosanitāriem mērķiem, kā minēts 45. panta 2. punktā.

2. Par atļaujām, kas izdotas saskaņā ar 45. panta 8. punktu, ziņojumā iekļauj šā panta 1. punkta otrās daļas a) apakšpunktā minēto informāciju un norāda laikposmu, kurā atļaujas bija spēkā.

55. pants

Kopsavilkuma ziņojums

Dalībvalsts kompetentā iestāde katru gadu līdz 31. martam savāc ziņojumus un nosūta Komisijai un pārējām dalībvalstīm kopsavilkuma ziņojumu par visām atļaujām, ko dalībvalsts piešķīrusi iepriekšējā kalendārajā gadā. Ziņojumā iekļauj 54. pantā norādīto informāciju. Informāciju publicē datu bāzē, kā paredzēts 48. pantā Kompetentā iestāde var deleģēt datu bāzes pārvaldītājam uzdevumu savākt ziņojumus.

56. pants

Informācija pēc pieprasījuma

Pēc dalībvalsts vai Komisijas pieprasījuma citām dalībvalstīm vai Komisijai tiek sniegta sīka informācija par atsevišķos gadījumos piešķirtām atļaujām.

III SADAĻA

MARĶĒŠANA

1. NODAĻA

Kopienas logotips

57. pants

Kopienas logotips

Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 25. panta 3. punktu Kopienas logotips atbilst šīs regulas XI pielikumā iekļautajam paraugam.

Kopienas logotipu lieto saskaņā ar šīs regulas XI pielikumā minētajiem tehniskās reproducēšanas noteikumiem.

58. pants

Koda un izcelsmes vietas norādes lietošanas nosacījumi

1. Regulas (EK) Nr. 834/2007 24. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais kontroles iestādes vai organizācijas kods:

a) sākas ar akronīmu, kas apzīmē dalībvalsti vai trešo valsti un kas minēts ISO 3166 starptautiskajā standartā par valstu divburtu kodiem (Valstu un to teritoriālā iedalījuma vienību nosaukumu kodi);

b) ietver terminu ar norādi uz bioloģiskās ražošanas metodi, kā minēts Regulas (EK) Nr. 834/2007 23. panta 1. punktā;

c) ietver atsauces numuru, par kuru lemj kompetentā iestāde;

d) ir novietots uzreiz zem Kopienas logotipa, ja marķējumā ir izmantots Kopienas logotips.

2. Regulas (EK) Nr. 834/2007 24. panta 1. punktu c) apakšpunktā minētā norāde par vietu, kur ražoti produkta sastāvā esošie lauksaimniecības izejmateriāli, ir novietota uzreiz zem koda, kas minēts 1. punktā.

2. NODAĻA

Īpašas prasības barības marķēšanai

59. pants

Darbības joma, preču zīmju un tirdzniecības aprakstu izmantošana

Šo nodaļu nepiemēro lolojumdzīvnieku barībai, kažokzvēru barībai un akvakultūras dzīvnieku barībai.

Preču zīmes un tirdzniecības aprakstus, kuros ir Regulas (EK) Nr. 834/2007 23. panta 1. punktā minētā norāde, var izmantot tikai tad, ja vismaz 95 % no produkta sausnas veido barības sastāvdaļas, kas iegūtas ar bioloģiskās ražošanas metodi.

60. pants

Norādes pārstrādātas barības marķējumā

1. Neskarot šīs regulas 61. pantu un 59. panta otro daļu, Regulas (EK) Nr. 834/2007 23. panta 1. punktā minētos terminus drīkst izmantot pārstrādātas barības marķējumā, ja:

a) pārstrādātā barība atbilst Regulas (EK) Nr. 834/2007 noteikumiem un jo īpaši tās 14. panta 1. punkta d) apakšpunkta iv) un v) punktam un 18. pantam;

b) pārstrādātā barība atbilst šīs regulas noteikumiem un jo īpaši tās 22. un 26. pantam;

c) vismaz 95 % no produkta sausnas ir bioloģiski ražota.

2. Ievērojot prasības, kas paredzētas 1. punkta a) un b) apakšpunktā, to produktu marķējumā, kas sastāv no dažāda daudzuma barības sastāvdaļām, kuras iegūtas ar bioloģiskās ražošanas metodi, un/vai barības sastāvdaļām, kas iegūtas laikā, kad notiek pāreja uz bioloģisko lauksaimniecību, un/vai nebioloģiski iegūtām sastāvdaļām, ir atļauta šāda norāde:

“drīkst izmantot bioloģiskajā ražošanā saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 834/2007 un Regulu (EK) Nr. 889/2008”.

