KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2019/767

(2018. gada 31. jūlijs)

par valsts atbalstu SA.36511 (2014/C) (ex 2013/NN), ko īstenojusi Francija attiecībā uz CSPE augšējo robežvērtību

(izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 4975)

(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

pēc tam kad ieinteresētās personas tika uzaicinātas iesniegt savas piezīmes atbilstoši iepriekš minētajiem pantiem (1) un ņemot vērā šīs piezīmes,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

(1) Pēc iepriekšējām sazināšanās reizēm 2013. gadā starp Komisijas dienestiem un Franciju tā 2013. gada 11. oktobrī informēja par savu atbalsta shēmu sauszemes vējparkam, kas līdz tam tika finansēts no maksas par elektroenerģiju, tā sauktās “iemaksas sabiedriskajiem elektroapgādes pakalpojumu sniedzējiem” (turpmāk “CSPE”).

(2) Tā kā paziņojuma nosūtīšanas brīdī šī shēma jau bija spēkā, 2013. gada 29. novembrī lieta tika nosūtīta nepaziņoto atbalstu reģistram.

(3) Komisija 2014. gada 27. marta vēstulē informēja Franciju, ka tā neceļ iebildumus pret atbalstu sauszemes vējparkam, bet ka tai ir šaubas par pašpatērētājiem, lieliem elektroenerģijas patērētājiem un elektroietilpīgiem patērētājiem noteikto CSPE samazinājumu saderību ar iekšējo tirgu. Līdz ar to tā informēja Franciju par savu lēmumu sākt formālu izmeklēšanas procedūru par šiem CSPE samazinājumiem saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk “LESD”) 108. panta 2. punktu.

(4) Komisijas lēmums sākt procedūru (turpmāk “lēmums par procedūras sākšanu”) tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes par attiecīgajiem atbalsta pasākumiem un par Pamatnostādņu par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam (2) (turpmāk “2014. gada pamatnostādnes”) iespējamo piemērošanu attiecīgajiem CSPE samazinājumiem.

(5) Komisija saņēma piezīmes no piecām ieinteresētajām personām: i) Air Liquide, 2014. gada 3. novembra vēstulē; ii) EDF, 2014. gada 17. novembra vēstulē; iii) RATP, 2014. gada 2. decembra vēstulē; iv) SNCF, 2014. gada 3. decembra vēstulē un v) Union des Industries Utilisatrices d'Energie (UNIDEN), 2014. gada 3. novembra vēstulē. Šīs piezīmes vispirms attiecās uz valsts atbalsta esību un pēc tam – uz pasākumu atbilstību LESD, no vienas puses, un 2014. gada pamatnostādnēm, no otras puses.

(6) Francija paziņoja savas piezīmes 2014. gada 5. maija piezīmē, kas tika papildināta ar 2015. gada 22. oktobra vēstuli. Šajā sarakstē, atgādinājusi par dažādiem CSPE samazinājumiem, Francija vispirms apgalvoja, ka CSPE samazinājumi, kas noteikti automātiskajiem ģeneratoriem, nav atbalsts. Turpmāk tā norādīja, ka CSPE augšējās robežvērtības noteikšana konkrētai vietai un CSPE augšējās robežvērtības noteikšana 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības ir saderīga ar noteikumiem par valsts atbalstu.

(7) Formālās izmeklēšanas procedūras laikā Komisija no 2014. gada 21. augusta līdz 2017. gada 27. oktobrim nosūtīja septiņus informācijas pieprasījumus. Savukārt Francijas iestādes no 2014. gada 7. maija līdz 2017. gada 12. decembrim nosūtīja vienpadsmit piezīmes un informatīvos dokumentus. Šī informācijas apmaiņa attiecās i) uz izmaksāto CSPE summu un dažām atbalsta saņēmēju kategorijām noteikto samazinājumu precizējumu, ii) uz pasākumu kvalificēšanu par valsts atbalstu un juridisko analīzi par to, kā tie atbilst valsts atbalsta noteikumiem, un iii) uz korekcijas plāna iesniegšanu nolūkā atgriezt samazināto CSPE līmeni tādā līmenī, kas ir atbilstīgs valsts atbalstam piemērojamajiem noteikumiem. Pirmais ierosinātais korekcijas plāns tika iesniegts 2014. gada 4. novembra piezīmē, un tā galīgais variants tika iesniegts 2017. gada 23. novembra piezīmē.

2. PASĀKUMU APRAKSTS

(8) Šajā iedaļā secīgi ir sniegts pārskats, no vienas puses, par CSPE, un, no otras puses, par 2003.–2015. gada laikposmam noteiktajiem šīs iemaksas samazinājumiem, uz kuriem attiecas šis lēmums.

2.1. Pārskats par CSPE

(9) CSPE tika ieviesta ar 2003. gada 3. janvāra Likumu Nr. 2003-8 par gāzes un elektroenerģijas tirgiem un par sabiedrisko enerģētikas pakalpojumu sniedzējiem (turpmāk “Likums Nr. 2003-8”). Šajā lēmumā aprakstītais mehānisms ir tas, kas bija spēkā pirms 2016. gada CSPE reformas, kura tika īstenota saskaņā ar 2015. gada 29. decembra Likumu Nr. 2015-1786 par 2015. gada valsts budžeta grozījumiem (turpmāk “LFR 2015”).

(10) CSPE mērķis ir kompensēt papildu izmaksas, kas saistītas ar sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu sniedzēju maksājumiem, kurus sedz vēsturiskie elektroenerģijas piegādātāji (EDF un vietējie sadales uzņēmumi). Šīs papildu izmaksas galvenokārt izriet no četru veidu politikas virzienu finansējuma: a) pirmkārt, tās izriet no pienākuma EDF vai vietējiem sadales uzņēmumiem (turpmāk “VSU”) iegādāties elektroenerģiju, ko saražojušas noteiktu veidu iekārtas, kuras ražo elektroenerģiju no atjaunojamiem energoresursiem (vēja, saules enerģijas u. c.). Šī daļa visā laikposmā, kamēr pasākumi tika piemēroti, proti, 2003.–2015. gadā, ir 39 procenti no iekasētās CSPE; b) 2003.–2015. gada laikposmā tās atbilst augstas efektivitātes koģenerācijas finansējumam 25 procentu apmērā no iekasētās CSPE. Savā 2016. gada 20. decembra piezīmē Francija precizēja, ka CSPE bija paredzēta tikai augstas efektivitātes koģenerācijas finansēšanai. Šajā piezīmē Francija precizēja, ka, no vienas puses, šī atbalsta pamatā bija laikā no 1997. līdz 2001. gadam īstenotais iepirkumu līgumu mehānisms, maksājot par koģenerācijas iekārtām, kuru energoefektivitāte pārsniedz 65 procentus, un, no otras puses, sākot no 2013. gada, atbalsts augstas efektivitātes dabasgāzes koģenerācijas stacijām, kuru jauda pārsniedz 12 MW; c) tās ir sekas kompensācijai par elektroenerģijas ģeneratoriem savstarpēji nesaistītās teritorijās (Korsikā vai aizjūras departamentos), lai tie neietekmētu augstākās ražošanas izmaksas salīdzinājumā ar ražošanas izmaksām kontinentālajā Francijā, kuras atspoguļojas tiešā lietotāja maksātajās cenās par elektroenerģiju, kas ir zemākas, jo tās labvēlīgi ietekmē kodolenerģijas izmaksas. Šis postenis visā aplūkotajā laikposmā, proti, 2003.–2015. gadā, ir 31 % no kopējās iekasētās CSPE. Šo kontinentālajā Francijā piemērotajiem tarifiem ekvivalentu elektroenerģijas tarifu uzturēšanas sistēmu Korsikā un aizjūras departamentos citos vārdos sauc par “tarifu izlīdzināšanu”; d) tās tiek veidotas 3 % apmērā, ieviešot sociālo tarifu jeb tā saukto “pirmās nepieciešamības produktu”, kā arī no izmaksu daļas, ko sedz elektroenerģijas piegādātāji, jo viņi ir finansiāli iesaistījušies mehānismā, kurš izveidots par labu cilvēkiem bez pastāvīga darba.

(11) Komisija norāda, ka papildus šiem politikas virzieniem, ko finansē no CSPE, no CSPE mazākā apjomā tiek finansēti arī citi politikas virzieni. Šie pasākumi veido mazāk par 2 % no iekasētajām CSPE. Tie galvenokārt atbilst: 1) atbalstam, kas piešķirts 2003.–2015. gada laikposmā, iekārtām elektroenerģijas ražošanai, sadedzinot sadzīves atkritumus. EDF un vietējiem sadales uzņēmumiem tolaik bija pienākums iepirkt šo iekārtu saražoto elektroenerģiju par tarifu, kas tika noteikts ar ministrijas rīkojumu. Papildu izmaksas, kas radās šiem operatoriem, tika kompensētas no CSPE. Saskaņā ar Starptautiskās Enerģētikas aģentūras (IEA) un Eurostat noteikumiem par statistiku enerģētikas jomā Francija uzskatīja, ka šo iekārtu saražotās atjaunojamās enerģijas daļa ir 50 %; 2) atbalstam mūsdienīgām iekārtām, kas veicina piegādes drošību. Šīs iekārtas galvenokārt ir dīzeļa tipa un būvētas 1990. gados. Tās tiek izmantotas samazinātu stundu skaitu atkarībā no elektrosistēmas vajadzībām; 3) atbalstam dažādiem pasākumiem (221 miljons EUR 2003.–2015. gada laikposmā), proti, pirmkārt, tā saukto garantēto elektroenerģijas līgumu finansēšana nolūkā veicināt neatkarīgu ražošanu (elektroenerģijas ražošanas iekārtas, kuru jauda nepārsniedz 8 000 kVA, iekārtas, kas paredzētas sadzīves atkritumu siltumspējas izmantošanai), par kuriem Francija norādīja, ka tiem piemīt “sekundāra lietderība” saistībā ar sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu sniedzējiem. Otrkārt, līgumu ar dažādiem līgumslēdzējiem par viņu produkcijas iegādi finansēšana.

(12) Enerģētikas kodeksa L121-7. pantā ir paredzēts, ka kompensāciju par izmaksām, kas saistītas ar sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu sniedzēja pienākumu pildīšanu, nodrošina iemaksas, kuras maksā valsts teritorijā esošie elektroenerģijas tiešie lietotāji. Tādējādi visas šīs komponentes kopā Francijas patērētājiem veido vienu un to pašu papildmaksu. Iemaksu veic visi elektroenerģijas tiešie lietotāji proporcionāli patērētajām kWh (kilovatstundām), tostarp individuālie elektroenerģijas ražotāji. 2003.–2015. gada laikposmā CSPE mainījās šādi: CSPE summas izmaiņas - 2003./2015. g. (EUR/MWh) 2003. 2004. 2005. 2006. 2007. 2008. 2009. 2010. 2011. 2012. 2013. 2014. 2015. CSPE 3,0 3,3 4,5 4,5 4,5 4,5 4,5 4,5 9,0 10,5 13,5 16,5 19,5 Avots: Revīzijas palātas 2017. gada ziņojums

(13) Atbilstīgās tiešo lietotāju iemaksas, īstenojot tiesības, kas paredzētas 2000. gada 10. februāra Likuma Nr. 2000-108 par sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu sniedzēju modernizāciju un attīstību (turpmāk “Likums Nr. 2000-108”) 22. panta III daļā, kuras papildina sabiedriskā transporta tīkls vai publiskais sadales tīkls, atgūst par tīklu pārvaldību atbildīgais operators, kuram šie lietotāji ir piesaistīti, kā papildu nodevu par tīkla izmantošanas tarifiem.

(14) Šī operatora atgūtās iemaksas tiek atmaksātas tiem operatoriem, kas veic samaksu sabiedrisko pakalpojumu sniedzējiem, ar Depozītu un apgrozāmo līdzekļu fonda (turpmāk “CDC”) starpniecību. Četras reizes gadā CDC no iekasētajām summām atmaksā šo iemaksu tiem operatoriem, kas veic minēto samaksu. Katra gada 1. janvārī CDC valsts vidutājam enerģētikas jautājumos iemaksā summu, kas vienāda ar tā budžeta apjomu.

(15) CDC šiem dažādajiem darījumiem izseko īpašā kontā. Par fonda administratīvajiem izdevumiem katru gadu lemj par ekonomikas un enerģētikas jautājumiem atbildīgie ministri. Ja iekasēto iemaksu summa neatbilst gadā noteiktajai maksājumu summai, nākamajā gadā tiek veikta iepriekšējā gada maksājumu korekcija. Ja gada laikā netiek atgūtas vajadzīgās summas, tās tiek pieskaitītas nākamā gada maksājumu summai (3).

(16) Enerģētikas regulēšanas komisija (turpmāk “CRE”) katru gadu savā gada ziņojumā izvērtē, kā darbojas mehānisms, kas saistīts ar sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu sniedzēju izmaksām. Dekrētā Nr. 2004-90 ar grozījumiem (2004. gada 28. janvāra Dekrēts Nr. 2004-90 par sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu sniedzēju izmaksu kompensēšanu) ir paredzēts, kā notiek kompensēšana: ik gadu pirms 15. oktobra CRE par enerģētikas jautājumiem atbildīgajam ministram iesniedz priekšlikumu par nākamā gada provizoriskajām izmaksām, kā arī par vienoto iemaksu par vienu Francijā patērēto kWh, kas ļautu tās segt. CRE priekšlikums tiek sagatavots, balstoties uz paziņojumu par iepriekšējā gadā konstatētajām izmaksām (N-1) un uz paziņojumu par provizoriskajām izmaksām nākamajā gadā (N+1). Paziņojumus veic operatori, kam izmaksas rodas. Kā izskaidrots šā lēmuma 14. un 15. apsvērumā, atgūšanas mehānisms ir centralizēts CDC līmenī.

(17) CRE pārbauda konstatēto izmaksu summu. Attiecībā uz izmaksām, kas saistītas ar atbalstu atjaunojamu energoresursu enerģijai, tās atbilst starpībai starp atbalsta summu un tirgus cenu, kura iegūta, atbildīgajiem operatoriem pārdodot šo enerģiju. Tādējādi atsauce uz tirgus cenu tiek izmantota, lai noteiktu kompensācijas apmēru. CRE precizēja šīs tirgus cenas noteikšanas metodi. Šī cena neatbilst faktiskajai tirgus vērtībai, ko iekasē atbildīgais operators, bet atsauces vērtībai, kuru nosaka, ņemot vērā dažādus parametrus (nākotnes tirgus cenu un tūlītējo cenu ar dažādiem svērumiem atkarībā no nozares, tirgus cenu dienas ietvaros, starpības norēķinu cenu), kas ļauj vistuvāk atspoguļot tirgus dalībnieka darbību, lai mudinātu atbildīgo operatoru darboties.

(18) Neskarot tiesību aktos paredzēto sankciju piemērošanu, gadījumā, ja iemaksa netiek veikta vai tiek veikta nepilnīgi divu mēnešu laikā no dienas, kad tā bija jāsamaksā, CRE nosūta atgādinājuma vēstuli kopā ar paziņojumu par kavējuma naudu, kuras likme ir noteikta 10 % apmērā no maksājamās iemaksas summas. Visbeidzot, ja parādnieks nav veicis maksājumu, par enerģētikas jautājumiem atbildīgais ministrs, ievērojot šā dekrēta 41. pantā paredzētos nosacījumus, lemj par administratīvo sodu.

