Komisijas Regula (EK) Nr. 1444/2002 (2002. gada 24. jūlijs), ar ko groza Komisijas Lēmumu 2000/115/EK, kas attiecas uz vienību definīcijām, izņēmumiem definīcijās un reģioniem un rajoniem attiecībā uz lauku saimniecību struktūru apsekojumiem



Oficiālais Vēstnesis L 216 , 12/08/2002 Lpp. 0001 - 0041

CS.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490

ET.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490

HU.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490

LT.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490

LV.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490

MT.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490

PL.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490

SK.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490

SL.ES Nodaļa 3 Sējums 36 Lpp. 450 - 490



Komisijas Regula (EK) Nr. 1444/2002 (2002. gada 24. jūlijs), ar ko groza Komisijas Lēmumu 2000/115/EK, kas attiecas uz vienību definīcijām, izņēmumiem definīcijās un reģioniem un rajoniem attiecībā uz lauku saimniecību struktūru apsekojumiem EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1988. gada 29. februāra Regulu (EEK) Nr. 571/88 par lauku saimniecību struktūras Kopienas apsekojumu organizēšanu [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 143/2002 [2], un jo īpaši tās 8. panta 1. punktu, tā kā: (1) Lauku saimniecību struktūras Kopienas apsekojumu rezultāti, kas paredzēti Regulā (EEK) Nr. 571/88, var būt saskaņoti visā Kopienā tikai tad, ja vienību saraksta terminus saprot un piemēro vienādi. (2) Ar Regulu (EK) Nr. 143/2002 ir grozīts apsekojumu vienību saraksts, ņemot vērā lauku saimniecību struktūras Kopienas apsekojumu organizēšanu 2003., 2005. un 2007. gadā. (3) Vienību saraksts ir papildināts ar jauniem rādītājiem, un, lauksaimniecībai attīstoties, ir radusies vajadzība pārskatīt dažādu veco rādītāju definīcijas. (4) Īpašo apstākļu dēļ, kas pastāv dažās dalībvalstīs, jāpārskata vienoto definīciju izņēmumu saraksts. (5) Dažās dalībvalstīs ir mainījušās administratīvo reģionu un rajonu robežas. Lauku saimniecību struktūras Kopienas apsekojumu nolūkos attiecīgi pārskata reģionu un rajonu sarakstu. (6) Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi Lauksaimniecības statistikas pastāvīgā komiteja, kura izveidota ar Padomes Lēmumu 72/279/EEK [3], IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Komisijas Lēmuma 2000/115/EK [4] I pielikumu aizstāj ar šīs regulas I pielikumu. Šajā pielikumā kopā ar attiecīgiem paskaidrojumiem un piemēriem ir iekļautas Kopienas definīcijas, kas izmantojamas lauku saimniecību struktūras Kopienas apsekojumos. 2. pants Lēmuma 2000/115/EK III pielikumu aizstāj ar šīs regulas II pielikumu. Šajā pielikumā ir iekļauti izņēmumi, kas attiecas uz Kopienas definīcijām, sakarā ar īpašiem apstākļiem dažās dalībvalstīs. 3. pants Itālijas reģionus un rajonus, kas norādīti Lēmuma 2000/115/EK IV pielikumā, aizstāj saskaņā ar šīs regulas III pielikumu. Šie reģioni un rajoni tiks attiecināti arī uz 1999./2000. gada pamatapsekojumu rezultātiem. 4. pants Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro attiecībā uz lauku saimniecību struktūras Kopienas apsekojumiem no 2003. gada. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 2002. gada 24. jūlijā Komisijas vārdā — Komisijas loceklis Pedro Solbes Mira [1] OV L 56, 2.3.1988., 1. lpp. [2] OV L 24, 26.1.2002., 16. lpp. [3] OV L 179, 7.8.1972., 1. lpp. [4] OV L 38, 12.2.2000., 1. lpp. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS " I PIELIKUMS DEFINĪCIJAS UN PASKAIDROJUMI, KO PIEMĒRO TO VIENĪBU SARAKSTAM, KURI IZMANTOJAMI LAUKU SAIMNIECĪBU STRUKTŪRAS KOPIENAS APSEKOJUMOS (I = definīcijas, II = paskaidrojumi) LAUKU SAIMNIECĪBA I. Tehniski un ekonomiski atsevišķa vienība, kam ir vienota vadība un kas ražo lauksaimniecības produktus. Saimniecībā var arī ražot papildu (nelauksaimnieciskus) ražojumus un sniegt papildu (nelauksaimnieciskus) pakalpojumus. II. 1. 1. Kritēriji, saskaņā ar kuriem definē lauku saimniecību, ir šādi: 1.1. Lauksaimniecības produktu ražošana. "Lauksaimniecības produkti" ir tie, kas iekļauti II pielikumā; 1.2. Vienota vadība. Vienota vadība var būt pat tad, ja to realizē divas vai vairākas personas, kas rīkojas kopīgi; 1.3. Tehniski un ekonomiski atsevišķa vienība. Parasti par to liecina kopīga darbaspēka un ražošanas līdzekļu (mehānismu, ēku vai zemes u.c.) izmantošana. 2. Īpaši gadījumi. 2.1. a) Ja saimniecība nodokļu vai citu iemeslu dēļ ir sadalīta starp divām vai vairākām personām, bet tai joprojām ir vienota vadība (viens kopīgs vadītājs) un to var arī uzskatīt par vienu ekonomisku vienību, tad to uzskata par vienu atsevišķu saimniecību; b) ja divas vai vairākas atsevišķas saimniecības, kas katra iepriekš bijusi patstāvīga saimniecība, ir apvienojušās viena turētāja īpašumā, tās uzskata par vienu saimniecību, ja tām tagad ir kopīgs vadītājs vai ja tā nav, bet tās izmanto kopīgu darbaspēku un ierīces. 2.2. Ja, saimniecību nododot tiesību pārņēmējam (mantiniekam, nomniekam u.c.), kādu zemes gabalu patur iepriekšējais turētājs, tad to: a) iekļauj tiesību pārņēmēja saimniecībā, ja paturēto zemi apstrādā kopā ar pārējo saimniecību un ja parasti izmanto to pašu darbaspēku un ražošanas līdzekļus, ko pārējā saimniecībā; b) attiecina uz iepriekšējā turētāja saimniecību, ja paturēto zemi parasti apstrādā ar tās darbaspēku un izmantojot tās ražošanas līdzekļus. 2.3. Par lauku saimniecībām uzskata šādas vienības, ja tās atbilst pārējiem iepriekšminētajiem kritērijiem, saskaņā ar kuriem definē lauku saimniecību: a) buļļu, kuiļu, aunu un āžu selekcijas stacijas, zirgu audzētavas un inkubatorus; b) zinātniskās pētniecības institūtu, sanatoriju un rehabilitācijas iestāžu, reliģisko kopienu, skolu un cietumu lauku saimniecības; c) lauku saimniecības, kas ir rūpniecības uzņēmumu daļa; d) kopīgo zemi, kas sastāv no ganībām, dārzkopībā izmantojamās vai citas zemes, ja attiecīgā pašvaldība zemi izmanto kā lauku saimniecību (piemēram, pieņemot citu personu lopus ganīšanai par noteiktu samaksu). Tas neattiecas uz: - piešķirto kopīgo zemi (C/3.), - kopīgo zemi, kas ir iznomāta (C/2.). 2.4. Par lauku saimniecībām neuzskata šādas vienības, ja vien tajās neveic citas darbības, kas ļauj tās uzskatīt par lauku saimniecībām: a) jāšanas zirgu staļļus, sacīkšu zirgu staļļus, iejādes laukumus (t.i., zemi, kuru izmanto sacīkšu zirgu trenēšanai), ja tur neveic ciltsdarbu; b) vietas, kur pieskata sīkus dzīvniekus īpašnieka prombūtnē; c) tirgus, lopkautuves u.c. (ja tur neaudzē lopus). 2.5. Atsevišķas saimniecības var apvienot resursus kādai īpašai lauksaimniecības darbībai un izveidot atsevišķu kopuzņēmumu, kas darbojas atsevišķi no saimniecībām, kuras to izveido (pamatsaimniecībām). Tādi uzņēmumi var būt, piemēram, kopīgi augļu dārzi, kopīgi liellopu ganāmpulki, kopīgas piensaimniecības ēkas. Tā ir daļēja saplūšana, un šos kopuzņēmumus šeit sauc par "vienas produktu grupas saimniecībām". Šīs "vienas produktu grupas saimniecības" uzskata par lauku saimniecībām, kas nav atkarīgas no pamatsaimniecībām, ja tās izmanto galvenokārt savus ražošanas faktorus un nepaļaujas galvenokārt uz pamatsaimniecības ražošanas faktoriem. A. SAIMNIECĪBAS ĢEOGRĀFISKAIS STĀVOKLIS II. Saimniecību un visus datus, kas uz to attiecas, reģistrē tajā rajonā un administratīvajā rajonā vai apsekojuma rajonā, kurā atrodas saimniecības galvenā pārvalde (A/1.). Saimniecības galveno pārvaldi definē saskaņā ar dalībvalstu pašu dokumentētiem noteikumiem. Ja saimniecība tikai daļēji atrodas noteikta veida apgabalā (piemēram, mazāk labvēlīgā apgabalā), tad to klasificē kā attiecīgajā apgabalā esošu, ja tajā atrodas vai nu lielākā daļa saimniecībai piederošās zemes, vai saimniecības galvenā pārvalde. Jāizvēlas viens no šiem noteikumiem, un tas jāpiemēro visām saimniecībām un attiecībā uz visiem punktiem no A/1. līdz A/3. A/1. Apsekojuma rajons I. Katras saimniecības ģeogrāfisko stāvokli nosaka pēc koda, kurā norādīta valsts, reģions un apsekojuma rajons. II. Reģioni un rajoni lauku saimniecību struktūras apsekojumi ir uzskaitīti IV pielikumā. A/1. Administratīvais rajons vai apsekojamais rajons I. Ģeogrāfisko stāvokli nosaka pēc koda, kurā norādīts administratīvais rajons vai apsekojuma rajons un kurš dod iespēju apkopot rezultātus dažādos apgabalos reģionu līmenī. II. Administratīvā rajona vai apsekojuma rajona kodi atbilst statistiski teritoriālo vienību nomenklatūras (NUTS) 4. vai 5. līmenim. Ja šos kodus nevar pārraidīt, tad dalībvalsts to vietā par katru saimniecību dara zināmus tos datus, kas norādīti vienību A/2. punktā, A/2. punkta a) apakšpunktā un A/3. punktā. A/2. Mazāk labvēlīgs apgabals I. Apgabali, kas apsekojuma dienā izraudzīti kā mazāk labvēlīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1257/1999 [1] 18., 19. un 20. panta (un vajadzības gadījumā pašu jaunāko tiesību aktu) nozīmē, ir iekļauti Kopienas lauksaimniecībai mazāk labvēlīgo apgabalu sarakstā saskaņā ar datiem, kurus dalībvalstis sniegušas, piemērojot minēto regulu. II. Pie mazāk labvēlīgajiem apgabaliem pieder kalnu apgabali (A/2. a)), apgabali, kuros ir specifiski traucējumi, un citi mazāk labvēlīgi apgabali. A/2. Kalnu apgabals I. Apgabali, kas apsekojuma dienā izraudzīti kā kalnu apgabali Padomes Regulas (EK) Nr. 1257/1999 18. panta (un vajadzības gadījumā pašu jaunāko tiesību aktu) nozīmē un ir iekļauti Kopienas lauksaimniecībai mazāk labvēlīgo apgabalu sarakstā saskaņā ar datiem, kurus dalībvalstis sniegušas, piemērojot minēto regulu. A/3. Lauksaimniecības zemes ar vides aizsardzības ierobežojumiem I. Apgabali, kas apsekojuma dienā izraudzīti kā lauksaimniecības zemes ar vides aizsardzības ierobežojumiem Regulas (EK) Nr. 1257/1999 16. panta (un vajadzības gadījumā pašu jaunāko tiesību aktu) nozīmē. II. Lauksaimnieki var saņemt atlīdzību par tiem izdevumiem un zaudētajiem ienākumiem, kas rodas sakarā ar vides aizsardzības ierobežojumiem viņu lauksaimniecības zemēs. Minētajiem ierobežojumiem jārodas, īstenojot lauksaimnieciskās izmantošanas ierobežojumus, kuru pamatā ir Kopienas vides aizsardzības noteikumi. Nepieskaita apgabalus ar ierobežojumiem, kas pamatoti tikai ar dalībvalstu vai reģiona noteikumiem. Šie apgabali var atrasties mazāk labvēlīgos apgabalos. Šie apgabali ir galvenokārt Natura 2000 apgabali, t.i., īpaši saglabājamās/aizsargājamās teritorijas, kurās ir patvērušās apdraudētās dabiskās dzīvotnes un sugas (pamatojoties uz Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras saglabāšanu (OV L 206, 22.7.1992., 7. – 50 lpp.)). B. SAIMNIECĪBAS JURIDISKĀS PERSONAS STATUSS UN VADĪBA (apsekojuma dienā) B/1. un B/2. Par saimniecību juridiski un ekonomiski atbildīgā persona: turētājs I. Saimniecības turētājs ir tā fiziskā persona, fizisko personu grupa vai juridiskā persona, uz kuras rēķina un kuras vārdā saimniecība darbojas, un kura juridiski un ekonomiski atbild par saimniecību, t.i., uzņemas saimniecības ekonomiskos riskus. Saimniecība turētājam var būt īpašumā, vai arī viņš to var nomāt vai būt tās ilgtermiņa dzimtnomnieks, lietotājs vai pilnvarotais. II. Juridisko un ekonomisko atbildību definē saskaņā ar dalībvalstu pašu dokumentētiem noteikumiem. Lēmējtiesības, kas attiecas uz parasto ikdienas finanšu kārtošanu un ražošanas darba kārtību saimniecībā, turētājs pilnībā vai daļēji var nodot vadītājam. Pusgrauda saimniecībās (skat. C/3. a)) pusgraudnieku uzskata par turētāju nevis īpašnieku. Par kopsaimniecības turētājiem var uzskatīt tikai tos partnerus, kas piedalās saimniecības darbā (skat. L/1. līdz L/6.). B/1. a) un b) Fiziska persona I. Fiziska persona var būt atsevišķs indivīds (vienīgais turētājs) vai indivīdu grupa (partneri kopsaimniecībā). II. Jautājums