61. pants

Nosacījumi norāžu iekļaušanai pārstrādātas barības marķējumā

1. Norādi, kas minēta 60. pantā:

a) nodala no Padomes Direktīvas 79/373/EEK (19) 5. pantā vai Padomes Direktīvas 96/25/EK (20) 5. panta 1. punktā iekļautā formulējuma;

b) nedrīkst noformēt tādā krāsā, formātā vai ar tādu burtu izmēru, kas piesaista vairāk uzmanības nekā attiecīgi Direktīvas 79/373/EEK 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā vai Direktīvas 96/25/EK 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētais dzīvnieku barības apraksts vai nosaukums;

c) tajā pašā redzamības zonā papildina ar norādi (pēc sausnas svara): i) par barības sastāvdaļas vai sastāvdaļu, kas iegūtas ar bioloģiskās ražošanas metodi, procentuālo daļu; ii) par barības sastāvdaļas vai sastāvdaļu, kas iegūtas laikā, kad notiek pāreja uz bioloģisko lauksaimniecību, procentuālo daļu; iii) par barības sastāvdaļas vai sastāvdaļu, kas nav minētas i) un ii) punktā procentuālo daļu; iv) par lauksaimnieciskas izcelsmes sastāvdaļu procentuālo daļu dzīvnieku barībā;

d) papildina ar to barības sastāvdaļu nosaukumu sarakstu, kas iegūtas ar bioloģiskās ražošanas metodi;

e) papildina ar to barības sastāvdaļu nosaukumu sarakstu, kas iegūtas laikā, kad notiek pāreja uz bioloģisko lauksaimniecību.

2. Norādei, kas paredzēta 60. pantā, drīkst arī pievienot norādi uz prasību izmantot barību saskaņā ar šīs regulas 21. un 22. pantu.

3. NODAĻA

Citi īpaši marķēšanas noteikumi

62. pants

Pārejas periodā ražoti augu izcelsmes produkti

Pārejas periodā ražotu augu izcelsmes produktu marķējumā drīkst būt norāde “produkts ražots pārejas periodā uz bioloģisko lauksaimniecību”, ja:

a) pirms ražas novākšanas ir ievērots vismaz 12 mēnešu pārejas periods;

b) norādes krāsa, izmērs un burtu veids nav vairāk pamanāms kā produkta tirdzniecības apraksts; visai norādei ir viens burtu izmērs;

c) produkts satur tikai vienu lauksaimnieciskas izcelsmes augu sastāvdaļu;

d) norāde ir saistīta ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 27. panta 10. punktā minētās kontroles iestādes vai organizācijas nosaukumu un/vai kodu.

IV SADAĻA

KONTROLES

1. NODAĻA

Kontroles minimālās prasības

63. pants

Kontroles kārtība un uzņēmēja saistības

1. Kad kontroles kārtību piemēro pirmo reizi, uzņēmējs izstrādā un pēc tam uztur:

a) ražošanas vienības un/vai telpu, un/vai darbības pilnu aprakstu;

b) visus praktiskos pasākumus, kas jāveic ražošanas vienības un/vai telpu, un/vai darbības līmenī, lai nodrošinātu atbilstību bioloģiskās ražošanas noteikumiem;

c) piesardzības pasākumus, kas jāveic, lai samazinātu neatļautu līdzekļu vai vielu izraisīta piesārņojuma risku, un tīrīšanas pasākumus, kas jāveic uzglabāšanas vietās un visā uzņēmēja ražošanas procesā.

Attiecīgā gadījumā šis apraksts un pirmajā daļā paredzētie pasākumi var būt daļa no uzņēmēja izveidotās kvalitātes sistēmas.

2. Šā panta 1. punktā minēto aprakstu un pasākumus ietver deklarācijā, ko paraksta atbildīgais uzņēmējs. Turklāt deklarācijā iekļauj uzņēmēja saistības:

a) veikt darbības saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem;

b) pārkāpumu vai neatbilstību gadījumā veikt piespiedu pasākumus bioloģiskās ražošanas noteikumu īstenošanai;

c) apņemties rakstiski informēt produkta pircējus, lai nodrošinātu to, ka šo produktu marķējumā tiek svītrotas norādes par bioloģiskās ražošanas metodi.

