ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Oficiālais Vēstnesis L 185 , 16/08/1971 Lpp. 0015 - 0015

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0110

Speciālizdevums dāņu valodā: Sērija I Nodaļa 1971(II) Lpp. 0622

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 6 Sējums 1 Lpp. 0110

Speciālizdevums angļu valodā: Sērija I Nodaļa 1971(II) Lpp. 0693

Speciālizdevums grieķu valodā Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0017

Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0019

Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 17 Sējums 1 Lpp. 0019



Padomes lēmums (1971. gada 26. jūlijs) par Padomdevējas komitejas būvdarbu valsts līgumu jautājumos izveidošanu (71/306/EEK) EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumus, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2], tā kā Padomes pieņemto pasākumu īstenošana būvdarbu valsts līgumu jomā var radīt problēmas, kuras ir vēlams izskatīt kopīgi; tā kā šim nolūkam ieteicams izveidot Komiteju, kuras darbu vadītu Komisija un kuras sastāvā būtu dalībvalstu pārstāvji, kas ir no attiecīgo valstu iestādēm, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Ar šo Komisijā tiek izveidota Padomdevēja komiteja būvdarbu valsts līgumu jautājumos. 2. pants Neskarot Līguma 169. un 170. pantu noteikumus, pēc Komisijas ierosmes vai dalībvalsts lūguma Komiteja regulāri izskata jautājumus, kas izriet no Padomes īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz būvdarbu valsts līgumiem, tostarp īpašus gadījumus, kas rodas šajā jomā. Komiteja jo īpaši izmeklē iemeslus, dēļ kuriem ar Padomes noteiktajiem kritērijiem atbilstošiem uzņēmumiem nav notikušas konsultācijas vai tiem nav piešķirts līgums, neskatoties uz to, ka tie ir iesnieguši visizdevīgāko piedāvājumu. 3. pants Komitejas sastāvā ir dalībvalstu pārstāvji, kuri pārstāv attiecīgo valstu iestādes. Dalībvalstis par Komitejas locekļiem ieceļ vienu locekli un vienu vietnieku no katras valsts. Komitejas darbu vada Komisijas amatpersona. Priekšsēdētāja darbā var palīdzēt Komisijas amatpersonas. Sekretariāta pakalpojumus nodrošina Komisija. 4. pants Komiteju sasauc tās priekšsēdētājs pēc savas ierosmes vai kāda tās locekļa lūguma. 5. pants Komitejas apspriedes tiek protokolētas. 6. pants Komiteja izstrādā savu reglamentu. Briselē, 1971. gada 26. jūlijā Padomes vārdā — priekšsēdētājs A. Moro [1] OV 62, 12.4.1965., 883./65. un 889./65. lpp. [2] OV 13, 29.1.1965., 150./65. un OV 63, 13.4.1965., 929./65. lpp. --------------------------------------------------
Oficiālais Vēstnesis 073 , 19/11/1960 Lpp. 1429 - 1430

