LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 73/16

PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 215/2013

(2013. gada 11. marts),

ar ko nosaka kompensācijas maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), un jo īpaši tās 15. pantu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

1.1. PROCEDŪRAS SĀKŠANA

(1) Eiropas Komisija ("Komisija") 2012. gada 22. februārī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2) ("paziņojums par procedūras sākšanu"), informēja par antisubsidēšanas procedūras sākšanu attiecībā uz konkrētu Ķīnas Tautas Republikas ("ĶTR" jeb "attiecīgā valsts") izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importu Savienībā.

(2) Antisubsidēšanas procedūra tika sākta pēc EUROFER ("sūdzības iesniedzējs") 2012. gada 9. janvārī iesniegtas sūdzības to ražotāju vārdā, kuri šajā gadījumā ražo vairāk par 70 % no tādu konkrētu tērauda izstrādājumu kopējās produkcijas Savienībā, kas pārklāti ar organisku pārklājumu. Sūdzībā bija ietverti prima facie pierādījumi par minētā ražojuma subsidēšanu un no tā izrietošu būtisku kaitējumu, ko uzskatīja par pietiekamu, lai pamatotu procedūras sākšanu.

(3) Pirms procedūras sākšanas un saskaņā ar pamatregulas 10. panta 7. punktu Komisija paziņoja ĶTR valdībai ("ĶV"), ka ir saņēmusi pienācīgi dokumentētu sūdzību, kurā apgalvots, ka subsidētais konkrētu ĶTR izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu imports rada būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. ĶV tika uzaicināta apspriesties, lai noskaidrotu situāciju attiecībā uz sūdzības saturu un panāktu abpusēju vienošanos par risinājumu. ĶV pieņēma piedāvājumu apspriesties, un apspriedes notika. Apspriežu laikā neizdevās panākt abpusēju vienošanos par risinājumu. Tomēr tika pienācīgi ņemtas vērā ĶV iestāžu piezīmes attiecībā uz sūdzībā izteiktajiem apgalvojumiem par to, ka shēmas nav kompensējamas. Pēc apspriedēm no ĶV tika saņemta informācija.

1.2. ANTIDEMPINGA PROCEDŪRA

(4) Eiropas Komisija 2011. gada 21. decembrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3), informēja par antidempinga procedūras sākšanu attiecībā uz konkrētu ĶTR izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importu Savienībā.

(5) Komisija 2012. gada 20. septembrī ar Regulu (ES) Nr. 845/2012 (4) piemēroja pagaidu antidempinga maksājumu konkrētu ĶTR izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importam.

(6) Kaitējuma analīze, kas veikta šajā antisubsidēšanas izmeklēšanā un vienlaikus notiekošajā antidempinga izmeklēšanā, ir identiska, jo Savienības ražošanas nozares definīcija, nozari pārstāvošie Savienības ražotāji un izmeklēšanas periods abās izmeklēšanās ir vienādi. Tāpēc piezīmes par kaitējuma aspektiem, kas izteiktas kādā no minētajām procedūrām, tika ņemtas vērā abās procedūrās.

1.3. PROCEDŪRĀ IESAISTĪTĀS PERSONAS

(7) Par procedūras sākšanu Komisija oficiāli paziņoja sūdzības iesniedzējiem, citiem zināmajiem Savienības ražotājiem, zināmajiem ražotājiem-eksportētājiem ĶTR, importētājiem, tirgotājiem, lietotājiem, piegādātājiem un attiecīgajām zināmajām apvienībām, kā arī ĶTR pārstāvjiem. Ieinteresētajām personām tika dota iespēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā rakstiski darīt zināmu savu viedokli un pieprasīt uzklausīšanu.

(8) Ņemot vērā ražotāju-eksportētāju, Savienības ražotāju un nesaistīto importētāju acīmredzami lielo skaitu, visi zināmie ražotāji-eksportētāji un nesaistītie importētāji tika aicināti pieteikties Komisijā un, kā norādīts paziņojumā par procedūras sākšanu, sniegt pamatinformāciju par savu darbību, kas no 2010. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim veikta saistībā ar attiecīgo ražojumu. Minētā informācija tika pieprasīta saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai Komisija varētu nolemt, vai ir jāveic atlase, un vajadzības gadījumā izveidotu izlasi. Notika arī apspriešanās ar ĶTR iestādēm.

(9) Sākotnēji 19 ražotāji-eksportētāji/ražotāju-eksportētāju grupas no Ķīnas sniedza pieprasīto informāciju un piekrita iekļaušanai izlasē. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no ražotājiem-eksportētājiem, un saskaņā ar pamatregulas 27. pantu Komisija sākotnēji ierosināja izveidot izlasi no trim ražotājiem-eksportētājiem/ražotāju-eksportētāju grupām. Tomēr viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem atteicās sadarboties. Vēlāk to aizstāja ar ražotāju-eksportētāju, kas nodrošināja nākamo lielāko eksporta pārdevumu apjomu uz Savienību. Pēc paziņojuma arī šis ražotājs-eksportētājs atteicās sadarboties.

(10) Lai turpmāk nekavētu izmeklēšanu, tika nolemts izlasē iekļaut tikai divas ražotāju-eksportētāju grupas ar vislielāko eksporta apjomu uz Savienību, t. i., Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd. un ar to saistītos uzņēmumus un Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd. un ar to saistītos uzņēmumus. Šo divu ražotāju-eksportētāju grupu izlase ir pamats subsidēšanas līmeņa noteikšanai šīm grupām un visiem ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, kā noteikts pamatregulas 15. panta 2. un 3. punktā.

(11) Komisija paziņojumā par procedūras sākšanu norādīja, ka tā ir provizoriski izveidojusi Savienības ražotāju izlasi. Minētajā izlasē bija iekļauti seši Savienības ražotāji, par kuriem Komisijai bija zināms, ka tie ražo līdzīgu ražojumu, un kuri bija atlasīti pēc tādiem kritērijiem kā pārdošana, produkcijas apjoms, lielums un ģeogrāfiskā atrašanās vieta Savienībā. Izlasē iekļauto Savienības ražotāju saražotā produkcija veidoja 46 % no Savienības produkcijas un 38 % no Savienības pārdošanas apjoma. Turklāt ieinteresētās personas paziņojumā par procedūras sākšanu bija aicinātas darīt zināmu savu viedokli par provizorisko izlasi. Viens no Savienības ražotājiem paziņoja, ka nevēlas tikt iekļauts izlasē, un to izlasē aizstāja ar nākamo lielāko ražotāju.

(12) Pieci nesaistīti importētāji sniedza pieprasīto informāciju un piekrita iekļaušanai izlasē. Tā kā to importētāju skaits, kuri sadarbojās, bija neliels, atlasi vairs neuzskatīja par nepieciešamu.

(13) Komisija nosūtīja anketas ĶTR pārstāvjiem, abiem izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem ĶTR, 14 citiem ražotājiem-eksportētājiem ĶTR, kuri to pieprasīja, sešiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, pieciem importētājiem Savienībā, kuri sadarbojās, un zināmajiem lietotājiem.

(14) Atbildes tika saņemtas no ĶTR pārstāvjiem, deviņiem ražotājiem-eksportētājiem un ar tiem saistītiem uzņēmumiem ĶTR, sešiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, diviem nesaistītiem importētājiem un desmit lietotājiem.

