KOPSAVILKUMS

Matemātisko modeli validē, to salīdzinot ar faktiskajiem testa nosacījumiem. Veic fizisko testu, lai rezultātus, kas iegūti, izmantojot matemātisko modeli, salīdzinātu ar fiziskā testa rezultātiem. Pierāda testa rezultātu salīdzināmību. Izgatavotājs vai tehniskais dienests izstrādā validēšanas ziņojumu un to iesniedz apstiprinātājiestādei. Par visām matemātiskā modeļa vai programmatūras izmaiņām, kuru dēļ validēšanas ziņojums varētu kļūt nederīgs, informē apstiprinātājiestādi, un tā var pieprasīt, lai tiktu veikts jauns validēšanas process. Validēšanas procesa plūsmkarte ir attēlota 7. punkta 1. attēlā.

Pakāpenisku, jauktu vai vairākposmu tipa apstiprinājumu gadījumā apstiprinātājiestāde, kas piešķir gatava transportlīdzekļa tipa apstiprinājumu, var pieprasīt sīkāku informāciju par to, kā ir izpildītas ražošanas atbilstības prasības, kas izklāstītas šajā pielikumā, no jebkuras apstiprinātājiestādes, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu jebkurai attiecīgajai sistēmai, sastāvdaļai vai atsevišķai tehniskajai vienībai.

Skats no aizmugures vai no priekšpuses

3.8.2.7. Paraugiem ir jābūt gareniskiem un pirms veidošanas vai metināšanas izmantošanai aizsargkonstrukcijās ņemtiem no plakana materiāla, caurulēm vai profiliem. Paraugi no caurulēm vai profiliem ir jāņem no tā sāna vidus, kuram ir lielākie izmēri, un tajos nedrīkst iekļaut metināto šuvi.

Uzskata, ka tērauds ar velmēšanas biezumu, kas mazāks par 2,5 mm, un ar oglekļa saturu, kas mazāks par 0,2 %, atbilst šai prasībai. Aizsargkonstrukcijas elementiem, kas izgatavoti no citiem materiāliem, nevis no tērauda, ir jābūt līdzvērtīgai triecienizturībai zemā temperatūrā.

3.3.3.6. Sānu trieciena testa laikā reģistrē maksimālās momentānās deformācijas un paliekošās deformācijas starpību (810 + av) mm augstumā virs sēdekļa indeksa punkta. To var darīt ar ierīci, kurā uz horizontāla stieņa uzmontēta kustīga berzes manšete. Vienu stieņa galu piestiprina pie aizsargkonstrukcijas augstākā elementa, un otrs gals iet caur atveri vertikālā stienī, kas piestiprināts traktora šasijai. Manšeti pirms trieciena novieto pret vertikālo stieni, kas piestiprināts traktora šasijai, un manšetes attālums no stieņa pēc trieciena uzrādīs maksimālās momentānās deformācijas un paliekošās deformācijas starpību.

3.3.1.1. Trieciens no aizmugures nav jāizdara traktoriem, kuriem 50 % vai vairāk no to masas (kā definēts iepriekš) ir uz priekšējiem riteņiem.

3.2.6. Traktora sānu mala, pa kuru dod triecienu, ir tā mala, kas, kā uzskata testēšanas iestāde, varētu visvairāk deformēties. Triecienu no aizmugures dod sānu triecienam pretējā stūrī un triecienu no priekšpuses – sānu triecienam tuvākajā stūrī. Triecienu no aizmugures dod divas trešdaļas no attāluma starp traktora vidusplakni un vertikālo plakni, kas skar konstrukcijas visvairāk uz āru izvirzīto punktu. Tomēr, ja izliekums konstrukcijas aizmugurē sākas mazāk nekā divas trešdaļas no attāluma līdz centram, triecienu dod izliekuma sākumā, proti, punktā, kur līkne ir tangenciāla līnijai taisnā leņķī attiecībā pret traktora vidusplakni.

Traktoriem, uz kuru priekšējiem riteņiem ir 50 % vai vairāk no to masas, pirmo triecienu dod no priekšpuses un otro – no sāna. Tam seko divi saspiešanas testi, no kuriem pirmo veic konstrukcijas aizmugurējā daļā un otro – priekšējā daļā.

3.2.3. Traktoriem, uz kuru priekšējiem riteņiem ir mazāk nekā 50 % to masas, pirmo triecienu pa konstrukciju dod no aizmugures. Tam seko saspiešanas tests, ko arī veic konstrukcijas aizmugurējā daļā. Otro triecienu dod no priekšpuses un trešo – no sāna. Visbeidzot, veic otro saspiešanas testu konstrukcijas priekšējā daļā.

3.2.2. Svārsta kluča (3.1. attēls) masa ir 2 000 kg. Tā trieciena skaldnes izmēri ir 680 × 680 mm ± 20. Svārsta klucim jābūt izgatavotam tā, lai tā smaguma centrs būtu nemainīgs (piemēram, no betonā iestiprinātiem dzelzs stieņiem). To iekar šarnīrā aptuveni 6 m virs grīdas līmeņa tādā veidā, lai varētu ērti un droši regulēt svārsta augstumu.

3.1.1. Aizsargkonstrukciju var izgatavot traktora izgatavotājs vai neatkarīgs uzņēmums. Jebkurā gadījumā tests ir spēkā tikai attiecībā uz tādu traktora modeli, kuram šis tests ir veikts. Aizsargkonstrukcija atkārtoti jātestē katram traktora modelim, pie kā to paredzēts piestiprināt. Tomēr testēšanas iestādes var apliecināt, ka izturības testi ir spēkā arī attiecībā uz tādiem traktoru modeļiem, kurus iegūst no sākotnējā modeļa, pārveidojot motoru, transmisiju, stūres iekārtu un priekšējo balstiekārtu (skatīt 3.6. punktu. Attiecināšana uz citiem traktoru modeļiem). Savukārt vienam un tam pašam traktora modelim var testēt vairākas aizsargkonstrukcijas.

slīpa plakne C1 D1 D2 C2, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un savienojas ar 1.6.2.4. punktā noteikto virsmu, un iet 40 mm attālumā no stūres rata priekšējās ārējās malas. Ja stūres rats atrodas augstu, šī plakne ir izvirzīta uz priekšu no līnijas B1B2 tangenciāli 1.6.2.4. punktā noteiktajai virsmai;

3.8.2.7. Paraugiem ir jābūt gareniskiem un pirms veidošanas vai metināšanas izmantošanai aizsargkonstrukcijās ņemtiem no plakana materiāla, caurulēm vai profiliem. Paraugi no caurulēm vai profiliem ir jāņem no tā sāna vidus, kuram ir lielākie izmēri, un tajos nedrīkst iekļaut metināto šuvi.

Aizsargkonstrukcijas elementiem, kas izgatavoti no citiem materiāliem, nevis no tērauda, ir jābūt līdzvērtīgai triecienizturībai zemā temperatūrā.

validācijas testa rezultātus saistībā ar attiecinājumu pieņems, ja tiks izpildīti visi šajā pielikumā paredzētie pieņemšanas nosacījumi un ja spēks, kas izmērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slogošanas testos, ne vairāk kā par ± 7 % novirzās no spēka, kas izmērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts oriģinālajā testā, un ja deformācija, kas izmērīta(2), kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slogošanas testos, ne vairāk kā par ± 7 % novirzās no deformācijas, kas izmērīta, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts oriģinālajā testā;

3.5.1.2. Aizsargkonstrukcijas deformācija neviena testa laikā nedrīkst izraisīt to, ka sānā, kurā tiek veikta slogošana, DLV plaknes sniedzas aiz imitētās zemes plaknes vai šķērso to (sk. 8.19. un 8.20. attēlu).

3.4.2.6. Ja aizsargkonstrukcija ir uzstādīta tā, ka, slogojot no kreisās vai no labās puses, iegūst atšķirīgu spēka un deformācijas attiecību, tad gadījumā, kad sēdekļi atrodas uz ass līnijas, slogošana tiek veikta no tās puses, no kuras aizsargkonstrukcijas un traktora rāmja montāžas mezgls tiek pakļauts vislielākajai ietekmei.

Ja L/3 punkts ir starp DLV vertikālo projekciju un statņiem, spēka (slodzes) pielikšanas punktu atvirza no statņa, līdz tas nonāk DLV vertikālajā projekcijā (sk. 8.13. līdz 8.16. attēlu). Izmantojamā slodzes sadales plāksne nedrīkst traucēt vai ierobežot aizsargkonstrukcijas griešanos ap vertikālu asi slogošanas laikā un nedrīkst sadalīt slodzi attālumā, kas pārsniedz 80 % no L.

Ja aizsargkonstrukcijai ir vairāk nekā divi statņi, slogošana no sāna tiek veikta ar slodzes sadales ierīces palīdzību, kuras garums nepārsniedz 80 % no augstākā konstrukcijas elementa garuma taisnā līnijā L starp aizsargkonstrukcijas priekšējo un pakaļējo statni (sk. 8.13. līdz 8.16. attēlu). Sākotnējā slogošana tiek veikta zonā, ko veido tādu divu plakņu vertikālā projekcija, kuras ir paralēlas DLV priekšējai un pakaļējai plaknei un atrodas 80 mm ārpus tām.

3.1.1. Aizsargkonstrukciju var izgatavot traktora izgatavotājs vai neatkarīgs uzņēmums. Jebkurā gadījumā tests ir spēkā tikai attiecībā uz tādu traktora modeli, kuram šis tests ir veikts. Aizsargkonstrukcija atkārtoti jātestē katram traktora modelim, pie kā to paredzēts piestiprināt. Tomēr testēšanas iestādes var apliecināt, ka izturības testi ir spēkā arī attiecībā uz tādiem traktoru modeļiem, kurus iegūst no sākotnējā modeļa, pārveidojot motoru, transmisiju, stūres iekārtu un priekšējo balstiekārtu (skatīt 3.6. punktu. Attiecināšana uz citiem traktoru modeļiem). Savukārt vienam un tam pašam traktora modelim var testēt vairākas aizsargkonstrukcijas.

d) apakšpunktā aprakstīto plakni pagriež 15o projām no DLV ap asi, kas ir perpendikulāra c) apakšpunktā norādītajai vertikālajai līnijai un arī iet caur b) apakšpunktā aprakstīto punktu; tas nosaka imitēto zemes plakni.

Skats no aizmugures vai no priekšpuses

Slogošana no priekšpuses un no aizmugures Aizsargkabīne un aizmugurējā apgāšanās aizsargstieņa rāmis

Paraugiem ir jābūt gareniskiem un pirms veidošanas vai metināšanas izmantošanai aizsargkonstrukcijās ņemtiem no plakana materiāla, caurulēm vai profiliem. Paraugi no caurulēm vai profiliem ir jāņem no tā sāna vidus, kuram ir lielākie izmēri, un tajos nedrīkst iekļaut metināto šuvi.

Uzskata, ka tērauds ar velmēšanas biezumu, kas mazāks par 2,5 mm, un ar oglekļa saturu, kas mazāks par 0,2 %, atbilst šai prasībai. Aizsargkonstrukcijas elementiem, kas izgatavoti no citiem materiāliem, nevis no tērauda, ir jābūt līdzvērtīgai triecienizturībai zemā temperatūrā.

validācijas testa rezultātus saistībā ar attiecinājumu pieņems, ja tiks izpildīti visi šajā pielikumā paredzētie pieņemšanas nosacījumi un ja spēks, kas izmērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slogošanas testos, ne vairāk kā par ± 7 % novirzās no spēka, kas izmērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts oriģinālajā testā, un ja deformācija, kas izmērīta(3), kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slogošanas testos, ne vairāk kā par ± 7 % novirzās no deformācijas, kas izmērīta, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts oriģinālajā testā;

Sānslodzi pieliek horizontāli 90° leņķī pret traktora vidusplakni. To pieliek visvairāk uz augšu izvirzītajai aizsargkonstrukcijas daļai punktā (160 - ah ) mm attālumā uz priekšu no sēdekļa indeksa punkta.

Slodzes pielikšanas punkts atrodas vienu sestdaļu no aizsargkonstrukcijas augšas platuma uz iekšpusi no ārējā stūra. Par aizsargkonstrukcijas platumu uzskata attālumu starp divām līnijām, kas ir paralēlas traktora vidusplaknei un kas pieskaras visvairāk uz āru izvirzītajām aizsargkonstrukcijas daļām horizontālajā plaknē, kura pieskaras aizsargkonstrukcijas visaugstākā šķērselementa augšai.

Slodzi pieliek horizontāli un paralēli traktora vidusplaknei. Ja slodzi pieliek no aizmugures (3.4.1. punkts), garenslodzi un sānslodzi pieliek dažādās traktora vidusplaknes pusēs. Ja garenslodzi pieliek no priekšpuses, to pieliek tajā pašā pusē kā sānslodzi.

3.5. Horizontālās slogošanas testi no aizmugures, no priekšpuses un no sāna

Riteņtraktoriem, kuriem vismaz 50 % no to masas ir uz pakaļējās ass, un kāpurķēžu traktoriem garenisko slogošanu veic no aizmugures. Citiem traktoriem garenisko slogošanu veic no priekšpuses.

Aizsargkonstrukciju var izgatavot traktora izgatavotājs vai neatkarīgs uzņēmums. Jebkurā gadījumā tests ir spēkā tikai attiecībā uz tādu traktora modeli, kuram šis tests ir veikts. Aizsargkonstrukcija atkārtoti jātestē katram traktora modelim, pie kā to paredzēts piestiprināt. Tomēr testēšanas iestādes var apliecināt, ka izturības testi ir spēkā arī attiecībā uz tādiem traktoru modeļiem, kurus iegūst no sākotnējā modeļa, pārveidojot motoru, transmisiju, stūres iekārtu un priekšējo balstiekārtu. Savukārt vienam un tam pašam traktora modelim var testēt vairākas aizsargkonstrukcijas.

slīpa plakne C1 D1 D2 C2, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un savienojas ar 1.6.2.4. punktā noteikto virsmu, un atrodas 40 mm attālumā no stūres rata priekšējās ārējās malas. Ja stūres rats atrodas augstu, šī plakne ir izvirzīta uz priekšu no līnijas B1B2 tangenciāli 1.6.2.4. punktā noteiktajai virsmai;

IX PIELIKUMS

Apgāšanās aizsargkonstrukcijām (šauras šķērsbāzes traktoru priekšā piestiprinātām apgāšanās aizsargkonstrukcijām) piemērojamās prasības

A. VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

1. Savienības prasības, kas piemērojamas apgāšanās aizsargkonstrukcijām (šauras šķērsbāzes traktoru priekšā piestiprinātām apgāšanās aizsargkonstrukcijām), ir izklāstītas B punktā.

2. Testus drīkst veikt, ievērojot statiskā testa vai arī – pārmaiņus – dinamiskā testa procedūru, kā izklāstīts B1 un B2 iedaļā. Abas metodes uzskatāmas par līdzvērtīgām.

3. Papildus 2. punkta prasībām jāievēro salokāmu apgāšanās aizsargkonstrukciju veiktspējai piemērojamās prasības, kas izklāstītas B3 iedaļā.

4. B4 iedaļā ir izklāstīta datorprogramma, kas ļauj noteikt virtuālajā testēšanā izmantojamo nepārtraukto vai pārtraukto apgāšanos.

B. APGĀŠANĀS AIZSARGKONSTRUKCIJĀM (ŠAURAS ŠĶĒRSBĀZES TRAKTORU PRIEKŠĀ PIESTIPRINĀTĀM APGĀŠANĀS AIZSARGKONSTRUKCIJĀM) PIEMĒROJAMĀS PRASĪBAS (1)

1. Definīcijas

1.1 [Nepiemēro]

1.2. Apgāšanās aizsargkonstrukcija

Apgāšanās aizsargkonstrukcija (aizsargkabīne vai aizsargrāmis), turpmāk “aizsargkonstrukcija” jeb ROPS, ir tāda konstrukcija uz traktora, kuras galvenais mērķis ir novērst vai ierobežot apdraudējumus, kādiem pakļauts vadītājs, traktoram apgāžoties parastas lietošanas laikā.

Apgāšanās aizsargkonstrukcija nodrošina brīvu telpu klīrensa zonai, kura ir pietiekami liela, lai aizsargātu vadītāju sēdus stāvoklī vai nu konstrukcijas aizsargrāmī, vai arī telpā, ko norobežo vairākas taisnes, kuras no konstrukcijas ārējām malām savienotas ar kādu traktora daļu, kas var saskarties ar zemes virsmu un kas spēj atbalstīt traktoru šajā stāvoklī, ja tas apgāžas.

1.3. Sliede

1.3.1. Provizoriskā definīcija: riteņa vidusplakne

Riteņa vidusplakne atrodas vienādā attālumā no abām plaknēm, kas norobežo telpu starp riteņa diska ārējām malām.