Speciālizdevums dāņu valodā: Sērija II Sējums VII Lpp. 0008

Speciālizdevums angļu valodā: Sērija II Sējums VII Lpp. 0008

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 1 Lpp. 0009

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 1 Lpp. 0009



Padomes lēmums, kas izveido Tehniskās palīdzības grupu EIROPAS EKONOMIKAS KOPIENAS PADOME, tā kā dažādās nozarēs pieejamie resursi neatbilst vajadzībai pēc tehniskas palīdzības un tā kā tāpēc jānovērš tehniskās palīdzības atkārtota sniegšana un racionāli jāizmanto pieejamie finanšu resursi un cilvēkresursi; tā kā jāpaplašina attīstības valstīm pieejamā tehniskā palīdzība un jāmeklē vislabākie līdzekļi tās sekmēšanai; tā kā ir derīgi salīdzināt, ņemot vērā citu tehniskās palīdzības jomā kompetentu reģionālu vai starptautisku organizāciju darbību, attiecīgu pieredzi, kas gūta šajā jomā, kā arī izmantotās metodes un organizatoriskās problēmas, ar kurām nākas saskarties; tā kā vēlams pasākumus tehniskās palīdzības jomā pastiprināt gan starptautiskā, gan valsts līmenī, tomēr ar šādiem pasākumiem neaizstājot dalībvalstu valsts līmeņa aģentūru darbības; tā kā tāpēc dalībvalstu darbības koordinācija tehniskās palīdzības jomā ir ļoti noderīga un ļauj sasniegt materiālo resursu un cilvēkresursu maksimālo atdevi, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. Lai starp dalībvalstīm un Komisiju sekmētu aktīvu sadarbību un meklētu kopīgus risinājumus īpašām problēmām, kas rodas, sniedzot attīstības valstīm tehnisku palīdzību, tiek izveidota "Tehniskās palīdzības grupa". 2. Grupas pamatfunkcijas jo īpaši ir: a) nodrošināt informācijas apmaiņu par darbībām, ko dalībvalstis un Komisija īstenojušas tehniskās palīdzības jomā; b) salīdzināt pieejamos resursus donorvalstīs un attīstības valstu vajadzības; c) analizēt attīstības valstu iesniegtās tehniskās palīdzības prasības, lai jo īpaši meklētu vislabākos to īstenošanas līdzekļus; d) salīdzināt un vajadzības gadījumā sniegt ieteikumus, kas paredzēti to metožu un paņēmienu saskaņošanai, ko izmanto dažādas valsts līmeņa struktūras tehniskās palīdzības jomā; e) apsvērt kopīgas rīcības iniciatīvu nākotnē tehniskās palīdzības jomā un sniegt ieteikumus šajā sakarībā; f) izskatīt vispārējos jautājumus, ko, nepārsniedzot Grupas kompetences jomu, katrs no tās locekļiem varētu tai iesniegt, un jo īpaši sekmēt dalībvalstu sadarbību starptautiskās organizācijās un sniegt ierosinājumus šajā sakarībā. 3. Grupā ir dalībvalstu un Komisijas pārstāvji ar īpašu kompetenci tehniskās palīdzības jomā. Katru pārstāvi var aizstāt ar kādu personu, kura izraudzīta, ievērojot tos pašus nosacījumus. Pārstāvjiem var palīdzēt speciālisti gadījumos, kad tiek apspriestas īpašas problēmas. Sekretariāta pakalpojumus Grupai nodrošina Padomes sekretariāts. 4. EOTK Augstās iestādes un EAK Komisijas pārstāvji var piedalīties Grupas sanāksmēs. 5. Grupa var uzaicināt un uzklausīt jebkura speciālista viedokli, ja, veicot savu darbu, uzskata to par vajadzīgu. 6. Grupa periodiski sagatavo ziņojumu kompetentajām iestādēm. Briselē, 1960. gada 19. oktobrī Padomes vārdā — priekšsēdētājs J. M. A. H. Luns --------------------------------------------------
(4)

Tāpēc ir jāpiedāvā iespēja no spēkā esošajiem AVS pārbaudes protokoliem atkāpties tā, lai tie būtu labāk pielāgoti bioloģiskajai ražošanai piemērotām bioloģiskajām šķirnēm. Līdz ar to vajadzētu būt iespējai spēkā esošos noteiktu sugu šķirņu pārbaudes protokolus pielāgot tā, lai tie atbilstu bioloģiskās lauksaimniecības vajadzībām. Šajā sakarā ir lietderīgi atkāpties no dažiem Direktīvas 2003/91/EK 1. panta noteikumiem.
(28)