(15) Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu, lai konstatētu subsidēšanu, tās radīto kaitējumu un Savienības intereses. Pārbaudes apmeklējumus veica šādas valsts iestādes un uzņēmumu telpās: a) Ķīnas Tautas Republikas valdība: — Ķīnas Tirdzniecības ministrija (Pekina, Ķīna). b) Ražotāji Savienībā: — ArcelorMittal Belgium(Beļģija) un ar to saistītais pārdošanas uzņēmums ArcelorMittal Flat Carbon Europe SA(Luksemburga); — ArcelorMittal Poland (Polija); — ThyssenKrupp Steel Europe AG (Vācija); — voestalpine Stahl GmbH un voestalpine Stahl Service Center GmbH (Austrija); — Tata Steel Maubeuge SA (iepriekš zināms kā Myriad SA) (Francija); — Tata Steel UK Ltd.(Apvienotā Karaliste). c) Ražotāju-eksportētāju grupas (un saistītie uzņēmumi) ĶTR: — Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd. un ar to saistītie uzņēmumi: Chongqing Wanda Steel Strip Co., Ltd., Zhangjiagang Wanda Steel Strip Co., Ltd., Jiangsu Huasheng New Construction Materials Co. Ltd. un Zhangjiagang Free Trade Zone Jiaxinda International Trade Co., Ltd.; — Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co. Ltd. un ar to saistītais uzņēmums Hangzhou P.R.P.T. Metal Material Company Ltd. d) Importētāji Savienībā: — ThyssenKrupp Mannex (Vācija); — Macrometal (Hamburga, Vācija).

(16) Pēc tam visas personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata gatavojas ieteikt noteikt galīgos kompensācijas maksājumus konkrētu ĶTR izcelsmes ar organisku pārklājumu pārklātu tērauda izstrādājumu importam ("galīgie konstatējumi"). Tika noteikts termiņš, kurā visas personas varēja sniegt piezīmes par galīgajiem konstatējumiem.

(17) Piezīmes, ko iesniedza ieinteresētās personas, tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā.

1.4. IZMEKLĒŠANAS PERIODS UN ATTIECĪGAIS PERIODS

(18) Subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana attiecās uz periodu no 2010. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 30. septembrim ("izmeklēšanas periods" jeb "IP"). Kaitējuma novērtēšanai būtisko tendenču pārbaude attiecās uz periodu no 2008. gada 1. janvāra līdz IP beigām ("attiecīgais periods").

2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS

2.1. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS

(19) Paziņojumā par procedūras sākšanu minētais ražojums, uz ko attiecas izmeklēšana, ir konkrēti ar organisku pārklājumu pārklāti tērauda izstrādājumi (OTI), t. i., neleģēta un leģēta tērauda (izņemot nerūsējošā tērauda) plakani velmējumi, kas ir krāsoti, lakoti vai pārklāti ar plastmasu vismaz no vienas puses, izņemot tā dēvētos daudzslāņu paneļus, ko izmanto būvniecībā un kas sastāv no divām ārējām metāla loksnēm ar izolācijas materiāla stabilizējošo vidējo slāni, kurš iestiprināts starp tām, un izņemot izstrādājumus ar cinka putekļu galīgo pārklājumu (krāsa ar augstu cinka koncentrāciju, kurā cinka ir ne mazāk kā 70 % no masas).

2.2. PIEPRASĪJUMI PAR IZSTRĀDĀJUMU IZSLĒGŠANU

(20) Ķīnas Dzelzs un tērauda apvienība, divi importētāji un divi lietotāji ierosināja izslēgt piecus izstrādājumu veidus. Šie pieprasījumi tika saņemti un analizēti:

2.2.1. OTI AR METĀLISKU HROMA VAI ALVAS PĀRKLĀJUMU

(21) Viens OTI lietotājs iesniedza prasību izslēgt no attiecīgā izstrādājumu klāsta OTI ar substrātu ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu. Izmeklēšanā ir secināts, ka metāliskais hroma vai alvas pārklājums padara šā veida izstrādājumus fizikāli un tehniski atšķirīgus no OTI, uz ko attiecas izmeklēšana. Turklāt OTI ar substrātu ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu izmanto gandrīz tikai pārtikas iepakojuma ražošanā un kabeļu rūpniecībā. Visbeidzot, Savienības ražošanas nozares pārstāvji paskaidroja, ka nav paredzējuši minēto ražojuma veidu iekļaut šajā izmeklēšanā. Šo iemeslu dēļ OTI ar substrātu ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu nav iekļauts attiecīgajā izstrādājumu klāstā.

2.2.2. ORGANISKĀS UN NEORGANISKĀS KARSTI VELMĒTAS PLĀKSNES AR AIZSARGGRUNTĒJUMU

(22) Šo pieprasījumu noraidīja, jo minētos izstrādājumus šajā izmeklēšanā neklasificē ar KN kodiem. Krāsojums vai pārklājums kalpo tikai aizsardzībai pret rūsu, tādēļ to klasificē ar KN kodu 7208 nevis ar KN kodu 7210. Organiskās un neorganiskās karsti velmētas plāksnes ar aizsarggruntējumu nav iekļautas izstrādājumu klāstā un attiecīgi nevar tikt svītrotas no tā.

2.2.3. OTI AR SUBSTRĀTA BIEZUMU NO 0,6 MM LĪDZ 2,0 MM

(23) CISA un divi importētāji pieprasīja izslēgt OTI ar substrāta biezumu no 0,6 mm līdz 2,0 mm, kas veido 5–10 % importa no Ķīnas, apgalvojot, ka tiešā konkurence ir tikai starp Ķīnas eksportu un Savienības ražošanas nozares OTI produkciju ar substrāta biezumu no 0,25 mm līdz 0,6 mm.

(24) Pieprasījumu noraidīja, jo abi Ķīnas eksportētāji un Savienības ražošanas nozare ražo un tirgo OTI ar substrāta biezumu no 0,6 mm līdz 2,0 mm, tādējādi šie ražojumi viennozīmīgi konkurē savā starpā. Pierādījumi, ka OTI ar substrāta biezumu no 0,6 mm līdz 2,0 mm nekonkurē ar OTI ar substrāta biezumu mazāk par 0,6 mm un ka tādējādi tas būtu atšķirīgs ražojuma veids, netika sniegti. OTI ar substrāta biezumu mazāk vai vairāk par 0,6 mm ir tās pašas fizikālās un tehniskās pamatīpašības un tas pats lietojuma pamatveids, tādējādi tie ir vienādi ražojumi.

2.2.4. OTI AR ALUMĪNIJA UN CINKA SAKAUSĒJUMA PĀRKLĀJUMA SUBSTRĀTU

(25) Šie divi importētāji apgalvoja, ka tikai četriem Savienības ražotājiem ir licence ražot šo izstrādājuma veidu un ka tikai viens uzņēmums to faktiski ražoja. Turklāt tie apgalvoja, ka šis izstrādājums ražojuma īpašību ziņā atšķiras no OTI ar cinka pārklājumu.

(26) Pieprasījums tika noraidīts, jo abi ražojuma veidi ir savstarpēji aizstājami un to lietojumi pārklājas; turklāt vismaz divi Savienības ražotāji, kas sadarbojās, izmeklēšanas periodā ražoja šo izstrādājuma veidu. Jānorāda, ka viens Ķīnas ražotājs-eksportētājs, kas sadarbojās, izmeklēšanas periodā eksportēja šo ražojuma veidu uz Savienību.