(19) 2003.–2015. gada laikposmā par tīklu atbildīgā operatora iekasētā CSPE summa sasniedza 36,9 miljardus EUR. Tā ir sadalīta šādi: EDF atgūtās summas no CSPE (Miljoni EUR) AER Koģenerācija Tarifu izlīdzināšana Sociālie tarifi Dažādi Kopā 2003. 129 689 332 0 69 1 219 2004. 261 835 470 0 89 1 655 2005. 186 810 501 98 99 1 694 2006. 72 944 540 49 66 1 671 2007. (5) 560 921 (12) 2 1 466 2008. 121 488 995 49 41 1 694 2009. 293 499 780 42 42 1 656 2010. 411 769 678 57 21 1 936 2011. 1 231 784 767 32 68 2 882 2012. 1 724 741 1 063 70 29 3 627 2013. 2 667 823 1 462 134 60 5 146 2014. 3 286 545 1 495 251 46 5 623 2015. 4 057 626 1 618 304 58 6 663 14 433 9 113 11 622 1 074 690 36 932 Avots: Francijas iestāžu piezīme e Komisijas dienestiem - 2016. gada 20. decembris

(20) 2003.–2015. gada laikposmā CSPE mainījās šādi: CSPE izmaiņas - 2003.-2015. miljardos EUR Citi Sociālie tarifi Tarifu izlīdzin. Koģenerācija AER 2015. 2014. 2013. 2012. 2011. 2010. 2009. 2008. 2007. 2006. 2005. 2004. 2003. Avots: Francija – 2016. gada 20. decembra piezīme.

2.2. CSPE samazinājumi

(21) Likumā ir paredzēti trīs kategoriju CSPE samazinājumi konkrētiem lietotājiem. Šie samazinājumi ir kumulatīvi un ir parādīti šeit: a) rūpnieciskajiem klientiem, kas patērē vairāk nekā 7 GWh, iemaksas summas maksimālā robežvērtība ir noteikta 0,5 % apmērā no uzņēmuma pievienotās vērtības (PV) (Enerģētikas kodeksa L.121-21. pants); b) Enerģētikas kodeksa L.121-12. pantā ir noteikta augšējā robežvērtība 627 783 EUR (4), kas ir iemaksas summa, kura jāmaksā tiešajiem lietotājiem par patēriņa vietu. Katru gadu līdz 2013. gadam šī augšējā robežvērtība tika pārskatīta, ņemot vērā inflāciju. 2014. un 2015. gadā augšējā robežvērtība palielinājās tādā pašā tempā kā vienotā iemaksa 5 % robežās gadā; c) atbrīvojumu no CSPE var saņemt arī elektroenerģijas ražotāji, kas ražo elektroenerģiju savām vajadzībām, nepārsniedzot 240 GWh gadā un konkrētā ražošanas vietā (Enerģētikas kodeksa L.121-11. pants).

(22) 2003.–2015. gada laikposmā šie dažādie CSPE samazinājumi, neskaitot transporta uzņēmumiem noteiktos, sasniedza 6,8 miljardus EUR un tika sadalīti šādi: Pievienotai vērtībai Vietai Noteikto CSPE samazinājumu sadalījums pa kategorijām - 2003.-2015.g. (6,8 miljardi EUR) Vietai Pašpatēriņam Pašpatēriņam Pievienotai vērtībai Avots: Francija – 2017. gada 15. novembris.

(23) Augšējo robežvērtību sīkāks pārskats ir sniegts turpmāk.

2.2.1. Iemaksas augšējās robežvērtības noteikšana 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības (Enerģētikas kodeksa L.121-21. pants, ieviests ar 67. pantu 2005. gada 13. jūlija Likumā Nr. 2005-781 par programmu, ar ko nosaka enerģētikas politikas pamatnostādnes)

(24) Iemaksas augšējo robežvērtību 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības, ko piemēro rūpnieciskajiem ražotājiem, kuri patērē vairāk par 7 GWh gadā, noteica 2005. gadā saskaņā ar 2005. gada 13. jūlija Likumu Nr. 2005-781 par programmu, ar ko nosaka enerģētikas politikas pamatnostādnes, un ieviesa 2006. gadā.

(25) Francija norādīja, ka šīs augšējās robežvērtības noteikšanas mērķis bija saglabāt to elektroietilpīgu uzņēmumu konkurētspēju, kas darbojas galvenokārt metalurģijas nozarē, papīra ražošanas nozarē, ķīmiskajā rūpniecībā u. c., proti, nozarēs, kas pakļautas starptautiskajai konkurencei, it īpaši tādu uzņēmumu, kuru patēriņa līmenis pārsniedz 7 GWh gadā, tai pašā laikā, pateicoties 7 GWh robežvērtībai, ierobežojot to ietekmi uz citām patērētāju kategorijām.

(26) Ja uzņēmumam ir noteikta šī CSPE augšējā robežvērtība 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības, tam ir jāiesniedz deklarācija CRE, kas pēc pārbaudes veikšanas pieņem lēmumu atmaksāt tam pienākošās summas. Šīs summas tiek atmaksātas tikai tad, ja ir zināma uzņēmuma pievienotā vērtība (vai summas, kas samaksātas N gadā, ne agrāk kā N+1 gada laikā).

(27) Francija norādīja, ka no visiem 2003.–2015. gada laikposmā noteiktajiem 6,8 miljardu EUR samazinājumiem augšējā robežvērtība 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības veidoja 69 % (4,7 miljardus EUR) no visiem atbrīvojumiem. Saskaņā ar Francijas norādīto informāciju šī augšējā robežvērtība 2003.–2015. gada laikposmā tika noteikta pavisam 1 636 uzņēmumiem.

2.2.2. Iemaksas augšējās robežvērtības noteikšana konkrētai vietai (Enerģētikas kodeksa L.121-12. pants un Likuma Nr. 2000-108 5. pants)

(28) Šī augšējā robežvērtība tika noteikta CSPE izveidošanas brīdī ar iepriekš minētā 2003. gada 3. janvāra Likuma Nr. 2003-8 37. pantu (ar kuru tika grozīts Likuma Nr. 2000-108 5. pants). Tas stājās spēkā 2003. gadā. CSPE augšējo robežvērtību konkrētai vietai sākotnēji noteica 500 000 EUR apmērā. Pēc tam saskaņā ar 2010. gada 29. decembra Likuma Nr. 2010-1657 par 2011. gada valsts budžetu 37. pantu šī augšējā robežvērtība tika palielināta līdz 550 000 EUR. Šajā pantā bija paredzēta šīs augšējās robežvērtības aktualizācija proporcionāli patēriņa preču, izņemot tabakas, cenu paredzamajam pieauguma tempam, kas norādīts likumprojektā par gada valsts budžetu. 2013. gadā parlaments šo augšējo robežvērtību noteica 569 418 EUR apmērā un saskaņā ar Likuma par 2013. gada valsts budžeta grozījumiem 59. pantu pieņēma jaunu normu par šīs augšējās robežvērtības aktualizēšanu: tādējādi to katru gadu aktualizē tādā proporcijā, kas ir vienāda ar vienotās CSPE iemaksas summas izmaiņām 5 % pieauguma gadā robežās. 2015. gada 1. janvārī tā bija 627 783 EUR.

(29) Saskaņā ar Francijas norādīto informāciju CSPE augšējās robežvērtības noteikšana konkrētai vietai veicina robežvērtības – 0,5 % no pievienotās vērtības – samazināšanos, taču patēriņa vietas, nevis uzņēmuma līmenī. Francija arī precizēja, ka šī augšējās robežvērtības noteikšana vietas līmenī ļauj vienā vietā ietvert uzņēmumus, kas patērē daudz elektroenerģijas, bet tomēr nav elektroietilpīgi.

(30) Francija norādīja, ka no visiem 2003.–2015. gada laikposmā noteiktajiem 6,8 miljardu EUR samazinājumiem CSPE augšējā robežvērtība bija 29 % (2,0 miljardi EUR) no šīs summas. Kā norādīja Francija, šī augšējā robežvērtība tika noteikta 522 uzņēmumiem.

2.2.3. Atbrīvojuma robežvērtība 240 GWh (Enerģētikas kodeksa L.121-11. pants un Likuma Nr. 2000-108 5. pants)

(31) Atbrīvojums pašražotajai elektroenerģijai ir mantots no Elektroenerģijas ražošanas sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju fonda (FSPPE, mehānisms pirms CSPE). Šis fonds tika izveidots saskaņā ar 2000. gada 10. februāra Likuma par elektroenerģijas ražošanas sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju modernizāciju un attīstību 5. pantu. Tam līdzekļi tika iegūti no elektroenerģijas ražotājiem, piegādātājiem, importētājiem, kā arī no tādiem elektroenerģijas ražotājiem, kas ražo elektroenerģiju savām vajadzībām, pārsniedzot katru gadu saražoto, ar dekrētu noteikto elektroenerģijas daudzumu. 2001. gada 6. decembra Dekrētā Nr. 2001-1157 par elektroenerģijas ražošanas sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju līdzekļiem, kas pieņemts, lai piemērotu Likuma Nr. 2000-108 5. pantu, šis daudzums tika noteikts 240 GWh.

(32) Tādējādi elektroenerģijas ražotājs var saņemt atbrīvojumu no iemaksas par saražoto un pašpatērēto kWh skaitu, ņemot vērā 240 GWh augšējo robežvērtību vienai ražošanas vietai. Tas pats ražotājs var noteikt šo atbrīvojumu vienam patērētājam vienā vietā, kamēr to kWh skaits, kas atbrīvotas sakarā ar pašpatēriņu un pārdotas šim patērētājam, nepārsniedz robežvērtību 240 GWh vienā ražošanas vietā.

(33) Francija norādīja, ka attiecībā uz pašpatēriņam saražoto elektroenerģiju noteiktā atbrīvojuma mērķis ir ierobežot tādu pašražotās elektroenerģijas lietotāju aplikšanu ar nodokļiem, kuri, finansējot paši savas iekārtas, ir izvēlējušies neveicināt valsts enerģētikas politiku, bet arī negūt labumu no tās.

(34) Šis atbrīvojums stājās spēkā 2002. gadā. 2003. gadā izveidojot CSPE (kas aizstāj FSPPE), ar Likuma Nr. 2003-8 37. pantu tas tika saglabāts: “Aprēķinot iemaksu, elektroenerģija, ko ražotājs saražojis savām vajadzībām vai ko tiešais lietotājs iegādājies savām vajadzībām no trešās personas, kura izmanto ražošanas iekārtu patēriņa vietā, tiek ņemta vērā, tikai, sākot no 240 miljoniem kilovatstundu gadā un ražošanas vietā.”

(35) Francija precizēja, ka šis atbrīvojums galvenokārt attiecās uz rūpnieciskās ražošanas vietām, lielākajā daļā no kurām ir koģenerācijas iekārtas (izņemot elektroenerģijas ražošanu), un ka privātpersonām turklāt šāds atbrīvojums nav noteikts.

(36) 2011. gadā šis atbrīvojums tika noteikts 88 vietām saistībā ar pašpatēriņu, un daudzums, uz kuru attiecās atbrīvojums, bija 11 TWh. Savukārt 2012., 2013. un 2014. gadā atbrīvojums tika noteikts attiecīgi par 94,8 TWh, 84,6 TWh un 87,4 TWh (5).

(37) Kā norādīja Francija, visā 2003.–2015. gada laikposmā labumu no šī atbrīvojuma guva 88 vietas. Tas veidoja aptuveni 2 % no kopējiem piešķirtajiem samazinājumiem kopumā 6,8 miljardu EUR apmērā.

2.3. Noteikto CSPE samazinājumu summa

(38) Visā aplūkotajā laikposmā, no 2003. līdz 2015. gadam, CSPE samazinājumi sasniedza 6,8 miljardus EUR. Šo samazinājumu sadalījums pa veidiem tika norādīts 2.2.1. līdz 2.2.3. iedaļā.

2.4. Atbalsta saņēmēji pasākumu ietvaros

(39) Uzņēmumi, kas saņem atbalstu no CSPE samazinājumiem, ir lielie elektroenerģijas patērētāji, kuri saskaņā ar NACE klasifikāciju pieder aptuveni 227 nozarēm. Galvenās nozares, kurās tie darbojas, ir metalurģija, ķīmijas un naftas ķīmijas rūpniecība, gāzes ražošana, papīra ražošana, kodolrūpniecība, aeronautika, elektroniskā rūpniecība, automobiļu rūpniecība, pārtikas rūpniecība un transporta nozare. Viens uzņēmums var vienlaicīgi saņemt atbalstu saskaņā ar vairākiem atbrīvojuma kritērijiem.

(40) Šiem atbalsta saņēmējiem pasākumu ietvaros tiek piemērota viena vai vairākas CSPE augšējās robežvērtības. Saskaņā ar Francijas norādīto informāciju visā aplūkotajā 2003.–2015. gada laikposmā atbalstu no CSPE samazinājumiem saņēma 1 664 uzņēmumi, kas iedalījās šādi: 1 636 uzņēmumiem bija noteikta CSPE augšējā robežvērtība 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības, 552 uzņēmumiem CSPE augšējās robežvērtības bija noteiktas konkrētajai vietai, 88 (6) uzņēmumiem bija piešķirts atbrīvojums pašpatēriņam. Daži uzņēmumi varēja apvienot vairākus samazinājuma veidus.

2.5. Pasākumu piemērošanas ilgums un 2016. gada reforma

(41) CSPE tika ieviesta 2003. gadā. Tās apmērs un sadalījums tika norādīts 2.2.1. līdz 2.2.3. iedaļā.

(42) 2015. gadā to aizstāja ar jaunu mehānismu. Ar 2015. gada 29. decembra Likumu Nr. 2015-1786 par 2015. gada valsts budžeta grozījumiem (turpmāk “LFR 2015”) tika īstenota enerģētikas nodokļu reforma, kas it īpaši attiecās uz sabiedrisko elektroapgādes un gāzes apgādes pakalpojumu sniedzēju izmaksu finansēšanu. Tātad attiecībā uz patēriņu pēc 2015. gada 31. decembraCSPE tika atcelta.

(43) Sākot no 2016. gada 1. janvāra, to politikas virzienu, ko iepriekš finansēja, nosakot CSPE, finansēšana notiek no valsts budžeta.

2.6. Lēmuma darbības jomas neattiecināšana uz transporta uzņēmumiem noteiktajiem CSPE samazinājumiem

(44) Ņemot vērā īpašo normatīvo sistēmu, kas piemērojama dzelzceļa transporta uzņēmumiem (7), uz CSPE samazinājumiem, kuri noteikti dzelzceļa transporta uzņēmumiem, šī procedūra neattiecas, un par šiem uzņēmumiem Komisija pieņems īpašu lēmumu. Līdz ar to šī lēmuma piemērošanas joma uz tiem neattiecas.

(45) Tātad 2.2. iedaļā norādītajā CSPE samazinājumu summā nav ietverti dzelzceļa transporta uzņēmumiem noteiktie samazinājumi.

2.7. Iemeslu, kuru dēļ tika sākta procedūra, apraksts

(46) Savā lēmumā par procedūras sākšanu (8) Komisija uzskatīja, ka pasākumi bija valsts atbalsts, kura saderība ar iekšējo tirgu nav pietiekami pierādīta.

2.7.1. Atbalsta esība

(47) Komisija uzskatīja, ka noteiktie CSPE samazinājumi ir valsts atbalsts.

(48) Vispirms tā uzskatīja, ka dažādie likumā paredzētie CSPE samazinājumi rada selektīvu priekšrocību par labu pašpatēriņa uzņēmumiem, lielajiem elektroenerģijas patērētājiem un elektroietilpīgiem uzņēmumiem: pirmkārt, atbrīvojums no CSPE, kas noteikts uzņēmumiem, kuri ražo elektroenerģiju pašpatēriņam, kā tas ir norādīts lēmuma par procedūras sākšanu 144. apsvērumā, ir selektīvs atbalsts. Otrkārt, Komisija secināja, ka pastāv priekšrocība atbalsta saņēmējiem, konkrētā vietā nosakot CSPE augstāko robežvērtību, kura faktiski noteikta vienīgi dažām tautsaimniecības nozarēm. Visbeidzot, CSPE augšējās robežvērtības noteikšana 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības skar tikai tādus rūpnieciskos uzņēmumus, kas pārsniedz noteiktu patēriņa robežvērtību, un līdz ar to arī rada priekšrocību šiem uzņēmumiem.