par to, vai turētājs ir fiziska vai juridiska persona, ir svarīgs saimniecību klasifikācijai šādās grupās: Saimniecības, kur turētājs ir: a) fiziska persona un patstāvīgas saimniecības vienīgais turētājs; b) fizisko personu grupa, kas ir partneru grupa kopsaimniecībā; c) juridiska persona. Dažu dalībvalstu tiesību aktos fiskālu un/vai juridisku apsvērumu dēļ juridisku personu (uzņēmumu) pielīdzina fiziskai personai vai fizisku personu grupai. Šādas juridiskas personas parasti ir visi tāda veida uzņēmumi, kuros viens vai visi dalībnieki pilnībā personiski atbild par uzņēmuma parādiem. Šādos gadījumos minēto juridisko personu dalībvalstis var iekļaut vienīgo turētāju vai kopsaimniecību klasē. Šo izvēli izdara, izmantojot tādus dokumentētus noteikumus, kas ir skaidri formulēti un saskanīgi. B/1. a) Fiziska persona, kura ir patstāvīgas saimniecības vienīgais turētājs I. Atsevišķs indivīds un fiziska persona, kas ir tādas saimniecības turētājs, kura nav saistīta ar kādām citu turētāju saimniecībām tā, ka tām ir kopīga vadība vai līdzīgi pasākumi. II. Šis turētājs pats var pieņemt visus lēmumus, kas attiecas uz saimniecību. Saimniecība, kas kopīgi pieder vai ko kopīgi nomā laulātie vai tuvi ģimenes locekļi, parasti uzskatāma par vienu patstāvīgu saimniecību, kuru vada vienīgais turētājs. Arī divas personas, kas dzīvo kopā kā laulātie, bet nav laulātie, uzskata par laulātajiem, ja tās par tādām atzīst attiecīgajās dalībvalstīs. Par vienīgajiem turētājiem inter alia jāuzskata vienu vecāku bērni, līdzmantinieki saskaņā ar testamentu vai likumu u.tml., ja viņi nav vienojušies un saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem nav fiskāli un/vai juridiski uzskatāmi par turētāju grupu vai juridisku personu. Ja uzņēmums (juridiska persona) ir tikai vienas fiziskas personas īpašumā un dalībvalstī to uzskata par fizisku personu (skat. fiziskas personas definīciju), tad attiecīgo uzņēmumu uzskata par vienīgā turētāja saimniecību. Ja pilna juridiskā un ekonomiskā atbildība par saimniecību ir tikai vienai personai, tad šo personu uzskata par vienīgo turētāju pat tad, ja citādi saimniecība atbilst kopsaimniecības kritērijiem. B/1. b) Viena vai vairākas fiziskas personas, kas ir partneres kopsaimniecībā I. Kopsaimniecības partneri ir fiziskas personas, kam pieder, kas nomā vai citādi kopīgi vada vienu lauku saimniecību vai kopīgi vada savas atsevišķās saimniecības kā vienu saimniecību. Jāsadarbojas vai nu saskaņā ar tiesību aktiem, vai panākot rakstisku vienošanos. II. Ja uzņēmums (juridiska persona) pieder vairāk nekā vienai fiziskai personai un dalībvalstī to uzskata par fizisku personu, tad attiecīgo uzņēmumu uzskata par kopsaimniecību. Dalībvalstīs, kur neuzskaita datus par kopsaimniecībām, vāc visus datus par visām saimniecībām, kurās turētāji saskaņā ar B/1. punkta a) apakšpunktu ir fiziskas personas neatkarīgi no tā, vai tās ir kopsaimniecības saskaņā ar šeit pieņemto definīciju. Ja vienā saimniecībā turētāja funkcijas pilda divas vai vairākas fiziskas personas, tad kā turētāju norāda tikai vienu no tām (piemēram, to, kura uzņemas lielāko riska daļu vai kura galvenokārt vada saimniecību. Ja pēc šiem kritērijiem tomēr nevar izraudzīties vienu indivīdu, tad jāņem vērā kāds cits kritērijs, piemēram, vecums). Kā vajadzīgos turētāju datus norāda visus šīs personas datus. Šo personu arī uzskata par saimniecības vadītāju. Visas pārējās personas, kas strādā saimniecībā, uzskaita L/4. punktā – "darbaspēks, kas nav ģimenes locekļi" – neatkarīgi no viņu radniecības ar turētājiem. B/1. c) Juridiska persona I. Juridiska vienība, kas nav fiziska persona, bet kam ir parastās indivīda tiesības un pienākumi, piemēram, spēja iesūdzēt tiesā vai tikt iesūdzētam (vispārējā tiesībspēja un rīcībspēja). II. Juridiskās personas var būt valsts vai privātas inter alia: - valsts, reģioni, administratīvie rajoni u.c., - baznīcas un to iestādes, - citas līdzīgas sabiedriskās vai daļēji sabiedriskās iestādes, - visi komercuzņēmumi, izņemot tos, uz ko attiecas B/1. punkta a) vai b) apakšpunkts, īpaši uzņēmumi ar ierobežotu atbildību, to skaitā kooperatīvie uzņēmumi, - visas akciju sabiedrības (uzņēmumi, kas izlaiduši akcijas), - fondi (organizācijas, kas pārvalda fondus, kuri paredzēti noteiktiem – bieži vien sociāliem vai labdarības – mērķiem), - sabiedrības ar ierobežotu atbildību, kas nav akciju sabiedrības, - visi pārējie līdzīga veida uzņēmumi. B/2. Saimniecības vadītājs I. Fiziska persona, kas atbild par ikdienas finanšu kārtošanu un ražošanas darba kārtību attiecīgajā saimniecībā. II. Vadītājs parasti, bet ne vienmēr ir tā pati persona, kas turētājs, kurš ir fiziska persona. Ja turētājs nav arī vadītājs, tad viņš uzdod saimniecību vadīt kādam citam vai nodarbina kādu citu saimniecības vadīšanai. Tas var būt, piemēram, viņa ģimenes loceklis (B/2. a)) vai laulātais (B/2. b)), bet var būt arī persona, kurai nav radniecības ar turētāju. Saimniecībā var būt tikai viens vadītājs. Kā vajadzīgos kopsaimniecību vadītāju datus norāda visus tā partnera datus, ko uzskata par turētāju. B/2. a) Ģimenes locekļi I. Parasti turētāja ģimenes locekļi ir viņa laulātais, augšupējie vai lejupējie radinieki (to skaitā laulības un adopcijas attiecībās esošie) un turētāja vai viņa laulātā brāļi un māsas. II. Turētāji paši nav uzskatāmi par ģimenes locekļiem. B/3. Vadītāja lauksaimnieciskā izglītība Par katru personu norāda tikai vienu (augstāko) līmeni. Tikai praktiskā pieredze lauksaimniecībā. I. Pieredze, kas iegūta praktiskā darbā lauku saimniecībā. Lauksaimnieciskā pamatizglītība. I. Jebkuri mācību kursi, kas pabeigti vispārīgā lauksaimniecības koledžā un/vai izglītības iestādē, kura specializējas noteiktās nozarēs (to skaitā dārzkopībā, vīnkopībā, mežkopībā, zivkopībā, veterinārijā, lauksaimniecības tehnoloģijā un ar to saistītās nozarēs). II. Pilns lauksaimniecības mācekļa darbs uzskatāms par pamatizglītību. Pabeigta lauksaimnieciskā izglītība. I. Jebkuri mācību kursi, kuru ilgums ir līdzvērtīgs vismaz diviem pilna laika mācību gadiem pēc obligātās izglītības ieguves (skat. L/1. līdz L/2.; skolas beigšanas vecums) un kas pabeigti lauksaimniecības koledžā, universitātē vai citā augstākās izglītības iestādē, lauksaimniecībā, dārzkopībā, vīnkopībā, mežkopībā, zivkopībā, veterinārijā, lauksaimniecības tehnoloģijā vai ar to saistītās nozarēs. C. ĪPAŠUMTIESĪBU VEIDS UN LAUKSAIMNIECĪBAS SISTĒMA C/1. līdz C/3. Lauksaimniecībā izmantotā zeme I. Kopējā platība, ko aizņem aramzeme, ilggadīgās ganības, ilggadīgās kultūras un piemājas dārzi. C/1. Īpašnieka apsaimniekota lauksaimniecības zeme I. Lauksaimniecības zeme, ko apsaimnieko apsekojamā saimniecība un kas pieder turētājam vai ko apsaimnieko turētājs kā lietotājs vai ilgtermiņa nomnieks, kas mantojis zemi, vai saskaņā ar cita līdzvērtīga veida īpašumtiesībām. II. Zemes gabalu, kas piešķirts laukstrādniekam (paša apstrādei) kā daļa viņa algas, uzskata par tās saimniecības daļu, no kuras to piešķir, ja vien laukstrādnieks neizmanto savus ražošanas līdzekļus. Zemes gabali, ko patur iepriekšējais turētājs (skat. 2.2. punktu – "Lauku saimniecība"), ir pieskaitāmi saimniecībai, kopā ar kuru parasti apstrādā paturēto zemi, un tajos parasti izmanto to pašu darbaspēku un tos pašus ražošanas līdzekļus, ko pārējā saimniecībā. Tomēr tas neattiecas uz ganīšanas tiesībām kopīgās ganībās, piemēram, uz kopīgas zemes, kas pieder draudzei vai kooperatīvam (tā kā šādas platības nav saimniecības daļa, uz tām neattiecas šis apsekojums). C/2. Nomnieka apsaimniekota lauksaimniecības zeme I. Zeme, ko saimniecība nomā par fiksētu nomas maksu (naudā, natūrā vai citādu), par kuru vienojas iepriekš un par kuru noslēdz (rakstisku vai mutisku) nomas līgumu. Platību pieskaita tikai vienai saimniecībai. Ja platību pārskata gadā iznomā vairākām saimniecībām, tad parasti to pieskaita tai saimniecībai, ar kuru tā pārskata gadā ir saistīta visilgāk. II. Nomātā zeme var sastāvēt no: - veselas saimniecības, - atsevišķiem zemes gabaliem. Nomāto zemi nevar uzskatīt par īpašnieka saimniecības daļu, bet vienīgi par nomnieka saimniecības daļu. Visus dzīvniekus, kas atrodas uz šīs zemes, uzskata par piederošiem tai saimniecībai, kuras valdījumā tie ir. Te pieskaitāmi zemes gabali vai saimniecības, ko turētājs nomā no savas ģimenes locekļiem, ja šīs platības apsaimnieko kā apsekojamās saimniecības daļu. Te pieskaitāma arī zeme, kas pieder citai saimniecībai, bet ko apsekojamā saimniecība apstrādā par noteiktu darba stundu skaitu, taču nepieskaita zemi, kas nodota laukstrādnieka rīcībā kā atlīdzība par darbu. Atšķirībā no gadījuma, kad zeme tiek nodota laukstrādnieka rīcībā kā atlīdzība par darbu un tā parasti saglabājas saimniecības augsekas sistēmā, šeit paredzētā veida nomas līgumā nosaka ne tikai attiecīgās zemes platību, bet arī tās atrašanās vietu un precīzas robežas. Nomāta zeme, kas nodota apakšnomā trešai personai, jāuzskata par šīs trešās personas saimniecības daļu, jo tā nav apsaimniekojamās saimniecības daļa. C/3. Kopīgi ar pusgraudnieku vai citos veidos apsaimniekota lauksaimniecības zeme C/3. a) Kopīgi ar pusgraudnieku apsaimniekota lauksaimniecības zeme I. Zeme (kas var būt vesela saimniecība), kuru apsaimnieko īpašnieks kopā ar pusgraudnieku saskaņā ar rakstisku vai mutisku graudniecības līgumu. Īpašnieka un pusgraudnieka kopīgi apsaimniekotajā zemē iegūto produkciju (ekonomisko vai fizisko) abas puses sadala pēc iepriekšējas vienošanās. II. Te iekļauj inter alia: Veselu saimniecību colonia parziaria. Veselu saimniecību colonia parziaria gadījumā iznomātājs uztic saimniecību ģimenes galvai, kurš apņemas ar savu ģimenes locekļu (ģimenes darbaspēka) palīdzību veikt visus vajadzīgos darbus saimniecībā un pats segt daļu izdevumu, un noteiktās attiecībās sadalīt saimniecības produkciju ar iznomātāju. C/3. b) Lauksaimniecības zeme, ko izmanto saskaņā ar citu apsaimniekošanas veidu I. Citi apsaimniekošanas veidi, kas nav iekļauti no C/1. punkta līdz C/3. punkta a) apakšpunktam. II. Te iekļaujama inter alia: 1. Zeme, uz kuru turētājam ir tiesības: - saskaņā ar viņa īpašo ieņemamo amatu (mežsargs, garīdznieks, skolotājs u.tml.), - ko piešķīrusi draudze vai cita organizācija, piemēram, kopīgas ganības, kas iedalītas, pamatojoties uz platību (atšķirībā no zemes, uz kuru ir kopīgas ganīšanas tiesības); 2. Zeme, ko saimniecība apstrādā bez maksas (piemēram, pamestas saimniecības, kuras apstrādā apsekojamā saimniecība); 3. Atsevišķu zemes gabalu colonia parziaria. Atsevišķu zemes gabalu colonia parziaria gadījumā iznomātājs uztic tikai vienu vai vairākus zemes gabalus, ko izmanto ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi aprakstīti a) apakšpunktā. C/5. Lauksaimniecības sistēma un prakse C/5. a), d) un e) Bioloģiskā lauksaimniecība I. Jāsavāc dati par to, vai saimniecībā lauksaimniecisko darbību veic saskaņā ar konkrētiem standartiem un noteikumiem, kas paredzēti Padomes Regulā (EEK) Nr. 2092/91 [2], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 473/2002 [3], vai vajadzības gadījumā jaunākajiem tiesību aktiem par lauksaimniecības produktu bioloģisko ražošanu un turklāt norādēm, kas attiecas uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem, un/vai atbilstošajiem valstu noteikumiem par bioloģisko ražošanu. II. Ar regulu ir izveidota saskaņota to lauksaimniecības produktu marķēšanas, ražošanas un kontroles sistēma, uz kuriem ir vai ir paredzētas norādes par bioloģiskajām ražošanas metodēm. Saskaņā ar regulas noteikumiem ražošanai jānotiek tā, lai zemes gabali un ražošanas un uzglabāšanas zonas būtu skaidri nošķirtas no zemes gabaliem un ražošanas un uzglabāšanas zonām visās citās ražošanas vienībās, kurās ražošana nenotiek saskaņā ar