2.2.5. OTI AR CINKA SAKAUSĒJUMA PĀRKLĀJUMA SUBSTRĀTU

(27) Šis pieprasījums tika noraidīts, jo pretēji viena lietotāja apgalvojumam vairāki Savienības ražotāji šo izstrādājumu ir ražojuši un pārdevuši nozīmīgos daudzumos, un tam ir tās pašas fizikālās un tehniskās pamatīpašības un tas pats lietojuma pamatveids kā citiem OTI veidiem.

2.3. PIEPRASĪJUMS PAR RAŽOJUMA IEKĻAUŠANU

(28) Viena apvienība pieprasīja, lai OTI ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu, ko klasificē saskaņā ar TARIC kodiem 7210122010 un 7210500010, iekļautu izstrādājumu klāstā. Šo pieprasījumu noraidīja, jo minētie kodi netika iekļauti sākotnējā sūdzībā, un ražojumiem, uz kuriem attiecas šie kodi, ir atšķirīgas fizikālās un tehniskās īpašības no ražojumiem, uz kuriem attiecas sūdzība.

2.4. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS

(29) Tā kā tika apstiprināts izslēgšanas pieprasījums attiecībā uz OTI ar metālisku hroma vai alvas pārklājumu (skat. 21. apsvērumu), attiecīgo ražojumu klāstu groza, ievērojot šo izslēgšanu.

(30) Tāpēc attiecīgais ražojums ir konkrēti ar organisku pārklājumu pārklāti tērauda izstrādājumi (turpmāk "OTI"), t. i., neleģēta un leģēta tērauda (izņemot nerūsējošā tērauda) plakani velmējumi, kuri ir krāsoti, lakoti vai pārklāti ar plastmasu vismaz no vienas puses, izņemot tā dēvētos daudzslāņu paneļus, ko izmanto būvniecībā un kas sastāv no divām ārējām metāla loksnēm ar izolācijas materiāla stabilizējošo vidējo slāni, kurš iestiprināts starp tām, un izņemot ražojumus ar cinka putekļu galīgo pārklājumu (krāsa ar augstu cinka koncentrāciju, kurā cinka ir ne mazāk kā 70 % no masas), kurus pašlaik klasificē ar KN kodiem ex 7210 70 80, ex 7212 40 80, ex 7225 99 00, ex 7226 99 70 un kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā (turpmāk "attiecīgais ražojums").

2.5. LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS

(31) Izmeklēšanā ir pierādīts, ka OTI, ko ražo un Savienībā pārdod Savienības ražošanas nozare, OTI, ko ražo ĶTR un pārdod ĶTR vietējā tirgū, un OTI, ko no ĶTR importē Savienībā, piemīt vienas un tās pašas fizikālās un ķīmiskās pamatīpašības un tam ir viens un tas pats tiešā lietojuma pamatveids. Tāpēc šos ražojumus uzskata par līdzīgiem pamatregulas 2. panta c) punkta nozīmē.

3. SUBSIDĒŠANA

3.1. IEVADPIEZĪMES

(32) Gan ĶV, gan izlasē iekļautie Ķīnas ražotāji-eksportētāji sniedza atbildes uz anketas jautājumiem un piekrita apmeklējumiem uz vietas, ko veic, lai pārbaudītu atbildes.

(33) Izanalizējusi ĶV atbildes uz anketas jautājumiem, Komisija nosūtīja tai vēstuli par nepilnībām un divas pirmspārbaudes vēstules. Komisija atvēlēja ĶV pietiekamu laiku argumentu sagatavošanai un iesniegšanai, kad tas tika prasīts pamatoti. ĶV tika piešķirti ievērojami termiņu pagarinājumi, t. i., 20 dienu pagarinājums atbilžu sniegšanai uz anketas jautājumiem, un tādējādi galīgais termiņš atbilžu sniegšanai uz anketas jautājumiem bija 57 dienas un atbildes sniegšanai uz vēstuli par nepilnībām — 25 dienas.

(34) Atbildēs uz anketas jautājumiem, vēstulēm par nepilnībām un dažādos citos argumentos ĶV sniedza atbildi tikai par shēmām, ko izmanto izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji, un apgalvoja, ka neesot pamata pieprasījumiem atbildēt uz jautājumiem par iespējamajām subsīdiju shēmām, kas pieejamas arī izlasē neiekļautiem ražotājiem vai ražotājiem, kas nav pieteikušies.

(35) Komisija cieņpilni nepiekrita šai pieejai un paskaidroja ĶV, ka anketas mērķis, kas nosūtīta ĶV, ir nodrošināt Komisijai iespēju iegūt informāciju par tērauda, kas pārklāts ar organisku pārklājumu, rūpniecības nozares subsidēšanu Ķīnā un noskaidrot, ciktāl tiek subsidēts attiecīgā izstrādājuma imports Savienībā. Komisija informēja ĶV, ka ir vajadzīga plašāka informācija par subsidēšanas apjomu, lai novērstu sekas, ko rada jebkāda tādu eksportētāju nozīmīga nesadarbošanās, par kuriem tiek apgalvots, ka tie saņēma ieguvumu no konkrētām subsīdiju shēmām, ko neizmanto izlasē iekļautie uzņēmumi vai uzņēmumi, kuri sadarbojas, un lai atbildētu uz iespējamiem individuālas pārbaudes pieprasījumiem, ko iesniedz ražotāji-eksportētāji, kuri sadarbojas. Tomēr ĶV nemainīja savu nostāju un nesniedza informāciju par lielāko daļu no pārējām subsīdiju shēmām, kas norādītas sūdzībā, bet ko neizmanto izlasē iekļautie uzņēmumi.

(36) Pirms pārbaudes apmeklējumiem uz vietas ĶV lūdza Komisiju rakstiski sniegt papildinformāciju un jo īpaši iesniegt visu to jautājumu sarakstu, kurus iecerēts uzdot pārbaudes apmeklējuma laikā, un to valdības iestāžu sarakstu, kas iecerējušas piedalīties apmeklējumā uz vietas. Tā kā tas netika izdarīts, tika apgalvots, ka ĶV "ir atstāta neziņā par to, kas bija jāsagatavo vai ko varētu gaidīt pārbaudes laikā" un ka pirmspārbaudes vēstulē "noteikti nav nekādas norādes par to, ko Komisija ir faktiski iecerējusi pārbaudīt [. .]".

(37) Komisija nevarēja izpildīt ĶV lūgumu. Šajā saistībā jānorāda, ka Komisija ir izpildījusi visus pamatregulas 26. panta būtiskos nosacījumus. ĶV tika nosūtīta sīki izstrādāta pirmspārbaudes vēstule, kurā apstiprināta pārbaudes darba kārtība (dienas un katrā pārbaudes dienā apspriežamo shēmu grupas) un prasīta par attiecīgajām shēmām atbildīgo iestāžu un ĶV argumentu sagatavošanā iesaistīto amatpersonu klātbūtne. Pirms pārbaudes apmeklējuma uz vietas Komisija arī paskaidroja, ka tikai ĶV var norādīt iestādes, kas atbild par shēmām, uz kurām attiecas izmeklēšana, un amatpersonas, kas ir vispiemērotākās, lai piedalītos pārbaudē un atbildētu uz jautājumiem. Attiecībā uz konkrēto jautājumu sarakstu Komisija paskaidroja, ka ES tiesību akti (un arī PTO prasības) šādu sarakstu neparedz un ka šīs izmeklēšanas mērķis ir pārbaudīt ĶV atbildes uz anketas jautājumiem un attiecīgos papildargumentus, tāpēc pārbaude notiks atbilstoši šo dokumentu struktūrai. Komisija norādīja, ka tā arī centīsies iegūt un precizēt papildinformāciju, kas vajadzīga notiekošajai procedūrai, bet precīzi jautājumi šajā saistībā būs atkarīgi no ĶV atbildēm par tās sniegto atbilžu sākotnējo pārbaudi. Pirms pārbaudes apmeklējuma uz vietas ĶV tika arī paskaidrots, ka atteikšanās sniegt vajadzīgo informāciju vai palīdzēt izmeklēšanas iestādei pārbaudīt informāciju un datus, ko uzskata par vajadzīgiem procedūrai, var būtiski kaitēt izmeklēšanas procesam. ĶV tika arī atgādināts par pamatregulas 28. panta noteikumu sekām.