(49) Komisija pēc tam norādīja, ka priekšrocības, kas izriet no CSPE samazinājumiem, tāpat kā CSPE tiek finansētas no valsts līdzekļiem un ka tās ir attiecināmas uz valsti. Tā kā CSPE ir valsts izcelsmes līdzekļi, tad CSPE samazinājumi a fortiori ir atteikšanās no valsts izcelsmes līdzekļiem.

(50) Visbeidzot, Komisija arī uzskatīja, ka dažādie CSPE samazinājumi var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm un radīt konkurences izkropļojumus atšķirīgas attieksmes dēļ pret atbalsta saņēmējiem pasākumu ietvaros un to konkurentiem, kam nebija dota iespēja gūt labumu no šiem pasākumiem.

2.7.2. Atbalsta saderība

(51) Attiecībā uz pasākumu saderību ar iekšējo tirgu Komisija norādīja, ka lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanas brīdī CSPE nebija ne saskaņots vides nodoklis LDAE 153. punkta nozīmē, ne nesaskaņots vides nodoklis 151. punkta nozīmē, kas lasīts kopā ar šo 2008. gada vadlīniju 70. punkta 14. apakšpunktu (9).

(52) Šajā sakarā tā norādīja, ka īpašajai nodokļu bāzei obligāti nebija jārada negatīva ietekme uz vidi, ņemot vērā to, ka CSPE daļēji ir iekasējama par atjaunojamo energoresursu elektroenerģiju. Šī iemesla dēļ to vairs nevar uzskatīt par tādu, kas paredzēta, lai CSPE summā internalizētu vides aizsardzības izmaksas. Turklāt tā nav vērsta uz to, lai stimulētu ražotājus vai tiešos lietotājus veikt videi draudzīgākas darbības. Tieši pretēji, patēriņa samazinājums radītu vajadzību palielināt CSPE, lai nosegtu atjaunojamo energoresursu enerģijas ražošanas izmaksas. Tāpēc 2008. gada vadlīniju 4. nodaļa (10) nav piemērojama.

(53) Tomēr Komisija uzskatīja, ka pasākumus, kas paredzēti, lai samazinātu CSPE, varētu analizēt, ņemot vērā LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, aicinot Franciju precizēt informāciju.

(54) Komisija arī norādīja, ka notiek 2008. gada vadlīniju pārskatīšanas process un ka 2014. gada pamatnostādņu projektā ir iekļauti šādi punkti: “(180) Finansējums enerģijas no atjaunojamiem energoresursiem atbalstam, izmantojot maksas, kā tāds nav vērsts uz negatīvu ārējo ietekmi un attiecīgi tieši neietekmē vidi. Tomēr tā rezultātā var pieaugt elektroenerģijas cenas. Šis palielinājums var būt tiešs, ja nosaka īpašu maksu, ko iekasē no elektroenerģijas lietotājiem papildus elektroenerģijas cenai, vai netiešs tādu papildu maksu veidā, ko sedz elektroenerģijas piegādātāji, pamatojoties uz saistībām pirkt atjaunojamu energoresursu enerģiju, un ko viņi pēc tam novirza uz saviem klientiem – elektroenerģijas lietotājiem. Raksturīgs piemērs būtu elektroenerģijas piegādātāju pienākums iepirkt konkrētu atjaunojamo energoresursu enerģijas daudzumu, izmantojot zaļos sertifikātus, par kuriem tie nesaņem kompensāciju. “(181) Principā izmaksas, kas rodas saistībā ar finansējumu atjaunojamo energoresursu enerģijas atbalstam, būtu jāsedz visiem enerģijas lietotājiem. Tomēr var būt nepieciešami daži samazinājumi, lai nodrošinātu pietiekamu finansējuma bāzi enerģijas no atjaunojamiem energoresursiem atbalstam (84). Lai novērstu to, ka uzņēmumiem, kurus jo īpaši ietekmē atjaunojamu energoresursu enerģijas finansēšanas izmaksas, tiek radīti īpaši nelabvēlīgi konkurences apstākļi, dalībvalstis var vēlēties piešķirt daļēju kompensāciju par šīm papildu izmaksām tā, lai atvieglotu vispārējo finansējumu atjaunojamu energoresursu enerģijas atbalstam un lai izvairītos no oglekļa emisijām. Ja īpaši ietekmētajiem uzņēmumiem netiek piešķirta kompensācija, var mazināties sabiedrības atbalsts vērienīgu pasākumu ieviešanai nolūkā veicināt atjaunojamu energoresursu enerģiju. No otras puses, ja šāda kompensācija ir pārāk liela vai tiek piešķirta pārāk daudziem elektroenerģijas lietotājiem, var būt traucēts arī sabiedrības atbalsts.”

(55) Visbeidzot, Komisija norādīja, ka 2014. gada pamatnostādņu projektā (229. punktā) ir paredzēts, ka atbalsts, kas piešķirts kā iemaksu samazinājums, kuras kalpo par finansējuma avotu atbalstam atjaunojamu energoresursu enerģijai, tiktu vērtēti, pamatojoties uz jaunajām pamatnostādnēm par atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai, kad tās tiks pieņemtas (pat tad, ja atbalsts ir piešķirts pirms 2014. gada pamatnostādņu stāšanās spēkā).

(56) Tā kā Francija bija sniegusi ļoti maz informācijas attiecībā uz samazinājumu mērķi un pamatojumu, Komisijai ir šaubas arī par atbalsta saderību ar iekšējo tirgu. Tādēļ tā aicināja Franciju precizēt: i) pasākuma kopējo interešu mērķi, ii) tā atbilstību, iii) tā stimulējošo ietekmi, iv) to, ka tas pietiekami novērš negatīvu un nevēlamu ietekmi uz tirdzniecību.

(57) Tādējādi savā lēmumā par procedūras sākšanu Komisija uzskatīja, ka Francija nav pietiekami pamatojusi pasākumu, kuru nolūks ir dažiem atbalsta saņēmējiem samazināt CSPE, saderību ar iekšējo tirgu.

2.8. 2014. gada pamatnostādņu pieņemšana

(58) 2014. gada pamatnostādnes stājās spēkā 2014. gada 1. jūlijā. Tajās ir iekļauta 3.7.2. iedaļa, kas attiecas uz “atbalstu, ko sniedz, samazinot līdzdalību enerģijas no atjaunojamiem energoresursiem finansēšanā”.

(59) Šajā iedaļā, pirmkārt, ir atzīts, ka maksas, kas tiek iekasētas, lai finansētu enerģētikas politikas pasākumus, tieši neietekmē vidi un ka tās nav vides nodokļi šī termina šaurā nozīmē, kuru mērķis ir palielināt videi kaitīgo pasākumu izmaksas. Tomēr tās var netieši veicināt vides aizsardzību, ļaujot finansēt atbalsta mehānismus, kas veicina vides aizsardzību.

(60) Otrkārt, šajās pamatnostādnēs ir norādīts, ka dažos gadījumos šo atbalsta pasākumu finansēšanas sistēmu, izmantojot maksu par elektroenerģiju, var paredzēt tikai tad, ja uzņēmumi, kurus jo īpaši ietekmē atjaunojamu energoresursu enerģijas finansēšanas izmaksas, var gūt labumu no samazinājumiem.

(61) Treškārt, šajās pamatnostādnēs ir noteikts, kādi samazinājuma līmeņi ir pieņemami, lai saglabātu atbalsta pasākumu finansiālo pieņemamību, izvairoties no pārāk liela sloga novirzīšanas citiem lietotājiem.

(62) Visbeidzot, 2014. gada pamatnostādņu 3.7.3. iedaļā ir paredzēta iespēja pieņemt korekcijas plānu, lai pakāpeniski saskaņotu valsts pasākuma paredzētos samazinājuma līmeņus līdz tādiem samazinājuma līmeņiem, kas ir saderīgi ar pamatnostādņu priekšrakstiem un samērīgi, ņemot vērā valsts atbalsta regulējumu.

3. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES

(63) Neietverot transporta uzņēmumus, kuri tiek aplūkoti atsevišķi, pēc lēmuma par procedūras sākšanu tika saņemtas šādas piezīmes.

3.1. EDF

(64) EDF iesniedza savas piezīmes Komisijai 2014. gada 17. novembrī. Šī grupa uzskata, ka atbrīvojumi gandrīz [..] procentu apmērā, ko tā saņēma, attiecās uz pašpatērēto elektroenerģiju, kura izmantota, lai ražotu elektroenerģiju, kas tiek novadīta publiskajā tīklā. Kā norāda EDF, šis pašpatēriņš, no vienas puses, attiecas uz elektroenerģijas patēriņu galveno iekārtu palīgiekārtās un, no otras puses, uz stacijām, caur kurām elektroenerģija tiek novadīta hidroelektrostacijās, ko šajā pēdējā gadījumā nodrošina kodolspēkstacijas.

(65) Grupa uzskata, ka šim pašpatēriņam ir jāpiešķir pilnīgs atbrīvojums no CSPE, no vienas puses, saskaņā ar 51. punktā minēto Padomes Direktīvu 2003/96/EK (11), kuras 14. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka dalībvalstis atbrīvo no akcīzes nodokļa energoproduktus, kā arī elektroenerģiju, ko izmanto elektroenerģijas ražošanai vai, lai saglabātu spēju ražot elektroenerģiju, un, no otras puses, ņemot vērā lēmumu par to, ka kā valsts atbalsts tiek apstiprināts Vācijas “EEG papildmaksas” mehānisms, kas noteikts likumā “EEG 2014” (12).

(66) Turklāt EDF uzsver nepieciešamību dažādās dalībvalstīs nodrošināt saskaņotību starp sistēmām, kas atbrīvo no maksām saistībā ar enerģiju, un no kā jo īpaši labumu gūst elektroietilpīgās nozares. Atšķirīga attieksme pret šiem atbrīvojumiem dalībvalstīs varētu palielināt konkurences atšķirības, kas pašlaik ir konstatētas dažādos tirgos.

3.2. ALFI

(67) ALFI (Air Liquide France Industrie) iesniedza savas piezīmes Komisijai 2014. gada 3. novembrī. Grupa, pirmkārt, uzsver, ka grupas izmaksas, kas saistītas ar elektroenerģiju, ir [..] līdz [..] procenti no ražošanas izmaksām. Otrkārt, ALFI apgalvo, ka pārmērīgs elektroenerģijas cenu pieaugums veicinātu rūpniecisko gāzu ražošanas internalizāciju dažādās nozarēs, kurās tās tiek izmantotas (ķīmiskajā, tērauda, naftas ķīmijas, stikla rūpniecībā), taču mazākā mērogā, kas izraisītu enerģijas patēriņa pieaugumu pasaulē.

(68) Pēc tam ALFI apstrīd to, ka CSPE samazinājumi rada priekšrocības šī atbalsta saņēmējiem. Šī grupa uzskata, ka šie CSPE samazinājumi atbilst tikai “sabiedriskā apgādes pakalpojumu sniedzēja uzdevumam” un tāpēc tas nevar būt atbalsts, taču neprecizē tiesisko pamatu.

(69) Visbeidzot, ALFI uzskata, ka, nebūdami pretrunā ar atbalsta neesību, kā norādīts iepriekšējā apsvērumā, šie CSPE samazinājumi gadījumā, ja tiktu atzīti par valsts atbalstu, būtu saderīgi ar 2014. gada pamatnostādņu 3.7.2. iedaļu, kurā ar noteiktiem nosacījumiem atzīta diferencēšanas un mērķtiecīgu samazinājumu saderība par labu elektroietilpīgiem rūpnieciskiem uzņēmumiem. Tādēļ, ja tiktu pierādīta atbalsta esība, tā atgūšana jebkurā gadījumā nebūtu pieļaujama.

3.3. UNIDEN

(70) UNIDEN, asociācija, kas pārstāv energoietilpīgu Francijas ražošanas nozaru intereses, iesniedza savas piezīmes Komisijai 2014. gada 3. novembrī. Kā uzskata šī asociācija, ar CSPE samazinājumiem tiek veicināta vairāku kopēju interešu mērķu sasniegšana, kas padara šos pasākumus saderīgus LESD 107. panta 3. punkta un 2014. gada pamatnostādņu nozīmē.

(71) Pirmkārt, pasākumu mērķis ir saglabāt konkurētspēju tām rūpniecības nozarēm, kas ir pakļautas pasaules mēroga konkurencei. Otrkārt, pasākumiem ir sociāls mērķis. Treškārt, šo pasākumu mērķis ir ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija, kas tostarp ietver visneaizsargātāko patērētāju aizsardzību. Visbeidzot, šo pasākumu mērķis ir energoefektivitāte, kas pilnībā atbilst Eiropas Savienības tiesībās noteiktajam.

4. FRANCIJAS PIEZĪMES

(72) Francija nosūtīja piezīmes gan par pasākumu kvalificēšanu, gan par to saderību ar iekšējo tirgu.

4.1. CSPE augšējās robežvērtības noteikšana konkrētai vietai un 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības nav valsts atbalsts

(73) Galvenie Francijas izvirzītie argumenti, lai pamatotu atbalsta neesību, attiecas uz selektivitātes neesību, no vienas puses, un konkurences izkropļojuma neesību, no otras puses.

4.1.1. Selektivitātes neesība

(74) Francija uzskata, ka pasākumi nav selektīvi, trīs galveno iemeslu dēļ:

(75) Pirmkārt, judikatūrā tiek uzskatīts, ka ar dalībvalstu ieviestajiem papildmaksu samazinājumiem nepietiek, lai konstatētu selektivitāti, ja var pieņemt, ka uzņēmumi, kas pārsniedz noteiktās robežvērtības, nav tādā pašā faktiskajā situācijā kā citi uzņēmumi. Proti, Tiesas judikatūrā tiek uzskatīts, ka ar augšējās robežvērtības noteikšanu konkrētai vietai nepietiek, lai atzītu pasākumu par selektīvu, un ka nodokļu augšējās robežvērtības noteikšana faktiski var nebūt selektīvs atbalsts (13). Attiecībā uz CSPE augšējās robežvērtības noteikšanu 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības Francija atsaucas uz Konstitucionālās padomes judikatūru (14), lai atgādinātu, ka, uzskatot CSPE par atbilstīgu vienlīdzības principam nodokļu nomaksā, tiesnesis ir atzinis, ka labuma guvēji no šīs augšējās robežvērtības noteikšanas bija faktiskajā situācijā, kas atšķiras no citiem uzņēmumiem, no kā izriet selektivitātes neesība.

(76) Otrkārt, precizējot par pašpatēriņu, Francija uzskata, ka pašpatērētājiem noteiktais atbrīvojums no CSPE attiecas uz atbalsta saņēmējiem, kas faktiski ir atšķirīgā situācijā nekā pārējie CSPE izmantotāji, un līdz ar to izslēdz atbalsta selektivitāti.

(77) Treškārt, selektivitātes neesība tiek pamatota ar Francijas nodokļu sistēmas raksturu, no kuras izriet veiktie pasākumi un kurai nav nekāda selektīva rakstura. Kā uzskata Francija, CSPE augšējās robežvērtības noteikšana izriet no paša nodokļu sistēmas rakstura, kurā ir paredzēts, ka, nosakot nodokļu slogu, ir jāņem vērā katra dalībnieka rīcībā esošie līdzekļi.

(78) Visbeidzot, attiecībā uz pašpatērētājiem, kas ražo elektroenerģiju no atjaunojamiem energoresursiem (turpmāk “AER”) vai koģenerācijas iekārtās un kas darbojas galvenokārt tādās darbības nozarēs kā ķīmija, melnā metalurģija, naftas ķīmija, Francija norāda, ka ir loģiski, ka saražotā un pašpatērētā elektroenerģija tiek atbrīvota no tās CSPE daļas, ar kuru finansē AER vai sniedz atbalstu koģenerācijai, ja par šo elektroenerģiju netiek saņemts valsts atbalsts, ko finansē no CSPE, turklāt ka šī elektroenerģija tomēr veicina ar vides aizsardzību saistītā mērķa sasniegšanu, kuru jāsasniedz ar AER atbalstu, un veicina koģenerāciju, ko finansē no CSPE, tāpat kā elektroenerģiju, kuru iepludina tīklā (kas saņem no CSPE finansēto atbalstu). Francija norāda, ka šī iemesla dēļ atbrīvojuma noteikšana pašpatērētājiem, kas izmanto AER, vai koģenerācijai nerada selektīvu priekšrocību.