Minimālās algas uzskata par adekvātām, ja tās ir taisnīgas attiecībā pret algu sadalījumu attiecīgajā dalībvalstī un ja tās nodrošina pienācīgu dzīves līmeni darba ņēmējiem, kas ir pilna laika darba tiesiskajās attiecībās. Likumā noteiktu minimālo algu adekvātumu nosaka un novērtē katra dalībvalsts, ņemot vērā attiecīgās valsts sociālekonomiskos apstākļus, tostarp nodarbinātības pieaugumu, konkurētspēju un reģionu un nozaru attīstību. Minētās noteikšanas nolūkā dalībvalstīm būtu jāņem vērā pirktspēja, ilgtermiņa produktivitātes līmeņi un attīstība valstī, kā arī algu līmeņi, algu sadalījums un algu pieaugums. Viens no instrumentiem ir preču un pakalpojumu grozs valsts līmenī noteiktajās reālajās cenās, un tas var palīdzēt noteikt dzīves dārdzību ar mērķi panākt pienācīgu dzīves līmeni. Papildus tādām materiālām vajadzībām kā pārtika, apģērbs un mājoklis varētu ņemt vērā arī nepieciešamību piedalīties kultūras, izglītības un sabiedriskajās aktivitātēs. Ir lietderīgi likumā noteiktu minimālo algu noteikšanu un atjaunināšanu apsvērt atsevišķi no ienākumu atbalsta mehānismiem. Dalībvalstīm, novērtējot likumā noteiktas minimālās algas adekvātumu, būtu jāizmanto rādītāji un saistītās atsauces vērtības. Dalībvalstis var izvēlēties starp rādītājiem, ko parasti izmanto starptautiskā līmenī, un/vai rādītājiem, kurus izmanto valsts līmenī. Novērtējumu varētu balstīt uz atsauces vērtībām, ko parasti izmanto starptautiskā līmenī, piemēram, minimālās bruto algas attiecību pret 60 % no mediānās bruto algas un minimālās bruto algas attiecību pret 50 % no vidējās bruto algas, kuru ne visas dalībvalstis pašlaik nodrošina, vai uz neto minimālās algas attiecību pret 50 % vai 60 % no neto vidējās algas. Novērtējuma pamatā varētu būt arī atsauces vērtības, kas saistītas ar valsts līmenī izmantotajiem rādītājiem, piemēram, neto minimālās algas salīdzinājums ar nabadzības slieksni un minimālo algu pirktspēja.
(5)

Ņemot vērā to, ka pasažieri, kas izmanto Lamanša pastāvīgo savienojumu, nevar no tā izkļūt, kamēr nav sasnieguši galamērķi, risks, ka ceļotāji neievēros noteikumus par akcīzes nodokli un atļauto beznodokļu importa daudzumu, un līdz ar to muitas dienestu kontroles slogs būs ierobežots. Tomēr, lai novērstu nodokļu nemaksāšanu, apiešanu vai stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, Francijai būtu jāveic kontroles pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu nodokļa atbrīvojuma pareizu piemērošanu beznodokļu veikalos Lamanša pastāvīgā savienojuma Francijas terminālī Coquelles.
a)

pielikuma 5.1.3. punktu aizstāj ar šādu: “5.1.3. Īpaši noteikumi par BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 un D1E kategorijas transportlīdzekļiem Dalībvalstis var nolemt, ka 5.1.2. punktā minēto BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 vai D1E kategorijas transportlīdzekļu vadītāja apliecībā nenosaka ierobežojumus transportlīdzekļiem ar automātisku transmisiju, ja pretendentam jau ir vadītāja apliecība, kas saņemta par transportlīdzekli ar manuālu transmisiju vismaz vienā no šādām kategorijām: B, BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 vai D1E, un pretendents braukšanas prasmes un stila pārbaudē ir veicis 8.4. punktā aprakstītās darbības.”;
(5)

Rotaļlietu drošuma ekspertu grupa 2019. gada 13. septembra sanāksmē (4) atgādināja, ka alergēna viela neatkarīgi no tā, vai tā ir kosmētikas līdzekļos vai rotaļlietās, vienmēr ir alergēna. Tā sauktā vielas raksturīgā īpašība nav atkarīga no vielas lietošanas un tādējādi tā pastāv neatkarīgi no tā, vai alergēnā viela tiek izmantota kosmētikā vai rotaļlietās. Līdz ar to ekspertu grupa uzskatīja, ka alergēna viela, kas rada risku kosmētikas līdzekļos, varētu radīt risku arī rotaļlietās. Tādēļ tā uzsvēra, ka, reglamentējot alergēnas smaržvielas rotaļlietās, ir svarīgi rūpīgi ņemt vērā SCCS un tās priekšteču komiteju atzinumus par alergēnām smaržvielām kosmētikas līdzekļos.
(26)

