ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(5)

Horvātijai pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. 2016. gada konverģences programmā valdība paredz, ka nominālais deficīts 2016. gadā būs zemāks par 3 % no IKP, proti, 2,6 % no IKP, un pēc tam turpinās kristies, līdz 2019. gadam sasniedzot 1,0 % no IKP. Turklāt valdība paredz, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – deficīts 1,75 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē – tiks sasniegts visā programmas laikā. Valsts parāda attiecība pret IKP maksimālo apmēru, proti, 86,7 %, sasniedza 2015. gadā, bet saskaņā ar konverģences programmu tiek prognozēts, ka tas pakāpeniski samazināsies līdz 80,0 % 2019. gadā. Nominālā izteiksmē parāda attiecības pret IKP prognoze programmā atbilst parāda samazināšanas kritērijam. Tomēr, lai arī makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, reālā izteiksmē ir ticams, nominālais IKP pieaugums ir lielāks nekā Komisijas prognozē minētais, it īpaši attiecībā uz 2016. gadu. Tādēļ prognozētais parāda attiecības samazinājums balstās uz labvēlīgām nominālā pieauguma prognozēm; turklāt tā aprēķinā ir ņemtas vērā arī nozīmīgas parādu samazinošas atlikumu un plūsmu korekcijas no finanšu aktīvu pārdošanas, kas nav pietiekami konkretizētas. Turklāt pasākumi, kas vajadzīgi, lai veicinātu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2017. gadu, lielākoties nav precizēti. Balstoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka vispārējās valdības deficīts 2016. gadā sasniegs 2,7 % no IKP, kas atbilst nominālā deficīta mērķim, kā minēts 2014. gada 21. janvāra Padomes ieteikumā saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu. Tiek prognozēts, ka saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru ieteiktie fiskālie centieni tiks sasniegti. Pretstatā tam uz nākotni vērsts parāda samazināšanas kritērijs saskaņā ar Komisijas prognozi netiek izpildīts. Lai gan vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai būtu pietiekama strukturāla korekcija 0,2 % apmērā no IKP 2017. gadā, atbilstības nodrošināšanai parāda samazināšanas kritērijam būtu nepieciešama lielāka strukturāla korekcija. Konkrētāk, ņemot vērā augsto parāda līmeni un pašreizējos konjunktūras apstākļus Horvātijā, šķiet, ka piemērota būtu korekcija, kas pārsniedz kritēriju 0,5 % no IKP. Pašlaik tiek prognozēts, ka strukturālā bilance 2017. gadā pasliktināsies par 0,2 % no IKP. Balstoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Horvātija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādēļ, lai 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami turpmāki pasākumi.
(6)

Uz Ungāriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro noteikumu par parādu. 2016. gada konverģences programmā valdība plāno, ka nominālais deficīts līdz 2017. gadam palielināsies līdz 2,4 % no IKP un tad līdz 2020. gadam pakāpeniski samazināsies līdz 1,2 %. Valdība plāno strukturālās bilances pakāpenisku uzlabojumu, lai līdz 2019. gadam sasniegtu pārskatīto vidēja termiņa budžeta mērķi – deficītu 1,5 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē. Tomēr pārrēķinātais (4) strukturālais deficīts joprojām pārsniegs vidēja termiņa budžeta mērķi. Saskaņā ar konverģences programmu ir paredzēts, ka valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies no 75,3 % 2015. gadā līdz mazāk par 65 % 2020. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir lielā mērā ticams līdz 2017. gadam un pēc tam kļūst arvien labvēlīgāks. Pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos budžeta deficīta mērķus, sākot no 2017. gada, netika pietiekamā mērā precizēti, jo īpaši pēc 2017. gada. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, pastāv liels risks būtiskai novirzei no nepieciešamās korekcijas 2016. gadā, kā arī nemainīgas politikas apstākļos 2016. un 2017. gadā, aplūkojot tos kopā. Tajā pašā laikā tiek prognozēts, ka Ungārija ievēros parāda samazināšanas kritēriju 2016. un 2017. gadā. Pamatojoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Ungārija neizpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādēļ būs nepieciešami turpmāki pasākumi abos gados, lai nodrošinātu izpildi.
(5)