4.1.2. Konkurences izkropļojuma neesība

(79) Francija apgalvo, ka pirms CSPE stāšanās spēkā 2003. gadā tika īstenots līdzīgs pasākums. Līdz ar to Francija uzskata, ka atbalsts tikai nedaudz ir iespaidojis Francijā esošo uzņēmumu ekonomisko un konkurences situāciju.

4.2. Gadījumā, ja tiktu apstiprināts, ka tas ir atbalsts, CSPE augšējās robežvērtības noteikšana konkrētai vietai un 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības būtu saderīgs atbalsts

(80) Gadījumā, ja tomēr tiktu apstiprināts, ka tas ir atbalsts, Francija ierosina veikt CSPE saderības analīzi trīs dažādos virzienos.

(81) Pirmkārt, pasākumu saderība izriet no tā, ka ir ievēroti Direktīvas 2003/96 noteikumi (skatīt 4.2.1. iedaļu).

(82) Otrkārt, CSPE var uzskatīt par vides nodokli, tāpēc tā samazinājumi ir pilnībā saderīgi ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai (15) (turpmāk “2001. gada pamatnostādnes”), 2008. gada vadlīnijām un 2014. gada pamatnostādnēm (skatīt 4.2.2. iedaļu).

(83) Treškārt, ja CSPE nevarētu atzīt par vides nodokli, tad tās augšējās robežvērtības būtu saderīgas ar 2014. gada pamatnostādnēm tajā CSPE daļā, no kuras tiek finansēta atjaunojamo energoresursu enerģija, un ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu – attiecībā uz pārējām CSPE daļām (skatīt 4.2.3. iedaļu).

4.2.1. Pasākumu saderība izriet no tā, ka ir ievēroti Direktīvas 2003/96/EK noteikumi

(84) Francija norāda, ka Direktīvā 2003/96/EK ir atļauti daži atbrīvojumi.

(85) Pirmkārt, direktīvas 14. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir atļauts atbrīvot maksas, kas saistītas ar elektroenerģiju, kuru izmanto elektroenerģijas ražošanai vai lai saglabātu spēju ražot elektroenerģiju. Šis atbrīvojums lielā mērā attiecas uz pašpatēriņa atbrīvošanu, kas paredzēta aplūkoto pasākumu ietvaros.

(86) Otrkārt, direktīvas 15. panta 1. punkta e) apakšpunktā ir atļauts noteikt atbrīvojumus no maksas par pašpatērēto un koģenerācijā iegūto elektroenerģiju.

(87) Visbeidzot, direktīvas 17. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir atļauts noteikt daļējus atbrīvojumus “energoietilpīgiem” uzņēmumiem, kas definēti kā uzņēmumi, kuros energoproduktu un elektroenerģijas iepirkumi sasniedz 3 % no produkcijas vērtības vai kuriem valsts enerģētikas nodoklis sasniedz vismaz 0,5 % no pievienotās vērtības.

4.2.2. Gadījumā, ja CSPE ir vides nodoklis, CSPE augšējās robežvērtības ir saderīgas ar noteikumiem, ko piemēro valsts atbalstiem

(88) Savā sarakstē ar Komisiju Francija apgalvo, ka CSPE var uzskatīt par tādu vides nodokli, kāds definēts 2008. gada vadlīniju 70. punkta 14. apakšpunktā. Francija patiešām ir aplēsusi, ka nodokļu bāze negatīvi iespaidoja vidi, pat ja tās mērķis bija finansēt atjaunojamo energoresursu enerģiju, un ka līdz ar to šī atbalsta shēma ir videi labvēlīga. Šīs kvalificēšanas rezultātā iespējams novērtēt pasākumu saderību ar iekšējo tirgu, ņemot vērā trīs secīgus saderības principus.

(89) Pirmkārt, attiecībā uz 2003.–2008. gada laikposmu CSPE samazinājumu saderība ir jāvērtē atbilstīgi 2001. gada pamatnostādnēm. Kā uzskata Francija, šo saderību nodrošina tas, ka atbalsta saņēmēji maksā ievērojamu CSPE daļu, proti, vismaz 20 %, saskaņā ar 2001. gada pamatnostādņu 51.1.a un 51.1.b punktu.

(90) Otrkārt, Francija uzskata, ka 2008.–2014. gada laikposmā pasākumi ir atbilstīgi 2008. gada vadlīnijām. No vienas puses, Francija uzskata CSPE par vides nodokli. No otras puses, 2008. gada vadlīniju 4. punktā ir noteikts, ka vides nodokļi ir saderīgi ar iekšējo tirgu. Līdz ar to pasākumu saderība ar iekšējo tirgu būtu pietiekami pierādīta.

(91) Visbeidzot, Francija uzskata, ka divas CSPE augšējās robežas ir saderīgas ar 2014. gada pamatnostādnēm, kas bija piemērojamas laikā no 1. jūlija līdz pasākumu piemērošanas beigām 2015. gadā, un ka tās it īpaši atbilst minēto pamatnostādņu 170. punktam.

4.2.3. Šī saderība ir pamatota ar 2014. gada pamatnostādņu 3.7.2. iedaļu, no vienas puses, un LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, no otras puses

(92) Savā 2015. gada 22. oktobra paziņojumā Francija tomēr piekrita apsvērt iespēju neuzskatīt CSPE par vides nodokli un no tā izdarīt secinājumus attiecībā uz tā saderības ar iekšējo tirgu analīzi, ņemot vērā 2014. gada pamatnostādņu 3.7.2. iedaļu, no vienas puses, un LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, no otras puses.

4.2.3.1. CSPE samazinājums pats par sevi ļauj finansēt atjaunojamu energoresursu enerģiju

(93) Francija uzskata, ka pasākumu atbilstība 2014. gada pamatnostādnēm ir pierādīta. Francija veic skaidru atsauci uz pamatnostādņu 3.7.2. iedaļu kā uz tiesisko pamatu, lai novērtētu attiecīgo pasākumu saderību (16) ar iekšējo tirgu.

(94) Pirmkārt, Francija norāda, ka visi atbalsti, kas piešķirti pirms 2011. gada 1. janvāra, kā samazinājums iemaksām, kuras izmanto, lai finansētu no atjaunojamiem energoresursiem ražotu elektroenerģiju, var tikt uzskatīti par saderīgiem ar iekšējo tirgu, kā tas ir noteikts 2014. gada pamatnostādņu 248. punktā.

(95) Otrkārt, attiecībā uz laikposmu pēc 2011. gada Francija uzskata, ka atbalstu var piešķirt ar noteikumu, ka uz to attiecina korekcijas plānu, kas ar objektīvu kritēriju palīdzību nodrošina aplūkojamo pasākumu ietvaros noteiktā samazinājuma līmeņu konverģenci, virzoties uz 2014. gada pamatnostādņu 3.7.2. iedaļā atļautajiem līmeņiem.

(96) Francija uzsver, ka 50 % no atbalsta sadedzināšanai ir jāuzskata par atbalstu atjaunojamu energoresursu enerģijas ražošanai, ņemot vērā to, ka 50 % sadedzināto atkritumu ir bioloģiski noārdāmi atkritumi, kā tas izriet no Starptautiskās Enerģētikas aģentūras un Eurostat statistikas datiem.

4.2.3.2. CSPE samazinājums pats par sevi ļauj finansēt koģenerāciju, tarifu izlīdzināšanu un sociālos tarifus

(97) Attiecībā uz to CSPE daļu, kas nav saistīta ar elektroenerģijas ražošanas no atjaunojamiem energoresursiem finansēšanu, Francija ir iesniegusi sīki izstrādātu analīzi par pasākumu saderību, kuru Komisija apraksta turpmāk.

4.2.4. Kopēju interešu mērķis, nosakot augšējās robežvērtības

(98) Francija uzskata, ka Līgums rada pietiekamu tiesisko pamatu, lai pamatotu pasākuma saderību ar iekšējo tirgu tajā CSPE augšējo robežvērtību daļā, kura attiecas uz “citiem politikas virzieniem, izņemot atjaunojamu energoresursu enerģijas attīstību, augšējās robežvērtības, kuras attiecas uz to CSPE daļu, no kuras finansē atjaunojamu energoresursu enerģijas attīstību, ko [..] regulē ar [..] 2014. gada pamatnostādnēm”.

(99) Francija vispirms atzīmē, ka Eiropas tiesību akti ļauj uzskatīt par leģitīmu to, ka elektroietilpīgi uzņēmumi nemaksā pārmērīgas maksas par elektroenerģijas piegādi kopēju interešu mērķu dēļ, kas ir i) koģenerācija, ii) mērķis, kurš saistīts ar teritoriālo kohēziju un attālāko reģionu aizsardzību, iii) mērķis, kas saistīts ar sociālo kohēziju un cīņu pret atstumtību. 1. Pirmkārt, atbalsts koģenerācijai, no vienas puses, ir pamatots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/8 (17) un, no otras puses, ar Eiropadomes 2007. gada 7. un 8. marta lēmumu, ar ko nosaka mērķi samazināt elektroenerģijas patēriņu, kura sasniegšanā koģenerācijai ir būtiska nozīme. Francija norāda, ka tajā CSPE daļā, no kuras tiek finansēta koģenerācija, var ietvert atbalstu, kas paredzēts bioloģiski nenoārdāmo atkritumu sadedzināšanai, ja tos izmanto augstas efektivitātes koģenerācijā. 2. Otrkārt, tarifu izlīdzināšana veicina Kopienas teritoriālās kohēzijas mērķa sasniegšanu, kas atzīts Līguma par Eiropas Savienību (turpmāk “LES”) 3. pantā. Francija arī apgalvo, ka šīs politikas kopējo interešu mērķis ir pamatots ar LESD 174. pantu, LES 349. pantu, kā arī LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktu. 3. Treškārt, kā norāda Francija, sociālo tarifu mērķis ir kopējo interešu mērķis, kas atbalstīts LES 3. pantā un LESD 174. pantā. Francija atgādina, ka šīs politikas mērķis var rast pamatojumu arī Pamattiesību hartas 1. pantā. Francija min arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/72/EK (18) 45. apsvērumu, saskaņā ar kuru “[d]alībvalstīm būtu jāveic neaizsargāto lietotāju aizsardzībai vajadzīgie pasākumi [..] tirgus kontekstā.” Francija norāda, ka sociālo tarifu noteikšana elektroenerģijai, garantējot piekļuvi pamatvērtībām, veicina cilvēka cieņas aizsardzību.

(100) Francija uzskata, ka, otrkārt, abu CSPE augšējo robežvērtību noteikšana gan konkrētai vietai, gan 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības atbilst mērķim saglabāt uzņēmumu konkurētspēju, kas atbalstīts LESD 173. panta 1. punktā. Turklāt Francija atzīmē, ka Direktīva 2003/96/EK rada iespēju dalībvalstīm piemērot atbrīvojumus par labu energoietilpīgiem uzņēmumiem, lai saglabātu to konkurētspēju, tā ir iespēja, kas turklāt atzīta 2014. gada pamatnostādnēs (3.7.2. iedaļa), attiecībā uz atjaunojamo energoresursu enerģijas finansēšanu. Ja ar šo mērķi saglabāt konkurētspēju nepietiek, lai pamatotu kopējo interešu esību, pēc Francijas domām tas palīdz šo kopējo interešu mērķi pamatot.

4.2.4.1. Nepieciešamība

(101) Pasākumu nepieciešamība pēc Francijas domām ir pienācīgi pamatota, jo tie palīdz nostiprināt atbalsta saņēmēju uzņēmumu konkurētspēju un tātad – novērst pārcelšanās riskus. Turklāt, tā kā pasākumi ir pareizi virzīti un augšējās robežvērtības ir pareizi noteiktas, līdz ar to tie nav diskriminējoši. Šajā sakarā Francija atzīmē divām atbrīvotajām uzņēmumu grupām (konkrētai vietai un no pievienotās vērtības) izvēlēto robežvērtību koherenci, jo augšējā robežvērtība konkrētai vietai ir tikai novirze šai konkrētajai vietai no augšējās 0,5 % robežvērtības no pievienotās vērtības. Visbeidzot, atbalsta saņēmēji ir atlasīti pēc pārredzamiem un objektīviem kritērijiem ar mērķi ietvert uzņēmumus, kam ir vislielākā iespēja zaudēt konkurētspēju.

(102) Francija pamato pasākumu nepieciešamību arī ar to, ka šo samazinājumu apšaubīšana radītu papildu izmaksas, kas tiek lēstas 12 % līdz 24 % apmērā no pievienotās vērtības. Francija turklāt apgalvo, ka rēķina par elektroenerģiju palielinājums par 2 EUR/MWh nozīmē ražošanas izmaksu palielināšanos par 2 %, kas ir vairāk par šo uzņēmumu “tīro peļņu”. Šajā kontekstā Francija uzskata, ka papildu finansiālais slogs, ko izraisītu CSPE samazinājumu atcelšana, tikai palielinātu elektroietilpīgu uzņēmumu pārcelšanās risku un radītu risku finansēt tādus politikas virzienus, kuru mērķis ir pārlikt slogu uz citiem lietotājiem.

4.2.4.2. Atbalsta atbilstība

(103) Tāpat Francija uzskata, ka pasākumu atbilstību var pamatot ar Direktīvu 2003/96/EK, kurā atzīts, ka uzņēmumi, kas maksā enerģijas nodokli 0,5 % apmērā no to pievienotās vērtības, varētu gūt labumu no atbrīvojumiem, kas pārsniedz šo robežvērtību, gan tādēļ, ka nav veikta nodokļu saskaņošana, gan tādēļ, ka pastāv konkurētspējas zaudēšanas riski starptautiskā līmenī.

(104) Tātad Francija uzskata, ka CSPE samazinājumi ir atbilstīgi situācijā, kad nav veikta pilnīga nodokļu saskaņošana, un ņemot vērā Eiropas konkurētspējas būtisku samazināšanos.

4.2.4.3. Samērīgums

(105) Francija tālāk norāda, ka CSPE samazinājumi ir samērīgi. Tie atbilst vidējam ieguldījumam 31 % līdz 34 % apmērā no kopējā ieguldījuma vai arī 5,1 līdz 5,6 EUR/MWh (aplēses par 2014. gadu) salīdzinājumā ar CSPE, kas tajā pašā laikā bija 16,5 EUR/MWh. Francija atzīmē, ka šī 31 % līdz 34 % likme ir augstāka par minimālo likmi, kas atļauta 2008. gada vadlīnijās, kā arī 2014. gada pamatnostādņu 3.7.1. un 3.7.2. iedaļā, un ka tādēļ tā ir samērīga.

(106) Tātad Francija uzskata, ka samazinājumus var uzskatīt par samērīgiem, ja atbalsta saņēmējiem ir atstāta pietiekami liela CSPE daļa, kas jāmaksā.

(107) Francija paziņoja CSPE summas katram atbalsta saņēmējam par 2014. gadu. Komisija atzīmē, ka 2014. gadā vien vismaz 124 atbalsta saņēmēji ir sasnieguši tādu CSPE līmeni, kas ir zemāks par 2014. gada pamatnostādņu 188. punktā paredzēto 15 % likmi.

4.2.4.4. Pasākumu pamudinošais raksturs

(108) Francija uzskata, ka šajā gadījumā šis nosacījums nav piemērojams. Tā atzīmē, ka pasākumu mērķis nav mudināt atbalsta saņēmējus mainīt savu darbību, bet gan tie ir centieni preventīvi novērst to konkurētspējas pasliktināšanos.

4.2.4.5. Izkropļojošā iespaida uz konkurenci ierobežošana un pozitīvo ieguvumu līdzsvars

(109) Francija šajā sakarā apgalvo, ka ieviestie atbrīvojumi no CSPE ļauj precīzi ierobežot šo konkurences izkropļošanu. Savās piezīmēs tā norādīja, ka, neraugoties uz šīm CSPE augšējām robežvērtībām, cenu starpība starp Franciju un Ziemeļameriku elektroietilpīgiem uzņēmumiem joprojām ir ievērojama – aptuveni 10 EUR/MWh. Francija atsaucas arī uz ICF pētījumu, norādot, ka Francija piešķir mazāk atbrīvojumu nekā Vācija, Itālija un Dānija (19).

