Oficiālais Vēstnesis L 204 , 30/08/1995 Lpp. 0013 - 0019



Komisijas Lēmums (1995. gada 25. jūlijs), ar ko nosaka dzīvnieku veselības nosacījumus un sertifikācijas prasības attiecībā uz Crassostrea gigas ievešanu no trešām valstīm izklāšanai Kopienas ūdeņos (Dokuments attiecas uz EEZ) (95/352/EK) EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1991. gada 28. janvāra Direktīvu 91/67/EEK [1] par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē akvakultūras dzīvnieku un produktu laišanu tirgū, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Austrijas, Zviedrijas un Somijas Pievienošanās aktu, un jo īpaši tās 19. panta 4. punktu, 20. un 21. pantu, tā kā Crassostrea gigas ir galvenā austeru suga, ko audzē Kopienā, un tāpēc tā ir nozīmīgs ekonomikas faktors un nozīmīgs ienākumu avots cilvēkiem, kas strādā akvakultūras nozarē; tā kā trešās valstīs ir izplatītas atsevišķas slimības, ko Kopienā uzskata par eksotiskām un kas pēc iekļūšanas Kopienā varētu postoši ietekmēt austeru audzēšanas nozari; tā kā minēto slimību iekļūšanu nedrīkst pieļaut; tā kā vislielākais slimību iekļūšanas risks ir saistīts ar austeru ievešanu izklāšanai Kopienas ūdeņos; tā kā nav atbilstīgu metožu, lai dezinficētu austeru turēšanas un attīrīšanas tvertņuatlieku ūdeni, tāds pats risks ir saistīts ar tādu austeru ievešanu, ko pirms patēriņa Kopienas teritorijā īslaicīgi uzglabā šādās tvertnēs; tā kā, kamēr nav saņemta informācija par zoosanitāro stāvokli un pārbaudes dienestu organizāciju trešās valstīs, kas vēl nav iekļautas sarakstā, jābūt pagaidu dzīvnieku veselības prasībām, veterinārajai sertifikācijai un sarakstam ar trešām valstīm, no kurām izklāšanai var ievest Crassostrea gigas; tā kā citu gliemju sugu nejauša ievešana Crassostrea gigas sūtījumos rada ievērojamu slimību iekļūšanas risku; tā kā, lai to nepieļautu, sūtījumi pirms nosūtīšanas ir jāpārbauda; tā kā šo lēmumu piemēro, neskarot sabiedrības veselības nosacījumus, kas noteikti saskaņā ar Direktīvu 91/492/EEK, ar kuru nosaka veselības nosacījumiem dzīvu gliemeņu ražošanai un laišanai tirgū [2]; tā kā šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās veterinārijas komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Dalībvalstis atļauj ievest Carassostrea gigas sugas gliemjus no I pielikumā uzskaitītajām valstīm izklāšanai Kopienas ūdeņos vai atkārtotai iegremdēšanai attīrīšanas centros, kur tie nonāk saskarē ar Kopienas ūdeņiem, ar šādiem noteikumiem: 1. Ir izpildīti šādi ievešanas nosacījumi: a) iekraušanas dienā tie jāpārbauda, lai pārliecinātos, vai tie atbilst Direktīvas 91/67/EEK 3. panta 1. punktā paredzētajām prasībām; b) visa to dzīves cikla laikā tie ir audzēti un pēc tam savākti izcelsmes valsts teritoriālajos ūdeņos; c) to izcelsme ir zonā, ko kompetentā iestāde saskaņā ar II pielikumā noteikto paraugu ņemšanas metodiku un diagnostikas metodēm ir pasludinājusi par zonu, kurā nav Mikrocytos mackini slimības un austerkāpuru slimības, un kurā nav citu nozīmīgu gliemeņu slimību, izņemot marteiliozi (Marteilia refringens) un bonamiozi (Bonamia ostreae); d) pirms iekraušanas saskaņā ar III pielikumā paredzētajām procedūrām jāpārbauda, vai starp tiem nav citas sugas gliemeņu. 2. Tiem pievieno veterināro sertifikātu, kura paraugs ir iekļauts IV pielikumā. 2. pants Šo lēmumu piemēro no 1995. gada 1. oktobra. 3. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, 1995. gada 25. jūlijā Komisijas vārdā — Komisijas loceklis Franz Fischler [1] OV L 46, 19.2.1991., 1. lpp. [2] OV L 268, 24.9.1991.,1. lpp. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS To trešo valstu pagaidu saraksts, no kurām atļauts ievest Crassostrea gigas, kas paredzētas izklāšanai Kopienā (AU) Austrālija (CA) Kanāda (NZ) Jaunzēlande (US) Amerikas Savienotās Valstis -------------------------------------------------- II PIELIKUMS Paraugu ņemšanas metodika un diagnostikas metodes, lai pasludinātu, ka attiecīgajā zonā nav Mikrocytos mackini slimības un austerkāpuru slimības (iridoviroze) A. PARAUGU ŅEMŠANAS METODES 1. PARAUGU ŅEMŠANA 1.1 1.1. Paraugu ņemšanas vietas Katrā minētajā zonā jāizvēlas vairākas paraugu ņemšanas vietas, lai palielinātu patogēnu atklāšanas iespējas. Jāņem vērā rādītāji, kas ietekmē patogēnu aģentu veidošanos, piemēram, austeru krājumu blīvums, ūdens plūsma un gliemju attīstības cikls. Attiecīgajai zonai izvēlas vismaz trīs paraugu ņemšanas vietas. Lielās zonās ar vairākām atsevišķām vietām, kur audzē pret slimībām uzņēmīgas sugas, izvēlas lielāku paraugu ņemšanas vietu skaitu. Ja iespējams, vismaz vienu paraugu ņem no austeru dabīgajām gultnēm. Jāatlasa visi gliemji, kam konstatē novirzes no normas (neparasta augšana, atvērtas čaulas). 1.2 1.2. Paraugu ņemšanas periods un biežums Pārbaudes biežums ir atkarīgs no infekcijas ilguma, un pārbaudes jāveic arī turpmāk. Izvēloties pārbaužu periodu, jāņem vērā arī gliemju pārvietošana, kas parasti notiek pavasarī un rudenī. Tāpēc paraugus Mikrocytos un iridovīrusa atklāšanai ņem divas reizes gadā (pavasarī/rudenī). 1.3 1.3. Parauga lielums Sākotnējo divu gadu laikā pirms apstiprinājuma piešķiršanas parauga lielums katrā paraugu ņemšanas vietā ir 150 vai cits pietiekams skaits gliemju, lai nodrošinātu patogēnu pārnēsātāju atklāšanu ar 95 % ticamības pakāpi un izplatību 2 % apmērā. 2. PARAUGU NOSŪTĪŠANA 24 stundu laikā pēc paraugu ņemšanas visi savāktie gliemji ir jānosūta uz apstiprināto laboratoriju. Tie jāiepako saskaņā ar esošajiem standartiem, lai tie saglabātos labā stāvoklī. Paraugam jāpievieno etiķete, uz kuras skaidri norādīta paraugu ņemšanas vieta un anamnēze (ja ir). 3. MAKROSKOPISKĀ PĀRB AUDE Gliemji jāatver uzmanīgi, lai nesabojātu audus, jo īpaši apvalku, žaunas, sirdi un gremošanas dziedzeri. Jāatzīmē anomālijas un audu bojājumi, kā arī visi čaulas defekti, čaulurbējorganismi un labi saredzami apvalka kaitēkļi. 4. TO KRĀJUMU PĀRBAUDE, KUROS KONSTATĒTA VIRSNORMAS MIRSTĪBA Ja gliemju krājumos konstatē virsnormas mirstību, steidzami jāveic izpēte, lai noteiktu etioloģiju. Dabā virsnormas mirstība ir pēkšņs mirstības pieaugums, ko novēro īsā laikā starp diviem novērojumiem bēguma laikā. Uzskata, ka inkubatorā ir virsnormas mirstība, ja, vairākkārt izlaižot ikrus no dažādiem vaisliniekiem, austeru audzētājs nevar iegūt kāpurus. Uzskata, ka audzētavā ir virsnormas mirstība, ja īsā laikā daudzās caurulēs novēro pēkšņu mirstības pieaugumu. Paraugā jābūt 150 atsevišķām austerēm, ko apstrādā saskaņā ar procedūru, kas noteikta histoloģiskajai analīzei. Šo metodi izmanto sākumā – pirms pārējām pārbaudēm. Paraugus fiksē, vēlams, Carson fiksatīvā, kas ļauj paraugu atkārtoti izmantot, lai pētītu ar elektronmikroskopijas palīdzību. B. DIAGNOSTIKAS METODES a) Mikrocytos mackini 1. PARAUGU SAGATAVOŠANA UN PĀRBAUDE, LAI KONSTATĒTU MIKROCITOZI 1.1 1.1. Citoloģiskā pārbaude Abscesus, čūlas vai zaļās pustulas pārgriež, paraugu novieto uz dzēšpapīra, lai notecinātu lieko ūdeni, pēc tam uz priekšmetstikliņa novieto paraugu, kas atbilst inficēto audu šķērsgriezumam. Priekšmetstikliņus nožāvē gaisā un fiksē ar metanolu (2 līdz 3 minūtes). Priekšmetstikliņus iekrāso, izmantojot jebkuru ekvivalentu Wright-Giemsa krāsvielu (piemēram, Merck’s Hemacolor Kit vai Baxter’s Diff-Quick) saskaņā ar ražotāja norādījumiem. Priekšmetstikliņus iegremdē pirmajā vannā uz 4 līdz 5 sekundēm, pēc tam tūlīt iegremdē otrajā vannā (3 sekundes). Noskalo ar krāna ūdeni, pilnīgi nožāvē aukstā vai siltā gaisā un pārklāj ar sintētiskajiem sveķiem (Eukitt). Kaitēklis, kura diametrs ir 1-3 nm, atrodas hemocītos vai ir atbrīvots no pārnēsātājšūnām, un tam ir zila citoplazma un neliels sarkans kodols. Pietiek, ja vienu priekšmetstikliņu novēro 5 minūtes. 