Pirmajā daļā minēto deklarāciju pārbauda kontroles organizācija vai kontroles iestāde, kas sagatavo ziņojumu, kurā apzināti iespējamie trūkumi un neatbilstība bioloģiskās ražošanas noteikumiem. Uzņēmējs ar parakstu apstiprina šo ziņojumu un veic vajadzīgos korektīvos pasākumus.

3. Regulas (EK) Nr. 834/2007 28. panta 1. punkta piemērošanas nolūkos uzņēmējs kompetentajai iestādei paziņo:

a) uzņēmēja vārdu vai nosaukumu un adresi;

b) telpu atrašanās vietu, attiecīgā gadījumā arī to zemes gabalu atrašanās vietu (zemesgrāmatas dati), kur tiek veiktas darbības;

c) darbību un produktu veidu;

d) uzņēmēja apņemšanos veikt darbību saskaņā ar Regulā (EK) Nr. 834/2007 un šajā regulā izklāstītajiem noteikumiem;

e) lauku saimniecības gadījumā – datumu, kurā ražotājs pārtraucis to līdzekļu lietošanu attiecīgajos zemes gabalos, kurus nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā;

f) tās apstiprinātās organizācijas nosaukumu, kurai uzņēmējs uzticējis veikt kontroli savā uzņēmumā, ja dalībvalsts ieviesusi kontroles sistēmu, apstiprinot šādas organizācijas.

64. pants

Izmaiņas kontroles kārtībā

Atbildīgais uzņēmējs laikus paziņo kontroles organizācijai vai kontroles iestādei par jebkādām izmaiņām aprakstā vai pasākumos, kas minēti 63. pantā, un sākotnējā kontroles kārtībā, kas izklāstīta 70., 74., 80., 82., 86. un 88. pantā.

65. pants

Kontroles apmeklējumi

1. Kontroles organizācija vai kontroles iestāde vismaz reizi gadā veic visu uzņēmēju fizisku pārbaudi.

2. Kontroles organizācija vai kontroles iestāde drīkst ņemt paraugus, lai pārbaudītu līdzekļus, kurus nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā, vai ražošanas metodes, kuras neatbilst bioloģiskās ražošanas noteikumiem. Drīkst arī ņemt un analizēt paraugus, lai noteiktu iespējamo piesārņojumu ar līdzekļiem, kurus nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā. Tomēr šāda analīze jāveic tad, ja ir aizdomas par tādu līdzekļu izmantošanu, kurus nav atļauts izmantot bioloģiskajā ražošanā.

3. Pēc katra kontroles apmeklējuma sagatavo kontroles ziņojumu, ko ar parakstu apstiprina ražošanas vienības uzņēmējs vai viņa pārstāvis.

4. Turklāt kontroles organizācija vai kontroles iestāde veic izlases veida kontroles apmeklējumus, par kuriem galvenokārt nav iepriekš paziņots, pamatojoties uz vispārēju riska novērtējumu attiecībā uz neatbilstību bioloģiskās ražošanas noteikumiem, ņemot vērā vismaz iepriekšējo kontroļu rezultātus, attiecīgo produktu daudzumu un produktu apmaiņas riskus.

66. pants

Uzskaites dokumenti

1. Krājumu uzskaites dokumentus un finanšu pārskatus glabā ražošanas vienībā vai tai piederošās telpās, un tie ļauj uzņēmējam identificēt un kontroles organizācijai vai kontroles iestādei pārbaudīt:

a) produktu piegādātāju un (ja tā nav tā pati persona) pārdevēju vai eksportētāju;

b) ražošanas vienībā piegādāto bioloģisko produktu veidu un daudzumu un, attiecīgā gadījumā, visu iepirkto materiālu īpašības un daudzumu, kā arī šo materiālu izlietojumu un, attiecīgā gadījumā, barības maisījuma sastāvu;

c) to bioloģisko produktu veidu un daudzumu, kas tiek uzglabāti ražošanas vienības telpās;

d) attiecībā uz visiem produktiem, kas izvesti no ražošanas vienības vai no pirmā saņēmēja telpām vai noliktavām – veidu, daudzumu un saņēmējus, un (ja tā nav tā pati persona) pircējus, kas nav galapatērētāji;

e) attiecībā uz uzņēmējiem, kas neuzglabā vai fiziski neapstrādā šādus produktus, – nopirkto un pārdoto produktu veidu un daudzumu, un piegādātājus, un (ja tā nav tā pati persona) pārdevējus vai eksportētājus, un pircējus, un (ja tā nav tā pati persona) saņēmējus.