1.3.2. Sliedes definīcija

Vertikālā plakne, kas iet caur riteņa asi, šķērso tās vidusplakni taisnā līnijā, kura noteiktā punktā savienojas ar balsta virsmu. Ja A un B ir divi punkti, kas šādi noteikta riteņiem uz vienas traktora ass, tad sliedes platums ir attālums starp A un B. Šādi sliedi var noteikt gan priekšējiem, gan pakaļējiem riteņiem. Dubultriteņiem sliede ir attālums starp divām plaknēm, kuras abas ir riteņu pāra vidusplaknes.

1.3.3. Papilddefinīcija: traktora vidusplakne

A un B punkta galējās pozīcijas traktora pakaļējai asij ir maksimālā iespējamā vērtība sliedei. Vertikālā plakne, kura ir taisnā leņķī pret AB līniju tās viduspunktā, ir traktora vidusplakne.

1.4. Garenbāze

Garenbāze ir attālums starp vertikālajām plaknēm, kas šķērso abas līnijas AB, kā noteikts iepriekš – attiecīgi viena priekšējiem un viena pakaļējiem riteņiem.

1.5. Sēdekļa indeksa punkta noteikšana, sēdekļa novietojums un noregulēšana testam

1.5.1. Sēdekļa indeksa punkts (SIP) (2)

Sēdekļa indeksa punktu nosaka saskaņā ar ISO 5353:1995.

1.5.2. Sēdekļa novietojums un noregulēšana testam:

1.5.2.1. ja sēdekļa stāvoklis ir regulējams, sēdeklis jānoregulē tā augstākajā aizmugurējā stāvoklī;

1.5.2.2. ja atzveltnes slīpums ir regulējams, tas jānoregulē vidējā stāvoklī;

1.5.2.3. ja sēdeklim ir atsperes, tās jānobloķē pusgājienā, ja vien tas nav pretrunā norādījumiem, ko skaidri formulējis sēdekļa izgatavotājs;

1.5.2.4. ja sēdekļa stāvoklis ir regulējams tikai gareniski un vertikāli, sēdekļa indeksa punktu šķērsojošā garenass ir paralēla caur stūres rata centru ejošajai traktora vertikālajai garenplaknei un atrodas ne tālāk kā 100 mm no šīs plaknes.

1.6. Klīrensa zona

1.6.1. Vertikālā atskaites plakne un līnija

Klīrensa zonu (6.1. attēls) nosaka pēc vertikālās atskaites plaknes un atskaites līnijas.

1.6.1.1. Atskaites plakne ir vertikāla plakne, kas parasti ir gareniski pret traktoru un šķērso sēdekļa indeksa punktu un stūres rata centru. Parasti atskaites plakne sakrīt ar traktora garenisko vidusplakni. Pieņem, ka šī atskaites plakne ar sēdekli un stūres ratu slogošanas laikā pārvietojas horizontāli, bet paliek perpendikulāra pret traktoru vai apgāšanās aizsargkonstrukcijas grīdu.

1.6.1.2. Atskaites līnija ir līnija atskaites plaknē, kura iet caur punktu, kas atrodas (140 + ah ) mm atstatumā uz aizmuguri un (90 – av ) mm atstatumā zem sēdekļa indeksa punkta, kā arī caur pirmo punktu uz stūres rata loka, kuru tā šķērso, kad novietota horizontāli.

1.6.2. Klīrensa zonas noteikšana traktoriem ar sēdekli, kas nav reverss

Traktoriem ar sēdekli, kas nav reverss, klīrensa zonu nosaka, ievērojot turpmāk 1.6.2.1. līdz 1.6.2.11. punktu, un gadījumos, kad traktors atrodas uz horizontālas virsmas, regulējams sēdeklis ir novietots un noregulēts, kā norādīts 1.5.2.1. līdz 1.5.2.4. punktā (3), un regulējams stūres rats ir noregulēts normālas vadīšanas stāvoklī sēdus, klīrensa zonu ierobežo šādas plaknes:

1.6.2.1. divas vertikālas plaknes 250 mm uz katru pusi no atskaites plaknes; šīs vertikālās plaknes stiepjas 300 mm uz augšu no turpmāk 1.6.2.8. punktā minētās plaknes un gareniski vismaz 550 mm uz priekšu no vertikālās plaknes, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, šķērsojot to (210 – ah ) mm atstatumā sēdekļa indeksa punkta priekšā;

1.6.2.2. divas vertikālas plaknes 200 mm uz katru pusi no atskaites plaknes; šīs vertikālās plaknes stiepjas 300 mm uz augšu no turpmāk 1.6.2.8. noteiktās plaknes un gareniski no turpmāk 1.6.2.11. punktā noteiktās virsmas līdz vertikālajai plaknei, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, šķērsojot to (210 – ah ) mm atstatumā sēdekļa indeksa punkta priekšā;

1.6.2.3. slīpa plakne, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, paralēla atskaites līnijai un atrodas 400 mm virs tās, stiepjoties atpakaļ līdz punktam, kur tā krusto vertikālo plakni, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un iet caur punktu (140 + ah ) mm atstatumā uz aizmuguri no sēdekļa indeksa punkta;

1.6.2.4. slīpa plakne, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un savienojas ar 1.6.2.3. punktā noteikto plakni virs tās tālākās aizmugurējās malas un balstās pret sēdekļa atzveltnes augstāko punktu;

1.6.2.5. vertikāla plakne, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei un atrodas vismaz 40 mm uz priekšu no stūres rata un vismaz (760 – ah ) mm uz priekšu no sēdekļa indeksa punkta;

1.6.2.6. cilindriska virsma ar asi, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, ar 150 mm rādiusu un ir tangenciāla 1.6.2.3 un 1.6.2.5. punktā noteiktajām plaknēm;

1.6.2.7. divas paralēlas slīpas plaknes, kas šķērso 1.6.2.1. punktā noteikto plakņu augšējās malas, un slīpā plakne, kas atrodas malā, kurai dod triecienu, un atrodas ne tuvāk kā 100 mm no atskaites plaknes virs klīrensa zonas;

1.6.2.8. horizontāla plakne, kura iet caur punktu (90 – av ) mm atstatumā zem sēdekļa indeksa punkta;

1.6.2.9. divas daļas vertikālajā plaknē, kas ir perpendikulāra atskaites plaknei, kura iet caur punktu (210 – ah ) mm pirms sēdekļa indeksa punkta, abām šīm plaknes daļām attiecīgi savienojot 1.6.2.1. punktā noteiktu plakņu galējās aizmugurējās robežas ar 1.6.2.2. punktā noteikto plakņu galējām priekšējām robežām;

1.6.2.10. divas daļas horizontālajā plaknē, kas iet 300 mm virs 1.6.2.8. punktā noteiktās plaknes, abām šīm plaknes daļām attiecīgi savienojot vertikālo 1.6.2.2. punktā noteikto plakņu augstākās galējās robežas ar 1.6.2.7. punktā noteikto slīpo plakņu zemākajām galējām robežām;

1.6.2.11. virsma, kura vajadzības gadījumā ir liekta un kuru veidojošā līnija ir perpendikulāra atskaites plaknei un balstās pret sēdekļa atzveltnes aizmuguri.

1.6.3. Klīrensa zonas noteikšana traktoriem ar reversu vadītāja stāvokli

Traktoriem ar reversu vadītāja stāvokli reverss sēdeklis un stūres rats) klīrensa zona ir tāda brīva telpa, kuru veido divas klīrensa zonas, ko nosaka divi dažādi stūres rata un sēdekļa stāvokļi. Katram stūres rata un sēdekļa stāvoklim klīrensa zona attiecīgi jānosaka, vadītāja stāvoklim normālā pozīcijā – pamatojoties uz 1.6.1. un 1.6.2. punktu, bet vadītāja stāvoklim reversīvā pozīcijā – pamatojoties uz X pielikuma 1.6.1. un 1.6.2. punktu (sk. 6.2. attēlu).

1.6.4. Papildu sēdekļi

1.6.4.1. Ja traktoru var aprīkot ar papildu sēdekļiem, testos izmanto to brīvo telpu, kurā ietverti sēdekļu indeksa punkti visos iespējamos stāvokļos. Aizsargkonstrukcija nedrīkst ietiekties lielākajā klīrensa zonā, kurā ņēma vērā dažādos sēdekļu indeksa punktus.

1.6.4.2. Ja pēc testa veikšanas tiek piedāvāts jauns sēdekļa stāvoklis, ir jānosaka, vai klīrensa zona ap jauno sēdekļa indeksa punktu atrodas iepriekš noteiktajā apgabalā. Ja tā neatrodas iepriekš noteiktajā apgabalā, ir jāveic jauns tests.

1.6.4.3. Papildu sēdeklis neietver sēdvietu personai papildus vadītājam, no kurienes traktoru nevar vadīt. Nenosaka sēdekļa indeksa punktu, jo klīrensa zonu nosaka attiecībā pret vadītāja sēdekli.

1.7. Masa

1.7.1. Masa bez balasta/pašmasa

Traktora pašmasa ir masa, neskaitot papildierīces, bet ieskaitot dzeses šķidrumu, eļļas, degvielu, instrumentus un aizsargkonstrukciju. Traktora pašmasā nav iekļauti papildu priekšējie vai pakaļējie atsvari, riepu balasts, uzmontēti agregāti, uzmontēts aprīkojums vai jebkādi speciālie mezgli.

1.7.2. Maksimālā pieļaujamā masa

Traktora maksimālā masa ir masa, kuru norādījis izgatavotājs un kura ir tehniski pieļaujama un ir norādīta uz transportlīdzekļa identifikācijas plāksnes un/vai operatora rokasgrāmatā.

1.7.3. Atskaites masa

Atskaites masa ir masa, kuru norādījis izgatavotājs un kuru izmanto formulās, lai aprēķinātu svārsta kluča krišanas augstumu un enerģiju un saspiešanas spēku, kurš izmantojams testos. Minētā masa nedrīkst būt mazāka par pašmasu, un tai jābūt tik lielai, lai masas attiecība nepārsniegtu 1,75 (sk. 1.7.4. un 2.1.3. punktu).

1.7.4. Masas attiecība

Masas attiecība Attiecība nedrīkst būt lielāka par 1,75.

1.8. Pieļaujamās pielaides mērījumos

Lineārie izmēri: ± 3 mm izņemot: - - riepu deformācijai: ± 1 mm - - konstrukcijas deformācijai horizontālo slodžu laikā: ± 1 mm - - svārsta kluča krišanas augstumam: ± 1 mm Masas: ± 0,2 % (no sensora pilnas skalas) Spēki: ± 0,1 % (no sensora pilna skalas) Leņķi: ± 0,1°

1.9. Simboli

ah (mm) Puse no sēdekļa horizontālā regulējuma av (mm) Puse no sēdekļa vertikālā regulējuma B (mm) Minimālais kopējais traktora platums Bb (mm) Aizsargkonstrukcijas maksimālais ārējais platums D (mm) Konstrukcijas deformācija trieciena punktā (dinamiskajā testā) vai slodzes pielikšanas punktā un tās pielikšanas virzienā (statiskajā testā) D' (mm) Konstrukcijas deformācija aprēķinātajai vajadzīgajai enerģijai Ea (J) Spriedzes enerģija, kas absorbēta brīdī, kad slodze ir noņemta. Zona F-D līknē Ei (J) Absorbētā spriedzes enerģija. Zona zem F-D līknes E'i (J) Spriedzes enerģija, kas absorbēta pēc papildu slogošanas pēc plaisas vai plīsuma rašanās E''i (J) Spriedzes enerģija, kas absorbēta pārslodzes testā, ja slodze pirms pārslodzes testa sākšanas tiek noņemta. Zona zem F-D līknes Eil (J) Pievadītā enerģija, kas jāabsorbē gareniskās slogošanas laikā Eis (J) Pievadītā enerģija, kas jāabsorbē sāniskās slogošanas laikā F (N) Statiskās slodzes spēks F' (N) Slodzes spēks vajadzīgajai aprēķinātajai enerģijai, kas atbilst E'i F-D Spēka un deformācijas diagramma Fi (N) Aizmugurējiem cietajiem uzbūves elementiem piemērojamais spēks Fmax (N) Maksimālais statiskās slodzes spēks slogošanas laikā, izņemot pārslogošanu Fv (N) Vertikālās saspiešanas spēks H (mm) Svārsta kluča krišanas augstums (dinamiskajos testos) H’ (mm) Svārsta kluča krišanas augstums papildtestā (dinamiskajos testos) I (kg/m2) Traktora atskaites inerces moments pakaļējo riteņu centra līnijā neatkarīgi no šo riteņu masas L (mm) Traktora atskaites garenbāze M (kg) Traktora atskaites masa izturības testos

2. Piemērošanas joma

2.1. Šis pielikums attiecas uz traktoriem, kam ir šādi parametri: 2.1.1. ne vairāk kā 600 mm klīrenss zem zemākajiem priekšējās un pakaļējās ass punktiem, ieskaitot diferenciāli; 2.1.2. fiksēts vai regulējams minimālais sliedes platums, mazāks nekā 1 150 mm vienai asij, kam uzmontētas lielāka izmēra riepas. Pieņem, ka asij, kurai uzmontētas platākās riepas, sliedes platumu noregulē ne lielāku par 1 150 mm. Jāparedz iespēja otras ass sliedes platumu noregulēt tā, lai šaurāko riepu ārējās malas nepārsniegtu otras ass riepu ārējās malas. Ja abas asis aprīkotas ar viena un tā paša izmēra diskiem un riepām, abu asu fiksētajam vai regulējamam sliedes platumam jābūt mazākam par 1 150 mm; 2.1.3. masa ir lielāka par 400 kg, bet mazāka par 3 500 kg, kas atbilst traktora pašmasai, ieskaitot apgāšanās aizsargkonstrukcijas un izgatavotāja ieteiktā lielākā izmēra riepu masu. Maksimālā pieļaujamā masa nepārsniedz 5 250 kg, bet masas attiecība (maksimālā pieļaujamā masa/atskaites masa) nedrīkst pārsniegt 1,75; 2.1.4. aprīkoti ar divstatņu tipa apgāšanās aizsargkonstrukcijām, kuras piestiprinātas tikai pirms sēdekļa indeksa punkta un kurām ir samazināta klīrensa zona, kas pielāgojama traktora siluetam, tādējādi norādot, ka nekādos apstākļos nav ieteicams traucēt piekļūšanu vadītāja vietai, bet šīs konstrukcijas (saliktā vai nesaliktā veidā) vajadzētu novietot tā, lai tās būtu viegli izmantojamas.

2.2. Ir atzīts, ka var būt tādas konstrukcijas traktori, kā, piemēram, speciālās mežsaimniecības mašīnas (ekspeditori un treilētāji), uz kuriem šis pielikums neattiecas.

B1. STATISKĀ TESTA PROCEDŪRA

3. Noteikumi un norādījumi

3.1. Izturības testa priekšnosacījumi

3.1.1. Divu sākotnējo testu veikšana

Aizsargkonstrukcijas izturības testus drīkst veikt tikai tad, ja abi testi – gan sāniskās stabilitātes, gan pārtrauktās velšanās tests – ir bijuši apmierinoši (sk. 6.3. attēlā doto plūsmkarti).

3.1.2. Traktora sagatavošana sākotnējo testu veikšanai

3.1.2.1. Traktoram jābūt aprīkotam ar aizsargkonstrukciju tās drošības stāvoklī.

3.1.2.2. Traktoram jābūt aprīkotam ar riepām, kurām ir vislielākais izgatavotāja norādītais diametrs un vismazākais šāda diametra riepām iespējamais šķērsgriezums. Riepas nedrīkst būt balansētas ar šķidrumu, un tām jābūt piepumpētām līdz spiedienam, kāds ieteicams darbam uz lauka.

3.1.2.3. Pakaļējiem riteņiem jābūt noregulētiem uz vismazāko sliedes platumu; priekšējiem riteņiem jābūt noregulētiem, cik tuvu iespējams tam pašam sliedes platumam. Ja ir iespējami divi priekšējās sliedes iestatījumi, kuri vienādi atšķiras no šaurākā pakaļējās sliedes iestatījuma, jāizvēlas platākais no šo divu priekšējo sliežu iestatījuma.

3.1.2.4. Visām traktora tvertnēm jābūt uzpildītām vai šķidrumiem jābūt aizvietotiem ar līdzvērtīgu masu atbilstīgajā stāvoklī.

3.1.2.5. Visi sērijveidā ražota traktora piederumi ir jānostiprina parastajā stāvoklī pie traktora.

3.1.3. Sāniskās stabilitātes tests

3.1.3.1. Traktors, kas sagatavots atbilstoši iepriekš aprakstītajam, ir jānovieto uz horizontālas plaknes tā, lai tā priekšējās ass šarnīrs vai – traktoram ar locīklu – horizontālais šarnīrs starp abām asīm varētu brīvi kustēties.