Savienības līmenī pastāv vairāki instrumenti un mehānismi, kas ļauj apmainīties ar informāciju starp valstu tiesībaizsardzības iestādēm, lai veiktu izmeklēšanu un kriminālvajāšanu par noziegumiem. Lai sekmētu un paātrinātu sadarbību starp valstu tiesībaizsardzības iestādēm un nodrošinātu, ka minētie instrumenti un mehānismi tiek izmantoti pēc iespējas pilnīgāk, šai direktīvai būtu jāstiprina ar Pamatlēmumu 2001/413/TI ieviesto operatīvo kontaktpunktu nozīme. Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai nolemt izmantot pastāvošos operatīvo kontaktpunktu tīklus, piemēram, to, kas izveidots saskaņā ar Direktīvu 2013/40/ES. Kontaktpunktiem būtu jāsniedz efektīva palīdzība, piemēram, veicinot apmaiņu ar attiecīgo informāciju, kā arī tehnisku konsultāciju vai juridiskas informācijas sniegšanu. Lai nodrošinātu sekmīgu tīkla darbību, katram kontaktpunktam būtu jāspēj ātri sazināties ar kontaktpunktu citā dalībvalstī. Ņemot vērā to noziegumu būtisko pārrobežu dimensiju, uz kuriem attiecas šī direktīva, un jo īpaši elektronisko pierādījumu nepastāvīgo raksturu, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai nekavējoties risināt steidzamus pieprasījumus no tīkla un sniegt atbildi astoņu stundu laikā. Ļoti steidzamos un nopietnos gadījumos dalībvalstīm būtu jāinformē Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols).
(28)

Iepriekš izskaidroto iemeslu dēļ ir lietderīgi noteikt dalībvalstīm pienākumu pieņemt atvērtās piekļuves politiku attiecībā uz publiski finansētas pētniecības datiem un nodrošināt, ka šādu politiku īsteno visas pētniecību veicošās un pētniecību finansējošās organizācijas. Pētniecību veicošās organizācijas un pētniecību finansējošās organizācijas varētu būt organizētas arī kā publiskā sektora struktūras vai publiski uzņēmumi. Šī direktīva attiecas uz šādām hibrīdorganizācijām tikai to pētniecību veicošo organizāciju statusā un uz to pētniecības datiem. Atvērtās piekļuves politika parasti pieļauj virkni izņēmumu, kas ļauj nedarīt zinātnisku pētījumu rezultātus brīvi pieejamus. Komisijas 2018. gada 25. aprīļa Ieteikumā par piekļuvi zinātniskai informācijai un tās saglabāšanu aprakstīti atvērtās piekļuves politikas attiecīgie elementi. Turklāt būtu jāuzlabo nosacījumi, pie kuriem noteikti pētījumu dati var tikt atkalizmantoti. Minētā iemesla dēļ konkrēti pienākumi, kas izriet no šīs direktīvas, būtu jāattiecina arī uz pētniecības datiem, kas iegūti zinātniskās pētniecības darbībās, kuras subsidētas no publiskā finansējuma vai kuras līdzfinansējušas publiskā un privātā sektora struktūras. Saskaņā ar valsts atvērtās piekļuves politiku kā standartiespēja būtu jāparedz, ka publiski finansētus pētniecības datus padara atvērtus. Tomēr šajā kontekstā būtu pienācīgi jāņem vērā bažas saistībā ar privātumu, personas datu aizsardzību, konfidencialitāti, valsts drošību, leģitīmām komercinteresēm, piemēram, komercnoslēpumiem, un trešo pušu intelektuālā īpašuma tiesībām saskaņā ar principu “tik atvērti, cik iespējams, tik slēgti, cik vajadzīgs”. Turklāt šai direktīvai nebūtu jāattiecas uz pētniecības datiem, kuriem piekļuve ir liegta, pamatojoties uz valsts drošību, aizsardzību vai sabiedrisko drošību. Lai izvairītos no jebkāda administratīvā sloga, pienākumi, kas izriet no šīs direktīvas, būtu jāpiemēro tikai attiecībā uz tādiem pētniecības datiem, ko pētnieki, pētniecību veicošās organizācijas vai pētniecību finansējošās organizācijas jau darījuši publiski pieejamus, izmantojot institucionālu vai tematisku repozitoriju, un tiem nebūtu jārada papildu izmaksas par datu kopu izgūšanu vai vajadzība pēc datu papildu pārzināšanas. Dalībvalstis šīs direktīvas piemērošanu var paplašināt, attiecinot to arī uz pētniecības datiem, kas darīti publiski pieejami, izmantojot citas datu infrastruktūras, nevis repozitorijus, izmantojot atvērtās piekļuves publikācijas, kā rakstam pievienotu datni, datu publikāciju vai dokumentu datu žurnālā. No šīs direktīvas darbības jomas joprojām būtu jāizslēdz dokumenti, kas nav pētniecības dati.
(3)