bioloģiskās lauksaimniecības noteikumiem. Ja bioloģiskās lauksaimniecības metodes izmanto tikai attiecībā uz daļu no saimniecības lauksaimniecībā izmantojamās zemes vai ganāmpulka, tad te uzskaita tikai minētās īpašās platības un ganāmpulka daļas. C/5. a) Saimniecības lauksaimniecībā izmantojamā zeme, attiecībā uz kuru izmanto bioloģiskās lauksaimniecības metodes I. Tā saimniecības lauksaimniecībā izmantojamās zemes daļa, kur ražošana pilnīgi atbilst saimniecības bioloģiskās ražošanas principiem, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 2092/91 I pielikumā. II. Saskaņā ar regulu atšķir platības, kas pilnīgi atbilst noteikumiem, un platības, kurām ir pārveides periods. Ar norādi uz bioloģiskās ražošanas metodēm var marķēt tikai to produkciju, kas ražota platībās, kur notikusi pilnīga pāreja uz bioloģiskās ražošanas principiem. Šajā apakšpunktā uzskaita tikai tās platības, kur beidzies viss pārveides periods (skat. C/5. d)). C/5. d) Saimniecības lauksaimniecībā izmantojamā zeme, kur notiek pāreja uz bioloģiskās lauksaimniecības metodēm I. Tā saimniecības lauksaimniecībā izmantojamās zemes daļa, kur izmanto bioloģiskās lauksaimniecības metodes, bet kur vēl nav beidzies vajadzīgais pārejas periods, lai varētu uzskatīt, ka zeme pilnībā atbilst saimniecības bioloģiskās ražošanas principiem, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 2092/91 I pielikumā. II. Šajā apakšpunktā uzskaita tikai tās platības, kur pārveides periods vēl nav beidzies (skat. C/5. a)). C/5. e) Saimniecības, kur bioloģiskās ražošanas metodes izmanto arī attiecībā uz dzīvnieku produkciju I. Saimniecības, kurās visa dzīvnieku produkcija vai tās daļa pilnīgi atbilst saimniecības bioloģiskās ražošanas principiem, kā noteikts Regulas (EEK) Nr. 2092/91 I pielikumā, vai atrodas pārveides periodā, lai sasniegtu šādu atbilstību. II. Regulā ir noteikts, ka visa dzīvnieku produkcija saimniecībā parasti jāražo saskaņā ar bioloģiskās ražošanas noteikumiem. Tikai tad, ja ēkas, zemes gabali un dzīvnieku sugas ir skaidri nošķirtas, daļu dzīvnieku var audzēt, izmantojot atšķirīgas ražošanas metodes. C/5. c) Atbalsts agrovides saistībām I. Jebkurš atbalsts, ko saimniecībai maksā dalībvalsts programmas ietvaros Regulas (EK) Nr. 1257/1999 22. līdz 24. panta vai vajadzības gadījumā jaunāko tiesību aktu nozīmē. Te iekļauj arī jebkuru atbalstu, ko maksā līdzīgu programmu ietvaros saskaņā ar agrāk pieņemtiem Kopienas tiesību aktiem. Neiekļauj atbalstu, kas paredzēts tikai bioloģiskajai lauksaimniecībai. II. Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1257/99 atbalstu var maksāt par lauksaimnieciskās ražošanas metodēm, ar kurām aizsargā vidi un saglabā lauku vidi (agrovidi): - lauksaimniecības zemes izmantošanas veidi, kas ir savienojami ar vides, ainavas un tās īpatnību, dabas resursu, augsnes un ģenētiskās daudzveidības aizsardzību un uzlabošanu, - ekstensīva lauksaimniecība un zemas intensitātes ganību sistēmu apsaimniekošana, - to apstrādājamo zemju saglabāšana, kas ir ar augstu dabas vērtību, - ainavu un vēsturisko īpatnību saglabāšana lauksaimniecības zemē, - vides plānošanas izmantošana lauksaimniecības praksē. Atbalstu var piešķirt lauksaimniekiem, kas uzņemas agrovides saistības vismaz uz pieciem gadiem (vai uz ilgāku laiku vajadzības gadījumā). Šajās saistībās ietilpst vairāk nekā tikai parastās labās lauksaimniecības prakses izmantošana, un tajās ir paredzēta pakalpojumu sniegšana, kas nav paredzēta citos atbalsta pasākumos, piemēram, tirgus atbalstā vai kompensācijas pabalstā. Atbalstu aprēķina, pamatojoties uz zaudētajiem ienākumiem, papildu izmaksām, kas rodas no minētajām saistībām, un pamatojoties uz vajadzību nodrošināt finansiālu stimulu. Līdzīgas atbalsta programmas ir ieviestas saskaņā ar agrāk pieņemtiem Kopienas tiesību aktiem. Ņemot vērā to, ka saskaņā ar šīm programmām radušās ilgtermiņa saistības, tad tās var būt spēkā daudzus gadus. Šie atbalsti arī jāreģistrē šajā apakšpunktā. D. līdz H. KOPĒJĀ PLATĪBA I. Saimniecības kopējā platība (D. līdz H.) sastāv no saimniecībā izmantotās lauksaimniecības zemes (D. līdz G.) un pārējās zemes (H.). II. Precīzāki dati par to, kā izmanto dažas D. līdz H. iedaļā jau reģistrētās platības, norādīti I iedaļā. Tāpēc nevienu platību, kas uzskaitīta I iedaļā, nedrīkst pievienot citām platībām, jo tad tā būs uzskaitīta divreiz. Lauksaimniecībā izmantotajā zemē ietilpst platība, ko aizņem galvenā kultūra, kuras raža novācama apsekojuma gadā. Lai kopējo platību sadalītu apsaimniekotajās platībās, katru platību ieraksta tikai vienreiz. Ilggadīgās un daudzgadīgās kultūras (piemēram, sparģeļus, zemenes vai krūmus) iekļauj no tā gada, kad tās stāda pat tad, ja tās vēl neražo. Kultivētās sēnes (I/2.) neiekļauj kopējā platībā. Lauksaimniecībā izmantojamo zemi, ko aizņem kombinētās kultūras (I/5.), sadala pa kultūrām pro rata attiecīgo kultūru aizņemtajai zemei. Līdzīgi sadala platības, kurās lauksaimniecības zeme ir apvienota ar meža zemi. Šo principu nepiemēro jauktām kultūrām (ko audzē un novāc kopā uz vienas zemes, piemēram, jaukto labību) vai pēcpļaujas kultūrām (piemēram, miežiem, zem kuriem pasēts āboliņš, kuru novāc vēlāk). Ja vienai no kombinētajām kultūrām nav nozīmes saimniecībā, tad šo kultūru neņem vērā platību sadalījumā. Pro rata sadalījuma principu drīkst neievērot, ja tas nedotu apmierinošus rezultātus un ja tiktu ievēroti noteikumi, par kuriem dalībvalstis ir vienojušās ar Komisiju. Sekundārās pēcpļaujas kultūras uzskaita tikai I/1. punktā. D. līdz G. iedaļā neaprēķina katras pēcpļaujas kultūras platību, bet platību iedala tikai vienai kultūrai, kuru uzskata par galveno kultūru. Ja vienā ražas gadā kādā platībā audzē vairākas kultūras pēc kārtas, tad galvenā ir tā kultūra, kurai ir augstākā produkcijas vērtība. Ja pēc produkcijas vērtības nevar noteikt, kura ir galvenā kultūra, tad par galveno uzskata to kultūru, kas visilgāk aizņem zemi. D. ARAMZEME I. Zeme, ko apstrādā (ar vai irdina) regulāri, parasti saskaņā ar augsekas sistēmu. II. Augsekas sistēma nozīmē to, ka kultūras kādā konkrētā zemes gabalā cita citu secīgi nomaina saskaņā ar iepriekš noteiktu plānu. Parasti kultūras nomaina katru gadu, bet tās var būt arī daudzgadīgas. Lai atšķirtu aramzemi no ilggadīgajām kultūrām (G.) vai ilggadīgajām ganībām un pļavām (F.), izmanto piecu gadu slieksni. Tas nozīmē, ka zemes gabalu neuzskata par aramzemi, ja tajā vienu kultūru audzē piecus gadus vai ilgāk, nenovācot iepriekšējo kultūru un neieviešot jaunu. Dažas kultūras, ko parasti uzskata par dārzeņiem, dekoratīviem augiem vai tehniskām kultūrām (piemēram, sparģeļus, rozes, dekoratīvos krūmus, kurus kultivē, lai iegūtu ziedus vai lapas, zemenes, apiņus) iekļauj šajā iedaļā pat tad, ja tās aizņemtu zemi ilgāk nekā piecus gadus. Aramzemē iekļauj D/1. līdz D/20. punktā un D/23. līdz D/35. punktā norādīto kategoriju kultūras, papuvi, par ko nemaksā subsīdijas (D/21.), un saimnieciski neizmantotu papuvi, uz kuru attiecas atmatu sekmēšanas programmas (D/22.). To tehnisko kultūru platības, ko audzē atmatā, iekļauj attiecīgajos punktos un uzskaita arī I/8. punkta b) apakšpunktā. D/1. līdz D/8. Labība graudu (to skaitā sēklas) ražošanai II. Izņemot novākto labību vai zaļbarību. Tos iekļauj D/18. punktā. D/1. Parastie kvieši un speltas kvieši I. Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol., Triticum spelta L. un Triticum monococcum L. D/2. Cietie kvieši I. Triticum durum Desf. D/3. Rudzi I. Secale cereale L. Ieskaitot rudzu maisījumus un citu labību, ko sēj rudenī. D/4. Mieži I. Hordeum vulgare L. D/5. Auzas I. Avena sativa L. Ieskaitot auzu maisījumus un citu labību, ko sēj pavasarī. D/6. Graudu kukurūza I. Kukurūza (Zea mays L.), ko novāc, lai iegūtu graudus. II. Kukurūza, ko novāc ar rokām, kukurūzas novācēju, kukurūzas lobītāju vai ražas novākšanas kombainu neatkarīgi no tā, kam tā paredzēta, arī kukurūza skābbarībai. Šajā punktā iekļauj arī graudus, kurus novāc kopā ar vālīšu daļām, bet kuru mitruma saturs pārsniedz 20 % un kurus izmanto skābbarībā (tā saucamajā kukurūzas vālīšu maisījumā CCM). Saldās kukurūzas vālītes, kas paredzētas lietošanai pārtikā, iekļauj D/14. punktā. D/7. Rīsi I. Oryza sativa L. D/8. Cita labība graudu ražošanai I. Vienkultūras labība, ko sausu novāc graudu ieguvei un ko neuzskaita citur kā D/1. līdz D/7. punktā. II. Starp kultūrām, kas jāuzskaita šajā punktā, ir sorgo (Sorghum bicolor × Sorghum sudanense), tritikāle (Triticosecale Wittmack), prosa (Panicum miliaceum L.). Šajā punktā iekļauj arī griķus (Fagopyrum esculentum) un Kanāriju spulgzāles sēklas (Phalaris canariensis L.), jo tās kultivē un pārstrādā tāpat kā labību. D/9. Proteīnaugi graudu ražošanai (to skaitā sēklas un labības un pākšaugu maisījumi) I. Kultūras, ko sēj un novāc galvenokārt, lai iegūtu olbaltumu. II. Proteīnaugus, ko novāc zaļus, iekļauj D/14. vai D/18. punktā atkarībā no to izmantojuma. Šīs kultūras sastāv galvenokārt no pākšaugiem. D/9. e) Zirņi, lauka pupas un saldās lupīnas I. Pisum sativum L., Vicia faba L., Lupinus spp., ko sēj vienkultūrās un novāc sausus, lai iegūtu graudus. D/9. f) Lēcas, aunazirņi un vīķi I. Lens culinaris, Cicer arietinum, Vicia pannonica Crantz vai Vicia varia, ko sēj vienkultūrās un novāc sausus, lai iegūtu graudus. D/9. g) Citi proteīnaugi, ko novāc sausus I. Kultūras, kas nav minētas citur un ko sēj un novāc sausas, lai iegūtu graudus, galvenokārt olbaltumu. D/10. Kartupeļi (to skaitā agrīnie kartupeļi un sēklas kartupeļi) I. Solanum tuberosum L. D/11. Cukurbietes (izņemot sēklas) I. Beta vulgaris L., kas paredzētas cukura rūpniecībai un spirta ražošanai. D/12. Lopbarības saknes un kāposti (izņemot sēklas) I. Lopbarības bietes (Beta vulgaris L.) un kāpostu dzimtas augi, kas paredzēti lopbarībai, un citi augi, kurus kultivē, galvenokārt lai iegūtu to saknes lopbarībai, un kuri nav minēti citur. II. Visus kāpostu dzimtas augus, kas paredzēti lopbarībai, iekļauj šajā punktā neatkarīgi no tā, vai lopbarībai novāc saknes vai stumbrus. Citi augi varētu būt, piemēram, topinambūrs (Helianthus tuberosus L.), batātes (Ipomoea batatas L. Lam.), sējas pastinaki (Pastinaca sativa L.), jamss (Discorea spp.), manioks (Manihot esculenta Crantz). D/23. līdz D/35. Tehniskās kultūras I. Augi, ko parasti nepārdod tieši patēriņam tāpēc, ka tie pirms galīgās izlietošanas rūpnieciski jāpārstrādā. II. Šajā punktā iekļauj eļļas stiebraugu sēklas, izņemot šķiedraugu, apiņu, tabakas un citu tehnisko kultūru sēklas un stādus. D/23. Tabaka I. Nicotiana tabacum L. D/24. Apiņi I. Humulus lupulus L. D/25. Kokvilna I. Gossypium spp. D/26. Rapsis un ripsis I. Brassica napus L. un Brassica rapa, ko audzē eļļas ražošanai, novāc sausus graudus. D/27. Saulespuķes I. Helianthus annuus L. D/28. Soja I. Glycine max L. D/29. Linsēklas (eļļas lini) I. Linum usitatissimum L., sugas, ko audzē galvenokārt eļļas ražošanai. D/30. Citas eļļas augu kultūras I. Citi augi, kas nav minēti citur un ko audzē galvenokārt eļļas ieguvei un novāc kā sausus graudus. II. Tie varētu būt, piemēram, sinepes (Sinapis alba L.), magones (Papaver somniferum L.), sezama sēklas (Sesamum indicum L.), ēdamie dižmeldri (Cyperus esculentus L.), zemesrieksti (Arachis hypogea). D/31. Lini I. Linum usitatissimum L., sugas, ko audzē galvenokārt šķiedras ražošanai. D/32. Kaņepes I. Cannabis sativa L. D/33. Citi tekstilaugi I. Citi augi, ko audzē galvenokārt šķiedras ieguvei un kas nav minēti citur. II. Tie varētu būt, piemēram, džuta (Corchorus capsularis), abaka/Manilas kaņepes (Musa textilis), sizals (Agave sisalana), kenafa (Hibiscus cannabinus). D/34. Aromātiskie un ārstniecības augi II. Galvenie aromātiskie un ārstniecības augi ir: angelika (Angelica spp.), beladonna (Atropa