2. Uzskaites dokumentos ietver arī bioloģisko produktu pieņemšanas laikā veikto pārbaužu rezultātus un jebkuru citu informāciju, kuru kontroles organizācija vai kontroles iestāde pieprasa, lai veiktu pienācīgu kontroli. Uzskaites dokumentus pamato ar atbilstīgiem attaisnojošiem dokumentiem. Uzskaites dokumentos ir redzama ražošanas līdzekļu un saražotās produkcijas bilance.

3. Ja uzņēmējs tajā pašā teritorijā apsaimnieko vairākas ražošanas vienības, kontroles minimālās prasības ievēro arī attiecībā uz nebioloģisko produktu ražošanas vienībām un ražošanas līdzekļu uzglabāšanas telpām.

67. pants

Piekļuve telpām

1. Uzņēmējs:

a) nodrošina kontroles organizācijai vai kontroles iestādei kontroles nolūkā piekļuvi visām ražošanas vienības daļām un visām telpām, kā arī pārskatiem un attiecīgiem apliecinošiem dokumentiem;

b) sniedz kontroles organizācijai vai kontroles iestādei visu kontrolei vajadzīgo informāciju;

c) pēc kontroles iestādes vai kontroles organizācijas pieprasījuma iesniedz savu kontroles nodrošināšanas programmu rezultātus.

2. Papildus 1. punktā izklāstītajām prasībām importētāji un pirmie saņēmēji iesniedz informāciju par importētajiem sūtījumiem, kas minēti 84. pantā.

68. pants

Dokumentārie pierādījumi

Lai piemērotu Regulas (EK) Nr. 834/2007 29. panta 1. punktu, kontroles iestādes vai kontroles organizācijas izmanto dokumentāro pierādījumu paraugu, kas iekļauts šīs regulas XII pielikumā.

69. pants

Pārdevēja apstiprinājums

Lai piemērotu Regulas (EK) Nr. 834/2007 9. panta 3. punktu, pārdevēja apstiprinājumu par to, ka piegādātie produkti nav ražoti no ĢMO vai ar ĢMO, var sagatavot atbilstīgi paraugam, kas iekļauts šīs regulas XIII pielikumā.

2. NODAĻA

Īpašas kontroles prasības lauksaimnieciskajā ražošanā iegūtiem vai ievāktiem augiem un augu produktiem

70. pants

Kontroles kārtība

1. Šīs regulas 63. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto ražošanas vienības pilno aprakstu:

a) sagatavo pat tad, ja uzņēmējs nodarbojas tikai ar savvaļas augu vākšanu;

b) tajā norāda glabāšanas un ražošanas telpas un zemes gabalus, un/vai ievākšanas platības, un, attiecīgā gadījumā, – telpas, kur notiek noteiktas pārstrādes un/vai iesaiņošanas darbības;

c) tajā norāda dienu, kurā pēdējo reizi attiecīgajos zemes gabalos un/vai savākšanas platībās ir izmantoti līdzekļi, kuru lietošana neatbilst bioloģiskās ražošanas noteikumiem.

2. Savvaļas augu vākšanas gadījumā 63. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētie praktiskie pasākumi ietver trešo personu sniegtas garantijas, ko uzņēmējs var izmantot, lai pierādītu Regulas (EK) Nr. 834/2007 12. panta 2. punkta noteikumu izpildi.

71. pants

Paziņojumi

Katru gadu uzņēmējs līdz kontroles organizācijas vai kontroles iestādes norādītai dienai paziņo kontroles organizācijai vai kontroles iestādei augkopības produktu ražošanas grafiku, norādot sadalījumu pa zemes gabaliem.

72. pants

Augkopības uzskaite

Augkopības uzskaiti kārto reģistra veidā un uzglabā tā, lai saimniecībā tā jebkurā laikā būtu pieejama kontroles organizācijām vai kontroles iestādēm. Papildus 71. pantā noteiktajam šajā uzskaitē ietver vismaz šādu informāciju:

a) attiecībā uz mēslošanas līdzekļiem: lietošanas datums, mēslošanas līdzekļa veids un daudzums, attiecīgie zemes gabali;

b) attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem: apstrādes iemesls un datums, līdzekļa veids, apstrādes metode;

c) attiecībā uz saimniecības resursu iegādi: datums, iegādāto produktu veids un daudzums;

d) attiecībā uz ražu: datums, bioloģisko augu produktu vai pārejas periodā ražotu augu produktu veids un daudzums.