Uz Spāniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. 2016. gada stabilitātes programmā Spānija plāno sasniegt nominālā deficīta mērķus – 3,6 % no IKP 2016. gadā un 2,9 % no IKP 2017. gadā. Tādējādi tiek plānots, ka pārmērīgais deficīts tiks novērsts vienu gadu vēlāk, nekā pašlaik ieteikusi Padome, 2014. un 2015. gadā nesasniedzot fiskālās konsolidācijas un pamata mērķus. Šajos mērķos uzņemas pilnībā īstenot 0,4 % no IKP attiecībā uz pastāvīgiem ietaupījumiem centrālās un reģionālās valdības līmenī, kas izziņoti, atbildot uz atsevišķo Komisijas 2016. gada 9. marta ieteikumu. Plānots, ka pēc tam deficīts turpinās samazināties, 2019. gadā sasniedzot 1,6 % no IKP. Tomēr stabilitātes programmas laikā netiek plānots sasniegt vidējā termiņa mērķi – līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Jo īpaši tiek prognozēts, ka pārrēķinātā strukturālā bilance 2016. un 2017. gadā uzlabosies tikai nedaudz līdz aptuveni – 2 % no IKP, lēnām samazināsies un 2019. gadā sasniegs – 2 % no IKP. Valsts parāda attiecība pret IKP 2015. gadā samazinājās tikai nedaudz līdz 99,2 % no IKP, un sagaidāms, ka 2016. un 2017. gadā tā samazināsies nedaudz, bet nākamajos divos gados – būtiskāk līdz 96 % no IKP 2019. gadā, kad būs primārās bilances pārpalikums. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams 2016. un 2017. gadam un nedaudz optimistisks pēc tam; to ir apstiprinājusi Spānijas Neatkarīgā fiskālā iestāde ( AIReF ). Komisijas 2016. gada pavasara prognozē deficīts ir 3,9 % no IKP 2016. gadā un 3,1 % no IKP 2017. gadā, kas pārsniedz stabilitātes programmā noteiktos pamatmērķus. Tādējādi netiek prognozēts, ka Spānija līdz 2016. gadam novērsīs pārmērīgo budžeta deficītu, kā ieteikusi Padome. Riski, kas apdraud programmā noteiktos budžeta deficīta mērķus, lielā mērā izriet no nenoteiktības, kas saistīta ar ietaupījumu īstenošanu no 2016. gada marta/aprīļa pasākumiem. Tā kā tiek prognozēts, ka strukturālais deficīts abos gados nedaudz palielināsies, fiskālā konsolidācija neatbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Spānija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tāpēc, lai 2016. un 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, ir nepieciešami turpmāki pasākumi.
(8)

Pašlaik Apvienotajai Karalistei piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu. Konverģences programmā 2014.–2015. gadam valdība plāno samazināt nominālo deficītu no 4,3 % no IKP 2015.–2016. gadā līdz 2,2 % no IKP 2016.–2017. gadā, lai 2019.–2020. gadā sasniegtu pārpalikumu 0,1 % no IKP. Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa mērķis. Paredzams, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2015.–2016. gadā sasniegs augstāko līmeni, proti, 88,8 %, un pakāpeniski samazināsies līdz 81,4 % no IKP 2019.–2020. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, paredzams, ka Apvienotā Karaliste līdz Padomes noteiktajam termiņam, proti, 2014.–2015. gadam, nebūs novērsusi savu pārmērīgo budžeta deficītu. Turklāt fiskālie centieni tika veikti mazākā apmērā nekā Padomes ieteiktie. Šā iemesla dēļ Padome 19. jūnijā saskaņā ar LESD 126. panta 8. punktu nolēma, ka Apvienotā Karaliste nav veikusi efektīvus pasākumus atbilstoši Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumam par pārmērīga deficīta novēršanu, un sniedza jaunu ieteikumu, pieprasot Apvienotajai Karalistei novērst pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2016.–2017. gadam. Konverģences programma ir saderīga ar jauno 2016.–2017. gada termiņu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas šīs budžeta prognozes, ir ticams. Balstoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, paredzams, ka Apvienotā Karaliste novērsīs savu pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2016.–2017. gada termiņam un īstenos ieteiktos fiskālos pasākumus. Jau ir noteikti pasākumi, lai sekmētu plānoto deficīta rādītāju sasniegšanu, sākot no 2015.–2016. gada un turpmāk, tomēr ir nepieciešama sīkāka informācija par dažādu dienestu izdevumu limitiem. Pamatojoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Apvienotā Karaliste panāks atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.
Ticamus rezultātus nodrošina šāda analīzes metode:

Quick Method for the Analysis of Residues of numerous Highly Polar Pesticides in Foods of Plant Origin involving Simultaneous Extraction with Methanol and LC-MS/MS Determination (QuPPe-Method) – Version 7.1. Aprakstu var lejuplādēt vietnē http://www.crl-pesticides.eu/library/docs/srm/meth_QuPPe.pdf.

Turklāt būtu jāiepazīstas ar rakstu Analysis of Perchlorate in Food Samples of Plant Origin Applying the QuPPe-Method and LC-MS/MS, kurā ir sniegta informācija par to, kā vides piesārņotāju perhlorātu integrēt iepriekš minētajā QuPPe multimetodē. Rakstu var lejuplādēt vietnē http://www.analytik-news.de/Fachartikel/Volltext/cvuase2.pdf.

Zīdaiņu un mazu bērnu pārtikas saturā esošā perhlorāta kvantitatīvās noteikšanas robeža (KNR) nedrīkstētu pārsniegt 2 μg/kg, pārējā pārtikā – 10 μg/kg, žāvētos garšaugos, garšvielās, tējās un zāļu un augļu uzlējumos – 20 μg/kg.
(8)

Portugāle patlaban atrodas Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvajā daļā. Tās valdība savā 2015. gada stabilitātes programmā norāda, ka pārmērīgo deficītu tā plāno novērst līdz 2015. gadam, kas atbilst Padomes noteiktajam termiņam. Tajā ir paredzēts samazināt nominālo deficītu līdz 2,7 % no IKP (2015. gadā) un pakāpeniski līdz pat 0,6 % no IKP (2018. gadā). Kā teikts stabilitātes programmā, valdība plāno 2016. gadā sasniegt vidēja termiņa mērķi – strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Ir sagaidāms, ka 2015. gadā valsts parādsaistību attiecība pret IKP samazināsies līdz 124,2 % un turpinās samazināties līdz apmēram 112,1 % (2018. gadā). Makroekonomikas scenārijs, uz kura balstītas šīs budžeta prognozes, attiecībā uz 2015. un 2016. gadu ir ticams, bet attiecībā uz 2017. un 2018. gadu – drīzāk optimistisks, turklāt Portugāles Valsts finanšu padome attiecībā uz pēdējiem minētajiem gadiem ir konstatējusi arī dažus riskus. Balstoties uz Komisijas sagatavoto 2015. gada pavasara prognozi, var konstatēt, ka vēl nav nodrošināti apstākļi tam, lai laikus (līdz 2015. gadam) un noturīgi novērstu pārmērīgo budžeta deficītu, tomēr to ir iespējams sasniegt. Vienlaikus fiskālā stimula apjoms ir mazāks par to, ko ir ieteikusi Padome. Pieņemot, ka pārmērīgais deficīts tiks novērsts, sākot ar 2016. gadu uz Portugāli būtu attiecināma pakta preventīvā daļa. Nav pietiekami konkretizēti un kvantitatīvi nepietiekami šķiet līdzsvara uzlabošanas pasākumi, ar kuriem paredzēts atbalstīt plānotos budžeta deficīta mērķus 2016. gadam un nākamajiem gadiem. Tādēļ, šķiet, pastāv risks ievērojami novirzīties no nepieciešamās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi 2016. gadā, un būs nepieciešami papildu strukturālie pasākumi. Balstoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas sagatavoto 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Portugāle neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
(10)