4.2.4.6. CSPE augšējās robežvērtības saderība, ja tā ir noteikta citu mērķu dēļ, nevis, lai finansētu atjaunojamu energoresursu enerģijas ražošanu, augstas efektivitātes koģenerāciju, atbalstītu tarifu izlīdzināšanu un sociālos tarifus

(110) Visbeidzot, attiecībā uz pārējām CSPE daļām, kas aprakstītas šā lēmuma 11. apsvēruma 1. līdz 3. punktā, Francija ir sniegusi šādu informāciju: 1. Attiecībā uz atbalstu bioloģiski noārdāmo atkritumu sadedzināšanai Francija vispirms norāda, ka pastāv kopēja interese attiecībā uz to sadedzināmo daļu, kas vērsta uz atjaunojamu energoresursu enerģiju. Attiecībā uz bioloģiski nenoārdāmo atkritumu sadedzināšanu Francija norāda, ka atbalsts tai ir saistīts ar mērķi uzlabot energoefektivitāti. Francija paskaidroja, ka pasākumi ir proporcionāli, ja iepirkuma cena ļauj sasniegt tīro peļņu 6–7 % apmērā. Visbeidzot, pasākumi nerada kropļojošu iespaidu, ja no šī mehānisma gūt labumu ir tiesīgas visas sadedzināšanas iekārtas. 2. Atbalsts mūsdienīgām iekārtām palīdz sasniegt kopēju interešu mērķi attiecībā uz piegādes drošību. Atbalsts ir vajadzīgs, lai veiktu ieguldījumus. Turklāt Francija uzskatīja, ka attiecīgo iekārtu ierobežotā jauda (78 MW 2014. gadā) ierobežo to radīto izkropļojošo iespaidu. 3. Visbeidzot, attiecībā uz garantētās jaudas līgumu finansēšanu Francija neprecizēja ne šī atbalsta nepieciešamību, ne atbilstīgo raksturu.

4.3. Elektroenerģijas pašpatērētājiem noteiktie CSPE atbrīvojumi nav valsts atbalsts

(111) Sākotnēji Francija norāda, ka šis atbrīvojums pašpatēriņa gadījumā, lai ražotu elektroenerģiju, ir pilnībā saderīgs ar Direktīvu 2003/96/EK, kurā ir noteikts, ka nelielos elektroenerģijas ražotājus var atbrīvot no nodokļa par elektroenerģiju, ja produkti, kas tiek izmantoti šīs elektroenerģijas ražošanai, tiek aplikti ar nodokļiem citviet.

(112) Attiecībā uz atbalsta esību Francija, pirmkārt, paskaidro, ka šie atbrīvojumi no CSPE nav selektīvs atbalsts. Francija norāda, ka šis atbrīvojums nav atkarīgs no atbalsta saņēmēju darbības rakstura un ka faktiski to piemēro visiem uzņēmumiem, kuru jauda ir līdz 240 GWh. Turklāt šie atbalsta saņēmēji ar pašpatērēto daļu nerada nekādu slogu elektroenerģijas sistēmai. Tāpēc ir leģitīmi tas, ka pret tiem ir atšķirīga attieksme nekā pret tiem patērētājiem, kas visu savu lietoto elektroenerģiju pērk.

(113) Francija arī uzskata, ka atbrīvojums no CSPE, kas noteikts elektroenerģijas pašpatēriņa uzņēmumiem, nerada konkurences izkropļojumus, ņemot vērā to, ka vairākas valstis, it īpaši Eiropas Savienībā, piemēro tāda paša veida atbrīvojumu. Līdz ar to šis atbrīvojums nevarētu būt valsts atbalsts.

(114) Attiecībā uz atbrīvojuma saderību Francija uzskata, ka gadījumā, ja pašpatēriņš tiktu uzskatīts par atbalstu, tad tam būtu kopēju interešu mērķis, proti, uzlabot piegādes drošību, mazinot elektroenerģijas patēriņa palielināšanās ietekmi.

4.4. Korekcijas plāns pēc 2014. gada pamatnostādņu pieņemšanas

(115) Francija, uzskatot, ka nosacījumi saderības ar iekšējo tirgu pamatojumam ir apkopoti 2014. gada pamatnostādņu 3.7.2. iedaļā un LESD 107. gada 3. punkta c) apakšpunktā, kā tas ir izklāstīts 4.2.3. iedaļā, no tā izdarīja secinājumus savā Komisijai nosūtītajā 2017. gada 27. oktobra vēstulē. Šajā vēstulē Francija darīja zināmu jaunu korekcijas plāna versiju, piemērojot 2014. gada pamatnostādņu 3.7.3. iedaļu, ar mērķi saskaņā ar objektīviem noteikumiem pasākumu ietvaros noteiktos samazinājumus tuvināt ar pamatnostādnēm saderīgiem atbrīvojuma līmeņiem, kas ir definēti to 3.7.2. iedaļā.

(116) Šis CSPE, kas paredzēta dažādu mērķu sasniegšanai, aprēķināšanas posms ļauj aprēķināt summu, kas atbalsta saņēmējiem, kuriem noteikts CSPE samazinājums, jāmaksā korekcijas plāna ietvaros. Šī summa ir intervālā starp jau samaksāto CSPE summu un to summu, kas aprēķināta, piemērojot pamatnostādnes. CSPE summa, kas jāiekasē, tiek aprēķināta atšķirīgā veidā atbilstīgi attiecīgajām CSPE daļām un tiek noteikta 4.4.1. iedaļā noteiktajā veidā.

4.4.1. 3.7.3. iedaļas tieša piemērošana CSPE daļai “atjaunojamo energoresursu enerģijas finansēšana”

(117) Attiecībā uz to CSPE daļu, kas kalpo atjaunojamo energoresursu enerģijas finansēšanai, tajā skaitā bioloģiski noārdāmo atkritumu sadedzināšanai, Francija ir sagatavojusi korekcijas plānu, atbilstīgi kuram līdz teorētiski pieņemtajam datumam, 2019. gada 1. janvārim, CSPE (kuras iekasēšana tika pārtraukta 2016. gada 1. janvārī) maksājamā summa 2019. gada 1. janvārī pakāpeniski atbilstu saskaņā ar 2014. gada pamatnostādnēm aprēķinātajai summai.

(118) Ja uzņēmums i) pieder pie 2014. gada pamatnostādņu 3. pielikumā iekļautās nozares un tā elektrointensitāte ir augstāka par 20 % vai ii) tā elektrointensitāte ir vismaz 20 % un starptautiskās tirdzniecības ietekme uz to pārsniedz 4 % (vai ir ietverts šo pamatnostādņu 5. pielikumā), tad tam ir jāmaksā mazākā vērtība – 15 % no maksājamās iemaksas vai 0,5 % no tā pievienotās vērtības.

(119) Ja uzņēmums pieder pie 2014. gada pamatnostādņu 3. pielikumā iekļautās nozares un tā elektrointensitāte ir mazāka par 20 %, tad tam ir jāmaksā mazākā vērtība – 15 % no maksājamās iemaksas vai 4 % no tā pievienotās vērtības.

(120) Citos gadījumos, ja uzņēmums i) pieder pie 2014. gada pamatnostādņu 3. pielikumā neiekļautās nozares vai ii) ja nozare, pie kuras tas pieder, ir ietverta 5. pielikumā, bet ja tā elektrointensitāte ir mazāka par 20 %, un iii) ja tas ir saņēmis atbalstu pirms 2014. gada 1. jūlija, tad tam ir jāmaksā vismaz 20 % no maksājamās iemaksas.

(121) Visbeidzot, visos citos gadījumos tas CSPE līmenis, kas jāsasniedz 2019. gada 1. janvārī, ir 100 %.

4.4.2. 3.7.3. iedaļas piemērošana pēc analoģijas attiecībā uz CSPE, ko izmanto koģenerācijai, tarifu izlīdzināšanai un sociālajiem tarifiem

(122) Attiecībā uz koģenerāciju, tarifu izlīdzināšanu un sociālajiem tarifiem korekcijas plāns nodrošinātu, ka vēlākais 2019. gadā maksātā CSPE summa būtu: — 15 %, ja uzņēmums ir elektrointensīvs uzņēmums 2014. gada pamatnostādņu 185. un 186. punkta nozīmē. Ja uzņēmuma elektrointensivitāte ir augstāka par 20 % un ja tas pieder pie nozares, kas ietverta minēto pamatnostādņu 3. vai 5. pielikumā, tad CSPE summu var ierobežot līdz 0,5 % no uzņēmuma pievienotās vērtības un līdz 4 %, ja uzņēmuma elektrointensivitāte nesasniedz vai nepārsniedz 20 %, — 100 % citiem uzņēmumiem.

(123) Francija uzskata, ka šis korekcijas plāns ir pamatots to pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti 2014. gada pamatnostādņu 3.7.3. iedaļā un attiecas uz atjaunojamo energoresursu enerģijas finansēšanai paredzēto maksu samazinājumiem. Proti, korekcijas plāns ļauj izvairīties no maksas pārmērīgi lielas palielināšanas, kā rezultātā būtu nekavējoties jāpiemēro 2014. gada pamatnostādņu 185. līdz 189. punktā izklāstītie kritēriji. Šajā nozīmē tas veicina CSPE finansiālo ilgtspēju, nodrošinot atbalsta pieņemamību un tā finansēšanas noteikumus.

4.4.3. Korekcijas plāna nepiemērošana citām CSPE daļām

(124) Tomēr attiecībā uz CSPE, kas novirzītas 110. apsvēruma 1. un 2. punktā aprakstīto mērķu sasniegšanai, samazināšanu Francija nav paredzējusi to iekļaut korekcijas plānā. Francija apstiprināja, ka CSPE, kas novirzīta šiem mērķiem, par aplūkoto 2003.–2015. gada laikposmu (20) bija jāmaksā pilnībā un CSPE samazinājumi, kuri noteikti attiecībā uz šiem mērķiem novirzīto CSPE, tiks pilnībā atgūti.

4.4.4. Korekcijas plānu īstenošanas sākuma datums

(125) Attiecībā uz atjaunojamu energoresursu enerģijas un koģenerācijas finansēšanai atvēlētajām daļām Francija korekcijas plānu sāka īstenot 2011. gadā. Šajā ziņā Francija pamatojas uz 2014. gada pamatnostādņu 248. punktu un uz Komisijas 2017. gada 15. jūnija lēmumu (SA.38635) (21) un 2017. gada 21. septembra lēmumu (SA.47887) (22).

(126) Attiecībā uz citām no CSPE finansētajām daļām Francija, reaģējot uz Komisijas procedūras sākšanas lēmumā paustajām šaubām, korekcijas plānu sāka īstenot 2004. gadā. Francija uzskata, ka šis datums ir pamatots ar 10 gadu noilguma termiņu, kas piemērojams šajā lietā saskaņā ar Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (23) 17. pantā paredzēto desmit gadu termiņu.

4.4.5. Pašpatēriņa traktējums korekcijas plāna ietvaros

4.4.5.1. Atbrīvošana no CSPE par elektroenerģijas ražošanai izmantotās elektroenerģijas patēriņu.

(127) Francija uzskata, ka saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 14. pantu, kurā ir paredzēts, ka no nodokļiem pilnībā atbrīvo elektroenerģijas patēriņu, ko izmanto elektroenerģijas ražošanai, kā arī, lai saglabātu spēju ražot elektroenerģiju, pašpatēriņa franšīzes turētāji, kuri ir elektroenerģijas ražotāji (NACE 3511. kods) var tikt atbrīvoti no CSPE par pašpatērēto elektroenerģiju. Francija uzskata, ka tādēļ nav vajadzības šos atbalsta saņēmējus iekļaut korekcijas plānā.

4.4.5.2. No atjaunojamiem energoresursiem ražota un pašpatērēta elektroenerģija

(128) Attiecībā uz franšīzes turētājiem, kas ražo elektroenerģiju no atjaunojamiem energoresursiem, saražotā un pašpatērētā elektroenerģija var tikt atbrīvota no tās CSPE daļas, no kuras finansē atjaunojamo energoresursu enerģiju, ja par šo elektroenerģiju nav saņemts nekāds valsts atbalsts tajā laikā, kamēr no CSPE tiek daļēji finansēts atbalsts atjaunojamu energoresursu enerģijai.

(129) Francija tomēr ir iekļāvusi korekcijas plānā atbrīvojumu, kas attiecas uz atlikušo CSPE daļu, izņemot gadījumus, kad attiecīgi iegūtā priekšrocība ir mazāka nekā de minimis atbalsta augšējā robežvērtība.

4.4.5.3. Koģenerācijā ražota un pašpatērēta elektroenerģija

(130) Tāpat franšīzes turētājiem, kas ražo elektroenerģiju koģenerācijā, saražoto un pašpatērēto elektroenerģiju var atbrīvot no tās CSPE daļas, no kuras finansē koģenerāciju, ja par to nav saņemts valsts atbalsts.

(131) Francija tomēr ir iekļāvusi korekcijas plānā atbrīvojumu, kas attiecas uz atlikušo CSPE daļu, izņemot gadījumus, kad attiecīgi gūtā priekšrocība ir mazāka nekā de minimis atbalsta augšējā robežvērtība.

4.4.6. Metodika, kā, neņemot vērā atbrīvojumu, teorētiski sadalīt CSPE pa politikas virzieniem

(132) Attiecībā uz CSPE, kas jāmaksā, neņemot vērā atbrīvojumu, Francija veic aprēķinu katram uzņēmumam, pamatojoties uz gada likmēm un uzņēmuma patēriņu. Šī teorētiskā CSPE summa tiek sadalīta pa politikas virzieniem atbilstīgi sadalījumam, ko veikusi CRE un par ko Komisijai ir paziņots 2016. gada 20. decembrī: AER (%) Sadedzināšana (%) Koģenerācija (%) Tarifu izlīdzināšana (%) Sociālie tarifi (%) Mūsdienīga ražošana (%) Dažādi (%) 2003. 11 2 57 27 0 2 1 2004. 16 3 50 28 0 2 1 2005. 11 2 48 30 6 3 1 2006. 4 1 57 32 3 2 1 2007. 0 – 3 38 63 – 1 2 1 2008. 7 – 1 29 59 3 3 1 2009. 18 0 30 47 3 1 1 2010. 21 – 1 40 35 3 1 1 2011. 43 1 27 27 1 0 1 2012. 48 0 20 29 2 0 0 2013. 52 1 16 28 3 0 0 2014. 58 1 10 27 4 0 0 2015. 61 1 9 24 5 0 0 Kopā 41,9 0,6 23,0 30,5 2,9 0,7 0,5 Sadalījums pa gadiem katram politikas virzienam, Francijas iestāžu 2016. gada 20. decembra piezīme.

(133) Francija norāda, ka finansējums atjaunojamu energoresursu enerģijai, koģenerācijai, tarifu izlīdzināšanai un sociālajiem tarifiem veido 98,2 % no CSPE summām, kas iekasētas kopš 2003. gada.