(38) Veicot pārbaudes apmeklējumu uz vietas Ķīnas Tirdzniecības ministrijā Pekinā, Komisija atbilstoši pamatregulas 11. un 26. panta noteikumiem centās pārbaudīt sniegto informāciju, pamatojoties uz apliecinošiem dokumentiem, kas tika izmantoti ĶV atbildes sagatavošanai. To darot, Komisija sākotnēji secināja, ka informācijas trūkums un pieejamie apliecinošie dokumenti neļauj pienācīgi pārbaudīt uz anketas jautājumiem sniegtās atbildes. Turklāt atsevišķa informācija vispār netika sniegta, lai gan tā tika īpaši prasīta, un uz dažiem jautājumiem vienkārši netika atbildēts. Attiecīgi ĶV tika informēta par nesadarbošanās sekām saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. un 6. punktu.

(39) ĶV arī apgalvoja, ka Komisija uzliek tai nepamatotu slogu un anketā un vēlāk nosūtītajā vēstulē par nepilnībām ir pieprasījusi nebūtisku un nevajadzīgu informāciju.

(40) Jānorāda, ka Komisija prasīja tikai to informāciju par sūdzībā izteiktajiem apgalvojumiem, ko uzskata par nepieciešamu reprezentatīva konstatējuma izdarīšanai, un arī turpmāk izmeklēšanas procesā konsekventi prasīja tos pašus datus un informāciju un aicināja ĶV izskaidrot iesniegto informāciju un tās ietekmi uz shēmām, uz kurām attiecas izmeklēšana. Citiem vārdiem sakot, Komisija pieprasīja vien informāciju, kas bija vajadzīga, lai novērtētu subsidēšanas esamību un tās līmeni, kas nodrošināts attiecīgajam ražojumam saskaņā ar pārējām subsīdiju shēmām, par kurām apgalvots sūdzībā. Šāda veida informācija ļautu pienācīgi novērtēt subsidēšanas apmēru, kas nodrošināts atbilstoši pārējām izmeklēšanā ietvertajām subsīdiju shēmām, kas pieejamas ražotājiem-eksportētājiem, kas nesadarbojās. Tā kā ne ĶTR pārstāvji, ne ražotāju-eksportētāju pārstāvji, kas nesadarbojās, nesniedza informāciju, kas bija vajadzīga, lai noteiktu, vai pārējās subsīdiju shēmas bija pieejamas ražotājiem-eksportētājiem, kas nesadarbojās, Komisija, pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem faktiem, secināja, ka pārējās iespējamās subsīdiju shēmas tik tiešām bija pieejamas citiem ražotājiem-eksportētājiem, kas nesadarbojās, un, izmantojot labākos pieejamos faktus, aprēķināja tādu ieguvumu summas, kas izriet no šīm shēmām.

3.2. INDIVIDUĀLA PĀRBAUDE

(41) Individuālas pārbaudes pieprasījumus atbilstoši pamatregulas 27. panta 3. punktam iesniedza divi ražotāji-eksportētāji, kas sadarbojās, t. i., Union Steel China (Union Steel) un Shenzhen Sino Master Steel Co. Ltd. Nebija iespējams izpildīt abu uzņēmumu individuālas pārbaudes pieprasījumus, jo, ņemot vērā iespējamo subsīdiju shēmu lielo skaitu un to, ka antisubsidēšanas izmeklēšana ir laikietilpīgs process, tas būtu pārlieku apgrūtinoši un varētu traucēt izmeklēšanas savlaicīgu pabeigšanu.

(42) Tomēr Union Steel jau bija individuāli pārbaudīts vienlaicīgi notiekošajā antidempinga izmeklēšanā, un attiecīgi šim uzņēmumam tika aprēķināts individuāls kaitējuma apmērs.

(43) Tā kā ĶV sniedza atbildes tikai par shēmām, ko izmantoja izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji, kā paskaidrots iepriekš 34. apsvērumā, bija praktiski neiespējami analizēt dažas no subsīdiju shēmām, ko Union Steel, iespējams, izmantoja. Tādējādi, pamatojoties uz pieejamiem faktiem atbilstoši pamatregulas 28. pantam, uz šo uzņēmumu tika attiecināta vidējā subsīdijas likme, kas piemērojama citiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās.

3.3. KONKRĒTĀS SHĒMAS

(44) Pamatojoties uz sūdzībā ietverto informāciju, Komisija pieprasīja informāciju par šādām shēmām, par kurām tika apgalvots, ka valsts iestāde ar tām piešķir subsīdijas. I) Valdības preču un pakalpojumu nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo (Less than Adequate Remuneration, LTAR) — Izejvielu nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo: karsti velmēts un auksti velmēts tērauds; — Zemes izmantošanas tiesību nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo; — Programmas ūdens piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo; — Programma elektroenerģijas piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo; — Programma, kas paredz nodrošināt elektroenerģiju un ūdeni par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo, Dzjansu provincē; — Dažādu izejvielu nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo; II) Preferenciāli aizdevumi un procentu likmes OTI rūpniecībai; III) Ar pašu kapitālu saistītas programmas — "Parāds pret pašu kapitālu" mijmaiņas darījumi; — Pašu kapitāla ieguldījumi; — Nesamaksātas dividendes; IV) Ienākuma un citi tiešie nodokļi — Nodokļu politika pētniecības un izstrādes izdevumu atskaitīšanai; — Nodokļu atvieglojumi centrālajiem un rietumu reģioniem; — Ienākuma nodokļa atlaide vietēji izgatavota ražošanas aprīkojuma iegādei; — Preferenciāla nodokļu politika uzņēmumiem, kas ir atbalstāmi kā augsto un jauno tehnoloģiju uzņēmumi; — Ienākuma nodokļa atvieglojumi uzņēmumiem, kas iesaistīti visaptverošā līdzekļu izmantošanā ("īpašas izejvielas"); — Nodokļu atlaide attiecībā uz īpaša aprīkojuma iegādi; — Preferenciāla ienākuma nodokļa politika uzņēmumiem ziemeļaustrumu reģionā; — Atbrīvojums no ienākuma nodokļa ieguldījumiem vietējo tehnoloģiju atjaunošanā; — Dažādas vietējo nodokļu atlaides (Šaņdunas province, Čuncjinas pilsēta, Guansji Džuanu reģions, nodokļu privilēģijas centrālo un rietumu reģionu attīstībai); — Dividenžu nodokļa atbrīvojums kvalificētiem rezidentuzņēmumiem; — "Two free, three half" nodokļu atbrīvojumi produktīviem ārvalstu ieguldījumu uzņēmumiem (ĀIU); — Vietējās ienākuma nodokļa atbrīvojuma un samazināšanas programmas produktīviem ĀIU; — Ienākuma nodokļa atlaide ĀIU, kas iegādājas vietēji izgatavotu aprīkojumu; — Ienākuma nodokļa subsīdijas ĀIU, pamatojoties uz ģeogrāfisko atrašanās vietu; V) Netiešās nodokļu un importa tarifu programmas — Importa tarifu un PVN atbrīvojumi ĀIU un konkrētiem vietējiem uzņēmumiem, kas izmanto importētu aprīkojumu atbalstāmās rūpniecības nozarēs; — PVN atmaksa ĀIU, kas iegādājas vietēji izgatavotu aprīkojumu; — PVN atlaides pamatlīdzekļiem centrālajā reģionā; — Citas Maaņšaņas nodokļu privilēģijas; VI) Dotāciju programmas — Pasaulē vadošo Ķīnas zīmolu programma; — Slaveno zīmolu programma; — Valsts pamattehnoloģiju projektu fonds; — Antidempinga juridisko pakalpojumu maksas atlaižu programmas; VII) Preču iepirkums, ko veic valdība par atlīdzību, kura ir lielāka par pienācīgo; VIII) Citas reģionālas programmas — Subsīdijas, ko piešķir Tiaņdzjiņas Biņhai jaunajā teritorijā un Tiaņdzjiņas ekonomiskās un tehnoloģiskās attīstības teritorijā; — Ar ziemeļaustrumu reģionu saistītās programmas; — Subsīdijas atbilstoši Dzjansu provinces Zinātnes un tehnoloģijas programmai; — Subsīdijas atbilstoši Hebei provinces Zinātnes un tehnoloģijas programmai; IX) Ad hoc subsīdijas, kas minētas sūdzībā.