3.1.3.2. Izmantojot domkratu vai pacēlāju, sašķiebj to traktora daļu, kas nekustīgi savienota ar asi, kura tur vairāk nekā 50 % no traktora svara, vienlaikus nepārtraukti mērot slīpuma leņķi. Brīdī, kad traktors atrodas nestabila līdzsvara stāvoklī, riteņiem skarot zemi, šim leņķim jābūt vismaz 38°. Vienreiz testu veic, stūres ratu izgriežot līdz galam pa labi, un vienreiz – stūres ratu izgriežot līdz galam pa kreisi.

3.1.4. Pārtrauktās velšanās tests

3.1.4.1. Vispārīgas piezīmes

Šajā testā paredzēts pārbaudīt, vai konstrukcija, kas piestiprināta pie traktora vadītāja aizsardzībai, var pietiekamā mērā nepieļaut traktora nepārtrauktu apgāšanos, ja tas sāniski gāžas uz nogāzes ar slīpuma koeficientu 1 pret 1,5 (6.4. attēls).

Pārtraukto velšanos var pierādīt, izmantojot kādu no divām 3.1.4.2. un 3.1.4.3. punktā aprakstītajām metodēm.

3.1.4.2. Pārtrauktās velšanās īpašību demonstrēšana ar apgāšanās testa palīdzību

3.1.4.2.1. Apgāšanās tests jāveic uz testa nogāzes, kas ir vismaz četrus metrus gara (sk. 6.4. attēlu). Virsmai jābūt nosegtai ar 18 cm biezu tāda materiāla kārtu, kura konusveida iespiešanās indekss, mērot saskaņā ar standartu ASAE S313.3 FEB1999 un ASAE EP542 FEB1999 attiecībā uz konusveida penetrometeru, ir: vai

3.1.4.2.2. Traktoru, kas sagatavots atbilstoši 3.1.2. punktā minētajam, ar nulles sākuma ātrumu sasver uz sāniem. Šim nolūkam to novieto testa nogāzes sākumā tā, lai riteņi, kas atrodas nogāzes lejpusē, balstītos uz nogāzes un traktora vidusplakne būtu paralēla kontūrlīnijām. Pēc tam, kad traktors ir atsities pret testa nogāzes virsmu, tas var pacelties no virsmas, apgriežoties ap aizsargkonstrukcijas augšējo stūri, taču tas nedrīkst apgāzties. Tam jānokrīt atpakaļ uz pusi, kura pirmā pacēlās.

3.1.4.3. Pārtrauktās velšanās īpašību demonstrēšana ar aprēķiniem

3.1.4.3.1. Lai pārtrauktās velšanās īpašības pārbaudītu ar aprēķinu palīdzību, jānoskaidro šādi traktoram raksturīgie parametri (sk. 6.5. attēlu): B0 (m) Pakaļējo riepu platums B6 (m) Aizsargkonstrukcijas platums starp labo un kreiso trieciena punktu B7 (m) Motora pārsega platums D0 (rad) Priekšējās ass svārstību leņķis (no nulles stāvokļa līdz gājiena beigām) D2 (m) Priekšējo riepu augstums pie pilnas slodzes uz asi D3 (m) Pakaļējo riepu augstums pie pilnas slodzes uz asi H0 (m) Priekšējās ass šarnīra augstums H1 (m) Smaguma centra augstums H6 (m) Augstums trieciena punktā H7 (m) Motora pārsega augstums L2 (m) Horizontālais attālums starp smaguma centru un priekšējo asi L3 (m) Horizontālais attālums starp smaguma centru un pakaļējo asi L6 (m) Horizontālais attālums starp smaguma centru un aizsargkonstrukcijas priekšējo krustošanās punktu (pirms tā lietojama mīnusa zīme, ja šis punkts atrodas gravitācijas centra plaknes priekšā) L7 (m) Horizontālais attālums starp smaguma centru un motora pārsega priekšējo stūri Mc (kg) Aprēķinos izmantojamā traktora masa Q (kgm2) Inerces moments ap garenasi caur smaguma centru S (m) (m) Pakaļējās sliedes platums Pakaļējās sliedes platuma (S) un pakaļējo riepu platuma (B0) summai jābūt lielākai par aizsargkonstrukcijas platumu B6.

3.1.4.3.2. Aprēķinu veikšanai var pieņemt šādus vienkāršojumus: 3.1.4.3.2.1. stacionārs traktors ar nobalansētu priekšējo asi apgāžas uz nogāzes ar slīpuma koeficientu 1 pret 1,5, ja smaguma centrs atrodas vertikāli virs rotācijas ass; 3.1.4.3.2.2. rotācijas ass ir paralēla traktora garenasij un šķērso tuvāk nogāzes lejpusē esošā priekšējā un pakaļējā riteņa saskarsmes virsmu centru, 3.1.4.3.2.3. traktors neslīd lejup pa nogāzi; 3.1.4.3.2.4. iedarbība uz nogāzi ir daļēji elastīga, ar elastības koeficientu: 3.1.4.3.2.5. iespiešanās dziļums nogāzē un aizsargkonstrukcijas deformācija kopā sasniedz: 3.1.4.3.2.6. neviena cita traktora daļa neiespiežas nogāzē.

3.1.4.3.3. Datorprogramma BASIC 4) nepārtrauktās vai pārtrauktās apgāšanās īpašību noteikšanai sāniski krītošam šauras šķērsbāzes traktoram ar priekšā piestiprinātu apgāšanās aizsargkonstrukciju ir sniegta B4 iedaļā, bet piemēri – 6.1. līdz 6.11. attēlā.

3.1.5. Mērīšanas metodes

3.1.5.1. Horizontālais attālums starp smaguma centru un pakaļējo asi (L3) vai starp smaguma centru un priekšējo asi (L2)

Lai pārliecinātos, ka nav pagrieziena leņķa, jāmēra attālums starp pakaļējo un priekšējo asi abās traktora pusēs.

Attālumu starp smaguma centru un pakaļējo asi (L3) vai starp smaguma centru un priekšējo asi (L2) aprēķina no traktora masas sadalījuma starp pakaļējiem un priekšējiem riteņiem.

3.1.5.2. Pakaļējo riepu augstums (D3) un priekšējo riepu augstums (D2)

Ir jāmēra attālums no riepas augstākā punkta līdz zemes plaknei (6.5. attēls), un šī metode jāizmanto gan priekšējām, gan pakaļējām riepām.

3.1.5.3. Horizontālais attālums starp smaguma centru un aizsargkonstrukcijas priekšējo krustošanās punktu (L6)

Ir jāmēra attālums starp smaguma centru un aizsargkonstrukcijas priekšējo krustošanās punktu (6.6.a, 6.6.b un 6.6.c attēls). Ja aizsargkonstrukcija atrodas smaguma centra plaknes priekšā, pirms uzņemtā mērījuma lietojama mīnusa zīme (-L6).

3.1.5.4. Aizsargkonstrukcijas platums (B6)

Ir jāmēra attālums starp abu aizsargkonstrukcijas vertikālo statņu labās un kreisās puses trieciena punktu.

Trieciena punktu nosaka ar tangentes plakni pret aizsargkonstrukciju, kas iet caur līniju, kas izveidota ar priekšējo un pakaļējo riepu augstākajiem ārējiem punktiem (6.7. attēls).

3.1.5.5. Aizsargkonstrukcijas augstums (H6)

Ir jāmēra vertikālais attālums no aizsargkonstrukcijas trieciena punkta līdz zemes plaknei.

3.1.5.6. Motora pārsega augstums (H7)

Ir jāmēra vertikālais attālums no motora pārsega trieciena punkta līdz zemes plaknei.

Trieciena punktu nosaka ar tangentes plakni pret motora pārsegu un aizsargkonstrukciju, kas iet caur līniju, kas izveidota ar priekšējo riepu augstākajiem ārējiem punktiem (6.7. attēls). Mērījumi jāveic abās motora pārsega pusēs.

3.1.5.7. Motora pārsega platums (B7)

Ir jāmēra attālums starp abiem motora pārsega trieciena punktiem, kā noteikts iepriekš.

3.1.5.8. Horizontālais attālums starp smaguma centru un motora pārsega priekšējo stūri (L7)

Ir jāmēra attālums no motora pārsega trieciena punkta, kā noteikts iepriekš, līdz smaguma centram.

3.1.5.9. Priekšējās ass šarnīra augstums (H0)

Izgatavotāja tehniskajā ziņojumā jāiekļauj un jāpārbauda vertikālais attālums no priekšējās ass šarnīra līdz priekšējo riepu ass centram (H01).

Ir jāmēra vertikālais attālums no priekšējo riepu ass centra līdz zemes plaknei (H02) (6.8. attēls).

Priekšējās ass šarnīra augstums (H0) ir abu iepriekšminēto lielumu summa.

3.1.5.10. Pakaļējās sliedes platums (S)

Ir jāmēra minimālais pakaļējās sliedes platums (ja traktors aprīkots ar lielākā izmēra riepām, kā to noteicis izgatavotājs) (6.9. attēls).

3.1.5.11. Pakaļējo riepu platums (B0)

Ir jāmēra attālums starp pakaļējās riepas ārējo un iekšējo vertikālo plakni riepas augšdaļā (6.9. attēls).

3.1.5.12. Priekšējās ass svārstību leņķis (D0)

Abās ass pusēs, ņemot vērā visus amortizatorus, ir jāmēra lielākais leņķis, ko nosaka, priekšējai asij svārstoties no horizontālā stāvokļa līdz maksimālajai deformācijai. Jāizmanto maksimālais izmērītais leņķis.

3.1.5.13. Traktora masa

Traktora masu nosaka, ievērojot 1.7.1. punktā minētos nosacījumus.

3.2. Nosacījumi, kas jāievēro, testējot aizsargkonstrukciju un tās stiprinājumu pie traktora izturību

3.2.1. Vispārīgās prasības

3.2.1.1. Testa mērķi

Testi, ko veic, izmantojot īpašas ierīces, ir paredzēti tam, lai imitētu slodzi, kādai tiek pakļauta aizsargkonstrukcija, traktoram apgāžoties. Minētie testi ļauj novērot aizsargkonstrukcijas izturību un visu to kronšteinu izturību, ar kuriem tā piestiprināta pie traktora, kā arī visu to traktora daļu izturību, kuras pārvieto testa slodzi.

3.2.1.2. Testēšanas metodes

Testus drīkst veikt saskaņā ar dinamiskā testa vai statiskā testa metodi (sk. A pielikumu). Abas šīs metodes tiek uzskatītas par līdzvērtīgām.

3.2.1.3. Vispārīgie noteikumi, kas reglamentē sagatavošanu testiem

3.2.1.3.1. Aizsargkonstrukcijai jāatbilst ražojumu sērijas specifikācijām. Tā jāpiestiprina kādam no traktoriem, kuriem tā ir projektēta, saskaņā ar izgatavotāja ieteikto metodi. Piezīme: Statiskās izturības testam nav vajadzīgs viss traktors. Tomēr aizsargkonstrukcija un traktora daļas, pie kurām tā piestiprināta, veido iekārtu darba kārtībā (turpmāk “mezgls”).

3.2.1.3.2. Gan statiskajā, gan dinamiskajā testā traktoram (vai mezglam), kā tas ir nokomplektēts, jābūt aprīkotam ar visām ražojumu sērijas daļām, kuras var ietekmēt aizsargkonstrukcijas izturību vai kuras var būt vajadzīgas izturības testā. Traktoram (vai mezglam) jāpiestiprina arī sastāvdaļas, kas varētu apdraudēt klīrensa zonu, tā, lai tās varētu pārbaudīt un noskaidrot, vai ir izpildīti 3.2.3. punktā minētie pieņemšanas nosacījumi. Visām traktora vai aizsargkonstrukcijas sastāvdaļām, arī aizsardzībai pret laikapstākļiem, jābūt piegādātām vai parādītām rasējumos.

3.2.1.3.3. Veicot izturības testus, visi paneļi un noņemamās konstrukcijā neietilpstošās sastāvdaļas jānoņem, lai tās neveicinātu aizsargkonstrukcijas nostiprināšanu.

3.2.1.3.4. Sliedes platumam jābūt noregulētam tā, lai aizsargkonstrukciju, cik vien iespējams, izturības testu laikā nebalstītu riepas. Ja šos testus veic pēc statiskā testa metodes, riteņus var noņemt.

3.2.2. Testi

3.2.2.1. Testu secība saskaņā ar statiskā testa procedūru

Testu secība neatkarīgi no citiem 3.3.1.6. un 3.3.1.7. punktā minētajiem testiem ir šāda:

1) konstrukcijas slogošana aizmugurējā daļā (sk. 3.3. 1.1);

2) saspiešanas aizmugurējā daļā tests (sk. 3.3.1.4.);

3) konstrukcijas slogošana priekšējā daļā (sk. 3.3. 1.2.);

4) konstrukcijas slogošana no sāna (sk. 3.3.1.3.);

5) konstrukcijas saspiešana priekšējā daļā (sk. 3.3.1.5.).

3.2.2.2. Vispārīgās prasības

3.2.2.2.1. Ja testa laikā kāda traktora fiksācijas ierīces daļa izkustas vai salūst, testu atkārto.

3.2.2.2 2. Testa laikā traktoru vai aizsargkonstrukciju nedrīkst labot vai regulēt.

3.2.2.2.3. Testa laikā traktora pārnesumkārbai ir jābūt neitrālajā režīmā un bremzēm atlaistām.

3.2.2.2.4. Ja traktors aprīkots ar atsperojuma sistēmu starp traktora virsbūvi un riteņiem, testa laikā tai jābūt nobloķētai.

3.2.2.2.5. Pirmo reizi pieliekot slodzi konstrukcijas aizmugurējā daļā, jāizvēlas tas sāns, kas, pēc testēšanas iestāžu uzskata, pēc slodžu sērijas pielikšanas radīs visnevēlamākos apstākļus konstrukcijai. Sānslodze un pakaļējā slodze jāpieliek aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes abās pusēs. Slodze no priekšpuses jāpieliek tajā aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes pusē, kur tiek pielikta sānslodze.

3.2.3. Pieņemšanas nosacījumi

3.2.3.1. Uzskata, ka aizsargkonstrukcija apmierina izturības prasības, ja tā atbilst šādiem nosacījumiem:

3.2.3.1.1. pēc katras testa daļas tai jābūt bez plaisām vai plīsumiem 3.3.2.1. punkta nozīmē vai

3.2.3.1.2. ja kādā no saspiešanas testiem rodas ievērojamas plaisas vai plīsumi, tūlīt pēc saspiešanas, kuras rezultātā radās plaisas vai plīsumi, jāveic papildu tests saskaņā ar 3.3.1.7. punktu;

3.2.3.1.3. testu laikā, izņemot pārslodzes testu, neviena aizsargkonstrukcijas daļa nedrīkst nonākt 1.6. punktā noteiktajā klīrensa zonā;

3.2.3.1.4. testu laikā, izņemot pārslodzes testu, saskaņā ar 3.3.2.2. punktu konstrukcijai jāaizsargā visas klīrensa zonas daļas;

3.2.3.1.5. testu laikā aizsargkonstrukcija nedrīkst izdarīt spiedienu uz sēdekļa konstrukciju;

3.2.3.1.6. elastīgajai deformācijai, ko mēra saskaņā ar 3.3.2.4. punktu, jābūt mazākai par 250 mm.

3.2.3.2. Nedrīkst būt piederumu, kas apdraud vadītāju. Nedrīkst būt uz āru izvirzītu daļu vai piederumu, kas varētu ievainot vadītāju, ja traktors apgāžas, vai kas radušās konstrukcijas deformācijas dēļ varētu iesprostot, piemēram, vadītāja kāju vai pēdu.

3.2.4. [Nepiemēro]

3.2.5. Testa aparatūra un aprīkojums

3.2.5.1. Statiskā testa stends

3.2.5.1.1. Statiskā testa stendam jābūt veidotam tā, lai aizsargkonstrukcijai varētu piemērot grūdienus vai slodzi.

3.2.5.1.2. Jānodrošina, lai slodzi varētu vienmērīgi sadalīt slogošanas virzienā pa slīdēšanas sliedi, kuras garums intervāla no 250 līdz 700 mm bez atlikuma dalās ar 50 mm. Nelokāmā šķērša vertikālās virsmas izmērs ir 150 mm. Šķērša šķautņu, kas saskaras ar aizsargkonstrukciju, maksimālajam liekuma rādiusam jābūt 50 mm.

3.2.5.1.3. Jāparedz iespēja paliktni noregulēt jebkurā leņķī pret slodzes virzienu, lai varētu sekot līdzi konstrukcijas slodzi nesošās virsmas leņķa izmaiņām, konstrukcijai deformējoties.

