B.

Šajā nolūkā, pienācīgi ņemot vērā attiecīgo valstu sistēmas un tiesību aktus brīvprātīgo darbību jomā un pašu valstu vispārējās prioritātes un esošās vietējās iespējas, kā arī valsts izdevumu režīmus, sekmēt šādu rīcības jomu attīstību: 1) uzlabot zināšanu līmeni par brīvprātīgām darbībām valsts teritorijā un darīt šo informāciju zināmu Eiropas Komisijai tālākai izplatīšanai; 2) darīt informāciju par brīvprātīgām darbībām ārzemēs viegli pieejamu jauniešiem, darbaudzinātājiem un tiem, kas ir aktīvi iesaistīti darbā ar jauniešiem un jaunatnes organizācijām; 3) visām atbilstīgajām iesaistītajām personām darīt pieejamu informāciju par tiesībām un iespējām, kas saistībā ar pārrobežu brīvprātīgām darbībām izriet no pastāvošajiem noteikumiem Eiropas un valsts līmenī; 4) veicināt informācijas apmaiņu par brīvprātīgu darbību iespējām ar citām dalībvalstīm un vienkāršot procedūras, kas jāievēro nolūkā atvieglot kādas dalībvalsts brīvprātīgo jauniešu piedalīšanos brīvprātīgās darbībās citā dalībvalstī; 5) attiecīgā gadījumā pieņemt elastīgu pieeju, lai attīstītu pārrobežu brīvprātīgo darbību iespējas Eiropā, piemēram: — atbalstot Eiropas pārobežu brīvprātīgo darbinieku uzņemšanas iespēju attīstību; — atbalstot kontaktpunktu izveidi Eiropas brīvprātīgajiem jauniešiem, ja iespējams, piesaistot programmas “Jaunatne rīcībā” valsts aģentūras; — veicinot tādu esošu Eiropas mehānismu izmantošanu, kas var uzlabot jauniešu mobilitāti, piemēram, mobilitātes kartes; — veicinot aktīvi darbā ar jauniešiem iesaistītu personu un jauniešu organizāciju pārrobežu mobilitāti; — atbalstot aktīvi darbā ar jauniešiem iesaistīto personu, jauniešu organizāciju, vietējo iestāžu un civildienestu informētības un mācību attīstību par jauniešu pārrobežu brīvprātīgām darbībām; 6) vairot jauniešu izpratni par to, cik nozīmīga ir kompetence dažādu kultūru jomā un valodu apguve, lai samazinātu šķēršļus viņu mobilitātei; 7) mudināt brīvprātīgo darbību organizētājus izstrādāt pašnovērtējuma līdzekļus, ņemot vērā EBD pieredzi, lai nodrošinātu to pārrobežu brīvprātīgo darbību kvalitāti, kurās viņi piedalās; 8) mudināt organizētājus gan sūtītājās dalībvalstīs, gan uzņēmējās dalībvalstīs sadarboties, lai radītu paļāvību attiecībā uz brīvprātīgo jauniešu un pakalpojumu saņēmēju aizsardzību. Tam būtu jāietver pietiekama informācija par brīvprātīgajām darbībām, to organizētājiem un brīvprātīgajiem, lai ļautu abām pusēm pieņemt uz informāciju balstītu lēmumu par darbību piemērotību un lai nodrošinātu atbilstību jebkādām tiesiskajām prasībām; 9) pastāvošos atbilstīgos ES forumos sīkāk izpētīt atbilstīgos sociālās aizsardzības noteikumus, lai pilnībā izmantotu ES un valsts tiesību aktos paredzētās iespējas; 10) veicināt pienācīgu jauniešu brīvprātīgās darbībās iegūtās kvalifikācijas atzīšanu attiecīgajās valsts kvalifikācijas pamatstruktūrās saskaņā ar Kopienas noteikumiem un saistībā ar atbilstīgām valsts kvalifikācijas atzīšanas sistēmām, ja tādas ir; 11) veicināt tādu ES mēroga instrumentu izmantošanu, kuri var sekmēt pārrobežu brīvprātīgās darbības, nodrošinot kvalifikāciju pārskatāmību, piemēram, “Europass”, “Youthpass” un Eiropas kvalifikācijas pamatstruktūras; 12) pievērst īpašu uzmanību jauniešiem, kuriem ir mazāk iespēju, lai uzlabotu viņu piekļuvi brīvprātīgajām darbībām un jo īpaši pārrobežu brīvprātīgajām darbībām.