3.3.1. VALDĪBAS PREČU UN PAKALPOJUMU NODROŠINĀŠANA PAR ATLĪDZĪBU, KAS IR MAZĀKA PAR PIENĀCĪGO (LESS THAN ADEQUATE REMUNERATION, LTAR)

3.3.1.1. Karsti velmēta un auksti velmēta tērauda (KVT un AVT) nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo

(45) Sūdzībā bija apgalvots, ka ĶV kontrolē konkrētas iepriekšējā posma nozares un produktus, lai nodrošinātu OTI ražotājiem izejvielas par izdevīgām cenām. Tādējādi OTI ražotāji saņem kompensējamas subsīdijas, iepērkot no valstij piederošiem uzņēmumiem (VPU) valsts ražojuma KVT un AVT par cenu, kas zemāka par tirgus cenu, tātad par tādu atlīdzību VPU, kas ir zemāka par pienācīgo.

(46) Komisija no ĶV pieprasīja sīku informāciju par VPU, kas Ķīnas OTI ražotājiem-eksportētājiem piegādā KVT un AVT, lai pārbaudītu sūdzībā ietvertos apgalvojumus un noskaidrotu, vai minētie VPU ir valsts iestādes. Komisija sagatavoja ĶV anketas B papildinājumu, kas bija paredzēts VPU, un aicināja ĶV sniegt anketā prasīto informāciju. Vēstulē par nepilnībām Komisija atkārtoti prasīja, lai ĶV sniedz B papildinājumā prasīto informāciju, un aicināja ĶV saskaņot atbildes ar attiecīgajiem VPU.

(47) Tomēr ĶV nesniedza atbildi ne uz vienu no B papildinājuma jautājumiem un arī nesniedza attiecīgo pamatanketā prasīto informāciju (piemēram, par Ķīnas valdības izmantošanas tiesībām uz VPU un kontroli pār tiem tērauda rūpniecībā un par tās iesaistīšanos Ķīnas tērauda rūpniecības reorganizēšanā). Tā vietā, lai sniegtu prasīto informāciju, ĶV atbildēs uz anketas jautājumiem norādīja, ka sūdzības iesniedzēji nav pierādījuši, ka KVT un AVT ražotāji ir valsts iestādes.

(48) Tā kā ĶV nesadarbojās, Komisijai bija jāizmanto cita vislabākā pieejamā informācija. Komisija informēja ĶV par šādu rīcību. Novērtējot, vai VPU, kas Ķīnas OTI ražotājiem-eksportētājiem piegādā KVT un AVT, ir valsts iestādes, Komisija ņēma vērā ĶV sniegto ierobežoto informāciju, sūdzībā ietverto informāciju, publiski pieejamo informāciju par faktiem no citām līdzīgām procedūrām, ko veikušas citas izmeklēšanas iestādes, kā arī citu publiski pieejamo informāciju, un pamatoja savus konstatējumus ar visu lietas materiālos pieejamo informāciju.

a) VPU, kas OTI ražotājiem piegādā karsti velmētu un auksti velmētu tēraudu, ir valsts iestādes

(49) Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka VPU Ķīnā ir valsts iestādes pamatregulas 2. panta b) punkta nozīmē, kuras piegādā preces (KVT un AVT) OTI ražotājiem par cenām, kas zemākas par tirgus cenām, un tādējādi piešķir tiem ieguvumu.

(50) PTO Apelācijas iestāde (AI) savā ziņojumā "Amerikas Savienotās Valstis — Galīgie antidempinga un kompensācijas maksājumi par atsevišķiem Ķīnas izcelsmes ražojumiem" (5) (AI ziņojums) valsts iestādi definēja kā struktūru, "kam ir, kas īsteno vai kam tiek piešķirtas valdības pilnvaras" (6). AI arī uzskatīja, ka valsts iestādēm ir raksturīga arī "valdības funkciju veikšana" (7), ko "attiecīgās dalībvalsts tiesiskajā kārtībā parasti uzskatītu par daļu no valdības prakses" (8).

(51) Ņemot vērā PTO AI secinājumus, ir jāanalizē divi jautājumi, t. i., a) vai attiecīgie VPU veic funkcijas, ko parasti uzskata par daļu no Ķīnas valdības prakses, un b) ja jā, vai tie tādējādi īsteno valdības pilnvaras.

(52) Attiecībā uz OTI ir daudz pierādījumu, ka valdība ir aktīvi iesaistījusies ekonomikas pārvaldībā. Ķīnas valdības galveno ietekmi ekonomikā garantē Ķīnas Tautas Republikas Konstitūcija. Konstitūcijas 7. pantā ir noteikts: "Valsts ekonomika ir sociālistiskās ekonomikas nozare, kas pieder visai tautai; tā ir tautsaimniecības virzītājspēks. Valsts nodrošina valsts ekonomikas konsolidāciju un izaugsmi." Līdzīgi Konstitūcijas 15. pantā ir noteikts: "Valsts veic ekonomikas plānošanu, pamatojoties uz sociālistiskām valsts īpašumtiesībām." Arī Ķīnas Komunistiskās partijas Konstitūcija nosaka valsts īpašumtiesību galveno lomu, piemēram, ĶKP Konstitūcijas preambulā ir noteikts: "Partijai ir jāuztur un jāuzlabo ekonomikas pamatsistēma, kurā galvenā loma ir valsts īpašumtiesībām [. .]." Arī dažādajos piecgadu plānos, ko pasludinājusi Valsts Attīstības un reformu komisija (NDRC) un pieņēmusi Ķīnas augstākā juridiskās varas iestāde, proti, Valsts padome, ir norādīts uz Ķīnas valdības īpaši spēcīgo ietekmi ekonomikā.