Valdība 2015. gada konverģences programmā plāno saglabāt nominālo deficītu 1,5 % apmērā no IKP 2015. gadā un samazināt to līdz 0,8 % no IKP 2018. gadā. Valdība plāno sasniegt vidēja termiņa mērķi, proti, strukturālo deficītu 1,0 % apmērā no IKP, sākot no 2016. gada. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2015. gadā sasniegs maksimumu, proti, 40,1 %, un pēc tam pakāpeniski samazināsies, un 2018. gadā tā sasniegs 37,1 %. Budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir optimistisks. Svarīgi deficītu palielinoši pasākumi, ko valdība ir apstiprinājusi 25. martā, bet Senāts – 27. aprīlī (6), un kas ir ņemti vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozē, konverģences programmā nav iekļauti, kaut arī tas ir paredzēts Rīcības kodeksā. Pasākumi, kas nepieciešami plānotā deficīta mērķa sasniegšanai 2016. gadā un turpmākajos gados, nav pietiekami konkrēti norādīti. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka 2015. gadā strukturālās bilances novirze no vidēja termiņa mērķa būs 0,3 % no IKP. Tas nedaudz pārsniedz novirzi 0,25 % no IKP apmērā, kas ir atļauta saskaņā ar maksājumu bilances programmu ar nosacījumu, ka ES finansēto projektu līdzfinansējums atbilst budžetā paredzētajam. Sagaidāms, ka 2016. gadā novirze būs ievērojama un sasniegs 2,4 % no IKP, līdz ar ko ir nepieciešams pielāgojums 0,3 % apmērā no IKP. Tādēļ 2015. un 2016. gadā būs nepieciešami turpmāki pasākumi. Pamatojoties uz savu konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Rumānija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
(7)

Komisija uzskata, ka būtu grūti panākt nekavējošu maksimāli pieļaujamā daudzuma samazināšanu. Kadmija klātbūtne pārtikā nav viendabīga, bet ļoti atšķirīga atkarībā no, piemēram, ģeogrāfiskās atrašanās vietas (dažāds dabīgā kadmija klātbūtnes daudzums augsnē, kas atkarīgs no atšķirīgas tā izplatības zemes garozā), no kadmija pieejamības augsnē (dažāda apmēra nokļūšana no augsnes augos atkarībā no augsnes pH un citām augsnes sastāvdaļām), no dažādām augu šķirnēm ar atšķirīgu kadmija uzkrāšanas spēju, bet arī no antropogēniem faktoriem, piemēram, notekūdeņu dūņu, kūtsmēslu vai fosfātu minerālmēslu izmantošanas lauksaimniecībā un citiem faktoriem. Attiecībā uz kadmija klātbūtni fosfātu minerālmēslos, saistībā ar ko aizvien norit darbs, Komisija apzinās nepieciešamību rīkoties saskaņā ar tās 2008. gadā pieņemto riska samazināšanas stratēģiju attiecībā uz kadmiju un kadmija oksīdu (5).
(10)