spp.), kumelīte (Matricaria spp.), kumīns (Carum spp.), uzpirkstīte (Digitalis spp.), genciāns (Gentiana spp.), izops (Hyssopus spp.), jasmīns (Jasminum spp.), lavanda un lavandīna (Lavandula spp.), majorāns (Origanum spp.), melisa (Melissa spp.), mētra (Mentha spp.), magone (Papaver spp.), kapmirte (Vinca spp.), ceļteka (sēklas) (Psyllium spp.), safrāns (Curcuma spp.), ārstniecības salvija (Salvia spp.), kliņģerīte (Calendula spp.), baldriāns (Valeriana spp.) u.c. D/35. Tehniskās kultūras, kas nav minētas citur I. Citas tehniskās kultūras, kas nav minētas citur. II. Tās varētu būt, piemēram, cigoriņš (Cichorium intibus L.) un cukurniedre (Saccharum officinarum L.). D/14. un D/15. Svaigi dārzeņi, melones, zemenes II. Kultivētas sēnes (I/2.) neiekļauj šajā punktā. D/14. Svaigi dārzeņi, melones, zemenes, ko audzē atklātā laukā vai zem zema (nepieejama) pārsega D/14. a) Atklātā laukā I. Dārzeņi, melones, zemenes, ko audzē uz zemes augsekā ar citām lauksaimniecības kultūrām. II. Dārzeņi, ko audzē atklātā laukā, parasti, bet ne vienmēr ir paredzēti rūpnieciskai pārstrādei, nevis tiešai pārdošanai. Šajā gadījumā pamatfaktors ir augsekas sistēma saimniecībā: ja dārzeņu aizņemtās platības secīgi aizņem kultūras, kas nav dārzkopības kultūras (D/14. un D/16.), tad attiecīgā platība ir "atklāts lauks". D/14. b) Dārzkopība I. Dārzeņi, melones un zemenes, ko audzē uz zemes augsekā ar citām dārzkopības kultūrām (D/14. un D/16.). II. Dārzeņi, ko parasti, bet ne vienmēr audzē tiešai pārdošanai nevis rūpnieciskai pārstrādei. Šajā gadījumā pamatfaktors ir augsekas sistēma zemes gabalā: ja dārzeņu aizņemto platību secīgi aizņem tikai citas dārzkopības kultūras (D/14. un D/16.), tad attiecīgā platība ir "dārzkopības" zeme. D/15., D/17. un G/7. Kultūras, ko audzē zem stikla vai augsta (pieejama) pārsega I. Kultūras, kas visu augšanas periodu vai tā lielāko daļu atrodas siltumnīcās vai zem stacionāra vai pārvietojama augsta pārsega (stikla vai elastīgas vai neelastīgas plastmasas). II. Šajā punktā neiekļauj plastmasas plēvi, ko klāj tieši uz zemes, arī zemi zem plēves pārsegiem vai tuneļiem, kuri nav cilvēkam pieejami, vai pārvietojamiem stikla rāmjiem. Pārvietojamās siltumnīcās vai zem augsta pārsega uzskaita to platību, kas ir iepriekšējos 12 mēnešos faktiski pārsegtā kopējā platība (lai aprēķinātu kopējo pārsegto platību, saskaita pārsegtās platības), ne tikai platību, kuru attiecīgā laikā pārsedz objekts. To kultūru platības, ko kādu laiku audzē zem stikla un kādu laiku atklātā laukā, uzskaita pie platībām, kuras ir pilnībā zem stikla, ja vien audzēšana zem stikla nav notikusi īpaši ierobežotā laika posmā. Ja kādu platību, kas ir zem stikla, izmanto vairākas reizes, tad to uzskaita tikai vienreiz. Daudzstāvu siltumnīcās skaita tikai pamata platību. D/16. Puķes un dekoratīvie augi (izņemot dēstu audzētavās), ko audzē atklātā laukā vai zem zema (nepieejama) aizsargājoša pārsega D/17. Puķes un dekoratīvie augi (izņemot dēstu audzētavās), ko audzē zem stikla vai cita (pieejama) aizsargājoša pārsega D/18. Rupjās lopbarības augi I. Visi "zaļie" laukaugi, kas paredzēti dzīvnieku barībai un ko audzē augsekā ar citām kultūrām, un kas aizņem to pašu zemi mazāk nekā piecus gadus (viengadīgās vai daudzgadīgās barības kultūras). II. "Zaļāsv kultūras" (pretstatā "sauso graudu" kultūrām) parasti izmanto lopu ganīšanai vai novāc zaļas, bet tās var novākt arī žāvētas kā sausu sienu. Parasti novāc un rupjajā lopbarībā izmanto visu augu, izņemot saknes. Šajā punktā iekļauj kultūras, ko neizmanto saimniecībās, bet pārdod tiešai izmantošanai citās saimniecībās vai ražotājiem. Šajā punktā iekļauj labību, tehniskās kultūras un citus laukaugus, ko novāc un/vai zaļā veidā patērē kā rupjo lopbarību. Šajā punktā neiekļauj lopbarības saknes un kāpostaugus (D/12. punkts). D/18. a) Zālāji aramzemē I. Zālaugi ganībām, sienam vai skābbarībai, ko iekļauj kā daļu no parastas augsekas, kura ilgst vismaz vienu ražas gadu, bet nesasniedz piecus gadus, un ko sēj kopā ar zāli vai zāļu maisījumiem. Pirms atkārtotas sējas šīs platības uzar vai citādi apstrādā vai augus iznīcina citādi, piemēram, ar herbicīdiem. II. Šajā apakšpunktā iekļauj maisījumus, kuros pārsvarā ir zālaugi un citas lopbarības kultūras (parasti pākšaugi) ganībām, novākšanai zaļā veidā vai sausa siena veidā. Šajā apakšpunktā neiekļauj viengadīgo zāļu kultūras (kas aug mazāk nekā vienu ražas gadu). D/18. b) Cita rupjā lopbarība zaļmasā I. Citas pārsvarā viengadīgas rupjās lopbarības kultūras (piemēram, vīķi, zaļā kukurūza, labība, ko novāc un/vai patērē zaļā veidā, pākšaugi). D/18. b/i) Zaļā kukurūza (kukurūza skābbarībai) I. Kukurūza (Zea mays L.), ko audzē skābbarībai. II. Visu veidu lopbarības kukurūza, ko nenovāc, lai iegūtu graudus (veselas vālītes, auga daļas vai vesels augs). Šajā apakšpunktā iekļauj zaļo kukurūzu, ko dzīvnieki patērē tieši (izņemot skābbarību), un veselas vālītes (graudus, akotus, miziņas), kuras novāc lopbarībai vai skābbarībai. D/18. b/iii) Citi rupjās lopbarības augi I. Citi laukaugi, kas paredzēti dzīvnieku barībai un ko novāc zaļus, un kas nav minēti citur. II. Šajā apakšpunktā iekļauj dažādas viengadīgā vai daudzgadīgā āboliņa sugas, piemēram, inkarnāta āboliņu (Trifolium incarnatum L.), sarkano āboliņu (T. pratense L.), balto āboliņu (T. repens L.), Aleksandrijas āboliņu (T. alexandrinum), Persijas āboliņu (T. resupinatum) un dažādu veidu lucernu. Šajā apakšpunktā iekļauj maisījumus, kuros pārsvarā (parasti > 80 %) ir lopbarības pākšaugi un zālaugi, ko novāc zaļus vai sausa siena veidā. Šajā apakšpunktā iekļauj tādas viengadīgās kultūras kā labību, viengadīgās raizāles, viengadīgo sorgo, dažas tādas viengadīgās graudzāles kā skarenes (Poa annua L.), augus, kas pieder pie citām dzimtām, piemēram, krustziežus, un kas nav minēti citur (rapsi u.c.), parasto facēliju (Phacelia tanacetifolia Benth), ja tās novāc zaļas. Šajā apakšpunktā neiekļauj zaļo kukurūzu. D/19. Laukaugu sēklas un stādi I. Platības, kur audzē sēklas un stādus pārdošanai, izņemot labības, rīsa, pākšaugu, kartupeļu un eļļas augu sēklas. Sēklas un stādus (piemēram, jaunos dārzeņu stādus, piemēram, kāpostu vai dārza salātu stādus) saimniecības pašas vajadzībām iekļauj punktā, kas paredzēts attiecīgajai kultūrai. II. Šajā punktā iekļauj zaļās rupjās lopbarības sēklas. D/20. Citi laukaugi I. Laukaugi, kas nav iekļauti D/1. līdz D/19. vai D/21. līdz D/35. punktā. II. Šajā punktā iekļauj tikai tās kultūras, kam ir maza ekonomiskā nozīme, un tajā vajadzētu būt iekļautiem tikai tādiem augiem, kurus nevar klasificēt saskaņā ar citu punktu. Kultūru maisījumi cik vien iespējams jāuzskaita citur vai nu saskaņā ar attiecīgā rādītāja definīcijām, vai, ja nekas nav minēts, kopā ar to kultūru, kurai ir augstākā ekonomiskā vērtība. Ja kultūru nevar uzskaitīt atsevišķi, tā jāuzskaita kopā ar tā paša veida kultūrām nevis ar citām atšķirīgas kategorijas kultūrām. Piemēram, mazas eļļas linu platības nevajadzētu iekļaut šajā punktā, bet pie "citiem eļļas augiem". D/21. un D/22. Papuve II. Papuvi nedrīkst sajaukt ar pēcpļaujas kultūrām (I/1.) un lauksaimniecībā neizmantojamu zemi (H/1.). Papuves raksturīgā īpašība ir tā, ka zemi atstāj atmatā parasti veselu ražas gadu. Papuve var būt: 1. Neierīkota zeme, kur neaug neviena kultūra; 2. Zeme ar spontāni veidojušos dabisku augu segu, ko var izmantot par lopbarību vai ieart zemē; 3. Zeme, kas apsēta tikai tāpēc, lai ražotu zaļmēslojumu (zaļā papuve). D/21. Papuve, par ko nesaņem subsīdijas I. Visa zeme augsekas sistēmā apstrādāta vai neapstrādāta, bet tāda, kas ražas gadā nedod ražu un par ko nemaksā finansiālu atbalstu vai subsīdiju. D/22. Saimnieciski neizmantota papuve, uz kuru attiecas atmatu sekmēšanas programmas I. Platības, par kurām saimniecībai ir tiesības uz finansiālu atbalstu, lai veicinātu aramzemes atstāšanu atmatā saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1251/1999 [4] vai vajadzības gadījumā saskaņā ar jaunākajiem tiesību aktiem. Ja ir līdzīgas valstu programmas, arī tad šīs platības iekļauj šajā punktā. Ja saskaņā ar programmām platību izņem no ražošanas ilgāk nekā uz pieciem gadiem, tad tā jāuzskaita H/1. un H/3. punktā. II. Aramzemes patības, uz ko attiecas programmas, saskaņā ar kurām ir atļauts audzēt nepārtikas produkciju un to faktiski audzē atbilstīgi līgumiem, uzskaita citur D/1. līdz D/20. vai D/23. līdz D/35. punktā. E. PIEMĀJAS DĀRZI I. Platības, kas atvēlētas tādu lauksaimniecības produktu kultivēšanai, kuri paredzēti turētāja un viņa saimes patēriņam. II. Piemājas dārzus parasti nodala no pārējās lauksaimniecības zemes un atpazīst. Tikai produktu pārpalikumu, kas laiku pa laikam rodas šajās platībās, saimniecība izpārdod. Visas platības, kuru produktus pastāvīgi pārdod tirgū, uzskaita citos punktos pat tad, ja daļu šo produktu patērē turētājs un viņa saime. Platības, kurās ražo rupjo lopbarību visiem dzīvniekiem, uzskaita attiecīgajos punktos pat tad, ja dzīvniekus patērē turētājs un viņa ģimene. Piemājas dārzā var būt gan aramzeme, gan ilggadīgās kultūras. Neiekļauj: - atpūtas dārzus (parkus un zālājus) (H/3.), - platības, ko apstrādā kolektīvas saimniecības, piemēram, pētniecības institūti, reliģiskās kopienas, internātskolas, cietumi u.c. Šīs platības ir uzskatāmas par lauku saimniecību, ja šāda saimniecība, kas ir saistīta ar kolektīvu saimniecību, darbojas tā, lai atbilstu pārējiem lauku saimniecības kritērijiem. Šīs platības tāpat kā lauku saimniecības platības klasificē pēc to izmantojuma. F. ILGGADĪGĀS GANĪBAS UN PĻAVA I. Zeme, ko pastāvīgi (piecus gadus vai ilgāk) izmanto, lai audzētu kultivētas (sētas) vai dabīgi veidojušās (pašiesējušās) zālveida lopbarības kultūras, un kas nav iekļautas saimniecības augsekā. II. Zemi var izmantot ganībām vai pļaujai, lai sagatavotu skābbarību vai sienu. F/1. Ganības un pļava, izņemot nekultivētās ganības I. Ilggadīgās ganības labas vai vidējas kvalitātes zemē. Šīs platības parasti var izmantot intensīvai ganīšanai. II. Neiekļauj: - nekultivētās ganības, ko izmanto periodiski vai pastāvīgi (F/2.), - ganības un pļava, ko neizmanto (H/1.). F/2. Nekultivētās ganības I. Ilggadīgās ganības ar zemu ražību, parasti zemas kvalitātes zemē, piemēram, kalnainā zemē un lielos augstumos, parasti nav uzlabotas ar mēslojumu, kultivēšanu, atkārtotu sēju vai drenāžu. Šīs platības parasti nenopļauj un var izmantot tikai ekstensīvai ganīšanai, un tajās nevar būt liels dzīvnieku blīvums. II. Tā var būt akmeņaina zeme, tīrelis, virsājs un "briežu meži" Skotijā. Nekultivētās ganības, ko neizmanto, neiekļauj (H/1.). G. ILGGADĪGĀS KULTŪRAS I. Kultūras, ko neaudzē augsekā un kas nav ilggadīgās ganības, kuras aizņem zemi ilgu laiku un dod ražu vairākus gadus. II. Šajā iedaļā iekļauj dēstu audzētavas (izņemot nekomerciālās meža koku audzētavas mežā, ko iekļauj punktā, kur uzskaita meža zemes) un augus, ko izmanto pīšanā vai aušanā (kārklus, niedres, meldrus u.c., G/6.). Kultūras, ko uzskata par dārzeņiem, dekoratīviem augiem vai tehniskām kultūrām (piemēram, sparģeļus, rozes, dekoratīvos krūmus, kurus kultivē, lai iegūtu ziedus vai lapas, zemenes, apiņus), neiekļauj šajā iedaļā pat tad, ja tās ir ilggadīgās kultūras. Tās uzskaita attiecīgajās aramzemes kategorijās. G/1. līdz G/6. Ilggadīgās kultūras atklātā laukā G/1. Augļu koku un ogulāju stādījumi I. Platības, kur aug koki, krūmi un daudzgadīgi ogulāji, izņemot zemenes, kas paredzētas augļu ražošanai. Augļu dārzi var būt veidoti vienlaidus, atstājot minimālo atstarpi starp kokiem, vai izklaidus ar lielām atstarpēm, un augļu dārzos nedrīkst būt citas kultūras. II. Kastaņas iekļauj šajā punktā. Citrusaugu (G/2.) un olīvkoku (G/3.) stādījumus un vīnogulājus (G/4.) neiekļauj šajā punktā. G/1. a) Mērenās