(134) Attiecībā uz sadedzināšanu Francija norāda, ka Starptautiskās Enerģētiskas aģentūras un Eurostat statistikas dati ļauj uzskatīt, ka puse no enerģijas, ko ražo UIOM (Unité d'Incinération d'Ordures Ménagères) un kas tiek izmantota kā siltums vai elektroenerģija, ir uzskatāma par atjaunojamu. Līdz ar to 50 % no sadedzināšanas atbalstam piešķirtās CSPE ir iekļauta atjaunojamo energoresursu enerģijas atbalsta daļā. Turklāt atbalsts bioloģiski nenoārdāmo atkritumu sadedzināšanai, kurus izmanto augstas efektivitātes koģenerācijā, tiek novirzīts CSPE koģenerācijas atbalsta daļai. Šis pieņēmums lika Francijai izvēlēties šādu sadalījumu: AER (%) Koģenerācija (%) Tarifu izlīdzināšana + sociālie pasākumi (%) Bioloģiski nenoārdām u atkritum u sadedzināšana (%) Dažādi (%) 2003. 12 57 27 1 3 2004. 17 50 28 2 2 2005. 12 48 35 1 4 2006. 5 57 35 1 3 2007. – 2 38 62 – 2 3 2008. 6 29 62 – 1 4 2009. 18 30 50 0 2 2010. 21 40 38 – 1 2 2011. 43 27 28 1 1 2012. 48 20 31 0 1 2013. 52 16 31 0 0 2014. 59 10 31 0 0 2015. 61 9 29 0 0

4.4.6.1. De minimis robežvērtību piemērošana

(135) Francija norāda, ka attiecībā uz katru noteikto CSPE samazinājumu ir piemērota Komisijas Regulā (ES) Nr. 1407/2013 (24) paredzētā de minimis robežvērtība: katram atbalsta saņēmējam pēdējo trīs gadu laikā piešķirtā atbalsta summa tiek salīdzināta ar 200 000 EUR. Ja pēdējo trīs gadu laikā piešķirtā atbalsta summa ir mazāka par 200 000 EUR, tad atmaksas summa šajos trīs gados ir nulle. Francija precizē, ka tā ņems vērā arī Komisijas Lēmumu N 7/09 (25), kurā paredzēts de minimis robežvērtības palielinājums līdz 500 000 EUR 2009. un 2010. gadā, lai ņemtu vērā tā laika ekonomikas krīzes situāciju.

4.4.7. Korekcijas plāna pakāpeniskums

(136) Attiecībā uz tiem atbalsta saņēmējiem, ko 2014. gada pamatnostādņu 185. līdz 187. punkta nozīmē nevar uzskatīt par elektroietilpīgiem uzņēmumiem vai kas pilnā mērā neievēro šo pamatnostādņu 3.7.2. iedaļas noteikumus, Francija iesniedza korekcijas plānu, kurā paredzēja pakāpenisku iemaksu palielināšanu (skatīt 117. un 118. apsvērumu).

(137) Šis korekcijas plāns ir kopīgs visām CSPE komponentēm. Tajā ir koriģētas pasākuma ietvaros noteiktās augšējās robežvērtības un atbrīvojumi. Tas arī attiecas uz visiem politikas virzieniem, ko finansē no CSPE.

(138) Izejas punkts korekcijas plānā ir atbalsta saņēmēju reāli samaksātā CSPE plāna īstenošanas sākuma gadā (2004. vai 2011. – atkarībā no konkrētā gadījuma).

(139) Ar šo korekcijas plānu, kas attiecas uz dažādiem noteiktajiem CSPE samazinājumiem, ir jāpanāk, lai vēlākais 2019. gada 1. janvārī samaksātās summas sasniegtu tādu minimālo ieguldījumu līmeni, kurš atbilst noteikumiem par valsts atbalstu. CSPE summa, kas nepieciešama saskaņā ar 118. līdz 122. apsvērumā aprakstītajiem noteikumiem, vēl ir jāsasniedz.

(140) Šis palielinājums tiek īstenots, piemērojot šādu normu par pakāpenisku pieaugumu:

(141) Summa, kas jāmaksā gadā, katram finansētajam politikas virzienam = samaksātā summa

(142) + (summa, kas jāmaksā – samaksātā summa) × [(e^n)-1]/[(e^N)-1], kur n: korekcijas plāna gada kārtas skaitlis (piemērs: plānā, kura īstenošana sākta 2011. gadā un kura pilnīga izpilde paredzēta 2019. gadā, 2011. gadā n = 0, 2012. gadā n = 1, [..], 2019. gadā n = 8) un N: plānā iekļauto gadu skaits (piemērs: augstākminētajā piemērā N = 8).

(143) Šī norma nodrošina to, ka CSPE summa, kas jāmaksā, laika gaitā tuvinās teorētiskajam CSPE līmenim, kurš maksājams 2019. gadā. Tā kā 2016. gadā CSPE tika atcelta, korekcijas plāns tomēr netiks piemērots ilgāk par 2015. gadu.

(144) Izmantotā funkcija, lai no šī izejas punkta nokļūtu uz teorētisko galapunktu, ir pakāpeniska.

4.4.8. Atmaksājamo summu aprēķins

(145) Korekcijas plānā ir paredzēts, ka CSPE summas, attiecībā uz kuru maksāšanu ir noteikts atbrīvojumus un kuras pārsniedz korekcijas plānā atļauto līmeni, tiks atgūtas.

(146) Summa, kas jāatmaksā, ir starpība starp i) to CSPE summu, kura jāmaksā un kura aprakstīta 4.4.1. līdz 4.4.7. iedaļā, un ii) to CSPE, ko atbalsta saņēmēji ir faktiski samaksājuši. Šo summu aprēķina katram atbalsta saņēmējam un par katru gadu.

(147) Ja atbalsta saņēmēji ir franšīzes turētāji, kas ražo elektroenerģiju pašpatēriņam no atjaunojamu energoresursu enerģijas vai koģenerācijā, tās CSPE daļas, no kuras finansē attiecīgi atjaunojamo energoresursu enerģiju un koģenerāciju, minimālais līmenis ir nulle.

(148) Gadījumā, ja atbalsta saņēmējam un attiecīgajā gadā attiecīgajam politikas virzienam samaksātā summa ir augstāka vai vienāda ar summu, kas jāmaksā minimālajā CSPE līmenī, tad korekcijas plāna ietvaros ieturētā summa ir minimālais šajā gadā maksājamais CSPE līmenis. Šajā gadījumā pārsniegto maksājumu neatskaita no atgūstamās summas, kas jāmaksā šim saņēmējam un kas izriet no aprēķina par pārējiem gadiem.

(149) Savā 11. oktobra piezīmē Francija ir norādījusi provizorisku atgūstamo summu 31 miljona EUR apmērā. Atgūšanas procedūra skartu apmēram 700 uzņēmumus. Tomēr Francija precizēja, ka šī summa vēl būs jāprecizē, kad tiks savākta informācija par samazinājumiem katram atbalsta saņēmējam par visiem gadiem.

5. KOMISIJAS VĒRTĒJUMS

5.1. Atbalsta esība

(150) Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu ar iekšējo tirgu nav saderīgi atbalsti, ko jebkādā veidā piešķir valsts no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

(151) Komisija pārbaudīja, vai, ņemot vērā šos noteikumus, dažādos CSPE samazinājumus var uzskatīt par atbalstu.

5.1.1. CSPE augšējo robežvērtību konkrētai vietai un 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības uzskatīšana par valsts atbalstu

5.1.1.1. Atbalsts, kas attiecināms uz valsti un piešķirts no valsts līdzekļiem

(152) 2014. gada lēmuma par procedūras sākšanu 3.1.1. iedaļā Komisija secināja, ka CSPE ir valsts līdzekļi.

(153) Komisija, pirmkārt, norāda, ka neviena no ieinteresētajām personām neapstrīd iepriekšējā apsvērumā minēto Komisijas secinājumu.

(154) Komisija atzīmē, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē var uzskatīt tikai, izmantojot valsts līdzekļus, tieši vai netieši piešķirtās priekšrocības.

(155) Tikai ar faktu, ka priekšrocība nav tieši finansēta no valsts izcelsmes līdzekļiem, vien nepietiek, lai izslēgtu valsts līdzekļu ietekmi. Patiešām, no Eiropas Savienības Tiesas judikatūras izriet, ka nav nepieciešams konstatēt, ka ir notikusi līdzekļu pārskaitīšana no vispārējā valsts budžeta vai no kādas valsts struktūras, lai vienam vai vairākiem uzņēmumiem piešķirto priekšrocību varētu uzskatīt par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē (26).

(156) Saskaņā ar judikatūru un Komisijas lēmumu pieņemšanas praksi līdzekļi, kas iegūti no valsts nodevām un pārvaldīti un sadalīti atbilstoši valsts tiesību aktiem, ir valsts atbalsti LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, neraugoties uz to, vai tos pārvalda valsts vai privāta struktūra (Essent (27), Vent de Colère (28)).

(157) Attiecībā uz CSPE Tiesai jau ir bijusi izdevība apstiprināt, ka tie ir valsts līdzekļi. Proti, lietā Association Vent de Colère! (29), par kuru Tiesa pieņēma 2013. gada 19. decembra spriedumu un kas attiecās uz 10. apsvēruma a) punktā aprakstīto pienākumu iepirkt no vēja enerģijas ražotu elektroenerģiju, kura tiek finansēta no CSPE, Tiesa secināja, ka CSPE ir valsts līdzekļi.

(158) Treškārt, Komisija atzīmē, ka priekšrocība ir attiecināma uz valsti, jo augstāko robežvērtību noteikšana izriet no likuma un administratīvajiem aktiem, kuros paredzēta to noteikšanas un piemērošanas kārtība.

(159) Turklāt to, ka CSPE ir valsts līdzekļi, apliecina Francijas ieviestais mehānisms to iekasēšanai. Kā paskaidrots 14. un 15. apsvērumā, CSPE iekasēšanu centralizēti veic Depozītu un apgrozāmo līdzekļu fonds, kas ir valsts struktūra, tādējādi CSPE finanšu pārvaldību nodrošina valsts struktūra un kontrolē valsts, jo vairāk ļaujot kvalificēt CSPE kā valsts līdzekļus.

(160) Līdz ar to Komisija apstiprina secinājumus, ko tā ir izklāstījusi savā lēmumā par procedūras sākšanu. CSPE un a fortiori tās augšējās robežvērtības ir attiecināmas uz valsti un tiek piešķirtas no valsts līdzekļiem.

5.1.1.2. Ekonomiskā priekšrocība un selektivitāte

(161) Attiecībā uz priekšrocības esības izvērtēšanu Komisija norāda, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru pasākumi, kas dažādos veidos samazina uzņēmuma izmaksas un kas, stingri ņemot, nav dotācijas, pēc sava rakstura ir līdzīgi valsts atbalstiem un līdz ar to tiek uzskatīti par valsts atbalstiem (30).

(162) Šajā gadījumā Komisija norāda, ka Likuma Nr. 2000-108 5. pantā (ar grozījumiem, kas izdarīti ar Likuma Nr. 2003-8 37. pantu) ir noteikts princips, ka CSPE ir jāmaksā Francijas teritorijā esošajiem elektroenerģijas tiešajiem lietotājiem un ka CSPE summu aprēķina proporcionāli izlietotās elektroenerģijas daudzumam. Nosakot atbrīvojumu no CSPE par izlietoto elektroenerģiju visiem tiem, kas pārsniedz augšējo robežvērtību konkrētai vietai, vai elektroietilpīgiem rūpniecības uzņēmumiem 0,5 % apmērā no to pievienotās vērtības, valsts ir samazinājusi CSPE maksas, kuras atbalsta saņēmējiem uzņēmumiem citādi būtu jāmaksā. Tātad augšējo robežvērtību noteikšana konkrētai vietai un attiecībā uz pievienoto vērtību rada priekšrocības atbalsta saņēmējiem uzņēmumiem.

(163) Attiecībā uz selektīvas priekšrocības esību Tiesa savā 2016. gada 21. decembra spriedumā lietās Komisija/World Duty Free Group, no vienas puses, un Komisija/Banco Santander et Santusa, no otras puses (31), atgādināja, ka, lai konstatētu nodokļu pasākuma vai iemaksas selektivitāti, ir jākonstatē, vai ar to starp operatoriem, kuri, ievērojot ar attiecīgo vispārējo nodokļu sistēmu izvirzīto mērķi, atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā, tiek noteikta diferenciācija, kura nav pamatota ar šīs sistēmas raksturu un būtību.

(164) Tomēr atbalsta jēdziens neattiecas uz pasākumiem, kas nosaka diferenciāciju starp uzņēmumiem maksu jomā, ja šī diferenciācija izriet no konkrēto maksu sistēmas rakstura un būtības. Šajā gadījumā tai dalībvalstij, kas ir ieviesusi šādu diferenciāciju starp uzņēmumiem maksu jomā, ir jāpierāda, ka šī diferenciācija ir pamatota ar konkrētās sistēmas raksturu un būtību (32).

Atsauces sistēma

(165) Komisija norāda, ka Likuma Nr. 2000-108 5. pantā (ar grozījumiem, kas izdarīti ar Likuma Nr. 2003-8 37. pantu) ir noteikts princips, ka CSPE ir jāmaksā Francijas teritorijā esošajiem elektroenerģijas tiešajiem lietotājiem un ka CSPE summu aprēķina proporcionāli izlietotās elektroenerģijas daudzumam. CSPE kalpo šādu pasākumu finansēšanai: a) pienākums EDF vai vietējiem sadales uzņēmumiem iepirkt elektroenerģiju, ko saražojušas dažu veidu iekārtas, kuras ražo elektroenerģiju no atjaunojamiem energoresursiem; b) augstas efektivitātes koģenerācijas finansēšana; c) kompensācija par elektroenerģijas ģeneratoriem savstarpēji nesaistītās teritorijās (Korsikā vai aizjūras departamentos), lai tie neietekmētu augstākās ražošanas izmaksas salīdzinājumā ar zemākajām ražošanas izmaksām kontinentālajā Francijā, kuras atspoguļojas tiešā lietotāja maksātajās cenās par elektroenerģiju (“tarifu izlīdzināšana”); d) sociālā tarifa ieviešana, kas ir tā sauktais “pirmās nepieciešamības produkts”, kā arī izmaksu daļa, ko sedz elektroenerģijas piegādātāji, jo viņi ir finansiāli iesaistījušies mehānismā, kas ieviests par labu cilvēkiem, kuriem nav pastāvīga darba; e) citi mērķi – atbalsts atkritumu sadedzināšanai, galvenokārt mūsdienīgām iekārtām, vismaz 2 % apmērā no iekasētās CSPE.

Tādu uzņēmumu diferenciācija, kas saistībā ar attiecīgo pasākumu mērķi atrodas faktiski un juridiski salīdzināmā situācijā

(166) Komisija norāda, ka tie uzņēmumi, kas gūst labumu no CSPE augšējās robežvērtības noteikšanas 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības un konkrētai vietai, saistībā ar CSPE mērķiem atrodas tādā pašā faktiskajā situācijā kā pārējie tiešie lietotāji. No vienas puses, runa ir par elektroenerģijas lietotājiem, un nekas neļauj uzskatīt, ka šie lietotāji, gūstot labumu no šo augšējo robežvērtību noteikšanas, atšķirtos no tiem patērētājiem, kas no tā labumu negūst, ņemot vērā mērķus finansēt atbalstu atjaunojamu energoresursu enerģijai, koģenerācijai, tarifu izlīdzināšanai un sociālajiem tarifiem. Tātad šiem atbalsta saņēmējiem būtu jāveic ieguldījumi valsts elektroapgādes pakalpojuma finansēšanā tādā pašā proporcijā kā pārējiem tiešajiem lietotājiem.

(167) Turklāt atbilstības kritēriji augšējās robežvērtības noteikšanai 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības un konkrētai vietai rada papildu diskrimināciju to uzņēmumu grupā, kurus šīs augšējās robežvērtības varētu ietekmēt.

(168) Pirmkārt, augšējās robežvērtības 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības noteikšana, kas vērsta uz elektroietilpīgiem uzņēmumiem, ņemot vērā minimālo atbilstības patēriņa robežvērtību 7 GWh gadā, patiešām ir paredzēta tikai vislielākajiem uzņēmumiem. Tādējādi elektroietilpīgi uzņēmumi, kuriem CSPE pārsniedz 0,5 % no pievienotās vērtības, bet kuru gada patēriņš ir mazāks, nav atbilstīgi augšējās robežvērtības noteikšanai no pievienotās vērtības, lai gan tiem tomēr ir tikpat augsta elektroietilpība un tie darbojas tajā pašā nozarē. Turklāt augšējās robežvērtības noteikšana no pievienotās vērtības ir pieejama tikai rūpnieciskiem uzņēmumiem, izslēdzot elektroietilpīgus uzņēmumus, kas darbojas, piemēram, pakalpojumu nozarē. Komisija no tā secina, ka nevienu no minētajām diferenciācijām nevar pamatot ar CSPE raksturu un mērķi.

