3.

Atvērtās koordinācijas metodes panākumi jaunatnes jomā ir atkarīgi no dalībvalstu politiskās gribas un iedarbīgām darba metodēm gan valstu, gan Eiropas mērogos. No šāda viedokļa raugoties, Eiropas sadarbības kontekstā lietotos darba paņēmienos būtu jāizmanto: i) darba cikli – laiku līdz 2018. gadam iedalīs vairākos triju gadu ciklos, un pirmais cikls būs no 2010. gada līdz 2012. gadam; ii) prioritātes – katrā ciklā būs izvēlētas vairākas Eiropas sadarbības prioritātes, kas veicina saskaņā ar šo regulējumu apzinātās darbības jomas. Prioritātes pieņems Padome, pamatojoties uz attiecīgu Padomes/Komisijas ziņojumu (kā izklāstīts turpmāk), un sadarbībā ar divu prezidentvalstu trijotņu pārstāvjiem, kuras aptver attiecīgo darbu ciklu. Eiropas sadarbības prioritātes būs plānotas tā, lai varētu izveidot visu dalībvalstu sadarbību vai ciešāku ierobežota skaita dalībvalstu sadarbību (kopas) saskaņā ar valstu prioritātēm. Pirmā darba cikla pirmās daļas prioritātes saskaņā ar šo jauno regulējumu ir izklāstītas pievienotajā II pielikumā. Šā cikla otrās daļas prioritātes tiks iesniegtas un Padome tās pieņems vēlāk; iii) īstenošanas instrumenti – lai efektīvi īstenotu sadarbības regulējumu, ir vajadzīgi gan konkrēti jaunatnes jomā piemērojami instrumenti, gan arī instrumenti, ko lietot citās saistītās politikas jomās. Konkrēti jaunatnes jomā piemērojami instrumenti še turpmāk ir ieskicēti a) līdz g) apakšpunktā. Tie būtu jālieto, lai atbalstītu divējādu pieeju, t. i., īstenotu konkrētas ierosmes jaunatnes jomā, kā arī lai veicinātu starpnozaru pieeju, lai jaunatnes perspektīvas apzināšanu padarītu par normu citās saistītās politikas jomās. Šajā darbā tādi instrumenti būtu jālieto, pamatojoties uz dialogu ar citām politikas jomām un atbalstot tās, lai jaunatnes perspektīvu iestrādātu, kad un kur tas vajadzīgs. a) Zinību krāšana un uz faktiem balstīta jaunatnes politika – jaunatnes politikas pamatā būtu jābūt faktiem. Ir jākrāj zināšanas un jāgūst izpratne par jauniešu dzīves apstākļiem, vērtībām un attieksmēm, un tajās jādalās citās svarīgās politikas jomās, lai veiktu pareizus un laicīgus pasākumus. Tādas zinības var veicināt, inter alia, ar Eiropas jaunatnes politikas zinību centra (European Knowledge Centre for Youth Policy) un tā korespondentu atbalstu, ar ES mēroga analīzes spējām (Eurydice), ar jaunatnes pētījumiem, studijām, īpašām Eiropas jauniešu aptaujām un pētnieku tīkliem. Arī ES ziņojums par jauniešiem būtiski palīdzēs veidot politiku, kā pamatā ir fakti. Būtu jāsekmē attiecīgu iestāžu, jaunatnes pētnieku, jauniešu un jauniešu organizāciju, kā arī darbā ar jaunatni iesaistīto sociālo darbinieku sadarbība. b) Savstarpēja mācīšanās – savstarpēja mācīšanās ir būtisks sadarbības regulējuma elements. Tā dod iespēju apzināt dažādu dalībvalstu paraugpraksi un mācīties no tās. Savstarpēju mācīšanos īstenos, izmantojot mācīšanos no līdzbiedriem, konferences un seminārus, augsta līmeņa forumus vai ekspertu grupas, kā arī izmantojot pētījumus un analīzes, kā arī internetā balstītus sakarus, iesaistot attiecīgas ieinteresētas personas. Šo darbību priekšmetus vajadzētu cieši saistīt ar attiecīgo trīs gadu darba ciklu prioritātēm. Visas šīs ierosmes būtu jāvērš plašumā ar skaidriem mērķiem un pamatojoties uz skaidrām pilnvarām, grafikiem un plānotiem rezultātiem, ko, paredzams, Komisija ierosinās