ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(8)

Pašlaik Slovākijai piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu. 2015. gada stabilitātes programmā valdība plāno pakāpeniski samazināt nominālo deficītu līdz 2,5 % no IKP 2015. gadā un līdz 0,5 % no IKP 2018. gadā. Saskaņā ar stabilitātes programmu vidēja termiņa mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – tiks sasniegts 2017. gadā. Paredzams, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2015. gadā nedaudz samazināsies līdz 53,4 % un turpinās samazināties līdz aptuveni 50,3 % 2018. gadā. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas šīs budžeta prognozes, ir ticams. Tomēr pasākumi, lai atbalstītu plānoto budžeta deficīta mērķu īstenošanu, sākot no 2016. gada, nav pietiekami konkretizēti. Saskaņā ar Komisijas 2015. gada pavasara prognozi neto izdevumu pieaugums gan 2015. gadā, gan 2016. gada būs mazāks nekā robežlielums, tādējādi izpildot Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Slovākija panāks atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.
(8)

Pašlaik Nīderlandei piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu un uz to attiecas pārejas noteikumi par parādsaistībām. Savā 2015. gada stabilitātes programmā valdība plāno pakāpeniski samazināt nominālo deficītu līdz 1,8 % no IKP 2015. gadā un līdz 0,7 % no IKP 2018. gadā. Valdība plāno visā programmas periodā sasniegt vidējā termiņa mērķi – strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP sasniegs maksimumu, proti, 68,8 %, 2015. gadā un pakāpeniski samazināsies līdz 66,1 % 2018. gadā. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas šīs budžeta prognozes, ir ticams. Saskaņā ar Komisijas 2015. gada pavasara prognozi paredzams, ka strukturālā bilance atbildīs vidējā termiņa mērķim un sasniegs –0,3 % no IKP 2015. gadā un –0,4 % no IKP 2016. gadā. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Nīderlande panāks atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam. Valsts izdevumi pētniecībai un izstrādei, kas 2013. gadā bija 0,84 % no IKP, ir zems rādītājs, ņemot vērā izglītības līmeni, akadēmiskos sasniegumus un ekonomikas attīstības līmeni. Kopš 2014. gada valdības izdevumiem šajā jomā ir tendence samazināties, savukārt privātā sektora izdevumi pētniecības un izstrādes jomā joprojām ir zemi. Publiskā sektora izdevumu novirzīšana uz inovāciju un pētniecību, jo īpaši uz fundamentālajiem pētījumiem, un politikas pamatvirzienu īstenošana, lai stimulētu privātā sektora investīcijas pētniecībā uz izstrādē, palīdzētu vairot Nīderlandes ekonomikas izaugsmes potenciālu ilgtermiņā.
(17)

Adekvāta informācijas atklāšana par atkāpēm no attiecīgajiem kodeksiem un par šādas atkāpšanās iemesliem ir ļoti svarīga, lai nodrošinātu, ka ieinteresētās personas var pieņemt apzinātus lēmumus par uzņēmumiem. Šāda informācijas atklāšana mazina informācijas asimetriju starp uzņēmuma direktoriem un tā akcionāriem un tādējādi samazina pārraudzības izmaksas akcionāriem. Uzņēmumiem būtu skaidri jānorāda, no kuriem kodeksa ieteikumiem tie ir atkāpušies, un attiecībā uz katru šādu atkāpšanās gadījumu jāsniedz paskaidrojums par veidu, kādā uzņēmums ir atkāpies no kodeksa, atkāpes iemesliem, par to, kā ticis pieņemts lēmums atkāpties no ieteikuma, atkāpes laikposmu un veiktajiem pasākumiem, lai nodrošinātu, ka uzņēmuma darbības joprojām atbilst ieteikuma un kodeksa mērķiem.
15.