(169) Otrkārt, attiecībā uz augšējās robežvērtības noteikšanu konkrētai vietai ar Likumu Nr. 2000-108 (ar grozījumiem, kas izdarīti ar Likuma Nr. 2003-8 37. pantu) CSPE sākuma summa lietošanas vietai ir noteikta 500 000 EUR apmērā. Komisija atzīmē, ka saskaņā ar Francijas norādīto papildu informāciju šī augšējā robežvērtība, pamatojoties uz augšējo robežvērtību un CSPE 2013. gadā, atbilst gada patēriņam 42 GWh (gigavatstundu) apmērā. Šādu patēriņu var sasniegt tikai atsevišķas ekonomikas nozares, kā to par attiecīgajām nozarēm iesniegtajā informācijā ir apstiprinājusi Francija. Tādējādi šī augšējā robežvērtība rada selektīvu priekšrocību dažiem uzņēmumiem vai dažām nozarēm, un to nevar izskaidrot ar CSPE loģiku. Komisija no tā secina, ka attiecībā uz šo otro augšējo robežvērtību nevienu no likumā noteiktajām diferenciācijām nevar pamatot ar CSPE raksturu un mērķi.

(170) Attiecībā uz 77. apsvērumā izklāstīto Francijas argumentu, saskaņā ar kuru CSPE augšējās robežvērtības būtu pamatotas, piemērojot principu, saskaņā ar kuru maksas tiek iekasētas, ņemot vērā nodokļu maksātāja maksātspēju, Komisija norāda, ka Francija nav pierādījusi, ka šis princips ir CSPE pamatprincips. Francija nav arī pierādījusi, ka tie uzņēmumi, kam netiek noteikta augšējā robežvērtība, ir spējīgi samaksāt CSPE, ko pierādīt ir nepieciešams, lai pamatotu, ka šīs augšējās robežvērtības nosaka sistēmas loģika. Visbeidzot, Francija nav pierādījusi, ka visi tie uzņēmumi, kas gūst labumu no augšējās robežvērtības noteikšanas, nav spējīgi samaksāt augstāku CSPE summu (33).

(171) Turklāt augšējās robežvērtības noteikšana konkrētai vietai tiek veikta bez nekādas saistības ar nodokļu maksātāja maksātspēju. Patiesībā, lai gan var uzskatīt, ka pastāv saikne starp uzņēmuma maksātspēju un apgrozījumu vai pievienoto vērtību, augšējās robežvērtības noteikšana konkrētai vietai nozīmē atbrīvošanu no tās CSPE maksāšanas, kas pārsniedz augšējo robežvērtību, neatkarīgi no apgrozījuma vai pievienotās vērtības palielināšanās. Līdz ar to Francijas arguments, kas norādīts 77. apsvērumā, nav pieņemams.

(172) Visbeidzot, attiecībā uz augšējās robežvērtības noteikšanu atkarībā no pievienotās vērtības Komisija norāda, ka tā patiešām ir saistīta ar attiecīgā uzņēmuma maksātspēju. Tomēr, pat pieņemot, ka CSPE pamatā būtu maksātspēja, ko Francija nav pierādījusi, augšējās robežvērtības noteikšana atkarībā no pievienotās vērtības nekļūtu mazāk selektīva, jo to nediskriminējošā veidā nepiemēro visiem uzņēmumiem, kas atrodas vienādā faktiskajā un juridiskajā situācijā. Proti, augšējās robežvērtības noteikšana atkarībā no pievienotās vērtības attiecas tikai uz rūpnieciskiem uzņēmumiem, izslēdzot uzņēmumus, kas nav rūpnieciski uzņēmumi. Taču arī tiem varētu būt tāds pats elektroenerģijas patēriņš, saistībā ar kuru augšējā robežvērtība 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības varētu būt pamatota. Turklāt šī augšējā robežvērtība atkarībā no pievienotās vērtības tiek noteikta arī tikai pietiekami lieliem uzņēmumiem, kuru gada patēriņš sasniedz 7 GWh, to nenosaka mazākiem uzņēmumiem, kas nesasniedz patēriņa robežvērtību pat, ja CSPE sasniedz 0,5 % no pievienotās vērtības.

(173) Šo iemeslu dēļ Komisija secina, ka likumā paredzētās dažādās augšējās robežvērtības ir selektīva priekšrocība par labu dažiem uzņēmumiem vai ekonomikas nozarēm, un tādējādi apstiprina savu analīzi, kas izklāstīta 2014. gada 16. septembra lēmumā par procedūras sākšanu. Patiešām, pasākumi rada priekšrocību šī atbalsta saņēmējiem salīdzinājumā ar atsauces sistēmu, kas paredz, ka, lai finansētu CSPE mērķus, sistēmā ir jāpiedalās visiem tiešajiem lietotājiem. Šajā nozīmē Komisija nav vienisprātis ne ar 68. apsvērumā izklāstīto ALFI nostāju, ne ar 74. līdz 78. apsvērumā izklāstīto Francijas nostāju.

(174) Visbeidzot, kā izklāstīts 164. apsvērumā, Francija nav pierādījusi, ka šī atšķirīgā attieksme izriet no maksas iekasēšanas sistēmas. Šajā gadījumā pierādīšanas pienākums ir dalībvalstij.

5.1.1.3. Iespaids uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm

(175) Uzņēmumi, par labu kuriem ir noteiktas CSPE augšējās robežvērtības konkrētai vietai un atkarībā no pievienotās vērtības, konkurē ar citu dalībvalstu uzņēmumiem (metalurģijas, papīrrūpniecības, pārtikas rūpniecības, ķīmijas rūpniecības u. c. nozarēs). Līdz ar to augšējās robežvērtības noteikšana konkrētai vietai un atkarībā no pievienotās vērtības var iespaidot konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm.

(176) Tāpēc Komisija nepiekrīt Francijas aizstāvētajai nostājai, kas izklāstīta 79. apsvērumā.

5.1.1.4. Secinājums par atbalsta esību

(177) 48. līdz 50. apsvērumā atgādināto iemeslu dēļ Komisija apstiprina secinājumus, kas formulēti tās lēmumā par procedūras sākšanu, un tādējādi uzskata, ka augšējo robežvērtību noteikšana konkrētai vietai un atkarībā no pievienotās vērtības ir valsts atbalsts.

5.1.2. Atbrīvojumi no CSPE, kas noteikti pašpatēriņam elektroenerģijas ražošanas procesā

5.1.2.1. Atbalsts, kas attiecināms uz valsti un piešķirts no valsts līdzekļiem

(178) To pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti 5.1.1.1. iedaļā, Komisija apstiprina, ka šie atbrīvojumi ir attiecināmi uz valsti un piešķirti no valsts līdzekļiem.

5.1.2.2. Iespaids uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm

(179) Uzņēmumi, kas gūst labumu no šiem CSPE atbrīvojumiem (galvenokārt elektroenerģijas ražotāji, kas izmanto atomelektrostacijas un hidroelektrostacijas, kurās tiek izmantota sūknēšana), atrodas konkurences situācijā ar citu dalībvalstu uzņēmumiem. Līdz ar to šie atbrīvojumi var iespaidot konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm.

(180) Francija arī uzskata, ka atbrīvojums no CSPE, kas noteikts elektroenerģijas pašpatēriņa uzņēmumiem, nerada konkurences izkropļojumus, ņemot vērā to, ka vairākas valstis, it īpaši Eiropas Savienībā, piemēro tāda paša veida atbrīvojumu, kā paskaidrots 79. apsvērumā.

(181) Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru valsts īstenoto pasākumu uzskata par izkropļojošu, ja tas uzlabo atbalsta saņēmēja konkurences stāvokli attiecībā pret tā konkurentiem (34). Tas ir tāds gadījums, kad pasākuma rezultātā tiek samazinātas izmaksas, kuras parasti jāsedz uzņēmumam. Turklāt Tiesa jau ir nolēmusi, ka uz individuālajiem pasākumiem, ar kuriem dalībvalsts saskaņo nozares konkurences apstākļus ar citās dalībvalstīs pastāvošajiem konkurences apstākļiem, attiecīgā gadījumā nevar neattiecināt valsts atbalsta kvalificēšanu (35).

5.1.2.3. Ekonomiska priekšrocība un selektivitāte

(182) Komisija norāda, ka atbrīvojums no pirmā acu uzmetiena ir priekšrocība tiem, kas elektroenerģiju izmanto pašpatēriņam. Kā jau minēts 162. apsvērumā, CSPE ir jāmaksā Francijas teritorijā esošajiem elektroenerģijas tiešajiem lietotājiem, un CSPE summu aprēķina proporcionāli izlietotās elektroenerģijas daudzumam. Daļēji atbrīvojot pašpatēriņu no CSPE, valsts ir samazinājusi CSPE maksas, kas citādi būtu jāveic atbalsta saņēmējiem uzņēmumiem.

(183) Pēc tam Komisija pārbaudīja, vai šī priekšrocība ir selektīva. Pirmkārt, Komisija uzsver, ka atsauces sistēma, proti, CSPE, tika aprakstīta 165. apsvērumā. Tā ir iemaksa, kas jāveic visiem elektroenerģijas tiešajiem lietotājiem par izlietoto elektroenerģiju. Maksu iekasē, lai finansētu atbalsta pasākumus konkrētu mērķu sasniegšanai.

(184) Otrkārt, Komisijai ir jāpārbauda, vai franšīzes turētāji, kas lieto elektroenerģiju elektroenerģijas ražošanai, iekļaujas elektroenerģijas maksas sistēmas loģikā. Elektroenerģijas patēriņš, lai ražotu elektroenerģiju, ir elektroenerģijas (tiešais) patēriņš. Šajā ziņā, ņemot vērā CSPE mērķus, elektroenerģijas ražotāja elektroenerģijas patēriņš neatšķiras no cita lietotāja elektroenerģijas patēriņa, un elektroenerģijas ražošanai izmantotās elektroenerģijas pašpatēriņa daļēja atbrīvošana, šķiet, rada nepamatotas atšķirības, ņemot vērā CSPE mērķi. Līdz ar to Komisija secina, ka pasākums šķiet esam prima facie selektīvs, jo ar to tiek radīta tādu uzņēmumu diferenciācija, kas atrodas salīdzināmā faktiskajā un juridiskajā situācijā, ņemot vērā CSPE mērķi.

(185) Francija tomēr apgalvo, ka atbrīvojuma mērķis ir izvairīties no nodokļu dubultas uzlikšanas, kas ir vispāratzīts nodokļu režīma princips.

(186) Proti, ja nebūtu noteikts atbrīvojums, tad tiešajam lietotājam par patērēto elektroenerģiju CSPE būtu jāmaksā divreiz: vienu reizi par elektroenerģiju A, kas izmantota, lai saražotu elektroenerģiju B, un vienu reizi par elektroenerģiju B, kura saražota, izmantojot elektroenerģiju A.

(187) Komisija jau ir atzinusi, ka rūpes par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu ir princips, kas parasti tiek ievērots iemaksu sistēmās par elektroenerģijas patēriņu (36), bet tas tiek ievērots arī citās nodokļu sistēmās (37). Tas ir arī princips, kas ietekmēja 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK 14. panta 1. punkta a) apakšpunkta pieņemšanu. Tādēļ Komisija apstiprina 111. apsvērumā izklāstīto Francijas argumentu.

(188) Komisija tāpēc uzskata, ka atbrīvojumi, kas noteikti sabiedrībām, kuras patērē elektroenerģiju elektroenerģijas ražošanai, ir pamatoti ar CSPE iemaksu sistēmas raksturu un būtību.

(189) Līdz ar to Komisija uzskata, ka atbrīvojumi par labu tādas elektroenerģijas pašpatēriņam, kas tiek izmantota elektroenerģijas ražošanai, nerada selektīvu priekšrocību. Tā secina, ka atbrīvojumi no CSPE, kas noteikti konkrētām vietām, kurās elektroenerģija tiek patērēta elektroenerģijas ražošanai, nav valsts atbalsts.

5.1.2.4. Secinājums par atbalsta esību

(190) 178. līdz 189. apsvērumā atgādināto iemeslu dēļ Komisija secina, ka atbrīvojumi no CSPE, kas noteikti attiecībā uz elektroenerģijas ražošanai paredzētu pašpatēriņu, nav valsts atbalsts.

(191) Tādējādi Komisija apstiprina Francijas secinājumus, kas izklāstīti 127. apsvērumā un saskaņā ar kuriem attiecībā uz šiem atbalsta saņēmējiem nav nepieciešams nekāds korekcijas plāns.

5.1.3. Atbrīvojumi no CSPE, kas noteikti attiecībā uz tādas elektroenerģijas pašpatēriņu, kura tiek ražota augstas efektivitātes koģenerācijā un no atjaunojamiem energoresursiem, tajā CSPE daļā, kura piešķirta šo mērķu finansēšanai

5.1.3.1. Atbalsts, kas attiecināms uz valsti un piešķirts no valsts līdzekļiem

(192) To pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti 5.1.2.1. iedaļā, Komisija apstiprina, ka šie atbrīvojumi ir attiecināmi uz valsti un piešķirti no valsts līdzekļiem.

5.1.3.2. Ekonomiska priekšrocība un selektivitāte

(193) Kā jau minēts 182. līdz 189. apsvērumā, Komisija pirmajā acu uzmetienā uzskata, ka daļējs atbrīvojums no CSPE, kas noteikts uzņēmumiem, kuri elektroenerģiju patērē paši, tiem rada priekšrocību.

(194) Komisija pēc tam pārbaudīja, vai šī priekšrocība ir selektīva attiecībā uz augstas efektivitātes koģenerācijā un no atjaunojamiem energoresursiem ražotās elektroenerģijas pašpatēriņu.

(195) Pirmkārt, atsauces sistēma tika aprakstīta 165. apsvērumā. Atsauces sistēma ir CSPE, proti, maksa, ko veic visi elektroenerģijas lietotāji un kas ir paredzēta konkrētiem mērķiem.

(196) Otrkārt, attiecībā uz atbrīvojumu no CSPE tādas elektroenerģijas pašpatēriņam, kas ražota iekārtās, kurās tiek izmantoti atjaunojamie energoresursi, vai augstas efektivitātes koģenerācijā, attiecībā uz to CSPE daļu, kas kalpo atjaunojamo energoresursu enerģijas un augstas efektivitātes koģenerācijas finansēšanai, Komisija uzskata, ka šīs franšīzes turētāji ir tādā pašā faktiskajā un juridiskajā situācijā kā pārējie CSPE maksātāji, ņemot vērā CSPE mērķi, kas paredz, ka, lai finansētu CSPE mērķus, sistēmā ir jāpiedalās visiem elektroenerģijas tiešajiem lietotājiem.

(197) Komisija atzīmē, ka tie pašražotāji, kas savam elektroenerģijas patēriņam ir izvēlējušies izmantot atjaunojamu energoresursu enerģiju vai augstas efektivitātes koģenerāciju, tiešā veidā sekmē divu pasākumu mērķu, kurus ir jāfinansē no CSPE, sasniegšanu, proti, atbalsta atjaunojamu energoresursu enerģiju un elektroenerģijas ražošanu augstas efektivitātes koģenerācijas iekārtās. Francija tomēr apstiprināja, ka attiecībā uz pašpatērēto elektroenerģijas daļu pašražotāji neguva labumu no atbalsta pasākumiem. Atbalstu, kas finansēts no CSPE, var saņemt tikai par tādu elektroenerģiju, kas tiek novadīta tīklā. Tā kā elektroenerģijas pašražošana no atjaunojamiem energoresursiem vai augstas efektivitātes koģenerācijā tāpat kā tīklā novadītā elektroenerģija sekmē no CSPE finansēto atbalsta pasākumu ar vides aizsardzību un energoefektivitāti saistīto mērķu sasniegšanu, Komisija uzskata, ka CSPE sistēmas loģikai un raksturam atbilst atbrīvojuma noteikšana tiem pašražotājiem, kas savam elektroenerģijas patēriņam izmanto atjaunojamus energoresursus vai augstas efektivitātes koģenerāciju (un par šo elektroenerģiju nesaņem nekādu atbalstu, kurš finansēts no CSPE), no tās CSPE daļas, kas attiecīgi kalpo atjaunojamo energoresursu enerģijas un koģenerācijas finansēšanai (38). Tāpēc šis atbrīvojums nerada selektīvu priekšrocību.