3.2.5.1.4. Spēka virziens (novirze no horizontāles un no vertikāles): — testa sākumā pie nulles slodzes: ± 2°; — testa laikā, pakļauts slodzei: 10° virs un 20° zem horizontāles. Šīm novirzēm jābūt minimālām.

3.2.5.1.5. Deformācijas ātrumam jābūt pietiekami lēnam (mazākam nekā 5 mm/s), lai slodzi visos brīžos varētu uzskatīt par “statisku”.

3.2.5.2. Iekārtas, ar kurām mēra enerģiju, ko absorbē konstrukcija

3.2.5.2.1. Jāuzzīmē līkne “spēks pret deformāciju”, lai noteiktu enerģiju, kādu absorbē konstrukcija. Nav jāmēra spēks un deformācija punktā, kur konstrukcijai tiek piemērota slodze. Tomēr spēks un deformācija jāmēra vienlaikus un kolineāri.

3.2.5.2.2. Atskaites punkts deformācijas mērījumiem jāizvēlas tā, lai ņemtu vērā tikai to enerģiju, kuru absorbē konstrukcija un/vai konkrētu traktora daļu deformācija. Nav jāņem vērā enerģija, kas tiek absorbēta, deformējoties un/vai paslīdot stiprinājumam.

3.2.5.3. Līdzekļi traktora piestiprināšanai pie zemes

3.2.5.3.1. Stiprinājuma sliedes ar vajadzīgo sliedes platumu, kas nosedz vajadzīgo platību traktora piestiprināšanai visos aplūkotajos gadījumos, stingri jāpiestiprina pie neelastīga pamata pie testa stenda.

3.2.5.3.2. Traktors ar jebkuru piemērotu līdzekli (plāksnēm, ķīļiem, trosēm, balstiem utt.) pie sliedēm jāpiestiprina tā, lai testa laikā tas nevarētu izkustēties. Šī prasība testa laikā jāpārbauda, izmantojot ierīces, kas paredzētas garuma mērīšanai. Ja traktors izkustas, viss tests jāatkārto, ja vien sistēma tās deformācijas mērīšanai, ko ņem vērā, zīmējot līkni “spēks pret deformāciju”, nav pievienota traktoram.

3.2.5.4. Saspiešanas testa stends

Izmantojot stendu, kas attēlots 6.10. attēlā, jābūt iespējai caur stingru šķērsi, kas ir aptuveni 250 mm plats un ar kardāniem savienots ar slodzi piemērojošo mehānismu, ar lejupejošu spēku iedarboties uz aizsargkonstrukciju. Jānodrošina piemērotas asu novietnes tā, lai traktora riepas neuzņemtu saspiešanas spēku.

3.2.5.5. Citi mēraparāti

Ir vajadzīgas arī šādas mērierīces:

3.2.5.5.1. ierīce elastīgās deformācijas – maksimālās momentānās deformācijas un paliekošās deformācijas starpības – mērīšanai (sk. 6.11. attēlu);

3.2.5.5.2. ierīce, ar ko pārbauda, vai aizsargkonstrukcija nav nokļuvusi klīrensa zonā un vai šī zona ir palikusi konstrukcijas aizsardzībā testa laikā (sk. 3.3.2.2. punktu).

3.3. Statiskā testa procedūra

3.3.1. Slogošanas un saspiešanas testi

3.3.1.1. Slogošana aizmugurē

3.3.1.1.1. Slodzi pieliek horizontāli vertikālā plaknē, kas ir paralēla traktora vidusplaknei. Slodzes pielikšanas punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura pirmā atsistos pret zemi, traktoram gāžoties uz aizmuguri, parasti tā ir augšējā mala. Vertikālā plakne, kurai pieliek slodzi, atrodas vienu sestdaļu no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšpusi no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidusplaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšdaļas galējo ārējo robežu. Ja konstrukcija šajā punktā ir liekta vai izvirzīta uz āru, jāpievieno ķīļi, kas ļauj piemērot slodzi šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju.

3.3.1.1.2. Mezglu piesaitē pie zemes, kā aprakstīts 3.2.6.3. punktā.

3.3.1.1.3. Enerģijai, kādu aizsargkonstrukcija absorbē testa laikā, jābūt vismaz:

3.3.1.1.4. Traktoriem ar reversu vadītāja stāvokli (reverss sēdeklis un stūres rats) izmanto to pašu formulu.

3.3.1.2. Slogošana priekšpusē

3.3.1.2.1. Slodzi pieliek horizontāli vertikālā plaknē, kura atrodas vienu sestdaļu no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšpusi no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidusplaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšdaļas galējo ārējo robežu. Slodzes pielikšanas punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura, kustībā uz priekšu braucošam traktoram gāžoties uz sāniem, pirmā atsistos pret zemi, parasti tā ir augšējā mala. Ja konstrukcija šajā punktā ir liekta vai izvirzīta uz āru, jāpievieno ķīļi, kas ļauj piemērot slodzi šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju.

3.3.1.2.2. Mezglu piesaitē pie zemes, kā aprakstīts 3.2.5.3. punktā.

3.3.1.2.3. Enerģijai, kādu aizsargkonstrukcija absorbē testa laikā, jābūt vismaz:

3.3.1.2.4. Traktoriem ar reversu vadītāja stāvokli (reverss sēdeklis un stūres rats) enerģija ir lielākā vērtība, kas izriet no iepriekšminētās formulas vai no turpmāk minētajām formulām: vai

3.3.1.3. Slogošana no sāna

3.3.1.3.1. Sānisko slogošanu veic horizontāli vertikālā plaknē, kas ir perpendikulāra traktora vidusplaknei. Slodzes pielikšanas punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura, traktoram gāžoties uz sāniem, pirmā atsistos pret zemi, parasti tā ir augšējā mala.

3.3.1.3.2. Mezglu piesaitē pie zemes, kā aprakstīts 3.2.5.3. punktā.

3.3.1.3.3. Enerģijai, kādu aizsargkonstrukcija absorbē testa laikā, jābūt vismaz:

3.3.1.3.4. Traktoriem ar reversu vadītāja stāvokli (reverss sēdeklis un stūres rats) enerģija ir lielākā vērtība, kas izriet no iepriekšminētajām formulām, vai arī turpmāk minētās formulas:

3.3.1.4. Saspiešana aizmugurējā daļā

Šķērsis jānovieto pār aizmugurējo(-ām) augstāko(-ajām) konstrukcijas daļu(-ām), un rezultējošajam saspiešanas spēkam jākoncentrējas traktora vidusplaknē. Jāpieliek spēks Fv, kur:

Spēku Fv jāturpina pielikt vismaz piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmu aizsargkonstrukcijas kustību beigšanās.

Ja aizsargkonstrukcijas jumta aizmugurējai daļai nepieliek pilnu saspiešanas spēku, spēks jāpieliek tik ilgi, līdz jumts ir deformējies tā, ka sakrīt ar plakni, kura savieno aizsargkonstrukcijas augšējo daļu ar šo daļu traktora aizmugurē, kas ir spējīga balstīt transportlīdzekļa masu, kad tas ir apgāzies.

Tad spēks ir jānoņem un saspiedošais šķērsis jāpārvieto pāri aizsargkonstrukcijas daļai, kura balsta traktoru, kad tas ir pilnībā apgāzies. Pēc tam velreiz jāpieliek saspiešanas spēks Fv.

3.3.1.5. Saspiešana priekšējā daļā

Šķērsis jānovieto pāri priekšējām visaugstākajām konstrukcijas daļām, un rezultējošajam saspiešanas spēkam jākoncentrējas traktora vidusplaknē. Jāpieliek spēks Fv, kur:

Spēku Fv jāturpina pielikt vismaz piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmu aizsargkonstrukcijas kustību beigšanās.

Ja aizsargkonstrukcijas jumta priekšējai daļai nepieliek pilnu saspiešanas spēku, spēks jāpieliek tik ilgi, līdz jumts ir deformējies tā, ka sakrīt ar plakni, kura savieno aizsargkonstrukcijas augšējo daļu ar šo daļu traktora priekšā, kas ir spējīga balstīt transportlīdzekļa masu, kad tas ir apgāzies.

Tad spēks ir jānoņem un saspiedošais šķērsis jāpārvieto pāri aizsargkonstrukcijas daļai, kura balsta traktoru, kad tas ir pilnībā apgāzies. Pēc tam vēlreiz jāpieliek saspiešanas spēks Fv.

3.3.1.6. Papildu pārslodzes tests (6.14., 6.15. un 6.16. attēls)

Pārslodzes tests jāveic visos gadījumos, kad spēks samazinās par vairāk nekā 3 % deformācijas pēdējo 5 % laikā, kas sasniegta, kad konstrukcija absorbē vajadzīgo enerģiju (sk. 6.15. attēlu).

Pārslodzes tests ir pakāpeniska horizontālās slodzes palielināšana ik pa 5 % no sākotnējās vajadzīgās enerģijas līdz ne vairāk kā 20 % no papildu enerģijas (sk. 6.16. attēlu).

Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja pēc katra vajadzīgās enerģijas palielinājuma par 5, 10 vai 15 % spēks samazinās par mazāk nekā 3 % uz 5 % palielinājumu un saglabājas vairāk nekā 0,8 Fmax.

Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja pēc tam, kad konstrukcija ir absorbējusi 20 % pievienotās enerģijas, spēks ir lielāks par 0,8 Fmax.

Pārslodzes testa laikā pieļaujamas papildu plaisas vai plīsumi un/vai klīrensa zonas nonākšana aizsargkonstrukcijā vai tās aizsardzības nepietiekamība elastīgās deformācijas dēļ. Pēc slodzes noņemšanas konstrukcija tomēr nedrīkst ietiekties klīrensa zonā, kurai jābūt pilnībā aizsargātai.

3.3.1.7. Papildu saspiešanas testi

Ja saspiešanas testa laikā parādās plaisas vai plīsumi, kurus nevar uzskatīt par nenozīmīgiem, tūlīt pēc saspiešanas testa, kurš izraisīja plīsumu vai plaisu parādīšanos, jāveic otrs, līdzīgs saspiešanas tests, piemērojot spēku 1,2 Fv.

3.3.2. Veicamie mērījumi

3.3.2.1. Lūzumi un plaisas

Pēc katra testa vizuāli jāpārbauda visas konstrukcijas daļas, savienojumi un stiprinājuma iekārtas, vai tajās nav lūzumu vai plaisu, neņemot vērā mazas plaisas mazsvarīgās daļās.

3.3.2.2. Iekļūšana klīrensa zonā

Katra testa laikā jāpārbauda, vai kāda aizsargkonstrukcijas daļa nav ietiekusies klīrensa zonā ap vadītāja sēdekli, kā noteikts 1.6. punktā.

Turklāt klīrensa zona nedrīkst būt ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas. Šādā gadījumā uzskata, ka tā ir ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas, ja jebkāda tās daļa nonāk kontaktā ar zemes virsmu, traktoram apgāžoties virzienā, no kura tika piemērota testa slodze. Lai to noteiktu, iestatītajam priekšējo un pakaļējo riepu un sliedes platumam ir jābūt vismazākajam standarta uzstādījumam, kādu noteicis izgatavotājs.

3.3.2.3. Aizmugurējo cieto uzbūves elementu testi

Ja traktors aprīkots ar stingru sistēmu, korpusu vai citu cietu elementu, kas novietots aiz vadītāja sēdekļa, šo elementu uzskata par aizsargpunktu gadījumā, ja traktors gāžas uz sāniem vai uz aizmuguri. Šādam aiz vadītāja sēdekļa novietotam cietajam elementam jāspēj izturēt slodze, nesalūstot vai neietiecoties klīrensa zonā, kur lejupejošu spēku Fi:

traktora centrālajā plaknē pieliek perpendikulāri rāmja augšpusei. Sākotnēji spēks jāpieliek 40 ° leņķī, ko aprēķina no zemei paralēlas līnijas, kā parādīts 6.12. attēlā. Šīs stingrās sistēmas minimālajam platumam jābūt 500 mm (sk. 6.13. attēlu).

Turklāt tai jābūt pietiekami stingrai un cieši piestiprinātai traktora aizmugurē.

3.3.2.4. Elastīgā deformācija, slogojot no sāna

Elastīgo deformāciju mēra (810+av ) mm atstatumā virs sēdekļa indeksa punkta vertikālajā plaknē, kurai pieliek slodzi. Šā mērījuma veikšanai jāizmanto ierīce, kuras paraugs dots 6.11. attēlā.

3.3.2.5. Paliekošā deformācija

Pēc pēdējā saspiešanas testa pabeigšanas jāreģistrē paliekošā aizsargkonstrukcijas deformācija. Tamdēļ pirms testa sākšanas jāreģistrē galveno apgāšanās aizsargkonstrukcijas daļu stāvoklis attiecībā pret sēdekļa indeksa punktu.

3.4. Attiecināšana uz citiem traktoru modeļiem

3.4.1. [Nepiemēro]

3.4.2. Tehniskā attiecināšana

Ja izdara traktora, aizsargkonstrukcijas vai metodes, ko izmanto aizsargkonstrukcijas piestiprināšanai pie traktora, tehniskas izmaiņas, testēšanas iestāde, kas veikusi oriģinālo testu, “tehniskā attiecinājuma ziņojumu” var izdot, ja traktors un aizsargkonstrukcija ir izturējuši sākotnējos – sāniskās stabilitātes un pārtrauktās velšanās – testus, kā noteikts 3.1.3. un 3.1.4. punktā, un ja aizmugurē piestiprinātā cietā armatūra, kā aprakstīts 3.3.2.3. punktā, ir testēta saskaņā ar procedūru, kas aprakstīta šajā punktā (izņemot 3.4.2.2.4. punktu), šādos gadījumos:

3.4.2.1. Konstrukcijas testa rezultātu attiecināšana uz citiem traktoru modeļiem

Trieciena vai slogošanas un saspiešanas testi nav jāveic katram traktora modelim, ja aizsargkonstrukcija un traktors atbilst turpmāk 3.4.2.1.1. līdz 3.4.2.1.5. punktā minētajiem nosacījumiem.

3.4.2.1.1. Konstrukcijai (tostarp aizmugurējai cietai armatūrai) ir jābūt vienādai ar jau testēto.

3.4.2.1.2. Vajadzīgā enerģija nedrīkst pārsniegt enerģiju, kas aprēķināta oriģinālajam testam, par vairāk kā 5 %.

3.4.2.1.3. Stiprinājuma metodei un traktora sastāvdaļām, pie kurām veic piestiprināšanu, ir jābūt vienādām.

3.4.2.1.4. Visām sastāvdaļām, piemēram, dubļusargiem un pārsegiem, kas varētu balstīt aizsardzības konstrukciju, ir jābūt vienādām.

3.4.2.1.5. Sēdekļa novietojumam un galējiem izmēriem aizsargkonstrukcijā, kā arī aizsargkonstrukcijas relatīvajam novietojumam uz traktora jābūt tādam, lai visos testos klīrensa zona paliktu deformētās konstrukcijas aizsardzības zonā (to pārbauda, izmantojot tādu pašu klīrensa zonas atskaites punktu kā oriģinālā testa ziņojumā, attiecīgi – sēdekļa atskaites punktu (S) un sēdekļa indeksa punktu (SIP)).

3.4.2.2. Konstrukcijas testa rezultātu attiecināšana uz aizsargkonstrukcijas modeļu modifikācijām

Šī procedūra jāveic tad, ja nav izpildīti 3.4.2.1. punkta noteikumi; to nedrīkst izmantot, ja atšķiras aizsargkonstrukcijas pie traktora stiprināšanas princips (piemēram, gumijas balsti aizstāti ar balstiekārtu).

3.4.2.2.1. Izmaiņas, kas neietekmē oriģinālā testa rezultātus (piemēram, piederuma montāžas paneļa stiprinājums ar metināšanas palīdzību nebūtiskā konstrukcijas vietā), sēdekļu pievienošana ar atšķirīgu sēdekļa indeksa punkta novietojumu aizsargkonstrukcijā (jāpārbauda, vai jaunā(-s) klīrensa zona(-s) visos testos paliek deformētās konstrukcijas aizsardzības zonā).