(53) Attiecībā uz tērauda nozari lietas materiālos ietvertā informācija liecina, ka VPU, kas ražo KVT un AVT Ķīnā, bieži veic valdības funkcijas, kas cita starpā ir aprakstītas dzelzs un tērauda rūpniecības nozares plānos. Minētie plāni apliecina, ka ĶV ir izvēlējusies būt cieši iesaistīta Ķīnas tērauda rūpniecības pārvaldībā un attīstībā, un tāpēc var uzskatīt, ka to īstenošana, ko veic VPU, ir daļa no valdības prakses. Plānos ir noteikti mērķi visiem uzņēmumiem, kas darbojas dzelzs un tērauda rūpniecībā, un sniegti norādījumi visai šai nozarei sasniegt konkrētus rezultātus. Faktiski ĶV izmanto dzelzs un tērauda VPU kā valsts varas atzaru, lai sasniegtu plānos noteiktos mērķus.

(54) NDRC Rīkojumā Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika" cita starpā ir izklāstīta politika dzelzs un tērauda kausēšanas uzņēmumu skaita samazināšanai un noteikti produkcijas mērķa apjomi 10 vadošajām tērauda ražošanas uzņēmumu grupām vietējā tirgū (3. pants), attiecībā uz ražošanas jaudu — aizliegts nodibināt jaunus ar dzelzs un tērauda ražošanu saistītus uzņēmumus (10. pants), paredzēti nosacījumi piekļuvei dzelzs un tērauda rūpniecības iekārtām un arī tehniskie un ekonomiskie indeksi, kas jāievēro tērauda un dzelzs ražošanas uzņēmumiem (12. pants), paredzēti noteikumi attiecībā uz izmaiņām tērauda ražošanas uzņēmumu organizatoriskajā struktūrā (20. pants), noteikta ieguldījumu pārvaldība (22. un 23. pants), paredzēti nosacījumi finanšu līdzekļu pieejamībai (25. un 26. pants) un valstij piešķirtas tiesības iejaukties izejvielu iepirkumā (30. pants).

(55) Divpadsmitajā tērauda rūpniecības attīstības piecgadu plānā ir sniegts kopsavilkums par iepriekšējā plānā noteikto mērķu sasniegšanu, aplūkota attīstības stratēģija un noteikti mērķi visai tērauda rūpniecībai. Līdzīgi kā Rīkojumā Nr. 35 tajā ir noteikti ļoti konkrēti mērķi rūpniecisko kopu veidošanas līmenī (III(III)6. sadaļa), atbalstīti konkrēti projekti, noraidot citus (IV(IV) sadaļa), diskriminētas citas nozares par labu dzelzs un tērauda rūpniecībai dažādās provincēs (IV(V) sadaļa), paredzēts atbalsts lieliem tērauda ražošanas uzņēmumiem un piešķirta galvenā ietekme vislielākajiem valstij piederošiem Ķīnas tērauda ražotājiem, piemēram, Bao Steel, Anshan Iron and Steel, Wuhan Iron and Steel (9) u. c. Plānā ir arī paredzēts nostiprināt esošo tērauda rūpniecības uzņēmumu ražošanas regulējumu un pārvaldību (V(IV) sadaļa).

(56) Arī Ķīnas Tautas Republikas Likums par valstij piederošiem uzņēmumu aktīviem nosaka VPU (vai valsts ieguldījumu uzņēmumiem (VIU), kā tie dēvēti minētajā likumā) pienākumu ievērot valsts rūpniecības politiku (10). Līdzīgi arī dokumentā Pagaidu pasākumi centrālo uzņēmumu ieguldījumu uzraudzībai un pārvaldībai VPU (VIU) noteikts pienākums ievērot valsts attīstības plānus un rūpniecības politiku (11). Saskaņā ar dokumentu Pasākumi centrālo uzņēmumu attīstības stratēģiju un plānu pārvaldībai visi VIU izstrādā attīstības un stratēģijas plānu, kas jāpārbauda un jāapstiprina Valsts padomes Valstij piederošo aktīvu uzraudzības un pārvaldības komisijai (SASAC). Veicot šādu pārbaudīšanu un pirms apstiprināšanas SASAC cita starpā jāizvērtē, vai konkrētais plāns atbilst valsts attīstības plānošanas un rūpniecības politikai un valstij piederošās ekonomikas plānojuma un struktūras stratēģiskajam pielāgojumam (12).

(57) Konkrētie plānos aprakstīto pasākumu, piemēram, Capital Steel Corporation (13) pārvietošanas vai daudzo tērauda ražošanas uzņēmumu apvienošanas (14), īstenošanas piemēri liecina, ka plāni ne tikai ir indikatīvi dokumenti, ko izmanto kā pamatnostādnes, bet to rezultāts ir arī konkrētas valstij piederošu tērauda ražošanas uzņēmumu darbības, ko kontrolē valdība (kuru pārstāv NDRC un Valsts padome).

(58) Visas konkrētās darbības, kas aprakstītas iepriekšējos apsvērumos, ir jāievēro un jāveic uzņēmumiem, uz kuriem attiecas plāni. Tiek secināts, ka ar šādu valdības tiešu iesaistīšanos tērauda ražošanas uzņēmumu komerciālajā darbībā valstij piederošie tērauda ražošanas uzņēmumi darbojas kā valdības atzars valdības funkciju veikšanā, tādējādi galu galā izpildot plānos noteiktos mērķus.

(59) Pēc tam, kad ir konstatēts, ka VPU veic valdības funkcijas, vēl ir jāatbild uz jautājumu, vai tie šādu funkciju veikšanā arī īsteno valdības pilnvaras. Šajā saistībā galvenais jautājums ir par to, vai minētos uzņēmumus faktiski kontrolē valdība (15). Ja tā ir, tad, ņemot vērā visus attiecīgos pierādījumus, ir pamatoti secināt, ka VPU darbojas kā valdības atzars un efektīvi īsteno minētajos plānos izklāstīto politiku.

(60) Iepriekš aprakstītā valdības kontrole norāda uz to, ka VPU ir, tie īsteno vai tiem tiek piešķirtas valdības pilnvaras. Kontroli cita starpā var īstenot ar valdības īpašumtiesību, administratīva regulējuma un SASAC, direktoru padomju iesaistīšanās starpniecību un valdības plānu starpniecību.

(61) Kā jau minēts iepriekšējā sadaļā par nesadarbošanos (46.–48. apsvērums), ĶV nesniedza prasīto informāciju par to, kā ir strukturētas īpašumtiesības uz KVT un AVT ražotājiem Ķīnā. Atbildot uz anketas jautājumiem, ĶV iesniedza sarakstu ar 54 uzņēmumiem, kurā lielākais akcionārs ir ĶV, tomēr pārbaudes apmeklējuma laikā tā apgalvoja, ka saraksts nav pareizs un ietver arī privātuzņēmumus. ĶV neizlaboja sarakstu un arī nenorādīja, kuri uzņēmumi ir privātuzņēmumi un kuri pieder ĶV. Tā kā ĶV nesadarbojās, Komisijai bija jāizmanto citi lietā esoši pierādījumi un publiski pieejama informācija.

(62) Sūdzības iesniedzējs nodrošināja pierādījumus, ka lielākie KVT un AVT ražotāji pieder valstij, un šajā saistībā sūdzības 10 pielikumā tas iekļāva sīki sagatavotu informāciju (16). Arī cita publiski pieejama informācija (17) apstiprina, ka ĶV pieder īpašumtiesību daļas daudzos KVT un AVT ražošanas uzņēmumos.