Šajā sakarībā dažas dalībvalstis ir lūgušas atļauju uz laiku īstenot vispārēju apgrieztās maksāšanas kārtību ar konkrētu darījuma robežvērtību, tādējādi atkāpjoties no viena no pašreizējās PVN sistēmas vispārējiem principiem – sadalīto maksājumu sistēmas –, lai vērstos pret endēmisku karuseļveida krāpšanu. Karuseļveida krāpšana iespējama jo īpaši tāpēc, ka patlaban pastāv atbrīvojums preču piegādēm Kopienas iekšienē, kas ļauj iegādāties preces, nemaksājot PVN. Daudzi tirgotāji pēc tam izvairās no nodokļa maksāšanas, nesamaksājot nodokļu iestādēm no klientiem saņemto PVN. Tomēr minētajiem klientiem, kuru rīcībā ir derīgi rēķini, joprojām ir tiesības uz nodokļa atskaitīšanu. Tās pašas preces var piegādāt vairākas reizes, atkal iekļaujot no nodokļa atbrīvotas piegādes Kopienas iekšienē. Līdzīgu karuseļveida krāpšanu var veikt arī ar pakalpojumu sniegšanu. Norādot nodokļa maksātāju, kam piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, kā personu, kas atbild par PVN samaksu, atkāpe novērstu iespēju šādā veidā izvairīties no nodokļa maksāšanas.
(48)

Daudzi uzņēmumi Savienībā pakalpojumu sniegšanā izmanto digitālo pakalpojumu sniedzējus. Tā kā daži digitālie pakalpojumi varētu būt svarīgs resurss to lietotājiem, tostarp pamatpakalpojumu sniedzējiem, un tā kā šādiem lietotājiem ne vienmēr varētu būt pieejamas alternatīvas, šī direktīva būtu jāpiemēro arī šādu pakalpojumu sniedzējiem. Šajā direktīvā minēto digitālo pakalpojumu veidu drošība, nepārtrauktība un uzticamība ir būtiska daudzu uzņēmumu netraucētai darbībai. Šāda digitāla pakalpojuma traucējums varētu liegt citu pakalpojumu sniegšanu, kuros to izmanto, un tādējādi tas varētu ietekmēt būtiskas ekonomiskas un sabiedriskas darbības Savienībā. Šādi digitāli pakalpojumi tādēļ varētu būt īpaši svarīgi to uzņēmumu netraucētai darbībai, kuri ir no tiem atkarīgi, un vēl jo vairāk šādu uzņēmumu dalībai iekšējā tirgū un pārrobežu tirdzniecībai Savienībā. Tie digitālo pakalpojumu sniedzēji, uz kuriem attiecas šī direktīva, ir tie, par kuriem tiek uzskatīts, ka tie piedāvā digitālos pakalpojumus, ko arvien vairāk izmanto daudzi uzņēmumi Savienībā.
3.

Attiecībā uz posmiem starp robežām un stacijām, kas atrodas tuvu pie robežas un paredzētas pārrobežu pakalpojumiem, infrastruktūras pārvaldītājs var atbrīvot dzelzceļa pārvadājumu uzņēmuma vilcienu vadītājus no 2. punkta prasībām ar nosacījumu, ka tiek piemērota šāda procedūra: a) dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums infrastruktūras pārvaldītājam lūdz atkāpi attiecībā uz attiecīgajiem vilcienu vadītājiem. Lai nodrošinātu taisnīgu un vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem, infrastruktūras pārvaldītājs visiem iesniegtajiem lūgumiem par atkāpi piemēro vienādu novērtēšanas procedūru, kas ir daļa no tīkla pārskata; b) infrastruktūras pārvaldītājs piešķir atkāpi, ja dzelzceļa pārvadājumu uzņēmums var pierādīt, ka tas ir veicis pietiekamus pasākumus, lai nodrošinātu saziņu starp attiecīgajiem vilcienu vadītājiem un infrastruktūras pārvaldītāja darbiniekiem ikdienas, traucētās un ārkārtas situācijās, kā noteikts 1. punktā; c) dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi un infrastruktūras pārvaldītāji nodrošina, lai attiecīgie darbinieki būtu informēti par minētajiem noteikumiem un kārtību un viņi būtu izgājuši atbilstīgu apmācību savās drošības pārvaldības sistēmās.”
2)