3.4.2.2.2. Izmaiņas, kas, iespējams, ietekmē oriģinālā testa rezultātus, neradot bažas par aizsargkonstrukcijas apstiprināšanu (piemēram, izmaiņas konstrukcijas daļā, izmaiņas aizsargkonstrukcijas pie traktora stiprināšanas metodē). Ir iespējams veikt validācijas testu, kura rezultātus apkopo attiecinājuma ziņojumā. Minētajam tipa attiecinājumam piemēro šādus ierobežojumus: 3.4.2.2.2.1. ja netiek veikts validācijas tests, drīkst apstiprināt ne vairāk par 5 attiecinājumiem; 3.4.2.2.2.2. validācijas testa rezultātus saistībā ar attiecinājumu pieņems, ja būs izpildīti visi šajā pielikumā paredzētie pieņemšanas nosacījumi, un: — ja deformācija, kas mērīta pēc katra trieciena testa, ne vairāk kā par ± 7 % novirzās no deformācijas, kas mērīta pēc katra trieciena testa oriģinālā testa ziņojumā (dinamiskajos testos), — ja spēks, kas izmērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slodzes testos, par vairāk kā ± 7% nenovirzās no spēka, kas izmērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts oriģinālajā testā, un ja deformācija, kas izmērīta4), kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slodzes testos, ne vairāk kā par ± 7% (statiskajā testā) novirzās no deformācijas, kas izmērīta, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts oriģinālajā testā; 3.4.2.2.2.3. vienā attiecinājuma ziņojumā var iekļaut vairākas aizsargkonstrukcijas modifikācijas, ja tie ir dažādi vienas un tās pašas aizsargkonstrukcijas risinājumi, tomēr vienā attiecinājuma ziņojumā var apstiprināt tikai vienu validācijas testu. Risinājumi, kurus netestē, jāapraksta īpašā attiecinājuma ziņojuma sadaļā.

3.4.2.2.3. Izgatavotāja deklarētās atskaites masas palielināšana jau testētai aizsargkonstrukcijai. Ja izgatavotājs vēlas saglabāt to pašu apstiprinājuma numuru, pēc validācijas testa veikšanas (šādā gadījumā 3.4.2.2.2.2. punktā noteiktos ± 7 % ierobežojumus nepiemēro) ir iespējams izdot attiecinājuma ziņojumu.

3.4.2.2.4. Pakaļējās cietās armatūras modificēšana vai jaunas pakaļējās cietās armatūras piestiprināšana. Visos testos, ņemot vērā jauno vai modificēto pakaļējo cieto armatūru, ir jāpārbauda, vai klīrensa zona paliek deformētās konstrukcijas aizsardzības zonā. Pakaļējā cietā armatūrā ir jāpārbauda, izmantojot 3.3.2.3. punktā aprakstīto testu, un testa rezultāti ir jānorāda attiecinājuma ziņojumā.

3.5. [Nepiemēro]

3.6. Aizsargkonstrukciju veiktspēja aukstā laikā

3.6.1. Ja tiek apgalvots, ka aizsargkonstrukcijas īpašības to padara izturīgu pret trauslumu aukstā laikā, izgatavotājam jāsniedz sīka informācija, kas iekļaujama ziņojumā.

3.6.2. Ar turpmāk minētajām prasībām un procedūrām paredzēts nodrošināt izturību un pretestību pret lūzumiem trausluma dēļ pie zemas temperatūras. Tiek ierosināts materiāliem izvirzīt šādas obligātās prasības, kuras jāievēro, vērtējot aizsargkonstrukcijas piemērotību darbam zemā temperatūrā valstīs, kurās ir vajadzīga šāda papildu darbības aizsardzība.

3.6.2.1. Skrūvēm un uzgriežņiem, kurus izmanto aizsargkonstrukcijas piestiprināšanai pie traktora un tās konstrukcijas elementu savienošanai, ir jābūt ar atbilstošām zemas temperatūras izturības īpašībām.

3.6.2.2. Visiem metināšanas elektrodiem, kas izmantoti nesošo daļu un stiprinājumu ražošanā, jābūt saderīgiem ar aizsargkonstrukcijas materiālu, kas norādīts turpmāk 3.6.2.3. punktā.

3.6.2.3. Aizsargkonstrukcijas elementu tērauda materiāliem jābūt lielas izturības materiāliem, kas atbilst 6.1. tabulā norādītajām Šarpī triecienu testa ar V-veida ierobu minimālās triecienenerģijas prasībām. Tērauda kategorija un kvalitāte ir jānorāda saskaņā ar ISO 630:1995.

Uzskata, ka šai prasībai atbilst tērauds ar velmēšanas biezumu, kas mazāks par 2,5 mm, un oglekļa saturu, kas mazāks par 0,2 %.

Aizsargkonstrukcijas elementiem, kas izgatavoti no citiem materiāliem, nevis no tērauda, ir jābūt līdzvērtīgai izturībai zemā temperatūrā.

3.6.2.4. Testējot atbilstību Šarpī triecienu testa ar V-veida ierobu triecienenerģijas prasībām, parauga izmērs nedrīkst būt mazāks par materiāla pieļauto lielāko izmēru, kas norādīto 6.1. tabulā.

3.6.2.5. Šarpī ar V-veida ierobu testi jāveic saskaņā ar procedūru ASTM A 370-1979, izņemot paraugu izmērus, kuriem jāatbilst 6.1. tabulā dotajiem izmēriem.

3.6.2.6. Alternatīva šai procedūrai ir mierīgā vai pusmierīgā tērauda izmantošana, par kuru jāsniedz piemērota specifikācija. Tērauda kategorija un kvalitāte ir jānorāda saskaņā ar ISO 630:1995, grozījums 1:2003.

3.6.2.7. Paraugiem ir jābūt gareniskiem un pirms veidošanas un metināšanas izmantošanai aizsargkonstrukcijās ņemtiem no plakana materiāla, caurulēm vai profiliem. Paraugi no caurulēm un profiliem ir jāņem no tā sāna vidus, kuram ir lielākie izmēri, un tajos nedrīkst iekļaut metināto šuvi.

6.1. tabula

Šarpī ar V-veida ierobu minimālās triecienenerģijas prasības

Parauga izmērs Enerģija Enerģija 30 °C 20 °C mm J J (2) 10 × 10 (1) 11 27,5 10 × 9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 (1) 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 (1) 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 (1) 5,5 14

3.7. [Nepiemēro]

6.1. attēls

Klīrensa zona

(Izmēri milimetros)

6.1.a attēls Sānskats Atskaites plakne šķērsgriezumā 6.1.b attēls Mugurskats 6.1.c attēls Virsskats

1– atskaites līnija

2– sēdekļa indeksa punkts

3– atskaites plakne

6.2. attēls

Klīrensa zona traktoriem ar grozāmu sēdekli un stūres ratu

6.3. attēls

Plūsmkarte nepārtrauktas apgāšanās īpašību noteikšanai, traktoram ar priekšā piestiprinātu apgāšanās aizsargkonstrukciju (ROPS) gāžoties uz sāniem

B1 variants: ROPS trieciena punkts aiz gareniskā nestabilā līdzsvara punkta

B2 variants: ROPS trieciena punkts pie gareniskā nestabilā līdzsvara punkta

B3 variants: ROPS trieciena punkts gareniskā nestabilā līdzsvara punkta priekšā

6.4. attēls

Stends pretvelšanās īpašību testēšanai slīpumā 1 pret 1,5

6.5. attēls

Parametri, kas vajadzīgi, lai aprēķinātu traktora ar trīsasu velšanās īpašībām apgāšanos

6.6.a, 6.6.b, 6.6.c attēls

Horizontālais attālums starp smaguma centru un aizsargkonstrukcijas priekšējo krustošanās punktu (L6)

6.7.attēls

Trieciena punktu noteikšana aizsargkonstrukcijas platuma (B6) un motora pārsega augstuma (H7) mērīšanai

6.8. attēls

Priekšējās ass šarnīra augstums (H0)

6.9. attēls

Pakaļējās sliedes platums (S) un pakaļējo riepu platums (B0)

6.10. attēls

Traktora saspiešanas testa stenda paraugs

6.11. attēls

Elastīgās deformācijas mērīšanas iekārtas paraugs

1– Paliekošā deformācija

2– Elastīgā deformācija

3– Kopējā (paliekošā un elastīgā) deformācija

6.12. attēls

Imitētā zemes līnija

6.13. attēls

Pakaļējās cietās armatūras minimālais platums

6.14. attēls

Spēka un deformācijas līkne

Pārslodzes tests nav vajadzīgs

Piezīmes

1. Atrast lielumu Fa attiecībā pret 0,95 D'

2. Pārslodzes tests nav vajadzīgs, jo Fa ≤ 1,03 F'

6.15. attēls

Spēka un deformācijas līkne

Pārslodzes tests ir vajadzīgs

Piezīmes

1. Atrast lielumu Fa attiecībā pret 0,95 D'

2. Pārslodzes tests ir vajadzīgs, jo Fa > 1,03 F'

3. Pārslodzes tests ir apmierinošs, jo Fb > 0,97 F' un Fb > 0,8 Fmax.

6.16. attēls

Spēka deformācijas līkne

Pārslodzes tests ir jāturpina

Piezīmes:

1. Atrast lielumu Fa attiecībā pret 0,95 D'

2. Pārslodzes tests ir vajadzīgs, jo Fa > 1,03 F'

3. Fb < 0,97 F', tādēļ vajadzīga turpmāka pārslodze

4. Fc < 0,97 Fb, tādēļ vajadzīga turpmāka pārslodze

5. Fd < 0,97 Fc, tādēļ vajadzīga turpmāka pārslodze

6. Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja Fe > 0,8 Fmax

7. Ja slodze kādā posmā ir zemāka par 0,8 Fmax, tests nav apmierinošs.

B2. ALTERNATĪVĀ “DINAMISKĀ” TESTA PROCEDŪRA

Šajā iedaļā izklāstīta dinamiskās testēšanas procedūra, kas izmantojama kā alternatīva statiskās testēšanas procedūrai, kas izklāstīta B1 iedaļā.

4. Noteikumi un norādījumi

4.1. Izturības testu priekšnosacījumi

Skatīt prasības, kas jāievēro, veicot statisko testēšanu.

4.2. Nosacījumi, kas jāievēro, testējot aizsargkonstrukciju un tās stiprinājumu pie traktora izturību

4.2.1. Vispārīgās prasības

Skatīt prasības, kas jāievēro, veicot statisko testēšanu.

4.2.2. Testi

4.2.2.1. Testu secība saskaņā ar dinamiskā testa procedūru

Testu secība neatkarīgi no citiem 4.3.1.6. un 4.3.1.7. punktā minētajiem testiem ir šāda:

1) trieciens konstrukcijas aizmugurē (sk. 4.3.1.1.);

2) saspiešanas no aizmugures tests (sk. 4.3.1.4.);

3) trieciens konstrukcijas priekšpusē (sk. 4.3.1.2.);

4) trieciens konstrukcijas sānos (sk. 4.3.1.3.);

5) saspiešana konstrukcijas priekšpusē (sk. 4.3.1.5.).

4.2.2.2. Vispārīgās prasības

4.2.2.2.1. Ja testa laikā izkustas vai salūst kāda traktora fiksācijas ierīces daļa, tests ir jāatkārto.

4.2.2.2 2. Testa laikā traktoru vai aizsargkonstrukciju nedrīkst labot vai regulēt.

4.2.2.2.3. Testu laikā traktora pārnesumkārbai ir jābūt neitrālajā režīmā un bremzēm atlaistām.

4.2.2.2.4. Ja traktors aprīkots ar atsperojuma sistēmu starp traktora virsbūvi un riteņiem, testa laikā tai jābūt nobloķētai.

4.2.2.2.5. Dodot pirmo triecienu konstrukcijas aizmugurē, jāizvēlas tas sāns, kas, pēc testēšanas iestāžu uzskata, pēc triecienu vai slodžu sērijas pielikšanas radīs visnevēlamākos apstākļus konstrukcijai. Sāniskais trieciens un trieciens no aizmugures jādod aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes abās pusēs. Trieciens no priekšpuses jādod tajā pašā aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes pusē, kur tiek piemērots trieciens no sāna.

4.2.3. Pieņemšanas nosacījumi

4.2.3.1. Uzskata, ka aizsargkonstrukcija apmierina izturības prasības, ja tā atbilst šādiem nosacījumiem:

4.2.3.1.1. pēc katras testa daļas tai jābūt bez plaisām vai plīsumiem 4.3.2.1.punkta nozīmē vai,

4.2.3.1.2. ja kādā no minētajiem testiem rodas nozīmīgi plīsumi vai plaisas, tūlīt pēc trieciena vai saspiešanas testa, kurā radušies plīsumi vai plaisas, jāveic papildu tests, kā noteikts 4.3.1.6. vai 4.3.1.7. punktā;

4.2.3.1.3. testu laikā, izņemot pārslodzes testu, neviena aizsargkonstrukcijas daļa nedrīkst nonākt klīrensa zonā, kas noteikta 1.6. punktā;

4.2.3.1.4. testu laikā, izņemot pārslodzes testu, saskaņā ar 4.3.2.2. punktu konstrukcijai jāaizsargā visas klīrensa zonas daļas;

4.2.3.1.5. testu laikā aizsargkonstrukcija nedrīkst izdarīt spiedienu uz sēdekļa konstrukciju;

4.2.3.1.6. elastīgajai deformācijai, ko mēra saskaņā ar 4.3.2.4. punktu, jābūt mazākai par 250 mm.

4.2.3.2. Nedrīkst būt piederumu, kas apdraud vadītāju. Nedrīkst būt uz āru izvirzītu daļu vai piederumu, kas varētu ievainot vadītāju, ja traktors apgāžas, vai kas radušās konstrukcijas deformācijas dēļ varētu iesprostot, piemēram, vadītāja kāju vai pēdu.

4.2.4. [Nepiemēro]

4.2.5. Iekārtas un aprīkojums dinamisko testu veikšanai

4.2.5.1. Svārsta klucis

4.2.5.1.1. Kluci, kas darbojas kā svārsts, jāiekar divās ķēdēs vai trosēs, kuru atbalsta punkti atrodas vismaz 6 m virs zemes. Jānodrošina līdzekļi, lai neatkarīgi noregulētu minētā svārsta kluča iekāršanas augstumu un leņķi starp svārstu un atbalsta ķēdēm vai trosēm.

4.2.5.1.2. Svārsta kluča masai jābūt 2 000 ± 20 kg, neskaitot ķēžu vai trošu masu, kuras pašas nedrīkst pārsniegt 100 kg. Trieciena skaldnes sānu garumam jābūt 680 ± 20 mm (sk. 6.26. attēlu). Svārsta klucim jābūt piepildītam tā, lai tā smaguma centrs būtu nemainīgs un sakristu ar paralēlskaldņa ģeometrisko centru.

4.2.5.1.3. Paralēlskaldnim jābūt savienotam ar sistēmu, kas velk to atpakaļ ar tūlītējas atlaišanas mehānismu, kurš ir veidots un izvietots tā, lai svārstu varētu atlaist, neizraisot paralēlskaldņa svārstības ap horizontālo asi perpendikulāri svārsta svārstību plaknei.

4.2.5.2. Svārsta balsti

Svārsta atbalsta punktiem jābūt stingri nostiprinātiem tā, lai to izkustēšanās jebkurā virzienā nepārsniegtu 1 % no kritiena augstuma.

4.2.5.3. Saites

4.2.5.3.1. Stiprinājuma sliedes ar vajadzīgo sliedes platumu, kas nosedz vajadzīgo platību traktora piesaitēšanai visos attēlotajos gadījumos (sk. 6.23., 6.24. un 6.25. attēlu), stingri jāpiestiprina pie neelastīga pamata zem svārsta.

4.2.5.3.2. Traktoram jābūt piesaitētam pie sliedēm ar trošu palīdzību ar apaļām stieplēm, ar šķiedru serdeni, ar konstrukciju 6 × 19 saskaņā ar ISO 2408:2004 un ar nominālo diametru 13 mm. Metāla stiepļu maksimālajai stiepes izturībai jābūt 1 770 Mpa.

4.2.5.3.3. Traktoram ar locīklu centrālais šarnīrs ir jāatbalsta un jāsaitē tā, kā tas vajadzīgs visiem testiem. Sāniskā trieciena testā šarnīram jābūt atbalstītam arī tajā pusē, kas pretēja trieciena pusei. Priekšējiem un pakaļējiem riteņiem nav jāatrodas vienā līnijā, ja tas atvieglo trošu piestiprināšanu atbilstīgajā veidā.

4.2.5.4. Riteņu balsts un šķērsis

4.2.5.4.1. Trieciena testos par riteņu balstu jāizmanto 150 mm šķērsgriezuma skujkoku šķērsis (sk. 6.27., 6.28. un 6.29. attēlu).

4.2.5.4.2. Sānisko triecienu testos skujkoku šķērsis jāpiestiprina ar skavām pie zemes, lai nostiprinātu riteņa diska malu, kas atrodas pretējā pusē triecienam no sāna (sk. 6.29. attēlu).

4.2.5.5. Traktoriem ar locīklu paredzētie balsti un saites

4.2.5.5.1. Traktoriem ar locīklu jāizmanto papildu balsti un saites. To mērķis ir nodrošināt, lai traktora daļa, pie kuras piestiprināta aizsargkonstrukcija, būtu tikpat stingra kā vienposma traktoram.