Ritekļa paredzētā ekspluatācijas stāvokļa raksturlielumi, kas tiek novērtēti apstiprinājuma piešķiršanai, ir raksturlielumi, kas saistīti ar ritekļa tipu. Ritekļa tips pirmo reizi var tikt apstiprināts saskaņā ar Direktīvas 2008/57/EK 26. panta 1. punktu, un pēc tam var tikt apstiprināti individuāli šā tipa ritekļi (tostarp individuālu ritekļu sērija), verificējot to atbilstību tipam saskaņā ar minētās direktīvas 26. panta 3. punktu. Alternatīva iespēja ir, ka, apstiprinot kāda tipa pirmo ritekli, tiek piešķirts ritekļa tipa apstiprinājums saskaņā ar Direktīvas 2008/57/EK 26. panta 2. punktu. Tas nozīmē, ka turpmākos individuālos tā paša tipa ritekļus varēs apstiprināt, verificējot to atbilstību tipam saskaņā ar Direktīvas 2008/57/EK 26. panta 3. punktu. Šāda ritekļa tipa apstiprinājuma koncepcija ļauj ražotājiem laist tirgū un ievietot to katalogā ritekļu tipus, tādējādi tie var piedāvāt klientiem apstiprinājumu, bet tiem nav vajadzības iepriekš saražot individuālus šādu tipu ritekļus, ko klients varētu pasūtīt. Viens no šīs koncepcijas mērķiem ir būtiski samazināt ar apstiprināšanu saistīto risku, kas rodas tiem, kuri iepērk šādu tipu ritekļus.
(8)

2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir pakāpeniski samazināt pamata deficītu un saglabāt strukturālo bilanci, kas ir saskaņā ar vidēja termiņa mērķi, ņemot vērā atļautās īslaicīgās novirzes no vidēja termiņa mērķa sistēmiskās pensiju reformas ietekmes dēļ. Stabilitātes programmā vidēja termiņa mērķis ir mainīts no - 0,5 % uz - 1 %, un jaunais vidēja termiņa mērķis atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktos mērķus. Plānotā kopējās bilances attīstība stabilitātes programmā ietver pakāpenisku (pārrēķinātās) strukturālās bilances pasliktināšanos, tomēr tā joprojām būs robežās, kas ir pieļaujamas, īstenojot pensiju reformu. Ņemot vērā atļauto novirzi no vidēja termiņa mērķa, plānotais strukturālais deficīts līdz 2016. gadam atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Tomēr plānotā pārrēķinātā strukturālā deficīta palielinājuma 2017. gadā rezultātā radīsies novirze no nepieciešamās korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai. Kopumā stabilitātes programmā izklāstītā budžeta stratēģija lielākoties atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Valdības parāds saglabāsies krietni zem 60 % no IKP visā programmas laikposmā, un līdz 2017. gadam tas samazināsies līdz 31 % no IKP. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas stabilitātes programmā sniegtās budžeta prognozes un kuru nav oficiāli apstiprinājusi neatkarīga iestāde, ir ticams. Sagaidāms, ka ekonomikas izaugsme saglabāsies aptuveni 4 % līmenī gadā visā programmas laikposmā, un prognozētais cenu kāpums būs mērens.
(9)