direktīvas 4. pantā iekļauj šādus punktus: “1.a Dalībvalstis veic pasākumus, lai panāktu plastmasas iepirkumu maisiņu patēriņa noturīgu samazinājumu savā teritorijā. Minētie pasākumi var būt valsts līmeņa samazināšanas mērķi, saglabājot vai ieviešot ekonomiskos instrumentus, kā arī, atkāpjoties no 18. panta, tirdzniecības ierobežojumi ar noteikumu, ka minētie ierobežojumi ir samērīgi un nediskriminējoši. Šādi pasākumi var būt atšķirīgi atkarībā no vieglās plastmasas iepirkumu maisiņu ietekmes uz vidi, kad tie tiek reģenerēti vai apglabāti, to kompostēšanas īpašībām, ilgizturību vai paredzēto konkrēto pielietojumu. Dalībvalstu veiktie pasākumi ietver vai nu vienu, vai abus šādus pasākumus: a) tādu pasākumu pieņemšana, kuri līdz 2019. gada 31. decembrim nodrošina, ka gada patēriņa apjoms nepārsniedz 90 vieglās plastmasas iepirkumu maisiņus uz vienu cilvēku, bet līdz 2025. gada 31. decembrim – 40 vieglās plastmasas iepirkumu maisiņus uz vienu cilvēku, vai līdzvērtīgus mērķus izsakot svara vienībās. Valsts patēriņa mērķos var neiekļaut ļoti vieglās plastmasas iepirkumu maisiņus; b) tādu instrumentu pieņemšana, kuri līdz 2018. gada 31. decembrim nodrošina, ka vieglās plastmasas iepirkumu maisiņus preču vai ražojumu tirdzniecības vietās neizsniedz bez maksas, ja vien nav īstenoti vienlīdz efektīvi instrumenti. Minētajos pasākumos var neiekļaut ļoti vieglās plastmasas iepirkumu maisiņus. Sniedzot Komisijai datus par iepakojumu un izlietoto iepakojumu saskaņā ar 12. pantu, sākot no 2018. gada 27. maija, dalībvalstis ziņo par vieglās plastmasas iepirkumu maisiņu gada patēriņu. Komisija līdz 2016. gada 27. maijam pieņem īstenošanas aktu, kurā nosaka metodoloģiju vieglās plastmasas iepirkumu maisiņu gada patēriņa aprēķināšanai uz vienu cilvēku un pielāgo ziņošanas formātus, kas pieņemti saskaņā ar 12. panta 3. punktu. Minēto īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar regulatīvo procedūru, kas minēta 21. panta 2. punktā. 1.b Neskarot 15. pantu, dalībvalstis var veikt pasākumus, piemēram, īstenot ekonomikas instrumentus vai noteikt valsts līmeņa samazināšanas mērķus attiecībā uz visu veidu plastmasas iepirkumu maisiņiem neatkarīgi no to materiāla biezuma. 1.c Komisija un dalībvalstis vismaz pirmajā gadā pēc 2016. gada 27. novembra aktīvi veicina sabiedrības informēšanas un izpratnes veicināšanas kampaņas par to, kāda kaitīga ietekme uz vidi ir vieglās plastmasas iepirkumu maisiņu pārmērīgam patēriņam.” ;
(8)

Sadarbspējas mērķis ir panākt, lai būtu iespējams konsekventi iesniegt un apstrādāt informāciju starp uzņēmumu sistēmām neatkarīgi no to tehnoloģijas, programmatūras vai platformas. Pilnīga sadarbspēja ietver spēju savstarpēji sadarboties trīs dažādos līmeņos – attiecībā uz rēķina saturu (semantika), izmantotās valodas formātu (sintakse) un nosūtīšanas veidu. Semantiska sadarbspēja nozīmē to, ka elektroniskais rēķins satur zināmu prasītās informācijas apjomu un ka tiek saglabāta un viennozīmīgi saprasta nosūtītās informācijas precīza nozīme, neatkarīgi no tā, kādā veidā tā tiek fiziski izklāstīta vai nosūtīta. Sintaktiska sadarbspēja nozīmē to, ka elektroniskā rēķina datu elementi ir sniegti tādā formātā, ar ko sūtītājs un saņēmējs var apmainīties tiešā veidā un ko var automātiski apstrādāt. Sintaktisku sadarbspēju var nodrošināt vienā no diviem veidiem, proti, izmantojot kopīgu sintaksi vai izmantojot kartēšanu starp dažādām sintaksēm.
(5)