4.2.5.5.2. Konkrētā papildinformācija par trieciena un saspiešanas testiem ir sniegta 4.3.1. punktā.

4.2.5.6. Spiediens riepās un to deformācija

4.2.5.6.1. Traktora riepām nedrīkst būt šķidruma balasta; tām jābūt piepumpētām līdz spiedienam, kādu traktora izgatavotājs noteicis darbam uz lauka.

4.2.5.6.2. Katrā atsevišķā gadījumā saitēm jābūt nospriegotām tā, lai riepu deformācija būtu 12 % no riepas sienas augstuma (attālums starp zemi un diska zemāko punktu) pirms nospriegošanas.

4.2.5.7. Saspiešanas testa stends

Stendā, kas attēlots 6.10. attēlā, jābūt iespējai ar lejupejošu spēku iedarboties uz aizsargkonstrukciju, izmantojot stingru šķērsi, kas ir aptuveni 250 mm plats un ar kardāniem savienots ar slodzi piemērojošo mehānismu. Jānodrošina piemērotas asu novietnes tā, lai traktora riepas neuzņemtu saspiešanas spēku.

4.2.5.8. Mēraparāti

Ir vajadzīgas šādas mērierīces:

4.2.5.8.1. ierīce elastīgās deformācijas – maksimālās momentānās deformācijas un paliekošās deformācijas starpības – mērīšanai (sk. 6.11. attēlu);

4.2.5.8.2. ierīce, ko izmanto, lai pārbaudītu, vai aizsargkonstrukcija nav nokļuvusi klīrensa zonā un vai šī zona ir palikusi konstrukcijas aizsardzības zonā testa laikā (sk. 4.3.2.2. punktu).

4.3. Dinamiskā testa procedūra

4.3.1. Trieciena un saspiešanas testi

4.3.1.1. Trieciens no aizmugures

4.3.1.1.1. Traktors attiecībā pret svārsta kluci jānovieto tā, lai aizsargkonstrukcija saņemtu svārsta triecienu, kad svārsta trieciena skaldne un atbalsta ķēdes vai troses ir tādā leņķī pret vertikālo plakni A, kas vienāda ar M/100 ar 20° maksimumu, ja vien aizsargkonstrukcija saskares punktā deformācijas laikā nav lielākā leņķī pret vertikālo stāvokli. Tādā gadījumā svārsta trieciena skaldne ar papildu atbalsta palīdzību jānoregulē tā, lai tā maksimālās deformācijas brīdī būtu paralēla aizsargkonstrukcijai trieciena punktā, atbalsta ķēdēm vai trosēm paliekot iepriekš noteiktajā leņķī. Jānoregulē svārsta kluča piekares augstums un jāveic darbības, kas vajadzīgas, lai nepieļautu, ka svārsta klucis griežas ap trieciena punktu. Trieciena punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura pirma atsistos pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, parasti tā ir augšējā mala. Svārsta kluča smaguma centra stāvoklis atrodas vienu sestdaļu no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšpusi no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidus plaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšdaļas galējo ārējo robežu. Ja konstrukcija šajā punktā ir liekta vai izvirzīta uz āru, jāpievieno ķīļi, kas ļautu dot triecienu šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju.

4.3.1.1.2. Traktors jāpiesaitē pie zemes ar četrām trosēm, pa vienai katras ass abos galos, izvietojot tās, kā norādīts 6.27. attēlā. Attālumam starp priekšējās un pakaļējās piesaites punktiem jābūt tādam, lai troses ar zemi veidotu leņķi, kas mazāks par 30°. Turklāt pakaļējās saites jāizvieto tā, lai abu trošu krustošanās punkts atrastos vertikālajā plaknē, kurā krīt svārsta kluča smaguma centrs. Troses jānospriego tā, lai riepas deformētos, kā noteikts 4.2.5.6.2. punktā. Kad troses ir nospriegotas, ķīlis jānovieto pakaļējo riteņu priekšā cieši pret tiem un tad jānostiprina pie zemes.

4.3.1.1.3. Traktoram ar locīklu sakabes punkts arī jāatbalsta ar vismaz 100 mm šķērsgriezuma koka kluci un stingri jāpiesaitē pie zemes.

4.3.1.1.4. Svārsta klucis jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām divām formulām, kuras jāizvēlas atkarībā no testējamā mezgla atskaites masas: traktoriem ar atskaites masu, kas mazāka par 2 000 kg; traktoriem ar atskaites masu, kas lielāka par 2 000 kg. Tad svārsta klucis tiek atlaists, un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju.

4.3.1.1.5. Traktoriem ar reversu vadītāja stāvokli (reverss sēdeklis un stūres rats) izmanto tās pašas formulas.

4.3.1.2. Trieciens no priekšpuses

4.3.1.2.1. Traktors attiecībā pret svārsta kluci jānovieto tā, lai aizsargkonstrukcija saņemtu svārsta triecienu, kad svārsta trieciena šķautne un atbalsta ķēdes vai troses ir tādā leņķī pret vertikālo plakni A, kas vienāda ar M/100 ar 20° maksimumu, ja vien aizsargkonstrukcija saskares punktā deformācijas laikā nav lielākā leņķī pret vertikālo stāvokli. Tādā gadījumā svārsta trieciena skaldne ar papildu atbalsta palīdzību jānoregulē tā, lai tā maksimālās deformācijas brīdī būtu paralēla aizsargkonstrukcijai trieciena punktā, atbalsta ķēdēm vai trosēm paliekot iepriekš noteiktajā leņķī. Jānoregulē svārsta kluča piekares augstums un jāveic darbības, kas vajadzīgas, lai nepieļautu, ka svārsta klucis griežas ap trieciena punktu. Trieciena punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura, kustībā uz priekšu braucošam traktoram gāžoties uz sāniem, pirmā atsistos pret zemi, parasti tā ir augšējā mala. Svārsta smaguma centra stāvoklis atrodas vienu sestdaļu no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšpusi no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidusplaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšdaļas galējo ārējo robežu. Ja konstrukcija šajā punktā ir saliekta vai izvirzīta uz āru, jāpievieno ķīļi, kas dotu triecienu šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju.

4.3.1.2.2. Traktors jāpiesaitē pie zemes ar četrām trosēm, pa vienai katras ass abos galos, izvietojot tās, kā norādīts 6.28. attēlā. Attālumam starp priekšējās un pakaļējās piesaites punktiem jābūt tādam, lai troses ar zemi veidotu leņķi, kas mazāks par 30°. Turklāt pakaļējās saites jāizvieto tā, lai abu trošu krustošanās punkts atrastos vertikālajā plaknē, kurā krīt svārsta kluča smaguma centrs. Troses jānospriego tā, lai riepas deformētos, kā noteikts 4.2.5.6.2. punktā. Kad troses ir nospriegotas, ķīlis jānovieto pakaļējo riteņu priekšā cieši pret tiem un tad jānostiprina pie zemes.

4.3.1.2.3. Traktoram ar locīklu sakabes punkts arī jāatbalsta ar vismaz 100 mm šķērsgriezuma koka kluci un stingri jāpiesaitē pie zemes.

4.3.1.2.4. Svārsta klucis jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām formulām, kuras jāizvēlas atkarībā no testējamā mezgla atskaites masas: traktoriem ar atskaites masu, kas mazāka par 2 000 kg; traktoriem ar atskaites masu, kas lielāka par 2 000 kg. Tad svārsta klucis tiek atlaists, un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju.

4.3.1.2.5. Traktoriem ar reversu vadītāja stāvokli (reverss sēdeklis un stūres rats) augstums ir lielākā vērtība no iepriekš minētās formulas vai no turpmāk minētās formulas (izvēloties lielāko no minētajām vērtībām): vai

4.3.1.3. Trieciens no sāna

4.3.1.3.1. Traktors attiecībā pret svārsta kluci jānovieto tā, lai svārsta klucis iedarbotos uz aizsargkonstrukciju, kad svārsta trieciena skaldne un atbalsta ķēdes vai troses ir vertikālā stāvoklī, ja vien deformācijas laikā aizsargkonstrukcija saskares punktā ar vertikāli neveido leņķi, kas mazāks par 20°. Tādā gadījumā svārsta trieciena skaldne ar papildu atbalsta palīdzību jānoregulē tā, lai tā maksimālās deformācijas brīdī būtu paralēla aizsargkonstrukcijai trieciena punktā, atbalsta ķēdēm vai trosēm trieciena brīdī paliekot iepriekš noteiktajā leņķī. Jānoregulē svārsta kluča piekares augstums un jāveic darbības, kas vajadzīgas, lai nepieļautu, ka svārsta klucis griežas ap trieciena punktu. Trieciena punkts ir tā aizsargkonstrukcijas daļa, kura pirmā atsistos pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem.

4.3.1.3.2. Traktora riteņi tajā pusē, kura saņems triecienu, jāpiesaitē pie zemes ar trosēm, ko aptin priekšējo un pakaļējo asu attiecīgajiem galiem. Troses jānospriego tā, lai radītu riepu deformācijas vērtības, kas norādītas 4.2.5.6.2. punktā. Kad troses ir nospriegotas, ķīlis jānovieto uz zemes, to cieši atspiežot pret riepām triecienam pretējā pusē, un tad jānostiprina pie zemes. Ja priekšējo un pakaļējo riepu ārējās malas neatrodas vienā un tajā pašā vertikālajā plaknē, iespējams, jāizmanto divi šķērši vai ķīļi. Tādā gadījumā balsts jānovieto tā, kā norādīts 6.29. attēlā, pret visvairāk noslogotā riteņa diska malu pretēji trieciena punktam, stingri uzspiežot to pret riteņa disku un tad nostiprinot pie tā pamata. Balstam jābūt tik garam, lai, atbalstīts pret riteņa disku, tas ar zemi veidotu 30 ± 3° leņķi. Turklāt tā biezumam, ja iespējams, jābūt 20 līdz 25 reizes mazākam nekā tā garumam un 2 līdz 3 reizes mazākam nekā tā platumam. Abos galos esošajiem balstiem jābūt veidotiem, ievērojot 6.29. attēlā sniegtās norādes.

4.3.1.3.3. Traktoram ar locīklu sakabes punkts arī jāatbalsta ar vismaz 100 mm šķērsgriezuma koka kluci un no sāna jāatbalsta ar ierīci, kas līdzīga pret pakaļējo riteni atstutētam balstam, kā norādīts 4.3.1.3.2. punktā. Pēc tam sakabes punktu nostiprina ar trosi pie zemes.

4.3.1.3.4. Svārsta klucis jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām divām formulām, kuras jāizvēlas atkarībā no testējamā mezgla atskaites masas: traktoriem ar atskaites masu, kas mazāka par 2 000 kg; traktoriem ar atskaites masu, kas lielāka par 2 000 kg.

4.3.1.3.5. Reversīviem traktoriem augstums ir lielākā vērtība, kas izriet no iepriekš minētās formulas vai no turpmāk minētās formulas: traktoriem ar atskaites masu, kas mazāka par 2 000 kg; traktoriem ar atskaites masu, kas lielāka par 2 000 kg. Tad svārsta klucis tiek atlaists, un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju.

4.3.1.4. Saspiešana aizmugurējā daļā

Visi noteikumi ir tādi paši kā B1 daļas 3.3.1.4. punktā noteiktie.

4.3.1.5. Saspiešana priekšējā daļā

Visi noteikumi ir tādi paši kā B1 daļas 3.3.1.5. punktā noteiktie.

4.3.1.6. Papildu trieciena testi

Ja trieciena testa laikā rodas plaisas vai plīsumi, kurus nevar uzskatīt par nenozīmīgiem, otrs līdzīgs tests, bet ar kritiena augstumu:

jāveic tūlīt pēc trieciena testa, kas izraisījis šīs plaisas vai plīsumus, kur “a” ir paliekošās deformācijas (Dp) attiecība pret elastīgo deformāciju (De):

kas mērītas trieciena punktā. Papildu paliekošā deformācija, kuru izraisījis otrais trieciens, nedrīkst pārsniegt 30 % no paliekošās deformācijas, kuru izraisījis pirmais trieciens.

Lai varētu veikt papildu testu, visu trieciena testu laikā jāmēra elastīgā deformācija.

4.3.1.7. Papildu saspiešanas testi

Ja saspiešanas testa laikā rodas nozīmīgas plaisas vai plīsumi, tūlīt pēc saspiešanas testa, kurš izraisīja šīs plaisas vai plīsumus, jāveic otrs līdzīgs saspiešanas tests, bet ar spēku 1,2 Fv.

4.3.2. Veicamie mērījumi

4.3.2.1. Lūzumi un plaisas

Pēc katra testa vizuāli jāpārbauda visi konstrukcijas elementi, savienojumi un stiprinājumu sistēmas, vai tajās nav lūzumu vai plaisu, neņemot vērā nelielas plaisas mazsvarīgās daļās.

Nav jāņem vērā plīsumi, ko radījušas svārsta kluča malas.

4.3.2.2. Iekļūšana klīrensa zonā

Katra testa laikā jāpārbauda, vai kāda aizsargkonstrukcijas daļa nav ietiekusies klīrensa zonā ap vadītāja sēdekli, kā noteikts 1.6. punktā.

Turklāt klīrensa zona nedrīkst būt ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas. Šim nolūkam uzskata, ka tā ir ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas, ja jebkura tās daļa nonāk saskarē ar zemes virsmu, traktoram apgāžoties virzienā, no kura piemērota testa slodze. Lai to noteiktu, iestatītajam priekšējo un pakaļējo riepu un sliedes platumam ir jābūt vismazākajam standarta uzstādījumam, kādu noteicis izgatavotājs.

4.3.2.3. Aizmugurējo cieto uzbūves elementu testi

Ja traktors ir aprīkots ar stingru sistēmu, korpusu vai citu aiz vadītāja sēdekļa novietotu cieto armatūru, minēto armatūru uzskata par aizsargpunktu, ja traktors gāžas uz sāniem vai uz aizmuguri. Cietajam uzbūves elementam, kas novietots aiz vadītāja sēdekļa, jāiztur slodze, nesalūstot vai neietiecoties klīrensa zonā, kur lejupejošu spēku Fi:

traktora centrālajā plaknē pieliek perpendikulāri rāmja augšpusei. Spēka piemērošanas sākotnējam leņķim ir jābūt 40°, ko aprēķina no zemei paralēlas līnijas, kā parādīts 6.12. attēlā. Stingrās sistēmas minimālajam platumam ir jābūt vismaz 500 mm (sk. 6.13. attēlu).

Turklāt tai jābūt pietiekami stingrai un cieši piestiprinātai traktora aizmugurē.

4.3.2.4. Elastīgā deformācija (triecienā no sāna)

Elastīgo deformāciju mēra (810 + av ) mm atstatumā virs sēdekļa indeksa punkta vietā, kur vertikālā plakne iet caur trieciena punktu. Šā mērījuma veikšanai jāizmanto ierīce, kuras paraugs dots 6.11. attēlā.

4.3.2.5. Paliekošā deformācija

Pēc pēdējā saspiešanas testa jāreģistrē aizsargkonstrukcijas paliekošā deformācija. Tālab pirms testa sākšanas jāņem vērā apgāšanās aizsargkonstrukcijas galveno elementu stāvoklis attiecībā pret sēdekļa indeksa punktu.

4.4. Attiecināšana uz citiem traktoru modeļiem

Visi noteikumi ir vienādi ar šā pielikuma B1 iedaļas 3.4. punkta noteikumiem.

4.5. [Nepiemēro]

4.6. Aizsargkonstrukciju veiktspēja aukstā laikā

Visi noteikumi ir vienādi ar šā pielikuma B1 iedaļas 3.6. punkta noteikumiem.

4.7. [Nepiemēro]

6.26. attēls

Svārsta klucis un tā piekāršanas ķēdes vai troses

6.27. attēls

Traktora piesaitēšanas paraugs (trieciens no aizmugures)

6.28. attēls

Traktora piesaitēšanas paraugs (trieciens no priekšpuses)

6.29. attēls

Traktora piesaitēšanas paraugs (trieciens no sāna)

B3. SALOKĀMU ROPS VEIKTSPĒJAS PRASĪBAS

5.1. Darbības joma

Šī procedūra nosaka priekšā piestiprinātu salokāmu apgāšanās aizsargkonstrukciju (ROPS) minimālajai veiktspējai un testiem piemērojamās prasības.