2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2016. gadam panākt līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē un nākamajā gadā pēc tam sasniegt vidējā termiņa mērķi. Stabilitātes programmā saglabāts iepriekšējais vidējā termiņa mērķis, proti, 0,75 % no IKP, kas atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķus, taču tā sasniegšana ir atlikta uz 2017. gadu, kas ir vienu gadu vēlāk par pagājušā gada stabilitātes programmā noteikto mērķa gadu. Plānotā ikgadējā virzība uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajai vajadzīgajai korekcijai. Saskaņā ar stabilitātes programmu izdevumu robežlielums programmas periodā kopumā ir ievērots. Parāds pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP, proti, 2013. gadā tas bija 101,5 % no IKP, un saskaņā ar stabilitātes programmu ir paredzēts, ka tas pakāpeniski samazināsies līdz 93 % no IKP 2017. gadā. Kopumā stabilitātes programmas mērķi atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs, kuru izstrādājusi neatkarīga iestāde (Federālais plānošanas birojs), ir ticams. Izaugsmes prognozes ir tuvu tām, kas minētas Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē. Fiskālā līkne vēl nav pamatota ar pasākumiem. Komisijas prognozē nav redzami nekādi strukturālie uzlabojumi 2014. gadā, un, pieņemot, ka politika netiks mainīta, tiek prognozēts strukturālais pasliktinājums 2015. gadā. Tas apdraud mērķu sasniegšanu un varētu radīt būtisku novirzi no korekcijas virzībā uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu 2014.–2015. gadā. Turklāt saskaņā ar Komisijas prognozi Beļģija neievēros parādsaistību noteikumu ne 2014., ne arī 2015. gadā. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka Beļģija vispārējās valdības budžeta deficītu ir samazinājusi ievērojami zem 3 % no IKP 2013. gadā, taču pastāv risks, ka no 2014. gada būs ievērojama novirze no preventīvās daļas prasībām.
2.

Pieteikumu iesniedzējiem vienas nedēļas laikā ir jāsaņem pirmā atbilde saistībā ar savu problēmu, ietverot norādi par to, vai SOLVIT varētu uzņemties viņu lietu vai ne, ja šāda norāde ir iespējama, pamatojoties uz sniegto informāciju. Ja vajadzīgs, viņi tajā pašā laikā ir jāaicina iesniegt jebkādu dokumentāciju, kas nepieciešama viņu lietas apstrādei. Viena mēneša laikā pēc šā pirmā novērtējuma un ar nosacījumu, ka attiecīgā lieta ir pilnīga, pieteikumu iesniedzējiem ir jāsaņem atbilde par to, vai vadošais centrs ir pieņēmis viņu lietu un to attiecīgi uzsācis kā SOLVIT lietu.
(9)

Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas programmā sniegtās budžeta prognozes, ir ticams. Sagaidāms, ka ekonomikas izaugsme programmas laikposmā nedaudz palēnināsies aptuveni līdz 4 % gadā, un paredzams, ka cenu kāpums saglabāsies mērens. Vispārējās valdības budžeta deficīts 2012. gadā samazinājās līdz līmenim, kas ir krietni mazāks par 3 % no IKP Līguma atsauces vērtības, un minētajā gadā tika sasniegts vidēja termiņa mērķis (VTM), un tas ir ievērojami ātrāk, nekā tika paredzēts Latvijas konverģences programmā 2012.–2015. gadam. Konverģences programmā ir saglabāts iepriekšējais VTM -0,5 % apmērā, kas atbilstīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktos mērķus. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir saglabāt strukturālu budžeta stāvokli, kas balstās uz VTM, un novirzes attiecas vienīgi uz sistēmiskās pensiju reformas papildus ietekmi. Minētajā reformā paredzēts pakāpeniski palielināt sociālā nodrošinājuma iemaksu likmi valsts fondēto pensiju shēmā, un šo palielināšanu īstenos 2013., 2015. un 2016. gadā. Tomēr pēc visaptveroša izvērtējuma, kurā kā atsauces vērtība izmantota pārrēķinātā strukturālā bilance un kurā ietverta izdevumu analīze, atskaitot diskrecionāros pasākumus, izrādās, ka noteiktā strukturālā bilance atšķiras no VTM par apmēram 1,0 procentu punktu no IKP 2013. gadā, kas ir ievērojami vairāk par sistēmiskās pensiju reformas papildus ietekmi, un 2014. gadā tā atšķirsies vēl par 0,2 procentu punktiem. Valsts parāds saglabāsies krietni zem 60 % visā programmas laikposmā, un no 40,7 % no IKP 2012. gadā palielināsies līdz 44,5 % 2013. gadā, jo valdība uzkrāj aktīvus parāda atmaksai, un atmaksas rezultātā samazināsies no 2014. gada, programmas laikposma beigās sasniedzot 34,6 %. Saeima 2013. gada janvārī apstiprināja Fiskālās disciplīnas likumu, kas stājās spēkā 2013. gada martā. Ja to efektīvi īstenos, jaunais likums būtiski nostiprinās Latvijas fiskālo sistēmu, paredzot efektīvu mehānismu, kas ierobežos izdevumu palielināšanu ekonomiskā uzplaukuma laikā un būs par pamatu uz noteikumiem balstītai daudzgadu budžeta plānošanai.
(11)