klimata joslas svaigu augļu un ogu sugas I. Augļu koku un ogulāju stādījumi, ko parasti kultivē mērenā klimata joslās, lai ražotu svaigus augļus vai ogas. G/1. b) Subtropu klimata joslu svaigu augļu un ogu sugas I. Augļu koku un ogulāju stādījumi, ko parasti kultivē subtropu klimata joslās, lai ražotu svaigus augļus vai ogas. II. Par subtropu augļu un ogu sugām uzskata, piemēram, šādas kultūras: anonu (Anona spp.), ananasu (Ananas spp.), avokado (Persea spp.), banānu (Musa spp.), indiešu vīģi (Opuntia spp.), ličī (Litchi spp.), papaiju (Carica spp.), mango (Mangifera spp.), gvajavi (Psidium spp.), pasifloru augļus (Passiflora spp.). G/1. c) Rieksti II. Tie varētu būt, piemēram, valrieksti (Juglans regia L.), lazdu rieksti (Corylus avelanna L.), mandeles (Prunus dulcis (Mill.) D.A. Webb.), kastaņi (Castanea sativa Mill.). G/2. Citrusaugu stādījumi I. Citrus spp. G/3. Olīvkoku stādījumi I. Olea europea L. G/3. a) Parasti ražo galda olīvas I. Tādu šķirņu stādījumi, ko parasti audzē, lai ražotu galda olīvas. G/3. b) Parasti ražo olīvas eļļas ražošanai I. Tādu šķirņu stādījumi, ko parasti audzē olīveļļas ražošanai. G/4. Vīna dārzi I. Vitis vinifera L. G/4. a) Vīna dārzi, kuros parasti ražo kvalitatīvu vīnu I. Vīna vīnogu šķirņu kultūras, ko parasti audzē, lai iegūtu noteiktos reģionos ražotus kvalitatīvus vīnus (kvalitatīvos vīnus NRR), kuri atbilst prasībām, kas noteiktas Padomes 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopējo organizāciju,vai vajadzības gadījumā jaunākajos tiesību aktos un prasībām, kuras noteiktas to izpildei un iekļautas valstu noteikumos. G/4. b) Vīna dārzi, kuros parasti ražo citus vīnus I. Vīna vīnogu šķirņu kultūras, ko kultivē tādu vīnu ražošanai, kas nav NRR kvalitatīvie vīni. G/4. c) Vīna dārzi, kuros parasti iegūst galda vīnogas I. Vīna vīnogu šķirņu kultūras, ko audzē svaigu vīnogu ražošanai. G/4. d) Vīna dārzi, kuros parasti ražo rozīnes I. Vīna vīnogu šķirņu kultūras, ko audzē rozīņu ražošanai. G/5. Dēstu audzētavas I. Platības, kurās atklātā laukā audzē jaunus koksnainus augus turpmākai pārstādīšanai: a) vīnogulāju un potcelmu audzētavas; b) augļkoku audzētavas; c) dekoratīvo augu audzētavas; d) meža koku audzētavas (izņemot tās, kas ierīkotas meža zemē saimniecības pašas vajadzībām); e) audzētavas, kur audzē tādus kokus un krūmus, ko paredzēts stādīt dārzos, parkos, ceļmalās un uz uzbērumiem (piemēram, dzīvžogaugus, rožu krūmus un citus dekoratīvus krūmus, dekoratīvus skujkokus), to skaitā potcelmus un jaunos stādus. II. Komerciālas meža koku audzētavas, kas atrodas meža zemē vai ārpus tā, iekļauj G/5. punktā tāpat kā nekomerciālās meža koku audzētavas, kuras atrodas ārpus meža zemes saimniecības pašas vajadzībām. Tomēr (parasti mazās) dēstu audzētavas, kas paredzētas saimniecības pašas vajadzībām un atrodas meža zemē, uzskaita pie meža zemēm (H/2.). Iepriekšminētā apkopojums tabulā: Meža koku audzētavas | | Komerciālās | Nekomerciālās (saimniecības pašas vajadzībām) | Meža zemē | G/5. | H/2. | Ārpus meža zemes | G/5. | G/5. | G/6. Citas ilggadīgās kultūras I. Ilggadīgās kultūras, ko audzē atklātā laukā un kas nav iekļautas G/1. līdz G/5. punktā, un īpaši tās, kuras paredzētas pīšanai vai aušanai (skatīt 02.01.42. lauksaimniecības produktu sarakstā). G/7. Ilggadīgās kultūras zem stikla Stikla definīciju skatīt D/15., D/17. punktā. H. CITA ZEME Pie "citas zemes" pieder neizmantota lauksaimniecības zeme (lauksaimniecības zeme, ko vairs neapstrādā ekonomisku, sociālu vai citu iemeslu dēļ un ko neizmanto augsekas sistēmā) un zeme, ko aizņem ēkas, fermas pagalms, ceļi, dīķi, karjeri, neauglīga zeme, klintis u.c. objekti. H/1. Neizmantota lauksaimniecības zeme (lauksaimniecības zeme, ko vairs neapstrādā ekonomisku, sociālu vai citu iemeslu dēļ un ko neizmanto augsekas sistēmā) I. Platība, kas iepriekš izmantota par lauksaimniecības zemi un ko apsekojuma pārskata gadā vairs neapstrādā ekonomisku, sociālu vai citu iemeslu dēļ un ko neizmanto augsekas sistēmā; tas nozīmē, ka nav paredzēts lauksaimniecisks izmantojums. II. Šo zemi varētu atsākt apstrādāt, izmantojot lauku saimniecībā parasti pieejamos resursus. Šajā punktā neiekļauj: - atpūtas dārzus (parkus un zālājus) (H/3.), - papuvi (D/21. un D/22.). H/2. Meža zeme I. Platības, ko aizņem koki vai meža krūmi, to skaitā papeļu stādījumi mežos vai ārpus tiem un meža koku audzētavas, kas ierīkotas meža zemē, saimniecības pašas vajadzībām, un meža objekti (meža ceļi, kokmateriālu noliktavas u.c.). II. Ja lauksaimniecības kultūras ir kopā ar meža zemi, tad platību sadala pro rata zemes izmantojumam. Pretvēja stādījumi, vējtveri, dzīvžogi u.c. jāiekļauj šajā punktā tiktāl, ciktāl tie uzskatāmi par meža zemi. Ziemassvētku egles, kokus un krūmus, ko audzē galvenokārt enerģijas ražošanai, iekļauj šajā punktā neatkarīgi no to audzēšanas vietas. Šajā punktā neiekļauj: - valriekstu kokus un kastaņas, ko audzē galvenokārt augļu ieguvei (G/1.), citus stādījumus, kuros ir koki, kas nav meža koki, un kārklus (G/6.), - platības, ko aizņem atsevišķi koki, nelielas koku grupas vai rindas (H/3.), - parkus (H/3.), dārzus (parkus un zālājus) (H/3.), ganības (F/1. un F/2.) un neizmantotas nekultivētās ganības (H/1.), - tīreļus un virsājus (F/1. vai H/1.), - komerciālās meža koku audzētavas un citas dēstu audzētavas, kas atrodas ārpus meža zemes (G/5.). H/3. Cita zeme (zeme, ko aizņem ēkas, atpūtas dārzi, fermu pagalmi, ceļi, dīķi, karjeri, neauglīga zeme, klintis u.c. objekti) I. Visas tās lauku saimniecības kopējās platības daļas, kas nav ne lauksaimniecībā izmantojamā zeme, ne neizmantojamā zeme, ne mežs. II. Šajā punktā īpaši iekļauj: 1. Platības, ko neizmanto tieši kultūru audzēšanai, bet kas ir vajadzīgas saimniecības darbībai, piemēram, zemi, ko aizņem ēkas vai braucamie ceļi; 2. Platības, kas nav piemērotas lauksaimnieciskajai ražošanai, t.i., platības, ko var apstrādāt tikai ar ļoti spēcīgiem līdzekļiem, kādi parasti lauku saimniecībā nav pieejami, piemēram, purvājus, tīreļus u.c. 3. Atpūtas dārzus (parkus un zālājus). I. KOMBINĒTA UN SECĪGA SEKUNDĀRĀ AUGKOPĪBA, SĒNES, APŪDEŅOŠANA, DABĪGO MĒSLOJUMU GLABĀTAVAS, ARAMZEME ATMATĀ UN BARĪBAS VIELU PĀRZINĀŠANA I/1. Secīgas sekundārās kultūras (izņemot komerciālās dārzkopības kultūras un kultūras, ko audzē zem stikla) I. Kultūras, kas augsekā ir pēc (vai, iespējams, pirms) galvenās kultūras un ko novāc 12 pārskata mēnešos. Ja ir vairāk par vienu priekšpļaujas (vai pēcpļaujas) kultūru, tad norāda katras kultūras platību. II. Platību, ko aizņem pēcpļaujas kultūra, neuzskaita divreiz, t.i., šo platību iekļauj D līdz G iedaļā pie galvenās kultūras, un pēcpļaujas kultūru iekļauj tikai I/1. punktā. Komerciālās dārzkopības kultūras (D/14. b)), kultūras, ko audzē zem stikla (D/15., D/17.), un piemājas dārzus (E.) neiekļauj šajā punktā. I/2. Sēnes I. Kultivētās sēnes, ko audzē ēkās, kuras ir speciāli būvētas vai pielāgotas sēņu audzēšanai, un pazemes telpās, alās un pagrabos. II. Apsekojumā jāuzskaita to faktisko audzēšanas virsmas platību (dobes, maisus vai līdzīgas virsmas), ko vismaz reizi 12 mēnešu pārskata periodā izmanto vai izmantos. Platību uzskaita tikai vienreiz pat tad, ja to izmanto vairākkārt. I/3. a) Kopējā apūdeņojamā platība I. Maksimālā platība, ko pārskata gadā varētu apūdeņot, izmantojot saimniecībā parasti pieejamās ierīces un ūdens daudzumu. II. Kopējā apūdeņojamā platība var atšķirties no to platību summas, kas aprīkotas ar apūdeņošanas ierīcēm, jo ierīces var būt pārvietojamas un tāpēc ražas gadā izmantojama vairākos laukos; arī jaudu var ierobežot pieejamā ūdens daudzums vai periods, kurā ierīces var pārvietot. I/3. b) Apūdeņoto kultūru platības I. To kultūru platības, ko faktiski apūdeņo vismaz reizi 12 mēnešos pirms apsekojuma dienas. II. Kultūras, ko audzē zem stikla, un piemājas dārzus, kas gandrīz vienmēr ir apūdeņoti, neiekļauj šajā punktā. Ja ražas novākšanas gadā laukā audzē vairāk nekā vienu kultūru, tad šī platība jānorāda tikai vienreiz: pie galvenās kultūras, ja tā ir apūdeņota, vai pie nozīmīgākās apūdeņotās sekundārās vai pēcpļaujas kultūras pārējos gadījumos. I/5. Kombinētās kultūras I. Īslaicīgo kultūru (laukaugu vai ganību un pļavu) un ilggadīgo kultūru un/vai mežsaimniecības stādu vienlaicīga kultivēšana vienā laukā un plašākā nozīmē arī dažādu veidu īslaicīgo vai ilggadīgo kultūru vienlaicīga kultivēšana vienā laukā. II. Šī vienība attiecas uz kopējo kombinētajai kultūrai faktiski izmantoto platību. Kopējās platības sadalījums dažādās kultūrās ir noteikts D. līdz H. iedaļā "Kopējā platība". I/7. Dzīvnieku izcelsmes dabīgais mēslojums (cietie kūtsmēsli, šķidrie mēsli un pusšķidrie mēsli) I. Mājdzīvnieku cietie kūtsmēsli : ekskrementi (ar vai bez pakaišiem), kas, iespējams, satur nelielu urīna daudzumu. Šķidrie mēsli : mājdzīvnieku urīns, kas, iespējams, satur nelielu ekskrementu un/vai ūdens daudzumu. Pusšķidrie mēsli : mēsli šķidrā formā, t.i., mājdzīvnieku ekskrementu un urīna maisījums, kas, iespējams, satur arī ūdeni un/vai nelielu pakaišu daudzumu. I/7. a) Glabātavas I. Cietos kūtsmēslus glabā uz necaurlaidīgas virsmas ar noteces izolāciju un ar jumtu vai bez tā. Šķidros mēslus vai pusšķidros mēslus glabā vaļējā vai slēgtā ūdensnecaurlaidīgā cisternā vai baseinā ar hermētiskām sienām. II. Glabātavas, ko 12 mēnešu pārskata periodā neizmanto, neuzskaita. I/7. b) Uzglabāšanas jauda I. Laiks mēnešos, cik ilgi glabātavā bez noteces riska un bez neregulāras iztukšošanas var glabāt saimniecībā saražotus mēslus. I/8. Platība, uz kuru attiecas atmatu sekmēšanas programmas, sadalot to šādi: a) saimnieciski neizmantota papuve (jau uzskaitīta D/22. punktā); b) platības, ko izmanto lauksaimniecības izejvielu ražošanā nepārtikas produktiem (piemēram, cukurbietēm, rapsim, kokiem, krūmiem u.c., to skaitā lēcām, aunazirņiem un vīķiem, kas jau uzskaitīti D. un G. iedaļā); c) platības, kas pārveidotas par ilggadīgām ganībām un pļavām (jau uzskaitītas F/1. un F/2. punktā); d) bijušās lauksaimniecības zemes, kas pārveidotas par meža zemēm vai ko gatavo apmežošanai (jau uzskaitītas H/2. punktā); e) citas platības (jau uzskaitītas H/1. un H/3. punktā). I. Platības, par kurām saimniecībai ir tiesības uz finansiālo atbalstu, lai veicinātu aramzemes atstāšanu atmatā saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1251/1999 vai vajadzības gadījumā saskaņā ar citiem Kopienas vai valstu tiesību aktiem. II. Šajā punktā iekļauj tikai tās platības, par kurām saimniecībai apsekojuma pārskata gadā ir tiesības uz finansiālu atbalstu. Šajā punktā iekļauj arī tās platības, par ko ir tiesības saņemt finansiālu atbalstu no līdzīgām programmām, kuras pamatojas uz vecākiem tiesību aktiem. I/9. a) Virsaugi ziemā I. Augi, ko sēj, īpaši ņemot vērā to spēju mazināt barības vielu zudumu, kuru izraisa izdalīšanās gaisā, virszemes ūdeņos vai gruntsūdenī ziemā vai citos periodos, kad zeme ir neierīkota vai citādi jutīga pret zudumiem. Šo kultūru ekonomiskā nozīme ir maza, un to galvenā nozīme ir augsnes aizsardzība. II. Lauksaimniecības zeme bez augu segas vai tikai ar augu atliekām virspusē ir īpaši jūtīga pret barības vielu izdalīšanos. To ir ņēmuši vērā gan lauksaimnieki, gan likumdevējs/pārvalde. Lai mazinātu videi un ekonomikai kaitīgos zudumus, viens no efektīvākajiem pasākumiem ir nepārtraukti nodrošināt zemei augu segu. Prasības, ka noteiktā aramzemes platības procentuālā daļā jāiesēj parastie ziemāji, piemēram, ziemas kvieši vai šeit noteiktie virsaugi, ir iekļautas dažu dalībvalstu tiesību aktos, vai arī tās ir to agrovides programmu sastāvdaļa, kuras lauksaimnieki stingri ievēro. Šīs kultūras nedrīkst sajaukt ar parastajām ziemas lopbarības kultūrām, piemēram, ziemas kviešiem, kas jānovāc, vai ganībām, bet