Lielās privātā sektora un jo īpaši Zviedrijas mājsaimniecību parādsaistības joprojām ir iemesls satraukumam. Turklāt finanšu sektora (pretēji uzņēmumiem) atkarība no mājsaimniecībām ir palielinājusies atbilstīgi mājsaimniecību nozares parādam, kas šobrīd ir 83 % no IKP jeb aptuveni 160 % no izmantojamiem ienākumiem. Parādsaistību rašanos veicina nepārtraukts kredītu pieaugums un lēns hipotekāro kredītu amortizācijas temps. Ja procentu likmes palielinātos, mājokļu cenas kristos un/vai makroekonomikas attīstība būtu negatīva, mājsaimniecības sektora lielās parādsaistības būtu pakļautas riskam. Šāda notikumu attīstība ietekmētu mājsaimniecības un to patēriņa modeļus. Tai varētu būt arī negatīva netiešā ietekme uz banku nozari, palielinot ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvaru un tirgus finansējuma izmaksas. Zviedrija nav ne paziņojusi par kādiem pasākumiem, ne arī tādus ir pieņēmusi, lai risinātu jautājumu saistībā ar parādu kropļojošo ietekmi uz mājokļu nodokļu sistēmu, ko varētu izdarīt nodokļu pārdales kontekstā, nepalielinot kopējo nodokļu slogu. Tomēr Zviedrija ir rīkojusies, lai sekmētu piesardzīgu aizdevumu politiku, ieviešot hipotēku riska darījumiem 2013. gada maijā 15 % minimālo riska pakāpi, par kuru ir ziņots, ka tā palielināsies. Taču amortizācijas prakse joprojām ir ļoti pielaidīga – ar ļoti ilgiem amortizācijas periodiem, kas ir mazāk par 75 % no aizdevuma apjoma pret ieķīlāto vērtību, – un šajā saistībā nav īstenoti stingri pasākumi, ņemot vērā 2013. gada oktobra ieteikuma par individuāliem amortizācijas plāniem brīvprātīgo raksturu. Zviedrijas Banku asociācija 2014. gada martā savu ieteikumu padarīja stingrāku, aicinot amortizāciju samazināt līdz 70 % no no aizdevuma apjoma pret ieķīlāto vērtību. Visbeidzot, Zviedrija jautājumu par uzņēmumu nodokļu parādu kropļojošo ietekmi ir risinājusi, nosakot vēl stingrākus ierobežojumus attiecībā uz procentu atskaitāmību, sākot no 2013. gada janvāra attiecinot tos uz visu veidu grupas iekšējiem aizdevumiem un ieviešot tā dēvētos ieguldītāju atskaitījumus, kas varētu atvieglot parādu kropļojošo ietekmi uz nodokļu sistēmu. Uzņēmumu ienākuma nodoklis, sākot no 2013. gada sākuma, tika samazināts no 26,3 % līdz 22 %.
(9)

2014. gada konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir panākt, lai līdz 2016. gadam tiktu sasniegts strukturālā deficīta vidēja termiņa mērķis, proti, –1 % no IKP. Vidēja termiņa mērķis ir stingrāks, nekā prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Bulgārija attiecībā uz kopīgi finansētajiem projektiem ir izmantojusi piešķirto iespēju īslaicīgi novirzīties no vidēja termiņa mērķa par 0,6 % no IKP 2013. gadā un par 0,1 % no IKP 2014. gadā. Konverģences programmā paredzēts, ka (pārrēķinātā) strukturālā bilance pasliktināsies par 0,3 % no IKP 2014. gadā (līdz –1,3 % no IKP) un uzlabosies par 0,3 % no IKP 2015. gadā (līdz –1,0 % no IKP), tādējādi nodrošinot atgriešanos pie vidēja termiņa mērķa. Valsts izdevumu pieauguma temps nepārsniegtu attiecīgo vidēja termiņa atsauces izdevumu robežlielumu 2014.–2015. gadā. Tādējādi budžeta plāni atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Parāda attiecība ir krietni zem 60 % no IKP, un saskaņā ar konverģences programmu paredzams, ka programmas perioda beigās tā būs palielinājusies tikai nedaudz līdz 20,6 % no IKP. Konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir optimistisks laikposmam no 2014. gada līdz 2015. gadam, kad ikgadējā izaugsme tiek prognozēta 2,1 % apmērā 2014. gadā un 2,6 % apmērā 2015. gadā, nevis attiecīgi 1,7 % 2014. gadā un 2,0 % 2015. gadā, kā paredzēts Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē. Saskaņā ar Komisijas prognozi Bulgārijas novirze no vidēja termiņa mērķa 2014. gadā ir lielāka par atļauto, balstoties uz atļauto īslaicīgo novirzi kopīgi finansētiem projektiem, un vajadzīgā atgriešanās pie vidēja termiņa mērķa netiktu sasniegta 2015. gadā. Pamatojoties uz 2014. gada konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka 2014.–2015. gadā būs novirze no vidēja termiņa mērķa.
(11)