Izvērtējot stabilitātes programmu atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome secina, ka Slovēnija līdz 2013. gadam nespēs novērst pārmērīgo budžeta deficītu atbilstoši Padomes ieteikumam 2009. gada beigās, neraugoties uz to, ka veikta nozīmīga (bet nevienmērīga) konsolidācija, kuras rezultātā budžeta deficīts ir samazinājies no 6,2 % no IKP 2009. gadā līdz 4,0 % no IKP 2012. gadā. Tas galvenokārt ir saistīts ar sliktākiem ekonomikas apstākļiem, nekā savulaik prognozēts. Makroekonomikas scenārijs, kas ir pamatā stabilitātes programmas budžeta prognozēm, 2013. gadam ir visumā ticams, bet 2014. gadam – optimistisks. Proti, iestādes prognozē, ka 2012. gadā IKP kritīsies par 2,3 % un 2013. gadā – par 1,9 %, savukārt 2014. gadā tas paaugstināsies par 0,2 %, un ka veikto fiskālo pasākumu rezultātā vispārējās valdības deficīts samazināsies no 4,2 % no IKP (neskaitot banku rekapitalizāciju) 2013. gadā līdz 2,6 % no IKP 2014. gadā. Komisija prognozē, ka IKP 2014. gadā kritīsies par 0,1 %, ja politikā netiks veiktas izmaiņas, un ar scenāriju, kurā ņemti vērā tikai tie pasākumi, kas pieņemti līdz 2013. gada aprīļa vidum, un ka budžeta deficīts 2014. gadā sasniegs 4,9 % no IKP. Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas galvenie mērķi ir novērst pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2014. gadam, vienu gadu pēc Padomes 2009. gada beigās noteiktā termiņa, līdz 2017. gadam sasniegt sabalansētu strukturālā budžeta stāvokli un nostabilizēt parāda attiecību zemākā apmērā nekā 55 % no IKP. Stabilitātes programmā apstiprināts vidēja termiņa mērķis (VTM) – strukturāli sabalansēts budžets. VTM neatbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām, jo nav pienācīgi ņemtas vērā obligātās saistības, kas attiecināmas uz iedzīvotāju novecošanu. Stabilitātes programmā plānotie galvenie budžeta deficīta mērķi atbilst pārmērīga budžeta deficīta korekcijām līdz 2014. gadam. Tomēr, ņemot vērā konkrētā gada optimistisko izaugsmes prognozi, lielo ieņēmumu prognožu risku un nepietiekami definētus izdevumu pasākumus, Padome uzskata, ka līdz 2014. gadam pārmērīgo budžeta deficītu visdrīzāk novērst nav iespējams. Šādā situācijā vajadzētu precizēt, pieņemt un īstenot papildu strukturālās konsolidācijas pasākumus, kas nepieciešami, lai pārmērīgais budžeta deficīts ticami un ilgtspējīgi tiktu novērsts vēlākais līdz 2015. gadam atbilstoši Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumam. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP ir palielinājusies vairāk nekā divas reizes no 22,0 % 2008. gadā līdz 54,1 % 2012. gadā un prognozēts vēl lielāks pieaugums – līdz 66,5 % 2014. gadā (Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognoze). Iestādes paredz, ka parāda attiecība pret IKP augstāko līmeni (63,2 %) sasniegs 2014. un 2015. gadā, bet pēc tam samazināsies līdz 62,8 % 2016. gadā. Riski saistībā ar parāda attiecību pret IKP liecina par rādītāja iespējamu pieaugumu, kam par iemeslu ir arī lielais iespējamo saistību apjoms un parāda–deficīta iespējamās korekcijas, kas izriet no aktīvu pārvedumiem Banku aktīvu pārvaldības uzņēmumam (BAPU), jo tie nav paredzēti programmas prognozēs.
(10)