(63) Ņemot vērā visu lietas materiālos ietverto informāciju, ir pamatoti secināt, ka ĶV pieder ievērojamas īpašumtiesību daļas daudzos Ķīnas KVT un AVT ražošanas uzņēmumos.

(64) SASAC veic valsts kā ieguldītājas pienākumus un pārvalda tās uzraudzībā esošos valstij piederošos aktīvus. Jānorāda, ka, lai gan ĶV atbildēs uz anketas jautājumiem un vēlāk iesniegtajā informācijā apgalvoja, ka SASAC nav iesaistīta VPU komercdarbībā, un pamatoja šo apgalvojumu, atsaucoties uz 7. pantu dokumentā "Pagaidu pasākumi valstij piederošo uzņēmumu aktīvu uzraudzībai un pārvaldībai" (18), citi panti minētajā tiesību aktā un arī citi lietas materiālos pieejamie pierādījumi (19) liecina par pretējo.

(65) Faktiski ĶV atbilde uz anketas jautājumiem par antisubsidēšanu liecina, ka SASAC, ko pilnvaro Valsts padome, ieceļ un atsauc uzraudzīto uzņēmumu galvenās izpildpersonas un novērtē viņu darbības rezultātus, izmantojot juridiskas procedūras. Tā ir arī atbildīga par uzraudzīto uzņēmumu mudināšanu īstenot pamatprincipus un politiku, kā arī par valstij piederošo uzņēmumu aktīvu galveno pārvaldību, un tā arī virza un uzrauga vietējo valstij piederošo aktīvu pārvaldības darbu saskaņā ar tiesību aktiem.

(66) SASAC arī atbild par VPU vadītāju atalgošanu un viņu novērtēšanu; turklāt tā ieceļ VPU vadītājus (20) un lemj par atlīdzības piešķiršanu un sodu piemērošanu viņiem. Faktiski visi pierādījumi liecina, ka VPU vadītāju karjera ir atkarīga no SASAC. Šie apstākļi liecina, ka SASAC acīm redzami ir uzticētas valdības pilnvaras.

(67) Arī VPU padomju sastāvs liecina par augstu ĶV kontroles līmeni pār VPU. Lietas materiālos pieejamie pierādījumi (21) liecina, ka daudzi no direktoru padomju un uzraudzības padomju locekļiem ieņem vai iepriekš ir ieņēmuši amatus valdībā un/vai partijās un ka viņu atlasi ir ļoti ietekmējušas valsts iestādes, piemēram, SASAC vai Ķīnas Komunistiskā partija (ĶKP).

(68) ĶV politika, intereses un mērķi attiecībā uz tērauda rūpniecību ir noteikti dažādos valdības plānos centrālajā un arī apakšcentrālajā līmenī. VPU tiek aicināti ievērot minēto politiku (uzņēmumiem, kas to neievēro, pat piemēro sankcijas), un, spriežot pēc dažu Ķīnas lielāko tēraudu ražojošo VPU darbībām pēdējā laikā, ir skaidrs, ka šī politika tiek ievērota un ka tēraudu ražojošie VPU dara visu iespējamo, lai sasniegtu plānos noteiktos mērķus.

(69) Saskaņā ar Divpadsmitās tērauda rūpniecības piecgadu programmas attīstības plānu tikai "tiem uzņēmumiem, kas ievēro valsts politiku attiecībā uz dzelzs un tērauda rūpniecību un standartus un nosacījumus dzelzs un tērauda rūpniecības ražošanai un darbībai, ir galvenā loma apvienošanā un reorganizācijā" (22).

(70) Arī vairākos provinču un vietēja līmeņa plānos ir minēti konkrēti VPU un noteikti mērķi, kas tiem jāsasniedz. Sūdzības iesniedzējs iesniedza šādu plānu izrakstus (23). Visi šie plāni tika pieprasīti no ĶV anketā un vēstulē par nepilnībām, lai tos pārbaudītu un precizētu, tomēr ĶV nolēma tos neiesniegt. Tomēr jānorāda, ka ĶV procedūras laikā neapstrīdēja šo citātu pareizību. Turklāt provinču un vietējos plānos minētie uzņēmumi atzīst savu sadarbību ar iestādēm un apraksta, kā tie rīkojas vai ir iepriekš rīkojušies atbilstoši šiem plāniem (24).

(71) Lai gan ĶV apgalvo, ka daži no minētajiem plāniem ir tikai orientējoši, nav saistoši un ir paredzēti tikai kā nostādnes, šo apgalvojumu neapstiprina citi lietas materiālos esošie pierādījumi. Gluži pretēji — daudzi tiesību akti un noteikumi, kas katrā ziņā ir juridiski saistoši (25), paredz, ka VPU ir obligāti jāievēro valsts attīstības plāni un rūpniecības politika.

(72) ĶV formulē mērķus dzelzs un tērauda rūpniecībai, pieņemot piecgadu plānus un citus attiecīgus oficiālus dokumentus, un sasniedz šos mērķus, īstenojot minētajos plānos un dokumentos aprakstītās funkcijas un darbības. Tā kā minētos plānus un dokumentus izstrādā Ķīnas valdības departamenti, piemēram, Valsts padome vai NDRC, tajos minētās funkcijas un darbības ir uzskatāmas par valstiskām. Kā aprakstīts iepriekš, tēraudu ražojošo VPU pienākums ir ievērot šos plānus un politiku, līdz ar to tie darbojas kā valdības atzars, un, tā kā valdībai ir faktiska kontrole pār šiem uzņēmumiem, tie patiesībā īsteno valdības pilnvaras.

(73) Tā kā ĶV nesadarbojās, to struktūru darbības joma, kuras uzskata par "valsts iestādēm", netika definēta pilnībā. Katrā ziņā ikviens VPU, kurā valdībai pieder akciju kontrolpakete vai lielākā akciju daļa, ir valsts iestāde. Struktūras, kurās valdībai nepieder akciju daļas, ir privātas iestādes. Tāpēc šajā gadījumā nav vajadzības noteikt skaidru atšķirību starp valsts un privātām iestādēm, jo 85.–98. apsvērumā ir pierādīts, ka visas privātās iestādes tērauda rūpniecībā pilnvaro un norīko valsts, un līdz ar to tās visos šajā lietā būtiskajos aspektos darbojas tāpat kā valsts iestādes.

b) Ieguvums (valsts iestādes)

(74) Lai novērtētu, vai pastāv ieguvums atbilstoši pamatregulas 3. panta 2. punktam, ir nepieciešams KVT un AVT cenas, ko maksā attiecīgie ražotāji-eksportētāji, salīdzināt ar attiecīgo standartu. AI ziņojumā ir apstiprināts, ka tad, ja nodrošināšanas valsts tirgus darbību kropļo valdības ietekme, ir atļauts izmantot ārējus standartus. Tajā ir arī norādīts, ka "ja valdība ir dominējošais piegādātājs, ir iespējams, ka privātās cenas tiks izkropļotas, tomēr joprojām ir vajadzīga katra atsevišķa gadījuma analīze" (26). AI ir arī norādījusi: "[. .] mēs nesakām, ka pastāv slieksnis, kuru pārsniedzot fakts, ka valdība ir dominējošais piegādātājs tirgū, ir pietiekams iemesls, lai konstatētu cenu izkropļošanu, tomēr ir skaidrs, ka jo dominējošāka ir valdības loma tirgū, jo lielāka ir iespēja, ka tas izraisīs privāto cenu izkropļošanu" (27). Tāpat AI ir arī norādījusi: "ja valdība ir "ievērojams" piegādātājs, ir vajadzīgi pierādījumi arī par citiem faktoriem, kas nav valdības tirgus daļa, jo ar to vien, ka valdība ir ievērojams piegādātājs, nevar pierādīt privāto cenu izkropļošanu". Tāpēc pirmais jautājums, uz kuru jāatbild, ir par to, vai valdības daļa KVT un AVT ražošanā Ķīnā ir dominējoša vai tikai ievērojama.