Lai novērtētu rotaļlietās esošā TCEP ietekmi uz veselību un Direktīvā 2009/48/EK noteikto TCEP kā CMR vielas vispārīgo robežvērtību piemērotību, Komisija lūdza Veselības un vides apdraudējuma zinātniskās komitejas (SCHER) atzinumu. SCHER savā 2012. gada 22. marta atzinumā Opinion on tris(2-chloroethyl)phosphate (TCEP) in toys norādīja, ka ietekme uz veselību (jo īpaši ietekme uz nierēm) tika novērota pēc atkārtotas saskares ar 12 mg TCEP/kg ķermeņa svara dienā. SCHER arī norādīja, ka tas TCEP saturs, ko Dānijas Vides aizsardzības aģentūra (“Dānijas VAA”) konstatēja rotaļlietās (0,5–0,6 %) un par ko tika ziņots ziņojumā Survey and risk assessment of perfume and flavours in toys and childcare articles. Survey of chemical substances in consumer products, rada risku bērniem, pat neapsverot cita veida iedarbību. Apsverot iedarbību, ko rada TCEP no citiem avotiem, nevis no rotaļlietām (piemēram, no gaisa, putekļiem), SCHER secināja, ka nekādu papildu iedarbību no rotaļlietām nevar uzskatīt par drošu, un iesaka TCEP robežvērtību rotaļlietās noteikt pie pietiekami jutīgas analītiskās metodes noteikšanas robežas.
“39.

Svins mikrokanālu platēs (MCP), kuras izmanto iekārtās, kam piemīt vismaz viena no šīm īpašībām: a) kompakts elektronu vai jonu detektora izmērs, ja detektoram ir paredzēta ierobežota vieta – ne vairāk kā 3 mm/MCP (detektora biezums + MCP uzstādīšanas laukums), kopumā ne vairāk kā 6 mm, un ja uzstādīt alternatīvu konstrukciju, kas detektoram atvēlētu vairāk vietas, ne zinātniski, ne tehniski nav iespējams; b) divdimensiju telpiskā izšķirtspēja elektronu vai jonu noteikšanai, kur spēkā ir vismaz viens no šiem aspektiem: i) reakcijas laiks nepārsniedz 25 ns; ii) parauga noteikšanas laukums ir lielāks par 149 mm2; iii) daudzkāršošanas koeficients ir lielāks par 1,3 × 103; c) reakcijas laiks elektronu vai jonu noteikšanā nepārsniedz 5 ns; d) parauga noteikšanas laukums elektronu vai jonu noteikšanā ir lielāks par 314 mm2; e) reizināšanas koeficients ir lielāks par 4,0 × 107. Atbrīvojums zaudē spēku šādos datumos: a) 2021. gada 21. jūlijs – medicīnas ierīcēm un monitoringa un kontroles instrumentiem; b) 2023. gada 21. jūlijs – medicīnas ierīcēm in vitro diagnostikai; c) 2024. gada 21. jūlijs – rūpnieciskā monitoringa un kontroles instrumentiem.”
(6)

Lai novērtētu veselības apdraudējumu, ko rada metāliska niķeļa klātbūtne elektroniskajās rotaļlietās (galvanizācija, pārklājums un sakausējumi, kas nodrošina elektrovadītspēju), Komisija lūdza Veselības un vides apdraudējuma zinātniskās komitejas (SCHER) atzinumu. SCHER2012. gada 25. septembrī pieņēma atzinumu Assessment of the Health Risks from the Use of Metallic Nickel (CAS No 7440-02-0) in Toys, kurā norādīja, ka eksponētība niķelim, rīkojoties ar rotaļlietām, nerada audzēja risku, jo rotaļlietās esošā metāliskā niķeļa ieelpošana ir gandrīz neiespējama. SCHER arī secināja, ka tādu niķeļa daļu izmantojums rotaļlietās, kas nodrošina to pareizu elektronisku darbību, rada ļoti zemu orālo un dermālo ekspozīciju niķelim, jo metālu saturošām rotaļlietu daļām piemēro ierobežojumus attiecībā uz niķeļa izdalīšanos, piekļuve metālu saturošām daļām ir ierobežota un niķeli saturošo daļu, kas nodrošina elektronisko rotaļlietu pareizu darbību, virsma ir neliela. Tāpēc SCHER neuzskata, ka varētu rasties veselības apdraudējums.