(198) Ja ir pamatoti no tās CSPE daļas, no kuras finansē atbalstu koģenerācijai, atbrīvot tādus pašražotājus, kuri izmanto augstas efektivitātes koģenerāciju, tad tas nav tāpat attiecībā uz to CSPE daļu, no kuras finansē atbalstu elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamiem energoresursiem, izņemot gadījumus, kad koģenerācijas iekārtā tiek izmantoti arī atjaunojamie energoresursi. Tāpat, ja ir pamatoti no tās CSPE daļas, no kuras finansē atbalstu atjaunojamu energoresursu enerģijai, atbrīvot tādus pašražotājus, kas izmanto atjaunojamos energoresursus, tad tā tas nav attiecībā uz to CSPE daļu, no kuras finansē atbalstu koģenerācijai, izņemot gadījumus, kad pati iekārta ir augstas efektivitātes koģenerācijas iekārta.

(199) Turklāt nav pamatoti arī tādam pašražotājam, kas izmanto augstas efektivitātes koģenerāciju vai atjaunojamu energoresursu enerģiju, noteikt atbrīvojumu no tās CSPE daļas, no kuras finansē citus mērķus (proti, sociālos tarifus un tarifu izlīdzināšanu). Proti, ņemot vērā šo citu mērķu finansēšanu, tie pašražotāji, kas izmanto augstas efektivitātes koģenerāciju vai atjaunojamu energoresursu enerģiju, ir salīdzināmā faktiskajā un juridiskajā situācijā ar pārējiem elektroenerģijas patērētājiem, jo to veiktā pašražošana nesekmē šo citu mērķu sasniegšanu.

(200) Komisija arī norāda, ka atbrīvojumus no CSPE, kas noteikti konkrētām pašpatēriņa vietām, nevarētu pamatot ar kopēju interešu mērķi, kuras saistītas ar maksimālā pieprasījuma apmierināšanas uzlabošanu, kā to ir apgalvojusi Francija, jo šis kopējo interešu mērķis nav mērķis, kas saistīts ar atsauces sistēmu, kuru veido CSPE. Turklāt, pat pieļaujot, ka CSPE ir pamatota ar šādu mērķi, atbrīvojuma noteikšana pašpatēriņam pati par sevi neļautu apmierināt patēriņa maksimālo pieprasījumu. Proti, pašpatērētāji joprojām ir savienoti ar tīklu, lai varētu tajā novadīt saražoto pārpalikumu, taču arī izmantot elektroenerģiju no tīkla savu iekārtu uzturēšanas darbu laikā vai sabojāšanās gadījumā vai gluži vienkārši papildus pašpatēriņa iekārtām. Taču atbrīvojums nav pakļauts nosacījumam maksimālā patēriņa gadījumā nepatērēt elektroenerģiju no tīkla.

(201) Francija arī apgalvoja, ka pašražošanas daļēja atbrīvošana ir pamatota, ņemot vērā to, ka pašražotāji ir izvēlējušies neizmantot sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu. Tomēr Komisija atzīmē, ka Francija nav pierādījusi, ka CSPE tika noteikta, ņemot vērā sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu izmantošanas pakāpi. Tādējādi Francija apstiprināja, ka visi pašražotāji, kam ir noteikts daļējs atbrīvojums saistībā ar pašražošanu, ir piesaistīti publiskajam tīklam tādējādi, ka tie visi izmanto iespēju vajadzības gadījumā izmantot tīklu, lai tajā novadītu saražoto elektroenerģijas pārpalikumu vai lai patērētu elektroenerģiju no tīkla, ja to iekārta ir sabojājusies vai tiek veikti tās uzturēšanas darbi. Komisija turklāt norāda, ka, attiecībā uz to CSPE daļu, kas paredzēta, lai finansētu tarifu izlīdzināšanu ar aizjūras teritorijām, pašražotāji un tiešie lietotāji kontinentālajā Francijā ir vienādā situācijā, jo ne vieni, ne otri negūst labumu no šī pakalpojuma, bet ir spiesti to finansēt solidaritātes garā.

(202) Visbeidzot, Francija uzskatīja, ka (daļējs) atbrīvojums ir pamatots saskaņā ar Direktīvu 2003/96, kurā noteikts, ka mazie elektroenerģijas ražotāji var tikt atbrīvoti no elektroenerģijas nodokļa ar nosacījumu, ka šīs elektroenerģijas ražošanai izmantotie produkti tiek aplikti ar nodokļiem citur (skatīt 76. un 111. apsvērumu). Komisija šajā sakarā atzīmē, ka Direktīva 2003/96 pati par sevi nav attiecināma uz CSPE, ko Francija norādīja jau savā rakstveidā iesniegtajā informācijā pirms formālās izmeklēšanas procedūras sākšanas. Turklāt, ja attiecībā uz CSPE būtu piemēroti vai lietderīgi pēc analoģijas attiecināt Direktīvas 2003/96 pamatprincipus, jāsecina, ka atbrīvojums nav pamatots. Tā kā CSPE iekasē tikai par elektroenerģiju, tā netiek piemērota produktiem (izņemot elektroenerģiju), ko izmanto, lai šo elektroenerģiju ražotu. Tādējādi Direktīvas 2003/96 piemērošana faktiski novestu pie apstiprinājuma, ka CSPE par elektroenerģiju ir jānosaka.

5.1.3.3. Iespaids uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm

(203) Uzņēmumi, kuri gūst priekšrocības no atbrīvojuma no CSPE, konkurē ar citu dalībvalstu uzņēmumiem. Šeit aplūkotie pašpatērētāji nav elektroenerģijas ražotāji, bet rūpnieciski uzņēmumi, kas darbojas šādās nozarēs: galvenokārt ķīmijas nozarē, melnās metalurģijas nozarē, naftas ķīmijas nozarē, kā to ir norādījusi Francija un kā tas ir atgādināts 78. apsvērumā. Līdz ar to šie atbrīvojumi var iespaidot konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm.

5.1.3.4. Secinājums par atbalsta esību

(204) Komisija secina, ka atbrīvojumi no CSPE, kas piešķirti attiecīgi tādas elektroenerģijas pašpatēriņam, kas ražota no atjaunojamiem energoresursiem un augstas efektivitātes koģenerācijā un kas paredzēta elektroenerģijas ražošanai, nav valsts atbalsts attiecībā uz to CSPE daļu, kura paredzēta attiecīgi atjaunojamo energoresursu enerģijas un augstas efektivitātes koģenerācijas finansēšanai. Savukārt, atbrīvojums no tās CSPE daļas, kas paredzēta, lai finansētu citas CSPE komponentes, kuras nav attiecīgi atbalsts atjaunojamu energoresursu enerģijai un augstas efektivitātes koģenerācijai, ir valsts atbalsts.

(205) Tādējādi Komisija apstiprina Francijas secinājumus, kas izklāstīti 128. līdz 131. apsvērumā.

5.1.4. Atbrīvojumi, kas noteikti attiecībā uz pašpatēriņu no citiem avotiem, ne no augstas efektivitātes koģenerācijas, ne atjaunojamiem energoresursiem

5.1.4.1. Atbalsts, kas attiecināms uz valsti un piešķirts no valsts līdzekļiem

(206) To pašu iemeslu dēļ, kas izklāstīti 5.1.2.1. iedaļā, Komisija apstiprina, ka šie atbrīvojumi ir attiecināmi uz valsti un piešķirti no valsts līdzekļiem.

5.1.4.2. Ekonomiska priekšrocība un selektivitāte

(207) Kā jau minēts 193. apsvērumā, Komisija uzskata, ka daļējs atbrīvojums no CSPE, kas noteikts uzņēmumiem, kuri elektroenerģiju patērē paši, rada tiem priekšrocību.

(208) Komisija arī uzskata, ka uzņēmumiem, kas elektroenerģiju patērē paši, noteiktie atbrīvojumi, ja pašpatēriņš nav paredzēts, lai i) ražotu elektroenerģiju, vai arī ja pašražota un pašpatērēta elektroenerģija netiek ražota ii) ne no atjaunojamiem energoresursiem, ne augstas efektivitātes koģenerācijā, atbalsta saņēmējiem rada selektīvu priekšrocību salīdzinājumā ar tiem CSPE maksātājiem, kuri tomēr ir tādā pašā faktiskajā situācijā kā to konkurenti, kas maksā CSPE.

(209) Atsauces sistēma tika aprakstīta 165. apsvērumā. Jāatgādina, ka CSPE ir maksa, ko faktiski piemēro visam elektroenerģijas patēriņam Francijā un kuras mērķis ir finansēt pasākumus, kuri tiek veikti, īstenojot konkrētus mērķus.

(210) Ja labuma guvējs no atbrīvojuma ir pašpatērētājs, kas pašpatērēto elektroenerģiju neizmanto elektroenerģijas ražošanai, vai ja pašražotā un pašpatērētā elektroenerģija nav ražota ne no atjaunojamiem energoresursiem, ne augstas efektivitātes koģenerācijā, tad tas saistībā ar CSPE mērķi ir tādā pašā faktiskajā un juridiskajā situācijā kā citi patērētāji. Proti, tas patērē elektroenerģiju, un tā veiktā pašražošana nepalīdz sasniegt nevienu no to pasākumu, kas tiek finansēti no CSPE, mērķiem.

(211) Komisija arī norāda, ka atbrīvojumus no CSPE, kas noteikti pašpatēriņa vietām, nevarētu pamatot ar kalpošanu kopēju interešu mērķim, kurš saistīts ar maksimālā pieprasījuma apmierināšanas uzlabošanu, kā to ir apgalvojusi Francija, jo šis kopējo interešu mērķis nav mērķis, kas saistīts ar atsauces sistēmu, kuru veido CSPE. Turklāt, pat pieļaujot, ka CSPE ir pamatota ar šādu mērķi, atbrīvojuma noteikšana pašpatēriņam pati par sevi neļautu apmierināt patēriņa maksimālo pieprasījumu. Proti, pašpatērētāji joprojām ir savienoti ar tīklu, lai varētu tajā novadīt saražoto pārpalikumu, taču arī izmantot elektroenerģiju no tīkla to iekārtu uzturēšanas darbu laikā vai sabojāšanās gadījumā vai gluži vienkārši papildus pašpatēriņa iekārtām. Taču atbrīvojums nav pakļauts nosacījumam maksimālā patēriņa gadījumā nepatērēt elektroenerģiju no tīkla.

(212) Francija arī apgalvoja, ka pašražošanas daļējs atbrīvojums ir pamatots, ņemot vērā to, ka pašražotāji ir izvēlējušies neizmantot sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu. Tomēr Komisija atzīmē, ka Francija nav pierādījusi, ka CSPE tika noteikta, ņemot vērā sabiedrisko elektroapgādes pakalpojumu izmantošanas pakāpi. Turklāt Francija apstiprināja, ka visi pašražotāji, kam ir noteikts daļējs atbrīvojums saistībā ar pašražošanu, ir piesaistīti publiskajam tīklam tādējādi, ka tie visi izmanto iespēju vajadzības gadījumā izmantot tīklu, lai tajā novadītu saražoto elektroenerģijas pārpalikumu vai lai patērētu elektroenerģiju no tīkla, ja to iekārta ir sabojājusies vai tiek veikti tās uzturēšanas darbi. Komisija turklāt norāda, ka CSPE mērķis ir arī finansēt tarifu izlīdzināšanu ar aizjūras teritorijām. Taču attiecībā uz mērķi finansēt tarifu izlīdzināšanu pašražotāji un tiešie lietotāji kontinentālajā Francijā ir vienādā situācijā, jo ne vieni, ne otri negūst labumu no šī pakalpojuma, bet ir spiesti to finansēt solidaritātes garā. Turklāt šeit minētie pašpatērētāji neveicina arī tādu mērķu sasniegšanu, kas saistīti ar atbalstu atjaunojamu energoresursu enerģijas vai koģenerācijas attīstībai, to produkcija – kuras izcelsme pēc definīcijas ir no fosilajiem enerģijas avotiem un kuras ražošanā netiek izmantota koģenerācija –, pat ir pretrunā šiem mērķiem.

(213) Francija arī apgalvoja, ka daļēja atbrīvojuma noteikšana pašražošanai apjomā līdz 240 GWh tika piemērota visiem. Par šo jautājumu Komisija, no vienas puses, norāda, ka Francija ir apstiprinājusi, ka atbrīvojums attiecās tikai uz dažām ekonomikas nozarēm (skatīt 35. un 36. apsvērumu). No otras puses, Tiesa savā 2016. gada 21. decembra spriedumā (lietā Komisija/World Duty Free Group) (39) atgādināja, ka nodokļu pasākums vai maksa ir selektīva, ja ir konstatēts, ka tā starp operatoriem, kuri attiecībā uz mērķi, kas izvirzīts attiecīgajā vispārējā nodokļu sistēmā, ir salīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā, rada diferenciāciju, kura nav pamatota ar šīs sistēmas raksturu un būtību, un 161. un 162. apsvērumā tika pierādīts, ka atbrīvojuma piešķiršana tādiem operatoriem, kuri attiecībā uz mērķi, kas izvirzīts attiecīgajā vispārējā nodokļu sistēmā, ir salīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā, rada diferenciāciju, kura nav pamatota ar šīs sistēmas raksturu un būtību.

(214) Tādējādi Komisija nepiekrīt Francijas nostājai, kas atgādināta 111. un 112. apsvērumā.

5.1.4.3. Iespaids uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm

(215) Uzņēmumi, kuri gūst priekšrocības no atbrīvojuma no CSPE, konkurē ar citu dalībvalstu uzņēmumiem. Šeit aplūkotie pašpatērētāji nav elektroenerģijas ražotāji, bet rūpnieciski uzņēmumi, kas darbojas šādās nozarēs: galvenokārt ķīmijas nozarē, melnās metalurģijas nozarē, naftas ķīmijas nozarē, kā to ir norādījusi Francija un kā tas ir atgādināts šā lēmuma 78. apsvērumā. Līdz ar to šie atbrīvojumi var iespaidot konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm.

5.1.4.4. Secinājums par atbalsta esību

(216) Komisija secina, ka atbrīvojumi no CSPE, kas piešķirti attiecībā uz tādas elektroenerģijas pašpatēriņu, kura nav paredzēta elektroenerģijas ražošanai un ir ražota no citiem avotiem, izņemot atjaunojamus energoresursus un augstas efektivitātes koģenerāciju, ir valsts atbalsts.

5.1.5. Vispārējais secinājums par atbalsta esību attiecībā uz CSPE dažādām komponentēm un par tā apmēra aplēsi

(217) CSPE augšējo robežvērtību noteikšana konkrētai vietai un 0,5 % apmērā no pievienotās vērtības ir valsts atbalsts.

(218) Atbrīvojumi, kas noteikti pašpatēriņa vietām, ir atbalsts, izņemot gadījumus, kad elektroenerģija tiek pašpatērēta enerģijas ražošanai, un izņemot gadījumus, kad atbrīvojums attiecas uz elektroenerģiju, kas tiek ražota no atjaunojamiem energoresursiem vai augstas efektivitātes koģenerācijā, un uz to CSPE daļu, no kuras tiek finansēta attiecīgi atjaunojamu energoresursu enerģija un augstas efektivitātes koģenerācija.

5.2. Atbalsta nelikumīgums

(219) Ieviešot CSPE samazinājumus pirms jebkādas paziņošanas Komisijai, Francijas iestādes nav izpildījušas savas saistības, kas izriet no LESD 108. panta 3. punkt