tās ir kultūras, kuras rudenī sēj tikai ar mērķi mazināt barības vielu izdalīšanos. Parasti tās iear pavasarī pirms citas kultūras sējas nenovācot vai nenoganot. J. LAUKSAIMNIECĪBAS DZĪVNIEKI (apsekojuma dienā) J/1. līdz 19. Lauksaimniecības dzīvnieki I. To rūpniecībā izmantojamo dzīvnieku skaits, kas apsekojuma dienā ir tiešā saimniecības valdījumā vai pārziņā. Šiem dzīvniekiem nav obligāti jābūt saimniecības turētāja īpašumā. Šie dzīvnieki var būt saimniecībā (saimniecības izmantojamās zemes platībās vai izmantotajās ēkās) vai ārpus saimniecības (sabiedriskās ganībās vai migrācijā u.c.). II. Istabas dzīvniekus un citus dzīvniekus, kas nav zirgi, kurus neizmanto ražošanā vai pasākumos, kur gūst ienākumus, t.i., dzīvniekus, ko tur tikai turētāja ģimenes priekam (izņemot zirgus), neiekļauj šajā punktā. Iekļauj dzīvniekus, kas ganās saimniecībā, bet pieder citam (nelauksaimnieciskam) uzņēmumam (piemēram, lopbarības fabrikai, lopkautuvei). Migrējošus ganāmpulkus, kas nepieder saimniecībām, kuras izmanto lauksaimniecības zemes, uzskata par patstāvīgām saimniecībām. Šajā punktā neiekļauj: - tranzīta dzīvniekus (piemēram, sieviešu dzimuma dzīvniekus, ko ved lecināšanai), - dzīvniekus, ko gana citā saimniecībā. J/1. Zirgu dzimtas dzīvnieki I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Equus dzimtas. II. Šajā punktā iekļauj jājamzirgus, sacīkšu zirgus un zirgus, ko izmanto tikai turētāja ģimenes atpūtai. J/2. līdz J/8. Liellopi I. Bos taurus un Bubalus bubalus sugas mājdzīvnieki. II. Šajā punktā iekļauj citu veidu bifeļus. J/2. Vīriešu un sieviešu dzimuma liellopi, kas ir jaunāki par vienu gadu J/3. Vīriešu dzimuma liellopi, kuru vecums pārsniedz vienu gadu, bet ir mazāks par diviem gadiem J/4. Sieviešu dzimuma liellopi, kuru vecums ir vismaz viens gads, bet ir mazāks par diviem gadiem II. Sieviešu dzimuma liellopus, kas jau ir atnesušies (J/7. un J/8.), neiekļauj šajā punktā. J/5. Vīriešu dzimuma liellopi, kuru vecums ir vismaz divi gadi J/6. Teles, kam ir vismaz divi gadi I. Sieviešu dzimuma liellopi, kam ir vismaz divi gadi un kas vēl nav atnesušies. II. Sieviešu dzimuma liellopus, kam ir vismaz divi gadi un kas vēl nav atnesušies, iekļauj šajā punktā pat tad, ja apsekojuma dienā tie ir grūsni. J/7. un J/8. Piena govis, citas govis I. Govis: sieviešu dzimuma liellopi (to skaitā tie, kuri nav sasnieguši divu gadu vecumu), kas jau ir atnesušies. J/7. Piena govis I. Govis, ko šķirnes vai sevišķo īpašību dēļ tur tikai vai galvenokārt, lai iegūtu pienu pārtikai vai pārstrādei piena produktos. Šajā punktā iekļauj kaujamās (no ražošanas izņemtās) piena govis (ko no pēdējās laktācijas līdz kaušanai nobaro vai nenobaro). J/8. Citas govis I. 1) 1. Govis, kuras šķirnes vai sevišķo īpašību dēļ tur tikai vai galvenokārt, lai iegūtu teļus, un kuru piens nav paredzēts pārtikai vai pārstrādei piena produktos. 2. Vilcējgovis. II. Šajā punktā iekļauj citas kaujamās govis (ko līdz kaušanai nobaro vai nenobaro). J/9. Aitas (visu vecumu) I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Ovis sugas. J/9. a) Aitas: sieviešu dzimuma vaislas aitas I. Sieviešu dzimuma aitas, kas ir atnesušās. II. Šajā apakšpunktā iekļauj: - aitas reproduktīvā vecumā un vaislas jērus, - kaujamās aitas. J/9. b) Citas aitas I. Visas citas, kas nav sieviešu dzimuma vaislas aitas. J/10. Kazas (visu vecumu) I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Capra sugas. J/10. a) Kazas: sieviešu dzimuma vaislas kazas I. Sieviešu dzimuma kazas, kas ir atnesušās. II. Šajā apakšpunktā iekļauj: - vaislas kazas un kazlēnus, - kaujamās kazas. J/10. b) Citas kazas I. Visas kazas, kas nav sieviešu dzimuma vaislas kazas. J/11. līdz J/13. Cūkas I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Sus scrofa sugas. J/11. Sivēni, kuru dzīvsvars nepārsniedz 20 kilogramus J/12. Vaislas sivēnmātes, kuru masa ir 50 vai vairāk kilogrami I. Sieviešu dzimuma cūkas, kas paredzētas vaislai, neatkarīgi no tā, vai tās ir atnesušās vai nav. II. Kaujamās cūkas neiekļauj šajā punktā. J/13. Citas cūkas I. Cūkas, kuru dzīvsvars ir no 20 līdz mazāk nekā 50 kilogramiem, nobarojamās cūkas, to skaitā kaujamie kuiļi un kaujamās sivēnmātes, kuru dzīvsvars ir 50 vai vairāk kilogrami (neatkarīgi no tā, vai tās līdz kaušanai nobaro vai nenobaro) un vaislas kuiļi, kuru dzīvsvars ir 50 un vairāk kilogrami. J/14. līdz J/16. Mājputni J/14. Broileri I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Gallus domesticus sugas un ko tur gaļas ražošanai. II. Šajā punktā neiekļauj jaunvistiņas, dējējvistas un kaujamās dējējvistas. J/15. Dējējvistas I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Gallus domesticus sugas un ko tur olu ražošanai. II. Šajā punktā iekļauj augošās vistiņas līdz dēšanas sākumam un kaujamās vistas. Neatkarīgi no tā, vai olas ir paredzētas patēriņam vai vaislai, šajā punktā iekļauj visas vistas, kas ir sākušas dēt. Iekļauj šķirnes gaiļus dējējvistām. J/16. Citi mājputni I. Mājputni, kas nav minēti J/14. vai J/15. punktā. J/16. a) Tītari I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Meleagris sugas. J/16. b) Pīles I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Anas sugas. II. Šajā apakšpunktā iekļauj pīles, ko audzē, lai iegūtu "foie gras". J/16. c) Zosis I. Mājdzīvnieki, kas pieder pie Anser anser dom sugas. II. Šajā apakšpunktā iekļauj zosis, ko audzē, lai iegūtu "foie gras". J/16. d) Citi mājputni, kas nav minēti citur II. Tie varētu būt, piemēram, paipalas (Coturnix), fazāni (Phasianus), pērļu vistiņas (Numida meleagris dom), baloži (Colombinae), strausi (Struthio camelus). Šajā apakšpunktā neiekļauj dzīvniekus, ko audzē individuālos aizgaldos medībām nevis gaļas ražošanai. J/17. Truši: vaislas trusenes I. Trusenes (kas pieder pie Oryctolagus sugas), kas ir atnesušās un paredzētas nobarošanai. J/18. Bites I. To stropu skaits, ko aizņem bites (Apis mellifera), kuras tur medus ražošanai. II. Katru bišu koloniju (spietu) uzskaita kā vienu stropu neatkarīgi no bišu stropa rakstura un veida. J/19. Citur neminēti lauksaimniecības dzīvnieki I. Visi lauksaimniecības dzīvnieki, ko izmanto II pielikuma A iedaļā minēto lauksaimniecības produktu ražošanai, izņemot tos produktus, kuri minēti II pielikuma B iedaļā. K. TRAKTORI, KULTIVATORI, MEHĀNISMI UN IERĪCES Mehānismu izmantošana I. Mehānismus, ko lauku saimniecībā izmanto 12 mēnešos pirms apsekojuma dienas. Piederība saimniecībai I. Mehāniskie transportlīdzekļi, mehānismi un iekārtas, kuras apsekojuma dienā ir tikai lauku saimniecības īpašumā. II. Šajā iedaļā iekļauj mehāniskos transportlīdzekļus, mehānismus un iekārtas, kas uz laiku ir nodotas patapinājumā citām lauku saimniecībām. Izmantošana vairākās saimniecībās 1. Piederība citai saimniecībai I. Mehāniskie transportlīdzekļi, mehānismi un iekārtas, kas ir kādas lauku saimniecības īpašums un ko izmanto apsekojuma saimniecībā (piemēram, saskaņā ar savstarpējā atbalsta līgumiem vai nomājot no mehānismu iznomāšanas sindikāta). 2. Piederība kooperatīvam I. Mehāniskie transportlīdzekļi, mehānismi un iekārtas, kas pieder kooperatīvu asociācijām un ko izmanto apsekojamajā lauku saimniecībā. 3. Kopīpašums I. Mehāniskie transportlīdzekļi, mehānismi un iekārtas, kas pieder divām vai vairākām lauku saimniecībām kopīgi vai mehānismu iznomāšanas grupai. Piederība pakalpojumu sniegšanas uzņēmumam I. Mehāniskie transportlīdzekļi, mehānismi un iekārtas, kas pieder lauksaimniecības pakalpojumu sniegšanas uzņēmumam. II. Pakalpojumu sniegšanas uzņēmumi ir tie uzņēmumi, kas, izmantojot mehāniskos transportlīdzekļus u.tml., saskaņā ar līgumu sniedz pakalpojumus lauku saimniecībām. Tā var būt uzņēmuma pamatnodarbošanās vai papildu nodarbošanās (piemēram, uzņēmumiem, kuru pamatnodarbošanās ir lauksaimniecības mehānismu pārdošana vai labošana, lauksaimniecības produktu tirdzniecība vai pārstrāde lauksaimniecībā vai vietējas nozīmes dabas un pieminekļu aizsardzības iestādei). K/1. Četrriteņu traktori, kāpurķēžu traktori, suporti I. Visi traktori, kam ir vismaz divas asis un ko izmanto lauku saimniecībā, un visi pārējie mehāniskie transportlīdzekļi, kurus izmanto par lauksaimniecības traktoriem. Šajā punktā iekļauj tādus speciālos transportlīdzekļus kā džipus, visurgājējus u.c., ko izmanto par lauksaimniecības traktoriem. Tomēr šajā punktā neiekļauj mehāniskos transportlīdzekļus, ko 12 mēnešu apsekojuma periodā izmanto tikai mežsaimniecībā, zvejā, grāvju un ceļu būvē un citos rakšanas darbos. K/2. Kultivatori, listeri, frēzes un pļaujmašīnas I. Mehāniskie transportlīdzekļi, ko izmanto lauksaimniecībā, dārzkopībā un vīnkopībā un kam ir viena ass, vai līdzīgi bezass transportlīdzekļi. II. Šajā punktā neiekļauj mehānismus, ko izmanto tikai parkos un zālājos. K/3. Ražas novākšanas kombaini I. Pašgājējas mašīnas, traktorvilkmes mehānismi vai traktoriem uzkarināmie mehānismi labības (to skaitā rīsa un graudu kukurūzas), pākšaugu un eļļas sēklu, pākšaugu un zāļu sēklu novākšanai un kulšanai. II. Šajā punktā neiekļauj specializētos mehānismus zirņu novākšanai. K/9. Citas pilnīgi mehanizētas ražas novākšanas mašīnas I. Mehānismi, kas nav ražas novākšanas kombaini (K/3.), pašgājējas mašīnas, traktorvilkmes mehānismi vai traktoram uzkarināmie mehānismi, nepārtrauktai cukurbiešu, kartupeļu vai rupjās lopbarības ražas novākšanai. II. Kādas kultūras ražu var novākt ar vienu vai vairākām darbībām (piemēram, ja vairākas mašīnas, kurām ir atšķirīgas funkcijas, izmanto nepārtrauktā secībā, tad tās ir uzskatāmas par vienu mašīnu). K/10. Apūdeņošanas ierīces I. Visu veidu ierīces, ko izmanto apūdeņošanai, neatkarīgi no tā, vai kultūras aplaista vai tām ūdeni piegādā pa grāvjiem vai caurulēm, kuras atrodas uz zemes. II. Šajā punktā neiekļauj ierīces, ko izmanto tikai dārzkopībā vai siltumnīcās, bet iekļauj ierīces, kuras izmanto lauka dārzeņu audzēšanā. K/10. a) Pārvietojamās apūdeņošanas ierīces I. Visas ierīces, ko izmanto apūdeņošanai un ko vienā augšanas periodā var pārvietot no viena lauka uz citu. K/10. b) Stacionārās apūdeņošanas ierīces I. Visas ierīces, ko izmanto apūdeņošanai un kas ir stacionāras, un ko augšanas periodā nevar pārvietot. L. LAUKU SAIMNIECĪBAS DARBASPĒKS Statistikas datus par lauku saimniecības darbaspēku vāc tā, lai var izveidot tabulas, kur ir savstarpējas norādes uz datiem (piemēram, par darbaspēka vecumu un darba laiku), kuri savākti par dažādām lauku saimniecības darbaspēka kategorijām un klasēm, un/vai citām apsekojuma vienībām. Tas nozīmē, ka visas personas, kas veic lauksaimniecības darbu saimniecībās, jāklasificē pēc visām kategorijas klasēm. Datus par katru personu vāc tikai vienreiz, t.i., ja kādai personai saimniecībā ir vairākas funkcijas, piemēram, ja turētāja laulātais vienlaicīgi ir vadītājs, tad datus par šo personu neuzskaita divreiz. Dati jāvāc tādā pašā secībā, kādā ir kategorijas, t.i., vispirms par turētāju, pēc tam par vadītāju, laulāto, citiem ģimenes locekļiem. Uzskata, ka kopsaimniecībām (skat. B/1. b)) nav ģimenes darbaspēka. Tāpēc par kopsaimniecībām datus punktā "laulātais" (parasti L/2.) un punktā "citi ģimenes locekļi" (parasti L/3. a) un L/3. b)) attiecina uz L/4. punktu. Ja saimniecības turētājs ir juridiska persona, tad iedaļu "turētājs" (L/1.), "laulātais" (L/2.) un "citi ģimenes locekļi" (L/3. a) un L/3. b)) neaizpilda. Vadītāju uzskaita L/1. punkta a) apakšpunktā un uzskata par darbaspēku, kas nav ģimenes locekļi. Ja vadītāja laulātais vai citi viņa ģimenes locekļi pastāvīgi strādā saimniecībā, tad viņus uzskaita L/4. punktā un, ja viņi nestrādā pastāvīgi, tad L/5. un 6. punktā. L/1. līdz L/6. Lauku saimniecības darbaspēks I. Visas personas, kas ieguvušas obligāto izglītību (un sasniegušas skolas beigšanas vecumu) un kas apsekojamajā saimniecībā