Atklāta piekļuve zinātniskās pētniecības datiem uzlabo datu kvalitāti, mazina nepieciešamību dublēt pētījumus, paātrina zinātnes progresu un palīdz apkarot zinātnisko krāpniecību. Savā galīgajā ziņojumā “Riding the wave: How Europe can gain from the rising tide of scientific data” (5) 2010. gada oktobrī augsta līmeņa ekspertu grupa zinātnisko datu jautājumos uzsvēra to, cik būtiski ir kopīgot un saglabāt ticamus datus, kas radīti zinātniskā procesa laikā. Tādēļ politiska rīcība saistībā ar piekļuvi datiem ir steidzama un būtu jāiesaka dalībvalstīm to īstenot.
(11)

Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka, salīdzinot ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozi, makroekonomiskais scenārijs, kas ir konverģences programmas budžeta prognožu pamatā, ir optimistisks attiecībā uz laikposmu no 2012. līdz 2013. gadam, kad ikgadējā izaugsme gaidāma 1,4 % apmērā 2012. gadā un 2,5 % apmērā 2013. gadā. Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozē paredzēts IKP pieaugums par 0,5 % 2012. gadā un 1,9 % 2013. gadā. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas 2011. gadā programmā izklāstītais budžeta stratēģijas mērķis ir līdz programmas laikposma beigām sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli gan strukturālā, gan nominālā izteiksmē. Vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM), kas definēts strukturālā izteiksmē, ir nedaudz koriģēts no deficīta 0,6 % apmērā no IKP uz deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Jaunais VTM pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Pamatojoties uz (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci (6), Bulgārija plāno sasniegt VTM konverģences programmas laikposmā. 2012.–2014. gadā valsts izdevumu pieaugums, ņemot vērā diskrecionārus pasākumus ieņēmumu gūšanai, atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijam, taču 2015. gadā to pārkāps. Plānoto fiskālo konsolidāciju apdraud vairāki riski, kas izriet no i) zemākiem ieņēmumiem, ņemot vērā optimistisko makroekonomisko scenāriju, un ekonomikas ieņēmumu pieauguma struktūras, kurā mazāka nozīme ir nodokļiem; un ii) neefektivitātes publiskajā sektorā, jo īpaši saistībā ar neiekasētiem maksājumiem veselības aprūpes jomā, kas var izraisīt ievērojamu izdevumu pieaugumu. Parāda attiecība ir zemāka par 60 % no IKP, un saskaņā ar konverģences programmu paredzams, ka 2012. gadā tā sasniegs maksimumu – 20 % no IKP – un pēc tam programmas laikposmā samazināsies. Pastāv ievērojamas iespējas uzlabot nodokļu saistību izpildi, un progress šajā jomā ļautu Bulgārijai lielākus izdevumus novirzīt izaugsmes veicināšanai. Prasība nodrošināt budžeta deficītu, kas zemāks par 2 %, un ierobežot valsts izdevumus līdz 40 % no IKP tika pieņemta kā Budžeta likuma grozījums, tādējādi nostiprinot fiskālās sistēmas saistošo raksturu un uzlabojot budžeta plānošanas paredzamību. Tomēr joprojām jārisina problēmas saistībā ar vidēja termiņa budžeta programmas satura turpmāku uzlabošanu un pārskatu sagatavošanas nostiprināšanu, pamatojoties uz uzkrājumu principu, tostarp uzlabojot valsts īpašumā esošu uzņēmumu un vietējo pašvaldību pārskatu sniegšanas kvalitāti un savlaicīgumu.
(9)

Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktam, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams 2012. gadam un optimistisks 2013.–2015. gadam, kad sagaidāms vidējais IKP pieaugums 3,5 % apmērā. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozi IKP pieaugums 2013. gadā būs 2,1 %. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt ilgtspējību ilgtermiņā, šajā nolūkā ievērojot Zviedrijas fiskālās sistēmas noteikumus, tostarp mērķi, ka cikla laikā vispārējās valdības neto aizdevumiem ir jābūt ar 1 % pārpalikumu no IKP. Šī stratēģija vērsta arī uz to, lai izpildītu Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības, jo īpaši, lai nepārkāptu atsauces vērtību 3 % no IKP. Konverģences programmā vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) ir mainīts no vispārējās valdības pārpalikuma 1,0 % apmērā no IKP uz deficītu 1,0 % apmērā no IKP. Jaunajā VTM atbilstīgi ņemtas vērā Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Saistībā ar minēto izmaiņu, pamatojoties uz (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci, ir ticams, ka VTM tiks izpildīts programmas darbības laikā, pat ņemot vērā iespējamus apjomīgus diskrecionāros pasākumus 2013. vai 2014. gadā. Budžeta prognozes, sākot ar 2013. gadu, ir pakļautas zināmiem negatīviem riskiem, kas saistīti ar optimistiskajiem makroekonomikas pieņēmumiem. Plānotais valsts izdevumu pieauguma temps, ņemot vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, atbilstu Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijam. Parāda attiecība ir zemāka par 60 % no IKP, un saskaņā ar konverģences programmu ir paredzams, ka programmas darbības laikā tā turpinās samazināties.
(8)

Portugāles IKP 2010. gadā pieauga par 1,3 %. Vienlaikus ar spēcīgo eksporta pieaugumu šīs pozitīvās izaugsmes pamatā bija arī ārkārtēji faktori, kas stimulēja privāto patēriņu. Cenu un izmaksu attīstība nepārprotami bija nepietiekama, lai pietiekami ātri stimulētu konkurētspēju, kompensējot tās tekošā konta deficītu, kas 2010. gadā bija augsts – 10 % no IKP. Vispārējās ekonomikas vājuma un straujā bezdarba pieauguma (2010. gada beigās – 11,2 %) dēļ radās liels valsts deficīts, kas 2009. gadā pārsniedza 10 % no IKP un 2010. gadā – 9 %, kas ir palielinājums salīdzinājumā ar 3,5 % 2008. gadā. Nelabvēlīgās attīstības tendences valsts finanšu jomā saistībā ar ekonomikas izaugsmes vājajām perspektīvām nesen noveda pie uzticības samazināšanās un pieaugoša spiediena valsts obligāciju tirgos, radot bažas par tās valsts finanšu ilgtspēju. Pēc kredītreitingu aģentūru vairākkārt veiktā kredītreitingu samazinājuma Portugāles valsts obligācijām tā vairs nespēja sevi refinansēt ar tādām likmēm, kuras būtu ilgtermiņā savienojamas ar fiskālo ilgtspēju. Vienlaikus banku nozare, kas ir ļoti atkarīga no ārējā finansējuma, jo īpaši euro zonā, arvien vairāk zaudēja tirgus finansējumu.
3.