Vācija nepietiekami izmanto izaugsmei labvēlīgus ieņēmumu avotus. Samazinātās PVN likmes (pašlaik 7 %) piemērošanu samērā plašam preču un pakalpojumu klāstam varētu ierobežot, un varētu pārskatīt PVN administrēšanu tādā veidā, lai palielinātu efektivitāti, uzlabotu nodokļu iekasēšanu un apkarotu krāpniecību. Ieņēmumi no regulāriem īpašuma nodokļiem Vācijā ir īpaši mazi – 0,5 % no IKP 2011. gadā, pretēji 1,3 % ES 27 dalībvalstīs., Tas var sniegt iespēju palielināt ieņēmumus no pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa (Grundsteuer), jo īpaši, no jauna novērtējot nodokļu bāzi.
Balstoties uz konverģences programmas novērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz piecu gadu perioda beigām sasniegt cikliski koriģētu kārtējo budžetu, kas ir tuvu līdzsvaram. Vispārējās valdības deficīts sasniedza maksimumu (11,5 % no IKP) 2009./10. gadā (5) un tika samazināts 2012./13. gadā līdz 5,6 % no IKP, pateicoties vienreizējiem pasākumiem, kas 2012./13. gadā samazināja deficītu par 2 procentu punktiem. Tomēr konverģences programma liecina, ka ir prognozējams, ka valdība nokavēs Padomes noteikto pārmērīga budžeta deficīta novēršanas termiņu (2014./15. gads), jo saskaņā ar aplēsēm deficīts minētajā gadā sasniegs 6,0 % no IKP. Saskaņā ar programmas prognozēm pārmērīgais budžeta deficīts tiks novērsts 2017./18. gadā (sasniedzot 2,3 % no IKP), proti, trīs gadus pēc termiņa, ko Padome noteica 2009. gada decembrī. Konverģences programmā ir norādīts, ka vispārējās valdības strukturālais deficīts, ko pārrēķinājusi Komisija, nedaudz uzlabosies – no 5,6 % no IKP (2013./14. gadā) līdz 5,1 % no IKP (2014./15. gadā). Tiek lēsts, ka laikposmā no 2010./11. gada līdz 2012./13. gadam vidējais pielāgotais fiskālo pasākumu apmērs būs 1,1 % no IKP, kas ir ievērojami mazāk nekā Padomes ieteiktie 1— % no IKP, pirms notiek korekcija saistībā ar jebkādu potenciālo izlaides pieaugumu, negaidītiem ienākumiem vai iztrūkumu. Galvenie budžeta prognožu riski izriet no izaugsmes, kura ir zemāka par gaidīto, kā iemesls ir nemainīgi augstā inflācija, kura kavē privāto patēriņu, un iespējama pasliktināšanās starptautiskajā vidē, kas varētu ietekmēt tirdzniecību un ieguldījumus.

Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa budžeta mērķis, kā paredzēts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Valdība ir turpinājusi savu fiskālās konsolidācijas stratēģiju, tomēr saistībā ar to, ka izdevumi ir lielāki, nekā tika paredzēts (tam par iemeslu ir automātisko stabilizatoru darbība un mazāki nodokļu ieņēmumi, nekā paredzēts), deficīts ir lielāks, nekā prognozēts. Arī līdz šīm veiktie konsolidācijas pasākumi nav bijuši pietiekami, lai panāktu ieteikto gada vidējo fiskālo ietekmi pārmērīgā deficīta novēršanai. Turklāt joprojām salīdzinoši maz tiek izmantots ieņēmumu gūšanas potenciāls, ko dotu strukturālā reforma, piemēram, ar mērķi palielināt nodokļu sistēmas efektivitāti, pārskatot PVN likmju struktūru. Valdības parāds, kas izteikts procentos no IKP, palielinājās no 56,1 % (2008./09. gadā) līdz 90,7 % (2012./13. gadā). Saskaņā ar konverģences programmu ir paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība 2015./16. gadā un 2016./17. gadā pieaugs līdz 100,8 %, pirms tā 2017./18. gadā samazināsies līdz 99,4 %.
Balstoties uz konverģences programmas izvērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas makroekonomikas scenārijs, kas ir budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir īstenot nepieciešamo fiskālo konsolidāciju, lai sasniegtu valdības fiskālos mērķus attiecībā uz neto parādu un cikliski koriģēto tekošo bilanci. Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa budžeta mērķis, kā paredzēts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Saskaņā ar programmas prognozēm Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumā noteiktais termiņš, kādā jānovērš pārmērīgais budžeta deficīts, tiks nokavēts par vienu gadu. Saskaņā ar aplēsēm valdības budžeta deficīts 2014.–2015. gadā, kas ir Padomes noteiktais termiņš, būs 4,4 % no IKP, kas nozīmē, ka, pamatojoties uz (pārrēķināto) strukturālo bilanci (5), laikposmā no 2010.–2011. gada līdz 2014.–2015. gadam tiks īstenoti fiskālie pasākumi vidēji 1,25 % apmērā no IKP, kas ir mazāk par 1 ¾ % rādītāju, kurš noteikts Padomes ieteikumā saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Lai gan valdība nav novirzījusies no fiskālās konsolidācijas stratēģijas, kas sākotnēji, pamatojoties uz iepriekšējām makroekonomiskām prognozēm, šķita pietiekama, lai sasniegtu pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras mērķus, fiskālos rādītājus un prognozes ir skārusi ekonomiskās izaugsmes prognožu pasliktināšanās. Ieņēmumu pasākumi ir lielā mērā pārcelti uz fiskālās konsolidācijas sākumposmu. Gandrīz 40 % no kopējās gada fiskālās konsolidācijas, kas plānota laikposmā no 2010.–2011. gada līdz 2014.–2015. gadam, tiks sasniegta 2011.–2012. gada beigās, tostarp 30 % no izdevumu samazinājumiem un divas trešdaļas no neto nodokļu pieauguma. Joprojām salīdzinoši maz tiek izmantots iespējamais ieguvums no efektīvākas nodokļu sistēmas, kas izrietētu no PVN likmju struktūras pārskatīšanas.

Saskaņā ar konverģences programmu tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts būs 8,3 % no IKP 2011.–2012. g., 5,9 % no IKP 2012.–2013. g., 6,0 % no IKP 2013.–2014. g., 4,4 % no IKP 2014.–2015. g., 2,9 % no IKP 2015.–2016. g. un 1,2 % no IKP 2016.–2017. gadā. Šīs prognozes ir nedaudz zemākas, nekā tās minētas Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozē, proti, deficīts 6,1 % apmērā no IKP 2012.–2013. gadā (un 7,9 %, ja netiktu ņemts vērā plānotais vienreizējais pensiju fondu pārnesums) un 6,5 % no IKP 2013.–2014. gadā. Atšķirības skaidrojamas ar zemāku izaugsmes prognozi un Eurostat veiktajiem grozījumiem Apvienotās Karalistes iesniegtajos datos. Tika izdarītas dažas korekcijas valdības fiskālajos plānos, kas iekļauti 2011. gada rudens pārskatā, lai par prioritāriem izvirzītu izaugsmi veicinošus izdevumus, tomēr publiskā sektora ieguldījumi līdz 2014.–2015. gadam strauji kritīsies. Paredzams, ka valdības parāds, kas 2013.–2014. gadā prognozēts 94,7 % apjomā, maksimumu sasniegs 2014.–2015. gadā.