veikušas lauksaimniecības darbu 12 mēnešus, pirms apsekojuma dienas. Apsekojumā uzskaita, bet "saimniecības kopējā darbaspēkā" neieskaita: - vienīgos turētājus, kas neveic lauksaimniecības darbu saimniecībā, - vienīgo turētāju laulātos, kas neveic lauksaimniecības darbu saimniecībā. Kopsaimniecību partnerus, kas nepiedalās lauksaimniecības darbā saimniecībā, neiekļauj apsekojumā. Novērošanas periods drīkst būt īsāks par 12 mēnešiem, ja sniegtie dati attiecas uz 12 mēnešiem. Visas pensijas vecuma personas, kas turpina strādāt saimniecībā, iekļauj saimniecības darbaspēkā. Obligātās izglītības iegūšanas vecums dalībvalstīs: Beļģija | 18 gadi | Dānija | 16 gadi | Vācija | 15 vai 16 gadi | Grieķija | 15 gadi | Spānija | 16 gadi | Francija | 16 gadi | Īrija | 15 gadi | Itālija | 16 gadi | Luksemburga | 15 gadi | Nīderlande | 16 gadi | Austrija | 15 gadi | Portugāle | 15 gadi | Somija | 16 gadi | Zviedrija | 16 gadi | Apvienotā Karaliste | 16 gadi | Beļģijā, Vācijā un Nīderlandē līdz noteiktam vecumam ir pilna laika obligātā izglītība un pēc tam vēl divus vai trīs gadus daļlaika obligātā (parasti mācekļa) izglītība. Vācijā dažādās zemēs ir atšķirīgi noteikumi. Piezīme: šos vecumus nedrīkst interpretēt stingri, jo vairākās dalībvalstīs faktiski nav noteikts skolas beigšanas vecums, bet ir noteikts, cik gadus personai ir jāizglītojas. Tāpēc, ja persona sāk izglītoties neparastā vecumā, viņa var arī beigt izglītošanos neparastā vecumā. Šajā punktā neiekļauj darbaspēku, kas strādā saimniecībā, bet ko nodarbina trešā persona vai kas strādā saskaņā ar savstarpējā atbalsta līgumu (piemēram, līgumstrādnieki vai kooperatīvi). L/1. līdz L/6. Lauksaimniecības darbs I. Jebkura veida darbs apsekojamajā saimniecībā, kas sekmē to produktu ražošanu, kuri iekļauti II pielikumā, un šo produktu ražošanas jaudas uzturēšanu, vai jebkuras darbības, kas tieši atvasinātas no šīm ražošanas darbībām. II. "Darbā, kas sekmē ražošanu" ietilpst inter alia šādi uzdevumi: - organizācija un vadība (pirkšana un pārdošana, grāmatvedība u.c.), - lauka darbi (aršana, siena pļauja, ražas novākšana u.c.), - dzīvnieku audzēšana (barības gatavošana un sadale, slaukšana, dzīvnieku aprūpe u.c.), - viss darbs, ko saimniecībā veic, lai lauksaimniecības pamatprodukciju glabātu, pārstrādātu un sagatavotu tirgum (skābbarības sagatavošana, pakošana u.c.), - uzturēšana (ēku, mehānismu, objektu u.c.), - pārvadājumu nodrošināšana uz saimniecības pašas rēķina tiktāl, ciktāl tos veic saimniecības pašas darbaspēks, - visas sekundārās nelauksaimnieciskās darbības, kas nav nodalāmas no lauksaimnieciskajām. Šīs darbības ir cieši saistītas ar lauksaimniecisko ražošanu, ko nevar nodalīt no lauksaimnieciskās pamatdarbības (piemēram, sviesta kulšana). Punktā "lauksaimniecības darbs saimniecībā" neiekļauj: - darbu turētāja/partneru vai vadītāja vai vadītāju un attiecīgo ģimeņu privātajai mājsaimniecībai, - nevienu mežsaimniecības, medību, zvejas vai zivkopības darbību (ko veic vai neveic saimniecībā). Tomēr šajā punktā iekļauj ierobežotu šāda darba apjomu, ko veic laukstrādnieks, ja to nav iespējams novērtēt atsevišķi, - nodalāmas sekundāras nelauksaimnieciskās darbības (piemēram, lauksaimniecības produktu pārstrādi saimniecībā), - nevienu nelauksaimniecisku darbību, - nevienu citu algotu darbu (skat. L/7. līdz L/9. punktu – "Citi algoti darbi" – un M/1. punktu), ko veic turētājs un/vai darbaspēks. L/1. līdz L/6. Saimniecībā nostrādātais laiks I. Darba laiks, kas faktiski veltīts lauksaimniecības darbam saimniecībā, kurš nav darbs turētāja vai vadītāja mājsaimniecībā. II. I. "Pilns laiks" ir mazākais to stundu skaits, kas jānostrādā saskaņā ar valsts noteikumiem, ar kuriem reglamentē darba līgumus. Ja minētajos noteikumos nav norādīts gada stundu skaits, tad par minimumu pieņem 1800 stundas (225 astoņu stundu darbdienas). L/1. un L/1. a) Turētājs un saimniecības vadītājs ir definēts B/1. un B/2. punktā II. Visus vajadzīgos datus vāc par to fizisko personu, kura veic turētāja (L/1.) vai saimniecības vadītāja (L/1. a)) funkcijas. Kopsaimniecībā uzskaita datus par to personu, kuru uzskata par turētāju (skat. B/1. b)). Datus vāc tikai par fiziskām personām. Tātad, ja turētājs ir juridiska persona, datus vāc tikai par vadītāju. L/2. Turētāja laulātais II. Datus vāc par vienīgo turētāju laulātajiem, to skaitā saimniecībā nestrādājošiem. Ja laulātais ir partneris kopsaimniecībā, tad viņu ieraksta L/4. punktā. Ja laulātais ir saimniecības vadītājs, tad viņu ieraksta L/1. punkta a) apakšpunktā. L/3. Citi turētāja ģimenes locekļi I. Vienīgā turētāja ģimenes locekļi, kas nav laulātais un kas veic lauksaimniecības darbu saimniecībā, bet, iespējams, nedzīvo tajā. II. "Turētāja ģimenes locekļi" parasti ir laulātais, augšupējie vai lejupējie radinieki (to skaitā laulības un adopcijas attiecībās esošie) un turētāja vai viņa laulātā brāļi un māsas (skat. B/2. a)). Nav svarīgi, vai šīs personas saņem algu, vai strādā pastāvīgi vai ne. Ja kāds turētāja ģimenes loceklis ir saimniecības vadītājs, tas jāieraksta L/1. punkta a) apakšpunktā, bet, ja šī persona ir kopsaimniecības partneris, tad L/4. punktā. L/4. līdz L/6. Darbaspēks, kas nav ģimenes locekļi I. Visas personas, kas veic lauksaimniecības darbu lauku saimniecībai un saņem no tās atalgojumu un kas nav turētājs un viņa ģimenes locekļi. II. Šajā punktā iekļauj citus kopsaimniecību partnerus, ko neuzskata par turētājiem (skat. B/1. b)), visus kopsaimniecību partneru laulātos un citus ģimenes locekļus, kuri veic lauksaimniecības darbu saimniecībā. Viņus uzskata par darbaspēku, kas nav ģimenes locekļi, bet nav svarīgi, vai šīs personas saņem atalgojumu. L/4. Pastāvīgais darbaspēks, kas nav ģimenes locekļi I. Pastāvīgais darbaspēks:ir personas, kas 12 mēnešos pirms apsekojuma katru nedēļu veic lauksaimniecības darbu apsekojamajā saimniecībā neatkarīgi no darba nedēļas ilguma. Šajā punktā iekļauj arī tās personas, kas ir pastāvīgi nostrādājušas daļu minētā perioda, bet nespēja nostrādāt visu periodu šādu iemeslu dēļ: 1. Īpaši ražošanas nosacījumi saimniecībā; 2. Prombūtne brīvdienās, karadienesta, slimības, nelaimes gadījuma vai nāves dēļ; 3. Stāšanās darba attiecībās ar saimniecību vai to pārtraukšana; 4. Pilnīga darba apturēšana saimniecībā neparedzētu iemeslu (plūdu, ugunsgrēku u.c.) dēļ. II. Pie saimniecībām, kur ir īpaši ražošanas nosacījumi (1. punkts), pieskaita, piemēram, saimniecības, kuras specializējas olīvu vai vīnogu, vai augļu un dārzeņu audzēšanā atklātā laukā, vai liellopu nobarošanā ganībās un kurām darbaspēks vajadzīgs tikai noteiktos mēnešos. 3. punktā iekļauj arī strādniekus, kas 12 mēnešos pirms apsekojuma dienas pārtrauc darbu vienā saimniecībā, lai sāktu strādāt citā. Īstermiņa sezonas strādniekus, piemēram, darbaspēku, ko iesaista tikai augļu un dārzeņu novākšanā, neiekļauj šajā punktā, bet L/5. un L/6. punktā, kur ieraksta nostrādāto dienu skaitu. L/5. un L/6. Darbaspēks, kas nav ģimenes locekļi un kas nav pastāvīgais darbaspēks I. "Darbaspēks, kas nav pastāvīgais darbaspēks" ir strādnieki, kuri 12 mēnešos pirms apsekojuma dienas katru nedēļu nav strādājuši lauku saimniecībā tāda iemesla dēļ, kas nav minēts L/4. punktā. L/5. un L/6. Darbdienu skaits, ko nostrādājis darbaspēks, kurš nav ģimenes locekļi un kurš nav pastāvīgais darbaspēks I. Jebkura tāda garuma diena, par ko strādniekam maksā pilnas darbdienas atalgojumu un kurā veic tāda veida darbu, kādu parasti veic pilna laika laukstrādnieks. Atvaļinājuma un slimības dienas nav darbdienas. II. Pilna darbdiena ir pastāvīgo pilna laika strādnieku standarta darbdiena. Darbaspēka, kas nav pastāvīgais darbaspēks, darba laiku pārvērš pilnās darbdienās pat tad, ja nomas līgumā ir noteikts, ka darbdienas ir garākas vai īsākas nekā pastāvīgajiem strādniekiem. L/7. līdz L/9. Cits algots darbs I. Jebkurš darbs, kas nav saistīts ar lauksaimniecības darbu, kurš definēts L iedaļā, un ko veic par atalgojumu (amatalgu, mēnešalgu, peļņas vai citu maksājumu, iekaitot maksu natūrā atbilstīgi sniegtajam pakalpojumam). II. Šajā punktā iekļauj atalgotu nelauksaimniecības darbu pašā saimniecībā (nometnes vietu uzturēšanu, tūristu izmitināšanu u.c.) vai citā lauku saimniecībā, kā arī darbu nelauksaimnieciskā uzņēmumā. Šajā punktā iekļauj lauksaimniecības darbu, ko veic citā lauku saimniecībā. Neiekļauj nenodalāmus nelauksaimniecības sekundārus atalgotus darbus saimniecībā. L/7. Datus vāc par tiem turētājiem, kas ir arī vadītāji. L/8. Datus vāc tikai par tām saimniecībām, kurās turētājs ir vienīgais turētājs, un visiem laulātajiem (arī tiem, kas nepiedalās lauksaimniecības darbā saimniecībā). L/9. Datus vāc tikai par tām saimniecībām, kur turētājs ir vienīgais turētājs. Ja turētājs ir juridiska persona, tad par vadītājiem datus nevāc. Pamatnodarbošanās I. Tas darbs, ko respondents nosauc par savu pamatdarbu. II. Parasti tas ir darbs, kas aizņem vairāk laika nekā lauksaimniecības darbs apsekojamajā lauku saimniecībā. Ja respondents faktiski nestrādā saimniecībā, tad visi iepriekš aprakstītie algotie darbi uzskatāmi par pamatnodarbošanos. Papildu nodarbošanās I. Visi pārējie darbi, ko veic respondents, kurš lauksaimniecības darbību apsekojamajā saimniecībā nosauc par pamatnodarbošanos. II. Parasti darbs, kas aizņem mazāk laika nekā darbs, kurš saistīts ar lauksaimniecības darbu apsekojamajā lauku saimniecībā. L/10. Līdzvērtīgas pilna laika lauksaimniecības darba darbdienas, ko neiekļauj L/1. līdz L/6. punktā un ko saimniecībā veic personas, kuras saimniecībā nav nodarbinātas tieši (piemēram, līgumstrādnieki) I. Visu veidu lauksaimniecības darbs (skat. piezīmes L/1. līdz L/6. punktā "Lauksaimniecības darbs"), ko saimniecībā tai veic personas, kuras saimniecībā nav nodarbinātas tieši, bet kuras ir pašnodarbinātas vai kuras nodarbina trešās personas, piemēram, darbuzņēmēji vai kooperatīvi. Nostrādāto stundu skaits jāpārvērš pilna laika dienu vai nedēļu ekvivalentā. II. Šajā punktā iekļauj to personu darbdienas, kas saimniecībā strādā citas personas vai uzņēmuma vārdā. Neiekļauj darbu, ko veic lauksaimniecības grāmatvedības uzņēmumi, un bezmaksas savstarpējo atbalstu. M. LAUKU ATTĪSTĪBA Vāc datus par to, vai turētājs un/vai laulātais vai citi ģimenes locekļi, vai viens vai vairāki partneri kopsaimniecībā veic algotus darbus, kur nav iekļauts lauksaimniecības darbs, kurš definēts L/1. līdz L/6. punktā, bet kas ir tieši saistīti ar saimniecību un kam ir ekonomiska ietekme uz saimniecību. Vienā saimniecībā var veikt vairākus tādus darbus. Tie visi jāuzskaita. Šajā iedaļā neiekļauj nenodalāmus algotus darbus. Neiekļauj arī mežsaimniecības darbus. M/1. Darbs, kas tieši saistīts ar saimniecību I. Darbi, kuros izmanto saimniecības resursus (zemi, ēkas, mehānismus u.c.) vai saimniecības produktus. II. Ja izmanto tikai darbaspēku, kas nav ģimenes locekļi, un citus saimniecības resursus neizmanto, tad strādniekus uzskata par divās dažādās struktūrās strādājošiem un tāpēc darbus neuzskata par tieši saistītiem ar saimniecību. Šajā punktā neiekļauj darbības, kas nav tieši saistītas ar saimniecību, piemēram, tāda veikala turēšanu, kurā nepārdod pašu produktus. M/1. a) Tūrisms, izmitināšana un citas atpūtas darbības I. Visas tūrisma darbības, izmitināšana, saimniecības izrādīšana tūristiem un citām grupām, sporta un atpūtas pasākumi u.c. darbības, kurās izmanto zemi, ēkas vai citus saimniecības resursus. M/1. b) Mājamatniecība I. Neatkarīgi no produktu pārdošanas veida mājamatniecība, ko saimniecībā veic turētājs vai ģimenes locekļi, vai darbaspēks, kas nav ģimenes locekļi, ja tie veic arī lauksaimniecības darbu. M/1. c) Saimniecības produktu pārstrāde I. Visa lauksaimniecības pamatproduktu pārstrāde pārstrādātos sekundārajos