5.2. Veiktspējas testēšanā izmantotie termini:

5.2.1. manuāli salokāma ROPS ir priekšā piestiprināta divstatņu aizsargkonstrukcija, kuru var manuāli pacelt/nolaist tieši vadītājs (ar daļēju palīdzību vai bez tās);

5.2.2. automātiski salokāma ROPS ir priekšā piestiprināta divstatņu aizsargkonstrukcija, kuras pacelšana/nolaišana ir pilnībā automatizēta;

5.2.3. bloķēšanas sistēma ir ierīce, kas uzstādīta, lai manuāli vai automātiski bloķētu ROPS paceltā vai nolaistā stāvoklī;

5.2.4. satveršanas zona ir apgabals, par kuru izgatavotājs norādījis, ka tas ir daļa no ROPS un/vai pie ROPS piestiprināts papildrokturis, ar ko vadītājam atļauts veikt pacelšanu/nolaišanu;

5.2.5. satveršanas zonas pieejamā daļa ir apgabals, kurā pacelšanas/nolaišanas laikā apgāšanās aizsargkonstrukciju darbina vadītājs. To nosaka, ņemot vērā satveršanas zonas šķērsgriezumu ģeometrisko centru;

5.2.6. saspiešanas vieta ir bīstama vieta, kurā daļas attiecībā cita pret citu vai gar nekustīgajām daļām pārvietojas tā, ka var saspiest cilvēkus vai to ķermeņa daļas;

5.2.7. bīdes vieta ir bīstama vieta, kurā daļas cita pret citu vai gar citām daļām pārvietojas tā, ka var saspiest vai pārbīdīt cilvēkus vai to ķermeņa daļas.

5.3. Manuāli salokāma ROPS

5.3.1. Testa priekšnosacījumi

Testu veicot manuāli, vadītājs stāv un vienā vai vairākās vietās satver aizsargstieņa satveršanas zonu. Tai jābūt konstruētai bez asām malām, asiem stūriem un neapstrādātām virsmām, kuras var traumēt vadītāju.

Satveršanas zona ir skaidri jānorāda tā, lai tā būtu vienmēr redzama (sk. 6.20. attēlu).

Tā var atrasties vienā vai abās traktora pusēs un var būt aizsargstieņa vai papildrokturu neatņemama sastāvdaļa. Šajā satveršanas zonā, aizsargstieni paceļot vai nolaižot manuāli, tas nerada nobīdes, saspiešanas vai nekontrolējamas pārvietošanās draudus vadītājam (papildprasība).

Trīs pieejamās daļas ar atšķirīgu pieļaujamo spēku nosaka attiecībā pret zemes horizontālo plakni un vertikālajām plaknēm, kas pieskaras traktora ārējām daļām, kuras ierobežo vadītāja atrašanos vai izkustēšanos (6.21. attēls).

I zona: komforta daļa

II zona: daļa, kurai var piekļūt, nenoliecot ķermeni uz priekšu

III zona: daļa, kurai var piekļūt, noliecot ķermeni uz priekšu

Vadītāja atrašanās vietu un kustību ierobežo šķēršļi. Tās ir traktora daļas, ko nosaka vertikālas plaknes, kas pieskaras šķēršļa ārmalām.

Ja, aizsargstieni pārvietojot manuāli, vadītājam jāpārvieto kājas, tās var pārvietot tikai aizsargstieņa trajektorijai paralēlā plaknē vai vēl kādā iepriekšējai plaknei paralēlā plaknē, lai pārvarētu šķērsli. Kopējo pārvietošanu uzskata par aizsargstieņa trajektorijai paralēlu un perpendikulāru taisnu līniju kombināciju. Perpendikulārā pārvietošana ir pieņemama tikai tad, ja vadītājs pietuvojas aizsargstienim. Pieejamo daļu uzskata par dažādo pieejamo daļu apgabalu (6.22. attēls).

Traktoram jābūt aprīkotam ar riepām, kurām ir vislielākais izgatavotāja norādītais diametrs un vismazākais šāda diametra riepām pieļaujamais šķērsgriezums. Riepām jābūt piepumpētām līdz spiedienam, kāds ieteicams darbam uz lauka.

Pakaļējiem riteņiem jābūt noregulētiem uz vismazāko sliedes platumu; priekšējiem riteņiem jābūt noregulētiem, cik tuvu iespējams tam pašam sliedes platumam. Ja ir iespējami divi priekšējās sliedes iestatījumi, kuri vienādi atšķiras no pakaļējās sliedes šaurākā iestatījuma, tad jāizvēlas platākais no diviem priekšējās sliedes iestatījumiem.

5.3.2. Testa procedūra

Testa mērķis ir izmērīt spēku, kāds vajadzīgs, lai paceltu vai nolaistu aizsargstieni. Tests tiks veikts statiskos apstākļos, kad aizsargstienis sākotnēji ir nekustīgs. Katru aizsargstieņa pacelšanai vai nolaišanai nepieciešamā spēka mērījumu veic virzienā, kas pieskaras aizsargstieņa trajektorijai un šķērso satveršanas zonas šķērsgriezumu ģeometrisko centru.

Uzskata, ka satveršanas zonai iespējams piekļūt, ja tā atrodas pieejamajās daļās vai dažādo pieejamo daļu apgabalā (6.23. attēls).

Aizsargstieņa pacelšanai un nolaišanai nepieciešamais spēks jāmēra dažādos punktos, kuri atrodas satveršanas zonas pieejamajā daļā (6.24. attēls).

Pirmo mērījumu veic satveršanas zonas pieejamās daļas vistālākajā punktā, kad aizsargstienis ir pilnībā nolaists (A punkts). Otro mērījumu nosaka atkarībā no A punkta novietojuma pēc tam, kad aizsargstienis pagriezts uz satveršanas zonas pieejamās daļas augšu (A' punkts).

Ja, veicot otro mērījumu, aizsargstienis nav pilnībā pacelts, satveršanas zonas pieejamās daļas vistālākajā punktā mēra vēl vienu punktu, aizsargstienim atrodoties pilnībā paceltā stāvoklī (B punkts).

Ja pirmajos divos mērījumos pirmā punkta trajektorija šķērso robežu starp I un II zonu, mērījumu veic šajā šķērsošanas punktā (A'' punkts).

Lai izmērītu spēku attiecīgajos punktos, var izmērīt tieši vērtību vai spēka aprēķināšanai var izmērīt griezi, kas vajadzīga aizsargstieņa pacelšanai vai nolaišanai.

5.3.3. Pieņemšanas nosacījumi

5.3.3.1. Spēkam piemērojamā prasība

Spēks, kas ir pieņemams ROPS iedarbināšanai, ir atkarīgs no pieejamās daļas, kā norādīts 6.2. tabulā.

6.2. tabula

Pieļaujamie spēki

Zona I II III Pieņemamais spēks (N) 100 75 50

Gadījumos, kad aizsargstienis ir pilnībā pacelts vai pilnībā nolaists, šo pieņemamo spēku palielinājums nedrīkst pārsniegt 25 %.

Ja aizsargstienis tiek nolaists, šo pieņemamo spēku palielinājums nedrīkst pārsniegt 50 %.

5.3.3.2. Papildprasība

Aizsargstienis, to paceļot vai nolaižot manuāli, nedrīkst radīt nobīdes, saspiešanas vai nekontrolējamas pārvietošanās draudus vadītājam.

Saspiešanas vieta nav uzskatāma par bīstamu kādai vadītāja rokas daļai, ja satveršanas zonā drošības attālums starp traktora nekustīgajām daļām un aizsargstieni attiecībā pret roku, plaukstu un dūri ir ne mazāks par 100 mm, bet pirkstiem – 25 mm (ISO 13854:1996). Drošības attālumi jāpārbauda, ņemot vērā lietošanas režīmu, ko izgatavotājs paredzējis operatora rokasgrāmatā.

5.4. Manuālā bloķēšanas sistēma

Ierīcei, kas uzstādīta, lai ROPS bloķētu paceltā/nolaistā stāvoklī, jābūt konstruētai tā:

— lai to varētu darbināt vadītājs, kurš stāv, un lai tā atrastos kādā no pieejamajām daļām;

— lai tā būtu grūti atdalāma no ROPS (piemēram, tajā kā saisttapas būtu izmantotas bloktapas vai sprosttapas);

— lai izvairītos no sajukuma bloķēšanā (jānorāda pienācīga tapu atrašanās vieta);

— lai izvairītos no netīšas detaļu noņemšanas vai pazaudēšanas.

Ja ierīces, ko izmanto ROPS bloķēšanai paceltā/nolaistā stāvoklī, ir tapas, tām jābūt brīvi ievietojamām vai izņemamām. Ja, lai to izdarītu, aizsargstienim jāpieliek spēks, tam jāatbilst A un B punkta prasībām (skatīt 5.3. punktu).

Visām pārējām bloķēšanas ierīcēm jābūt konstruētām, ievērojot ergonomikas pieeju attiecībā uz formu un spēku, jo īpaši vairoties no saspiešanas vai nobīdes draudiem.

5.5. Automātiskās bloķēšanas sistēmas sākotnējais tests

Automātiskās bloķēšanas sistēmai, kas uzstādīta manuāli salokāmai ROPS, pirms ROPS izturības testa veikšanas veic sākotnējo testu.

Aizsargstieni pārvieto no horizontālā stāvokļa vertikālā bloķētā stāvoklī un atpakaļ. Šīs darbības atbilst vienam ciklam. Veic 500 ciklus.

To var veikt manuāli vai ar ārējā enerģijas avota (hidrauliskās, pneimatiskās vai elektropiedziņas) palīdzību. Abos gadījumos spēks jāpieliek plaknē, kas ir paralēla aizsargstieņa trajektorijai un kas šķērso satveršanas zonu, aizsargstieņa leņķiskajam ātrumam jābūt aptuveni nemainīgam un mazākam par 20 grādiem sekundē.

Pēc 500 ciklu pabeigšanas spēks, ko pieliek, aizsargstienim atrodoties vertikālā stāvoklī, nedrīkst par vairāk kā 50 % pārsniegt pieļaujamo spēku (6.2. tabula).

Aizsargstieni atbloķē, ievērojot operatora rokasgrāmatā sniegtās norādes.

Pēc 500 ciklu pabeigšanas bloķēšanas sistēmai nevar būt vajadzīga ne tehniskā apkope, ne regulēšana.

1. piezīme: Sākotnējo testu var izmantot arī automātiski salokāmu ROPS sistēmām. Šis tests jāveic pirms ROPS izturības testa veikšanas.

2. piezīme: Sākotnējo testu var veikt izgatavotājs. Tādā gadījumā viņš testēšanas iestādei iesniedz sertifikātu, kas apliecina, ka tests ir veikts, ievērojot testa procedūru, un ka pēc 500 ciklu pabeigšanas bloķēšanas sistēmai nebija vajadzīga ne tehniskā apkope, ne regulēšana. Testēšanas iestāde pārbaudīs ierīces veiktspēju, izmantojot vienu ciklu – no horizontālā stāvokļa līdz vertikālajam bloķētajam stāvoklim un atpakaļ.

6.20. attēls

Satveršanas zona

6.21. attēls

Piekļuves zonas

(Izmēri milimetros)

6.22. attēls

Piekļuves zonu apgabals

(Izmēri milimetros)

6.23. attēls

Satveršanas zonas pieejamā daļa

6.24. attēls

Punkti, kuros mēra vajadzīgo spēku

B4. VIRTUĀLAJAI TESTĒŠANAI IZVIRZĪTĀS PRASĪBAS

Datorprogramma BASIC 3) nepārtrauktas vai pārtrauktas apgāšanās īpašību noteikšanai sāniski krītošam šauras šķērsbāzes traktoram ar vadītāja sēdekļa priekšā piestiprinātu aizsargstieni

Ievadpiezīme:

Turpmāk sniegtā programma ir izmantojama tikai tās aprēķina metodēm. Piedāvātā drukātā teksta atspoguļojumam (angļu valodā un tā izkārtojumam) ir informatīvs raksturs. Lietotājs šo programmu pielāgos pieejamajam drukāšanas veidam un citām testēšanas iestādei specifiskajām prasībām.