Dalībvalstis tiek aicinātas stratēģiskās pētniecības programmā un īstenošanas plānā iekļaut šādus pasākumus: a) uzlabot informācijas apmaiņu par attiecīgajām reģionālajām un valsts programmām, pētniecības darbībām un Savienības koordinētām pētniecības programmām, tostarp, lai allaž būtu pieejama jaunākā kopaina par Eiropas pētniecību šajā jomā; b) apmainīties ar informāciju, resursiem, paraugpraksi, metodiku un vadlīnijām; c) apzināt jomas vai pētījumus, kam par labu nāktu koordinēšana, kopīgi uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus vai resursu sakopošana; d) noteikt kārtību, kā kopīgi veicami pētījumi c) apakšpunktā minētajās jomās; e) nodrošināt koordināciju un sinerģijas radīšanu ar pašreizējām pētniecības un inovācijas programmām Eiropas Savienībā, piemēram, pētniecības pamatprogrammu, tostarp tādām kā Globālās vides un drošības novērošanas (GMES) priekšpasākumi, klimata un ar klimatu saistītie pētījumi, ko veic Kopīgais pētniecības centrs (JRC) un Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts (EIT)/Klimata zināšanu un inovāciju kopiena (KIC); pētniecība, kas saņem atbalstu saskaņā ar Kohēzijas politiku; citas kopīgas plānošanas ierosmes; kā arī ar Eiropas Savienības adaptācijas datu apstrādes centru, ko pārvalda Komisija un Eiropas Vides aģentūra. Jāveido ciešākas saiknes starp attiecīgām klimata pārmaiņu apkarošanas jomām, kam šī kopīgās plānošanas ierosme nepievēršas, proti, tādām kā seku mazināšanas un pielāgošanās rīcības variantu izstrāde un ar klimata pārmaiņu apkarošanu saistītie riski un iespējas; f) vajadzības gadījumā kopīgi izmantot esošo pētniecības infrastruktūru vai izveidot jaunus instrumentus, piemēram, koordinētas datu bankas, vai modeļus klimata pārmaiņu procesu un ietekmes izpētei; g) rosināt ciešāku sadarbību starp publisko un privāto sektoru, kā arī atklāto inovāciju starp dažādām pētniecības darbībām un uzņēmējdarbības nozarēm, kas saistītas ar klimata pārmaiņām vai ir to skartas; h) eksportēt un izplatīt zināšanas, inovācijas un starpdisciplināras metodiskas pieejas, jo īpaši saistībā ar rezultātiem, kas būtiski no politikas veidošanas viedokļa; i) nodrošināt valstu un Savienības mēroga politikas veidošanai vajadzīgo zinātnisko informāciju; j) iedibināt pienācīgu informācijas apmaiņu ar attiecīgajām starptautiskajām programmām; k) veidot tīklus starp centriem, kas nodarbojas ar klimata pārmaiņu izpēti, tostarp centriem, kas neietilpst Eiropas Pētniecības telpā; l) nostiprināt kopīgās perspektivēšanas darbības.
(8)

Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, kas veido pamatu budžeta prognozēm, ir nedaudz piesardzīgāks salīdzinājumā ar Komisijas dienestu izstrādāto 2011. gada pavasara prognozi. Saskaņā ar stabilitātes programmu 2011. gada mērķis ir budžeta deficīts 1 % apmērā, kas atbilst Komisijas dienestu pavasara prognozei. Stabilitātes programmā tiek prognozēts, ka nemainīgas politikas gadījumā pamatdeficīts 2012. gadā palielināsies līdz 1,5 % no IKP, savukārt līdz 2014. gadam tas pakāpeniski atkal samazināsies līdz 0,8 % no IKP. Komisijas dienestu prognoze ir nedaudz optimistiskāka, proti, saskaņā ar to paredzamais deficīts 2012. gadā būs 1,1 % no IKP, balstoties uz labvēlīgāku makroekonomikas scenāriju un izdevumu lēnāku pieaugumu. Stabilitātes programmā nav paredzēts, ka programmas darbības laikposmā (2011.–2014. gadā) tiks sasniegts vidēja termiņa mērķis (VTM), kas tiek definēts kā strukturālais līdzsvars 0,5 % apmērā no IKP. Gluži pretēji – paredzams, ka strukturālais līdzsvars (ko Komisijas dienesti pārrēķināja, balstoties uz stabilitātes programmā iekļauto informāciju un ievērojot kopīgi saskaņotu metodoloģiju) pakāpeniski pasliktināsies no pārpalikuma 0,3 % apmērā 2011. gadā līdz 0,8 % deficītam 2014. gadā.