lauksaimniecības produktos saimniecībā neatkarīgi no tā, vai izejviela ražota saimniecībā vai ievesta. II. Šajā apakšpunktā iekļauj inter alia gaļas pārstrādi, siera gatavošanu, vīna ražošanu u.c. darbības. Šajā apakšpunktā iekļaujama visa saimniecības produktu pārstrāde neatkarīgi no tā, vai pārstrādi uzskata par lauksaimniecības sastāvdaļu (piemēram, vīndarīšanu dažos reģionos uzskata par vīnogu audzēšanas sastāvdaļu, bet citos apgabalos par citu procesu). Šajā apakšpunktā iekļauj saimniecības produktu tiešu pārdošanu patērētājiem, izņemot gadījumu, kad saimniecībā produktu nepārstrādā vispār (piemēram, neiekļauj pienu, ko tieši pārdod kaimiņiem, jo pārstrāde nav vajadzīga). Neiekļauj saimniecības produktu ražošanu tikai pašu patēriņam vai šādu produktu iespējamu pārpalikuma pārdošanu. M/1. d) Koksnes pārstrāde (piemēram, zāģēšana u.c.) I. Kokmateriālu pārstrāde saimniecībā pārdošanai (zāģmateriālu gatavošana u.c.). II. Turpmāku apstrādi, piemēram, mēbeļu izgatavošanu no kokmateriāliem, parasti iekļauj M/1. punkta b) apakšpunktā. M/1. e) Akvakultūra I. Zivju, vēžu u.c. audzēšana saimniecībā. II. Šajā apakšpunktā neiekļauj darbības, kas saistītas tikai ar zveju. M/1. f) Atjaunojamās (vēja, salmu dedzināšanas u.c.) enerģijas ražošana I. Atjaunojamās enerģijas inter alia vējdzirnavu vai biogāzes elektroenerģijas ražošana tirgum, lauksaimniecības produktu, salmu vai koksnes pārdošana enerģijas ražotājiem u.tml. II. Šajā apakšpunktā neiekļauj atjaunojamo enerģiju, ko ražo tikai saimniecības pašas izmantošanai. M/1. g) Līgumdarbs (kurā izmanto saimniecības ierīces) I. Līgumdarbs lauksaimniecībā vai ārpus tās jomas, piemēram, sniega notīrīšana, pārvadājumi, ainavas uzturēšana, lauksaimniecības un vides pakalpojumi u.c. darbi, parasti izmantojot saimniecības ierīces. M/1. h) Citi I. Citi algoti darbi, kas nav minēti citur, inter alia kažokzvēru audzēšana. N. VIDES ASPEKTI N/1. Apūdeņošanas ūdens avots I. Apūdeņošanas ūdens avots, no kura saimniecība saņem visu ūdeni apūdeņošanai vai tā lielāko daļu. II. Saimniecībā apūdeņošanai var izmantot vienu vai vairākus ūdens avotus atkarībā no laika apstākļiem vai cenu nosacījumiem. Šajā punktā vāc datus par avotu, kuru izmantotu parastā vai sausā gadā. Ja gadā pirms apsekojuma ir bijuši neparasti lietaini laika apstākļi, tad jāvāc dati par citu gadu. N/1. a) Gruntsūdens I. Ūdens avoti, kas atrodas saimniecībā vai tuvu tai un kur izmanto ūdeni, kuru sūknē no urbtām vai raktām akām vai brīvi tekošiem dabīgiem gruntsūdens avotiem, vai līdzīgi avoti. II. Šie avoti nav jāizmanto tikai apūdeņošanai, bet tos var izmantot arī citiem mērķiem saimniecībā. N/1. b) Virszemes ūdeņi (dīķi vai aizdambējumi) saimniecībā I. Mazi dabīgie dīķīši vai mākslīgie aizdambējumi, kas pilnībā atrodas saimniecībā vai ko izmanto tikai viena saimniecība. II. Sākotnējais ūdens avots var būt lietus ūdens vai gruntsūdens, ko savāc rezervuāros. Ja gruntsūdeni savāc aizdambējumā tikai apūdeņošanas sezonā, tad to iekļauj N/1. punkta a) apakšpunktā. N/1. c) Virszemes ūdens no ezeriem, upēm vai ūdenstecēm ārpus saimniecības I. Virszemes saldūdeņi (ezeri, upes, citas ūdenskrātuves), kas nav mākslīgi radīti apūdeņošanai. II. Mākslīgi aizdambējumi, kanāli vai upes iekļaujamas N/1. punkta d) apakšpunktā pat tad, ja tās nav izveidotas speciāli apūdeņošanai. Šajā apakšpunktā iekļauj nelielus aizdambējumus (kas ir mazāki par 1000 m3), ja tie ir izveidoti tikai tāpēc, lai nodrošinātu pareizu sūkņu darbību nelielās straumēs. N/1. d) Ūdens no kopēja ūdensapgādes tīkla ārpus saimniecības I. Ārpus saimniecības esoši ūdens avoti, kas pieejami vismaz divām saimniecībām un kas nav minēti N/1. punkta c) apakšpunktā. Šie avoti parasti ir pieejami par maksu. II. Ūdensapgāde var būt sabiedriska vai privāta. Ūdens avotu neņem vērā. Šajā apakšpunktā parasti uzskaita ūdeni, ko saimniecībai pieved ar cisternām, izņemot gadījumu, kad ūdens avots neapšaubāmi ir virszemes ūdens, kas aprakstīts N/1. punkta c) apakšpunktā. N/1. e/i) Atsāļots vai iesāļš ūdens I. Ja ūdens ir no ļoti sāļiem avotiem, piemēram, no Atlantijas okeāna vai Vidusjūras; tad to pirms izmantošanas apstrādā (atsāļo), lai samazinātu sāls koncentrāciju; vai no iesāļa ūdens (ar zemu sāls saturu) avotiem, piemēram, Baltijas jūras un dažām upēm; tad tādu ūdeni var izmantot bez apstrādes. N/1. e/ii) Otrreizējas izmantošanas ūdens I. Ūdens, kas iegūts, attīrot notekūdeņus, un ko lietotājam piegādā reģenerētu notekūdeņu formā. N/2. Apūdeņošanas metodes II. Šajā punktā neiekļauj apūdeņošanas metodes, ko izmanto kultūrām, kuras audzē zem stikla vai augsta pārsega vai piemājas dārzos. N/2. a) Virsmas apūdeņošana (appludināšana, apūdeņošana pa vagām) I. Ūdens pievadīšana pa zemi, appludinot visu platību vai pievadot ūdeni pa nelielām vagām starp kultūras rindām ar gravitācijas spēku. N/2. b) Apūdeņošana ar smidzinātāju I. Augu apūdeņošana, ar augstu spiedienu pievadot zemes gabaliem ūdeni lietus veidā. N/2. c) Pilienveida apūdeņošana I. Augu apūdeņošana, pievadot ūdeni zemu pie augiem pilienu pa pilienam vai ar sīksmidzinātājiem, vai radot miglai līdzīgus apstākļus. N/3. Neapstrādātas lauku robežas vai lauku daļas, ko lauksaimnieks uztur vides saglabāšanai un par ko saņem Kopienas atbalstu I. Neapstrādāta lauku robežu platība vai citas lauku daļas, ko lauksaimnieks apsaimnieko vides aizsardzības nolūkos saskaņā ar tādu īpašu agrovides saistību sistēmu, kuras ir apstiprinātas valsts vai reģionālas nozīmes lauku attīstības programmā un par ko turētājs saņem līdzekļus no maksājumiem, kurus piešķir, ievērojot Regulas (EK) Nr. 1257/1999 noteikumus. Šādu platību platums pārsniedz prasības, kas attiecas uz parasto labo lauksaimniecības praksi vai saistībām, kuras noteiktas attiecīgos tiesību aktos. Šīs platības varētu iekļaut H/1. vai I/8. punktā atkarībā no noteikumiem, kas paredzēti attiecībā uz minētajām saistībām. II. Šeit minēto atbalsta programmu mērķis parasti ir uzlabot bioloģisko daudzveidību saimniecībā vai aizsargāt gruntsūdeņus vai virszemes ūdeņus. Šajā punktā iekļauj platības, ko izņem no lauksaimnieciskās ražošanas uz ilgu laiku (vismaz uz 10 gadiem) un platības, kurās iedarbojas uz biotopiem. Noteikumi šādu platību izmantošanai un apsaimniekošanai atšķiras atkarībā no valsts vai reģionālajām programmām, bet tajos var paredzēt iespēju šīs platības izmantot ļoti ekstensīvai ganīšanai vai izaugušās zāles novākšanai. Parasti neatļauj izmantot nekādus pesticīdus vai mēslojumus. Parastās apgriešanās zonas, kas vajadzīgas sējas un citiem apstrādes mehānismiem, un samērā šaurās lauku robežas, kuras uzskata par labas lauksaimniecības prakses sastāvdaļu un kuras tāpēc ir vajadzīgas, lai saņemtu atbalstu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1251/99, apstrādā tā, it kā tās būtu attiecīgā laukā audzēto kultūru daļa, un tādēļ neiekļauj šajā punktā. " [1] OV L 160, 26.6.1999., 80. lpp. [2] OV L 198, 22.7.1991., 1. lpp. [3] OV L 75, 16.3.2001., 21. lpp. [4] OV L 160, 26.6.1999., 1. lpp. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS " III PIELIKUMS PIEŅEMTO IZŅĒMUMU SARAKSTS, KAS ATTIECAS UZ DEFINĪCIJĀM a) Beļģijā L/8. Datus, kas attiecas uz citiem algotiem darbiem, nevāc par turētāju laulātajiem, kuri nestrādā saimniecībā. b) Dānijā J/15. Šķirnes gaiļus dējējvistām neiekļauj punktā "Dējējvistas". c) Vācijas Federatīvajā Republikā G/6. Ziemsvētku egļu un papeļu stādījumus ārpus mežiem iekļauj punktā "Citas ilggadīgās kultūras" (G/6.), un tāpēc tās iekļauj lauksaimniecībā izmantojamā zemē. J/14. Punktā "Broileri" iekļauj šķirnes gaiļus dējējvistām, tos neiekļauj punktā "Dējējvistas" (J/15.). L/3. Citus turētāja ģimenes locekļus, kas veic lauksaimniecības darbu saimniecībā, bet tur nedzīvo, uzskata par "darbaspēku, kas nav ģimenes locekļi" (L/4. līdz L/6.). d) Spānijā J/14. Punktā "Broileri" iekļauj šķirnes gaiļus dējējvistām, tos neiekļauj punktā "Dējējvistas" (J/15.). N/2. Apūdeņošanas metodēs iekļauj arī metodes, ko izmanto siltumnīcās un piemājas dārzos. e) Francijā J/14. Šajā punktā iekļauj šķirnes gaiļus broileriem. f) Īrijā J/9. a) Kaujamās aitas neiekļauj. g) Itālijā J/16. b) un c) Zosis iekļauj J/16. punkta b) apakšpunktā. h) Nīderlandē D/23., D/24., D/31., D/32., D/33. Vienības, kas ir šajos punktos, iekļauj arī sēklas. E. Platību, kas attiecas uz punktu "Piemājas dārzi", iekļauj iedaļā "Cita zeme" (H.). J/15. Šķirnes gaiļus dējējvistām neiekļauj punktā "Dējējvistas". L/3. Turētāja bērnus, kas veic lauksaimniecības darbu saimniecībā, vienmēr uzskata par ģimenes darbaspēku. Tomēr citus turētāja ģimenes locekļus, kuri nedzīvo saimniecībā, bet tur strādā, uzskata par "darbaspēku, kas nav ģimenes locekļi" (L/4. līdz L/6.). i) Portugālē J/14. Šajā punktā iekļauj šķirnes gaiļus broileriem. j) Austrijā L/3. Citus turētāja ģimenes locekļus, kuri veic lauksaimniecības darbu saimniecībā, bet tur nedzīvo, uzskata par "darbaspēku, kas nav ģimenes locekļi" (L/4. līdz L/6.). k) Somijā H/2. Šajā punktā neiekļauj neproduktīvu meža zemi un platības, ko klāj meža krūmi. l) Zviedrijā H/2. Šajā punktā neiekļauj neproduktīvu meža zemi un platības, ko klāj meža krūmi. m) Apvienotajā Karalistē E. Platību, kas attiecas uz punktu "Piemājas dārzi", iekļauj iedaļā "Cita zeme" (H.). " -------------------------------------------------- III PIELIKUMS "ITĀLIJĀ Reģions | NUTS kods | Rajons | NUTS kods | Pjemonta | IT11 | Torino | IT111 | Vercelli | IT112 | Biella | IT113 | Verbano-Cusio-Ossola | IT114 | Novara | IT115 | Cuneo | IT116 | Asti | IT117 | Alessandria | IT118 | Valledaosta (Aostas ieleja) | IT12 | Aosta | IT12 | Ligūrija | IT13 | Imperia | IT131 | Savona | IT132 | Genova | IT133 | La Spezia | IT134 | Lombardija | IT2 | Varese | IT201 | Como | IT202 | Lecco | IT203 | Sondrio | IT204 | Milano | IT205 | Bergamo | IT206 | Brescia | IT207 | Pavia | IT208 | Lodi | IT209 | Cremona | IT20A | Mantova | IT20B | Bolzano-Bozen | IT311 | Bolzano-Bozen | IT311 | Trento | IT312 | Trento | IT312 | Veneta | IT32 | Verona | IT321 | Vicenza | IT322 | Belluno | IT323 | Treviso | IT324 | Venezia | IT325 | Padova | IT326 | Rovigo | IT327 | Friuli-Venēcija-Džūlija | IT33 | Pordenone | IT331 | Udine | IT332 | Gorizia | IT333 | Trieste | IT334 | Emīlija Romanja | IT4 | Piacenza | IT401 | Parma | IT402 | Reggio nell'Emilia | IT403 | Modena | IT404 | Bologna | IT405 | Ferrara | IT406 | Ravenna | IT407 | Forlì-Cesena | IT408 | Rimini | IT409 | Toskāna | IT51 | Massa-Carrara | IT511 | Lucca | IT512 | Pistoia | IT513 | Firenze | IT514 | Prato | IT515 | Livorno | IT516 | Pisa | IT517 | Arezzo | IT518 | Siena | IT519 | Grosseto | IT51A | Umbrija | IT52 | Perugia | IT521 | Terni | IT522 | Marke | IT53 | Pesaro e Urbino | IT531 | Ancona | IT532 | Macerata | IT533 | Ascoli Piceno | IT534 | Lacija | IT6 | Viterbo | IT601 | Rieti | IT602 | Roma | IT603 | Latina | IT604 | Frosinone | IT605 | Abruci | IT71 | L'Aquila | IT711 | Teramo | IT712 | Pescara | IT713 | Chieti | IT714 | Molise | IT72 | Isernia | IT721 | Campobasso | IT722 | Kampānija | IT8 | Caserta | IT801 | Benevento | IT802 | Napoli | IT803 | Avellino | IT804 | Salerno | IT805 | Apūlija | IT91 | Foggia | IT911 | Bari | IT912 | Taranto | IT913 | Brindisi | IT914 | Lecce | IT915 | Bazilikata | IT92 | Potenza | IT921 | Matera | IT922 | Kalabrija | IT93 | Cosenza | IT931 | Crotone | IT932 | Catanzaro | IT933 | Vibo Valentia | IT934 | Reggio di Calabria | IT935 | Sicīlija | ITA | Trapani | ITA01 | Palermo | ITA02 | Messina | ITA03 | Agrigento | ITA04 | Caltanissetta | ITA05 | Enna | ITA06 | Catania | ITA07 | Ragusa | ITA08 | Siracusa | ITA09 | Sardīnija | ITB | Sassari | ITB01 | Nuoro | ITB02 | Oristano | ITB03 | Cagliari | ITB04" | --------------------------------------------------