10 CLS

20 REM REFERENCE OF THE PROGRAM COD6ABAS.BAS 08/02/96

30 FOR I = 1 TO 10: LOCATE I, 1, 0: NEXT I

40 COLOR 14, 8, 4

50 PRINT "************************************************************************************"

60 PRINT "* CALCULATION FOR DETERMINING THE NON-CONTINUOUS ROLLING BEHAVIOUR *"

70 PRINT "*OF A LATERAL OVERTURNING NARROW TRACTOR WITH A ROLL-OVER PROTECTIVE *"

80 PRINT "* STRUCTURE MOUNTED IN FRONT OF THE DRIVER'S SEAT *"

90 PRINT "************************************************************************************"

100 A$ = INKEY$: IF A$ = "" THEN 100

110 COLOR 10, 1, 4

120 DIM F(25), C(25), CAMPO$(25), LON(25), B$(25), C$(25), X(6, 7), Y(6, 7), Z(6, 7)

130 DATA 6,10,10,14,14,17,19,21,11,11,12,12,13,13,14,14,15,15,16,16,17,17,18,18,19

140 DATA 54,8,47,8,47,12,8,12,29,71,29,71,29,71,29,71,29,71,29,71,29,71,29,71,29

150 DATA 12,30,31,30,31,25,25,25,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9

160 FOR I = 1 TO 25: READ F(I): NEXT

170 FOR I = 1 TO 25: READ C(I): NEXT

180 FOR I = 1 TO 25: READ LON(I): NEXT

190 CLS

200 FOR I = 1 TO 5: LOCATE I, 1, 0: NEXT I

210 PRINT "In case of misprint, push on the enter key up to the last field"

220 PRINT :LOCATE 6, 44: PRINT " TEST NR: ": PRINT

230 LOCATE 8, 29: PRINT " FRONT MOUNTED- PROTECTIVE STRUCTURE:": PRINT

240 PRINT " MAKE: ": LOCATE 10, 40: PRINT " TYPE: ": PRINT

250 LOCATE 12, 29: PRINT " TRACTOR :": PRINT: PRINT " MAKE:"

260 LOCATE 14, 40: PRINT " TYPE: ": PRINT: PRINT

270 PRINT " LOCATION: ": PRINT

280 PRINT " DATE: ": PRINT: PRINT " ENGINEER:"

290 NC = 1: GOSUB 4400

300 PRINT: PRINT: PRINT " In case of misprint, it is possible to acquire the data again"

310 PRINT: INPUT " Do you wish to acquire again the data ? (Y/N)"; Z$

320 IF Z$ = "Y" OR Z$ = "y" THEN 190

330 IF Z$ = "N" OR Z$ = "n" THEN 340

340 FOR I=1 TO 3:LPRINT: NEXT: LPRINT; " TEST NR: "; TAB(10); CAMPO$(1)

350 LPRINT: LPRINT TAB(24); " FRONT MOUNTED PROTECTIVE STRUCTURE:"

360 LL = LEN(CAMPO$(2) + CAMPO$(3))

370 LPRINT TAB(36 - LL / 2); CAMPO$(2) + " - " + CAMPO$(3): LPRINT

380 LPRINT TAB(32); " OF THE NARROW TRACTOR": LL = LEN(CAMPO$(4) + CAMPO$(5))

390 LPRINT TAB(36 - LL / 2); CAMPO$(4) + " - " + CAMPO$(5): LPRINT

400 CLS

410 PRINT "In case of mistype, push on the enter key up to the last field"

420 PRINT

430 FOR I = 1 TO 7: LOCATE I, 1, 0: NEXT

440 LOCATE 8, 1: PRINT " CHARACTERISTIC UNITS:"

450 LOCATE 8, 29: PRINT "LINEAR (m): MASS (kg):MOMENT OF INERTIA (kg×m2):"

460 LOCATE 9, 1: PRINT " ANGLE (radian)"

470 LPRINT: PRINT

480 PRINT "HEIGHT OF COG H1=": LOCATE 11, 29: PRINT " "

490 LOCATE 11, 40: PRINT "H. DIST. COG-REAR AXLE L3="

500 LOCATE 11, 71: PRINT " "

510 PRINT "H. DIST. COG-FRT AXLE L2=": LOCATE 12, 29: PRINT " "

520 LOCATE 12, 40: PRINT "HEIGHT OF THE REAR TYRES D3="

530 LOCATE 12, 71: PRINT " "

540 PRINT "HEIGHT OF THE FRT TYRES D2=": LOCATE 13, 29: PRINT " "

550 LOCATE 13, 40: PRINT "OVERALL HEIGHT(PT IMPACT) H6="

560 LOCATE 13, 71: PRINT " "

570 PRINT "H.DIST.COG-LEAD.PT INTER.L6=": LOCATE 14, 29: PRINT " "

580 LOCATE 14, 40: PRINT "PROTECTIVE STRUCT. WIDTH B6="

590 LOCATE 14, 71: PRINT " "

600 PRINT "HEIGHT OF THE ENG.B. H7=": LOCATE 15, 29: PRINT " "

605 LOCATE 15, 40: PRINT "WIDTH OF THE ENG. B. B7="

610 LOCATE 15, 71: PRINT " "

615 PRINT "H.DIST.COG-FRT COR.ENG.B.L7=": LOCATE 16, 29: PRINT " "

620 LOCATE 16, 40: PRINT "HEIGHT FRT AXLE PIVOT PT H0="

630 LOCATE 16, 71: PRINT " "

640 PRINT "REAR TRACK WIDTH S =": LOCATE 17, 29: PRINT " "

650 LOCATE 17, 40: PRINT "REAR TYRE WIDTH B0="

660 LOCATE 17, 71: PRINT " "

670 PRINT "FRT AXLE SWING ANGLE D0=": LOCATE 18, 29: PRINT " "

680 LOCATE 18, 40: PRINT "TRACTOR MASS Mc ="

690 LOCATE 18, 71: PRINT " "

700 PRINT "MOMENT OF INERTIA Q =": LOCATE 19, 29: PRINT " "

710 LOCATE 19, 40: PRINT " "

720 LOCATE 19, 71: PRINT " ": PRINT: PRINT

730 H1 = 0: L3 = 0: L2 = 0: D3 = 0: D2 = 0: H6 = 0: L6 = 0: B6 = 0

740 H7 = 0: B7 = 0: L7 = 0: H0 = 0: S = 0: B0 = 0: D = 0: Mc = 0: Q = 0

750 NC = 9: GOSUB 4400

760 FOR I = 1 TO 3: PRINT "": NEXT

770 H1 = VAL(CAMPO$(9)): L3 = VAL(CAMPO$(10)): L2 = VAL(CAMPO$(11))

780 D3 = VAL(CAMPO$(12)): D2 = VAL(CAMPO$(13)): H6 = VAL(CAMPO$(14))

790 L6 = VAL(CAMPO$(15)): B6 = VAL(CAMPO$(16)): H7 = VAL(CAMPO$(17))

800 B7 = VAL(CAMPO$(18)): L7 = VAL(CAMPO$(19)): H0 = VAL(CAMPO$(20))

810 S = VAL(CAMPO$(21)): B0 = VAL(CAMPO$(22)): D0 = VAL(CAMPO$(23))

820 Mc = VAL(CAMPO$(24)): Q = VAL(CAMPO$(25)): PRINT: PRINT

830 PRINT "In case of mistype, it is possible to acquire again the data": PRINT

840 INPUT " Do you wish to acquire again the data ? (Y/N)"; X$

850 IF X$ = "Y" OR X$ = "y" THEN 400

860 IF X$ = "n" OR X$ = "N" THEN 870

870 FOR I = 1 TO 3: LPRINT: NEXT

880 LPRINT TAB(20); "CHARACTERISTIC UNITS :": LOCATE 8, 29

890 LPRINT "LINEAR (m): MASS (kg): MOMENT OF INERTIA (kg×m2): ANGLE (radian)"

900 LPRINT

910 LPRINT "HEIGHT OF THE COG H1=";

920 LPRINT USING "####.####"; H1;

930 LPRINT TAB(40); "H. DIST. COG-REAR AXLE L3=";

940 LPRINT USING "####.####"; L3

950 LPRINT "H.DIST. COG-FRT AXLE L2=";

960 LPRINT USING "####.####"; L2;

970 LPRINT TAB(40); "HEIGHT OF THE REAR TYRES D3=";

975 LPRINT USING "####.####"; D3

980 LPRINT "HEIGHT OF THE FRT TYRES D2=";

990 LPRINT USING "####.####"; D2;

1000 LPRINT TAB(40); "OVERALL HEIGHT(PT IMPACT)H6=";

1010 LPRINT USING "####.####"; H6

1020 LPRINT "H.DIST.COG-LEAD PT INTER.L6=";

1030 LPRINT USING "####.####"; L6;

1040 LPRINT TAB(40); "PROTECTIVE STRUCT. WIDTH B6=";

1050 LPRINT USING "####.####"; B6

1060 LPRINT "HEIGHT OF THE ENG.B. H7=";

1070 LPRINT USING "####.####"; H7;

1080 LPRINT TAB(40); "WIDTH OF THE ENG. B. B7=";

1090 LPRINT USING "####.####"; B7

1100 LPRINT "H.DIST.COG-FRT COR.ENG.B.L7=";

1110 LPRINT USING "####.####"; L7;

1120 LPRINT TAB(40); "HEIGHT FRT AXLE PIVOT PT H0=";

1130 LPRINT USING "####.####"; H0

1140 LPRINT "REAR TRACK WIDTH S =";

1150 LPRINT USING "####.####"; S;

1160 LPRINT TAB(40); "REAR TYRE WIDTH B0=";

1170 LPRINT USING "####.####"; B0

1180 LPRINT "FRT AXLE SWING ANGLE D0=";

1185 LPRINT USING "####.####"; D0;

1190 LPRINT TAB(40); "TRACTOR MASS Mc = ";

1200 LPRINT USING "####.###"; Mc

1210 LPRINT "MOMENT OF INERTIA Q =";

1215 LPRINT USING "####.####"; Q

1220 FOR I = 1 TO 10: LPRINT: NEXT

1230 A0 = .588: U = .2: T = .2: GOSUB 4860

1240 REM * THE SIGN OF L6 IS MINUS IF THE POINT LIES IN FRONT

1250 REM * OF THE PLANE OF THE CENTRE OF GRAVITY.

1260 IF B6 > S + B0 THEN 3715

1265 IF B7 > S + B0 THEN 3715

1270 G = 9.8

1280 REM ***************************************************************************

1290 REM *B2 VERSION (POINT OF IMPACT OF THE ROPS NEAR OF EQUILIBRIUM POINT)*

1300 REM ***************************************************************************

1310 B = B6: H = H6

1320 REM POSITION OF CENTER OF GRAVITY IN TILTED POSITION

1330 R2 = SQR(H1 * H1 + L3 * L3)

1340 C1 = ATN(H1 / L3)

1350 L0 = L3 + L2

1360 L9 = ATN(H0 / L0)

1370 H9 = R2 * SIN(C1 - L9)

1380 W1 = H9 / TAN(C1 - L9)

1390 W2 = SQR(H0 * H0 + L0 * L0): S1 = S / 2

1400 F1 = ATN(S1 / W2)

1410 W3 = (W2 - W1) * SIN(F1)

1420 W4 = ATN(H9 / W3)

1430 W5 = SQR(H9 * H9 + W3 * W3) * SIN(W4 + D0)

1440 W6 = W3 - SQR(W3 * W3 + H9 * H9) * COS(W4 + D0)

1450 W7 = W1 + W6 * SIN(F1)

1460 W8 = ATN(W5 / W7)

1470 W9 = SIN(W8 + L9) * SQR(W5 * W5 + W7 * W7)

1480 W0 = SQR(W9 * W9 + (S1 - W6 * COS(F1)) ^ 2)

1490 G1 = SQR(((S + B0) / 2) ^ 2 + H1 * H1)

1500 G2 = ATN(2 * H1 / (S + B0))

1510 G3 = W0 - G1 * COS(A0 + G2)

1520 O0 = SQR(2 * Mc * G * G3 / (Q + Mc * (W0 + G1) * (W0 + G1) / 4))

1530 F2 = ATN(((D3 - D2) / L0) / (1 - ((D3 - D2) / (2 * L3 + 2 * L2)) ^ 2))

1540 L8 = -TAN(F2) * (H - H1)

1550 REM COORDINATES IN POSITION 1

1560 X(1, 1) = H1

1570 X(1, 2) = 0: X(1, 3) = 0

1580 X(1, 4) = (1 + COS(F2)) * D2 / 2

1590 X(1, 5) = (1 + COS(F2)) * D3 / 2

1600 X(1, 6) = H

1610 X(1, 7) = H7

1620 Y(1, 1) = 0

1630 Y(1, 2) = L2

1640 Y(1, 3) = -L3

1650 Y(1, 4) = L2 + SIN(F2) * D2 / 2

1660 Y(1, 5) = -L3 + SIN(F2) * D3 / 2

1670 Y(1, 6) = -L6

1680 Y(1, 7) = L7

1690 Z(1, 1) = (S + B0) / 2

1700 Z(1, 2) = 0: Z(1, 3) = 0: Z(1, 4) = 0: Z(1, 5) = 0

1710 Z(1, 6) = (S + B0) / 2 - B / 2

1720 Z(1, 7) = (S + B0) / 2 - B7 / 2

1730 O1 = 0: O2 = 0: O3 = 0: O4 = 0: O5 = 0: O6 = 0: O7 = 0: O8 = 0: O9 = 0

1740 K1 = Y(1, 4) * TAN(F2) + X(1, 4)

1750 K2 = X(1, 1)

1760 K3 = Z(1, 1)

1770 K4 = K1 - X(1, 1): DD1 = Q + Mc * K3 * K3 + Mc * K4 * K4

1780 O1 = (Q + Mc * K3 * K3 - U * Mc * K4 * K4 - (1 + U) * Mc * K2 * K4) * O0 / DD1

1790 REMTRANSFORMATION OF THE COORDINATES FROM THE POSITION 1 TO 2

1800 FOR K = 1 TO 7 STEP 1

1810 X(2, K) = COS(F2) * (X(1, K) - H1) + SIN(F2) * Y(1, K) - K4 * COS(F2)

1820 Y(2, K) = Y(1, K) * COS(F2) - (X(1, K) - H1) * SIN(F2)

1830 Z(2, K) = Z(1, K)

1840 NEXT K

1850 O2 = O1 * COS(F2)

1860 A2 = ATN(TAN(A0) / SQR(1 + (TAN(F2)) ^ 2 / (COS(A0)) ^ 2))

1870 C2 = ATN(Z(2, 6) / X(2, 6))

1880 T2 = T

1890 V0 = SQR(X(2, 6) ^ 2 + Z(2, 6) ^ 2)

1900 E1 = T2 / V0

1910 E2 = (V0 * Y(2, 4)) / (Y(2, 4) - Y(2, 6))

1920 T3 = E1 * E2

1930 E4 = SQR(X(2, 1) * X(2, 1) + Z(2, 1) * Z(2, 1))

1940 V6 = ATN(X(2, 1) / Z(2, 1))

1950 REMROTATION OF THE TRACTOR FROM THE POSITION 2 TO 3

1960 FOR K = 1 TO 7 STEP 1

1970 IF Z(2, K) = 0 THEN 2000

1980 E3 = ATN(X(2, K) / Z(2, K))

1990 GOTO 2010

2000 E3 = -3.14159 / 2

2010 X(3, K) = SQR(X(2, K) * X(2, K) + Z(2, K) * Z(2, K)) * SIN(E3 + C2 + E1)

2020 Y(3, K) = Y(2, K)

2030 Z(3, K) = SQR(X(2, K) ^ 2 + Z(2, K) ^ 2) * COS(E3 + C2 + E1)

2040 NEXT K

2050 IF Z(3, 7) < 0 THEN 3680

2060 Z(3, 6) = 0

2070 Q3 = Q * (COS(F2)) ^ 2 + 3 * Q * (SIN(F2)) ^ 2

2080 V5 = (Q3 + Mc * E4 * E4) * O2 * O2 / 2

2090 IF -V6 > A2 THEN 2110

2100 GOTO 2130

2110 V7 = E4 * (1 - COS(-A2 - V6))

2120 IF V7 * Mc * G > V5 THEN 2320

2130 V8 = E4 * COS(-A2 - V6) - E4 * COS(-A2 - ATN(X(3, 1) / Z(3, 1)))

2140 O3 = SQR(2 * Mc * G * V8 / (Q3 + Mc * E4 * E4) + O2 * O2)

2150 K9 = X(3, 1)

2160 K5 = Z(3, 1)

2170 K6 = Z(3, 1) + E1 * V0

2180 K7 = V0 - X(3, 1)

2190 K8 = U: DD2 = Q3 + Mc * K6 * K6 + Mc * K7 * K7

2200 O4 = (Q3 + Mc * K5 * K6 - K8 * Mc * K7 * K7 - (1 + K8) * Mc * K9 * K7) * O3 / DD2

2210 N3 = SQR((X(3, 6) - X(3, 1)) ^ 2 + (Z(3, 6) - Z(3, 1)) ^ 2)

2220 N2 = ATN(-(X(3, 6) - X(3, 1)) / Z(3, 1))

2230 Q6 = Q3 + Mc * N3 ^ 2

2240 IF -N2 <= A2 THEN 2290

2250 N4 = N3 * (1 - COS(-A2 - N2))

2260 N5 = (Q6) * O4 * O4 / 2

2270 IF N4 * Mc * G > N5 THEN 2320

2280 O9 = SQR(-2 * Mc * G * N4 / (Q6) + O4 * O4)

2290 GOSUB 3740

2300 GOSUB 4170

2310 GOTO 4330

2320 GOSUB 3740

2330 IF L6 > L8 THEN 2790

2340 REM *

2350 REM *******************************************************************************

2355 REM *B3 VERSION (POINT OF IMPACT OF THE ROPS IN FRONT OF EQUILIBRIUM POINT)*

2360 REM *******************************************************************************

2370 O3 = 0: O4 = 0: O5 = 0: O6 = 0: O7 = 0: O8 = 0: O9 = 0

2380 E2 = (V0 * Y(2, 5)) / (Y(2, 5) - Y(2, 6))

2390 T3 = E2 * E1

2400 Z(3, 6) = 0

2410 Q3 = Q * (COS(F2)) ^ 2 + 3 * Q * (SIN(F2)) ^ 2

2420 V5 = (Q3 + Mc * E4 * E4) * O2 * O2 / 2

2430 IF -V6 > A2 THEN 2450

2440 GOTO 2470

2450 V7 = E4 * (1 - COS(-A2 - V6))

2460 IF V7 * Mc * G > V5 THEN 2760

2470 V8 = E4 * COS(-A2 - V6) - E4 * COS(-A2 - ATN(X(3, 1) / Z(3, 1)))

2480 O3 = SQR((2 * Mc * G * V8) / (Q3 + Mc * E4 * E4) + O2 * O2)

2490 K9 = X(3, 1)

2500 K5 = Z(3, 1)

2510 K6 = Z(3, 1) + T3

2520 K7 = E2 - X(3, 1)

2530 K8 = U: DD2 = Q3 + Mc * K6 * K6 + Mc * K7 * K7

2540 O4 = (Q3 + Mc * K5 * K6 - K8 * Mc * K7 * K7 - (1 + K8) * Mc * K9 * K7) * O3 / DD2

2550 F3 = ATN(V0 / (Y(3, 5) - Y(3, 6)))

2560 O5 = O4 * COS(F3)

2570 REMTRANSFORMATION OF THE COORDINATES FROM THE POSITION 3 TO 4

2580 REMPOSITION 4

2590 FOR K = 1 TO 7 STEP 1

2600 X(4, K) = X(3, K) * COS(F3) + (Y(3, K) - Y(3, 5)) * SIN(F3)

2610 Y(4, K) = (Y(3, K) - Y(3, 5)) * COS(F3) - X(3, K) * SIN(F3)

2620 Z(4, K) = Z(3, K)

2630 NEXT K

2640 A4 = ATN(TAN(A0) / SQR(1 + (TAN(F2 + F3)) ^ 2 / (COS(A0)) ^ 2))

2650 M1 = SQR(X(4, 1) ^ 2 + Z(4, 1) ^ 2)

2660 M2 = ATN(X(4, 1) / Z(4, 1))

2670 Q5 = Q * (COS(F2 + F3)) ^ 2 + 3 * Q * (SIN(F2 + F3)) ^ 2

2680 IF -M2 < A4 THEN 2730

2690 M3 = M1 * (1 - COS(-A4 - M2))

2700 M4 = (Q5 + Mc * M1 * M1) * O5 * O5 / 2

2710 IF M3 * Mc * G > M4 THEN 2760

2720 O9 = SQR(O5 * O5 - 2 * Mc * G * M3 / (Q5 + Mc * M1 * M1))

2730 GOSUB 3740

2740 GOSUB 4170

2750 GOTO 4330

2760 GOSUB 3740

2770 GOSUB 4240

2780 GOTO 4330

2790 REM *****************************************************************************

2795 REM *B1 VERSION (POINT OF IMPACT OF THE ROPS BEHIND OF EQUILIBRIUM POINT)*

2800 REM *****************************************************************************

2810 REM *

2820 O3 = 0: O4 = 0: O5 = 0: O6 = 0: O7 = 0: O8 = 0: O9 = 0

2830 Z(3, 6) = 0

2840 Q3 = Q * (COS(F2)) ^ 2 + 3 * Q * (SIN(F2)) ^ 2

2850 V5 = (Q3 + Mc * E4 * E4) * O2 * O2 / 2

2860 IF -V6 > A2 THEN 2880

2870 GOTO 2900

2880 V7 = E4 * (1 - COS(-A2 - V6))

2890 IF V7 * Mc * G > V5 THEN 3640

2900 V8 = E4 * COS(-A2 - V6) - E4 * C