73. pants

Vairākas ražošanas vienības, ko apsaimnieko tas pats uzņēmējs

Ja uzņēmējs tajā pašā teritorijā apsaimnieko vairākas ražošanas vienības, arī attiecībā uz vienībām, kas ražo nebioloģisko labību, kā arī saimniecības resursu uzglabāšanas telpām ievēro vispārējās un īpašās kontroles prasības, kas paredzētas 1. nodaļā un šīs sadaļas šajā nodaļā.

3. NODAĻA

Kontroles prasības attiecībā uz lauksaimniecības dzīvniekiem un lopkopības produktiem

74. pants

Kontroles kārtība

1. Pirmo reizi ieviešot kontroles sistēmu, ko piemēro īpaši lopkopībā, 63. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētās ražošanas vienības pilnais apraksts ietver:

a) dzīvnieku novietņu, ganību, āra platību u. c. pilnu aprakstu un, attiecīgā gadījumā, lopkopības produktu uzglabāšanas, iesaiņošanas un pārstrādes telpu pilnu aprakstu, lopkopības produktus, izejvielas un resursus;

b) kūtsmēslu uzglabāšanas iekārtu pilnu aprakstu.

2. Šīs regulas 63. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētie praktiskie pasākumi ietver:

a) kūtsmēslu izkliedēšanas plānu, kas saskaņots ar kontroles organizāciju vai kontroles iestādi, kopā ar augkopībai atvēlēto teritoriju pilnu aprakstu;

b) attiecīgā gadījumā attiecībā uz kūtsmēslu izkliedēšanu – 3. panta 3. punktā minētās rakstiskās vienošanās ar citām saimniecībām, kas atbilst bioloģiskās ražošanas noteikumiem;

c) bioloģiskās lopkopības vienības apsaimniekošanas plānu.

75. pants

Lauksaimniecības dzīvnieku identificēšana

Lauksaimniecības dzīvniekus pastāvīgi identificē, izmantojot katrai sugai pielāgotas metodes; lielus zīdītājus identificē individuāli un mājputnus un mazus zīdītājus – individuāli vai pa grupām.

76. pants

Lauksaimniecības dzīvnieku uzskaite

Lauksaimniecības dzīvnieku uzskaiti kārto reģistra grāmatas veidā un to glabā tā, lai saimniecībā tā jebkurā laikā būtu pieejama kontroles organizācijām vai kontroles iestādēm. Šāda uzskaite sniedz ganāmpulka apsaimniekošanas sistēmas pilnu aprakstu, ietverot vismaz šādu informāciju:

a) attiecībā uz dzīvniekiem, ko ieved saimniecībā: izcelsme un ievešanas diena, pārejas periods, identifikācijas zīme un veterinārā informācija;

b) attiecībā uz dzīvniekiem, ko izved no saimniecības: vecums, skaits, svars (ja paredzēti kaušanai), identifikācijas zīme un galamērķis;

c) ziņas par zaudētiem dzīvniekiem un zaudējuma iemesli;

d) attiecībā uz barību: veids, to skaitā barības piedevas, dažādu sastāvdaļu proporcijas uztura devās un laikposmi, kad pieejamas āra ganības, pārdzīšanas laikposmi, ja piemēro ierobežojumus;

e) attiecībā uz slimību profilaksi un ārstēšanu un veterināro aprūpi: ārstēšanas diena, diagnoze, devas, ārstēšanas līdzekļa veids, ziņas par aktīvajām farmakoloģiskajām vielām, izmantoto ārstēšanas metodi un veterinārārsta norādījumiem veterinārajai aprūpei, norādot iemeslus un zāļu izdalīšanās laiku, ko piemēro, pirms dzīvnieku produktus var pārdot kā bioloģiski ražotus produktus.

77. pants

Kontroles pasākumi attiecībā uz veterinārajām zālēm

Visos gadījumos, kad izmanto veterinārās zāles, 76. panta e) apakšpunktā noteikto informāciju paziņo kontroles iestādei vai organizācijai, pirms dzīvniekus vai dzīvnieku produktus pārdod kā bioloģiski ražotus vai audzētus. Ārstētos dzīvniekus skaidri identificē, lielus dzīvniekus identificē individuāli; mājputnus, mazus dzīvniekus un bites identificē attiecīgi individuāli vai pa grupām, vai pa stropiem.

78. pants

Īpaši kontroles pasākumi biškopībā

1. Biškopis iesniedz kontroles iestādei vai organizācijai vajadzīgā mēroga karti, kurā parādīta stropu