1.2 1.2. Histoloģiskā pārbaude Lai izdarītu histoloģisku šķērsgriezumu, pārgriež austeres ķermeni, tajā skaitā pustulas, abscesus un čūlas, ja tādi ir. Pēc tam paraugu ievieto fiksatīva šķidrumā, piemēram, Davidson, Bouin vai Carson fiksatīvā. Pēdējais ļauj paraugus izmantot atkārtoti, lai vajadzības gadījumā tos varētu pētīt ar elektronmikroskopijas palīdzību. Audu apjoma un fiksatīva tilpuma attiecība nedrīkst pārsniegt 1:10. Pēc tam paraugus apstrādā saskaņā ar klasiskajām histoloģijas metodēm.Mikrocytos var novērot, izmantojot vairākas nespecifiskas krāsvielas: hematoksilīnu-eozīnu, Masona trihroma krāsas reaģentu. Minētie piemēri nav vienīgie, ko var izmantot. Vienai austerei iesaka izdarīt divus šķērsgriezumus. Mikrocytos - intracelulāru kaitēkli 2/3 nm diametrā – var novērot audu bojājumu perifērijas vezikulāro saistaudu šūnu iekšpusē, muskuļu šūnās un hemocītos, kas atrodas audu bojājumos. b) Austerkāpuru slimība 1. PARAUGU SAGATAVOŠANA UN PĀRBAUDE, LAI KONSTATĒTU IRIDOVĪRUSU 1.1 1.1. Citoloģiskā pārbaude Gremošanas dziedzerim un žaunām izdara bultveida griezumu, nosusina lieko ūdeni ar absorbējošu papīru, pie priekšmetstikliņa piespiež to sagrieztā parauga daļu, kas ietver skartos orgānus. Priekšmetstikliņus nožāvē gaisā un fiksē ar metanolu (2 līdz 3 minūtes). Priekšmetstikliņus iekrāso ar Merck’s Hemacolor Kit (ar reaģenta šķīdumu 2 (sk. 11956), lai iegūtu sarkanu krāsojumu, un ar reaģenta šķīdumu 3 (sk. 11957), lai iegūtu zilu krāsojumu). Priekšmetstikliņus iegremdē pirmajā vannā uz 4 līdz 5 sekundēm, pēc tam tūlīt iegremdē otrajā vannā (3 sekundes). Noskalo ar krāna ūdeni, pilnīgi nožāvē aukstā vai siltā gaisā un pārklāj ar sintētiskajiem sveķiem (Eukitt). Katra priekšmetstikliņa pārbaudei pietiek ar 5 minūtēm. Inficēto šūnu citoplazma iekrāsojas zila, un tajā ir vāji iekrāsots sarkans kodols un insercijas organisms, kura lielums ir dažāds un kurš ir spilgti sarkanā krāsā. 1.2 1.2. Histoloģiskā pārbaude Ar mazām šķērītēm izdara bultveida griezumu iekšās un žaunās, un paraugu ievieto fiksatīvā (Davidson, Bouin vai Carson fiksatīvs); pēdējais ir piemērots paraugiem, ko vēlāk vajadzības gadījumā var pētīt ar elektronmikroskopijas palīdzību. Uz vienu daļu parauga pēc tilpuma jāņem vismaz 10 daļas šķidruma. Pēc tam paraugus apstrādā, izmantojot parastās histoloģijas procedūras. Daudzas nespecifiskas krāsvielas uzrāda iridovīrusa insercijas organismus: hematoksilīns-eozīns, Masona trihroma krāsas reaģents un citas. Jāpārbauda divi griezumi katrai austerei. Skropstains velārais epitēlijs ar intracitoplazmas insercijas organismiem (1,2 līdz 2,4 nm diametrā), kas infekcijas sākumposmā ir sfēriski, blīvi un sārmaini, bet virioni iegūst neregulāru formu un kļūst mazāk sārmaini. Insercijas organismi reizēm ir sastopami barības vada un mutes velārajā epitēlijā un reti – apvalka epitēlijā. 1.3 1.3. Elektronmikroskopija Velārā epitēlija šūnas ar vīrusu saturošu plazmu (histoloģijā novēro kā insercijas organismus), kas veido vīrusu daļiņas. Vīrusu daļiņas ar ikosedriālo simetriju (228 ± 7 nm diametrā) un ar kapsīdu, ko veido divas divslāņu membrānas. Veselām vīrusu daļiņām ir blīva iekšējā serde, kas atdalīta no kapsīda ar mēreni blīvu zonu. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS 1. Kompetentā iestāde katrā sūtījumā vizuāli pārbauda vismaz 1000 nejauši izvēlētas austeres no katras izcelsmes vietas. 2. Partija ir izturējusi pārbaudi, ja 1. punktā minētajā pārbaudē neatklāj citus gliemjus, izņemot Crassostreas gigas. -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ --------------------------------------------------