sadarbībā ar dalībvalstīm. Politikas dialogs ar trešām valstīm un sadarbība ar starptautiskām organizācijām piemēram, Eiropas Padomi, ESAO (8) un Apvienoto Nāciju Organizāciju, būtu jāturpina, tādējādi radot atsauces un iedvesmas avotu. c) Progresa ziņojums – Komisijai būtu jāizstrādā Eiropas Savienības ziņojums par jaunatni katra darba cikla beigās, un pirmais jaunā regulējuma pārskats – 2012. gadā. ES ziņojums par jauniešiem sastāv no divām daļām – kopīgs Padomes un Komisijas ziņojums (politikas daļa) un papildu dokumenti (statistikas un analīzes daļa). ES ziņojumā par jauniešiem būs izvērtēti regulējuma galvenā mērķa sasniegšanā gūtie panākumi, kā arī panākumi attiecībā uz prioritātēm, kas definētas jaunākajā darba ciklā, un tajā būs apzināta paraugprakse. ES ziņojums par jauniešiem būtu jāsastāda, balstoties uz pārskatiem, ko jaunatnes jomā un citās svarīgās politikas jomās būs sastādījušas dalībvalstis, kā arī uz citu iegūtu informāciju un statistikas datiem. Pienākumos sniegt pārskatus būtu jāvairās no dublēšanās. ES ziņojumam par jauniešiem arī būtu jākalpo par pamatu, uz kā veidot jaunu prioritāšu kopumu nākamajam ciklam. d) Rezultātu izplatīšana – lai vairotu pamanāmību un šā sadarbības regulējuma ietekmi vietējā, reģionālā, valstu un Eiropas līmenī, sadarbības rezultātus vajadzētu plaši izplatīt visām ieinteresētām personām un vajadzības gadījumā tos pārrunāt ģenerāldirektoru vai ministru līmenī. e) Procesa pārraudzība – lai sekmētu rezultātu sasniegšanu ar atklātās koordinācijas metodes palīdzību, kā arī atbildības sajūtu par metodi gan valstu, gan Eiropas Savienības mērogā, dalībvalstis un Komisija cieši sadarbosies, vadot, virzot un izvērtējot procesu un tā rezultātus. Tādējādi būtu jāstrādā, izmantojot esošos parametrus, kas pamatojas uz jauniešu stāvokli tādās jomās kā izglītība, nodarbinātība, veselības aizsardzība un sociālā iekļaušana, un – vajadzības gadījumā – būtu jāizstrādā priekšlikumi iespējamiem jauniem parametriem, lai tos izskatītu Padome. f) Konsultācijas un strukturēts dialogs ar jauniešiem un jaunatnes organizācijām – būtu jātiecas īstenot un vērst plašumā strukturētu dialogu ar jauniešiem un jaunatnes organizācijām, un tas noderētu par forumu konsekventai, vienotai jaunatnes jomā izvērstas Eiropas sadarbības prioritāšu, to īstenošanas un turpmāku pasākumu analīzei. Dialoga temati būtu jāpieskaņo galvenajiem mērķiem attiecībā uz Eiropas sadarbību jaunatnes jomā un katra darba cikla prioritātēm. Katram dialoga ciklam būtu jāizstrādā skaidri mērķi un realizējamas procedūras, lai nodrošinātu konsekvenci un turpmākus pasākumus. Dialogam būtu jābūt pēc iespējas iekļaujošākam, un tas būtu jāvērš plašumā vietējā, reģionālā, valsts un ES mērogā, un tajā būtu jāiekļauj jaunatnes pētnieki un darbā ar jaunatni aktīvi iesaistītie sociālie darbinieki. Būtu jāatbalsta arī strukturēts dialogs ar jauniešiem un jaunatnes organizācijām citās politikas jomās. Strukturēta dialoga īstenošana ir sīkāk izklāstīta III pielikumā. g) ES programmu un fondu mobilizācija – būtu efektīvi jāizmanto esošie ES fondi, piemēram, struktūrfondi, kā arī attiecīgas programmas, piemēram – Jaunatne darbībā, Mūžizglītība, Kultūra, Progress, Media, Erasmus jauniem uzņēmējiem un Konkurētspējas un inovāciju programmas kā arī attiecīgas ES programmas un fondi ārējo attiecību un attīstības sadarbības jomā.