(75) Komisija pieprasīja no ĶV informāciju par KVT un AVT tirgu attiecībā uz VPU un privāto uzņēmumu produkcijas īpatsvaru kopējā KVT un AVT izlaidē, bet ĶV neiesniedza attiecīgo informāciju šajā saistībā (28).

(76) Komisija izmantoja citu pieejamo informāciju (29) par šo jautājumu, un, pamatojoties uz to, tika secināts, ka vismaz 63 % KVT Ķīnā saražo VPU. Ir svarīgi norādīt, ka šis PVU saražotā KPT īpatsvars, proti, 63 %, tika noteikts, veicot ļoti pieticīgu analīzi, un ir absolūtais minimālais rādītājs. Tā kā daudzi no (kā tika apgalvots) privātajiem piegādātājiem, par kuriem ziņoja eksportētāji, šķiet, ir tirdzniecības uzņēmumi (kuri, iespējams, ir arī iepirkuši izstrādājumu no VPU), ĶV nesadarbošanās (skat. 46.–48. apsvērumu) un citu izmeklēšanas iestāžu konstatējumi (skat. 32. zemsvītras piezīmi) liek secināt, ka VPU faktiskā AVT tirgus daļa ir daudz lielāka. Arī ĶV aktīvā iejaukšanās šajā KVT nozares tirgū (skat. 85.–94. apsvērumu) ierobežo privāto uzņēmēju darbības iespējas.

(77) Ņemot vērā iepriekšminēto, tika secināts, ka VPU dominē Ķīnas KVT tirgū. Šis VPU dominējošais stāvoklis KVT tirgū ir tik ievērojams, ka privātajiem ražotājiem nav citas izvēles kā vien pielāgot savas cenas VPU, kā izklāstīts turpmāk.

(78) Attiecībā uz AVT paziņotais VPU īpatsvars attiecībā pret Ķīnas ražotājiem-eksportētājiem (18 %) bija daudz zemāks nekā KVT gadījumā, tomēr tas bija pretrunā citai informācijai (skat. 79. apsvērumu). Ņemot vērā to, ka ĶV nesadarbojās, un to, ka daudzi no (kā tika apgalvots) privātajiem piegādātājiem, par kuriem ziņoja eksportētāji, šķiet, ir tirdzniecības uzņēmumi (kuri, iespējams, ir arī iepirkuši izstrādājumu no VPU), kā arī privāto uzņēmēju komercdarbības ierobežojumus, ko rada ĶV aktīvā iejaukšanās šajā nozarē (skat. 85.–94. apsvērumu), tiek secināts (daļēji pamatojoties uz pieejamiem faktiem (skat. 79. apsvērumu) pamatregulas 28. panta nozīmē), ka VPU ir dominējošs stāvoklis arī Ķīnas AVT tirgū.

(79) Šo secinājumu apstiprina arī Pasaules tērauda ražošanas jaudas reģistra dati, kuri neatbilst Ķīnas eksportētāju norādītajai 18 % tirgus daļai, bet kuri liecina, ka vairāk nekā 70 % no visas AVT ražošanas jaudas Ķīnā pieder valstij (30).

(80) Komisija pieprasīja no ĶV informāciju par valstij un privātpersonām piederošu uzņēmumu saražotā un Ķīnas tirgū pārdotā KVT un AVT cenām. Atbildēs uz anketas jautājumiem ĶV nesniedza šādu informāciju. Veicot izmeklēšanu OTI eksporta uzņēmumos, tika konstatēts, ka cenas, ko IP laikā četri minētie ražotāji-eksportētāji/to grupas maksāja par KVT un AVT, kurš iegādāts no privātajiem KVT un AVT ražotājiem vai no tirgotājiem, pastāvīgi bija ļoti līdzīgas VPU cenām (31). Tādējādi novērotie dati apvienojumā ar VPU dominējošo stāvokli šajā nozarē liecina, ka privāto piegādātāju cena faktiski ir atkarīga no VPU cenām. Turklāt līgumā, ko iesniedza viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, par KVT nodrošināšanu, ko veic privātpersonai piederošs piegādātājs, pat ir nosacījums, ka cenai jābūt saistītai ar piegādātāja VPU cenu.

(81) Pamatojoties uz visu lietas materiālos pieejamo informāciju, tiek konstatēts, ka VPU Ķīnā pārdotā KVT un AVT cenas izkropļo VPU stabilais dominējošais stāvoklis KVT un AVT tirgū Ķīnā. Privāto piegādātāju KVT un AVT cenas tiek pielāgotas VPU cenām. Ņemot to vērā, tiek secināts, ka Ķīnā nepastāv uzticamas KVT un AVT tirgus cenas. Tā kā nav arī "dominējošu tirgus noteikumu un nosacījumu" par KVT un AVT tirgu Ķīnā, Komisijai saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punktu bija jāmeklē alternatīvs standarts. Ņemot vērā, ka viss Ķīnas tirgus ir izkropļots, uzskata, ka nav lietderīgi jebkādā jēgpilnā veidā koriģēt izmaksas un cenas Ķīnā, jo izrādītos, ka VPU dominējošais stāvoklis līdzīgi ir izkropļojis arī importa cenas. Tāpēc saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu tika meklēts ārējais standarts.

(82) Šķiet, ka visatbilstošākais būtu standarts, kas strukturēts, pamatojoties uz KVT un AVT tirgus cenām pasaulē, kuras regulāri publicē dažādos specializētos tērauda rūpniecības žurnālos, piemēram, "Steel Business Briefing", "MEPS" un "CRU".

(83) Salīdzinot VPU cenas ar "ārpusvalsts" standartu (kas strukturēts, kā paskaidrots 103. apsvērumā), kļuva skaidrs, ka šīs cenas ir daudz zemākas par standarta cenām un attiecīgi rada ieguvumu Ķīnas OTI ražotājiem-eksportētājiem pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē.

c) Īpašas iezīmes

(84) Šī subsīdiju programma ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē, ņemot vērā, ka tikai ierobežots nozaru un uzņēmumu skaits Ķīnā savā ražošanas procesā izmanto KVT un AVT.

d) Uzticēšana privātajiem piegādātājiem un to norīkošana

(85) Nākamais jautājums ir par to, vai ĶV uztic pienākumu privātajiem KVT un AVT ražotājiem un norīko privātos KVT un AVT ražotājus, kas nav valsts iestādes, nodrošināt OTI ražotājiem KVT un AVT pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē.

(86) Vispirms jānorāda, ka ir jau konstatēts, ka ĶV ir izstrādājusi politiku OTI nozares nodrošināšanai ar KVT un AVT, jo valsts iestādes, kuras ir daļa no valdības, tiek iesaistītas šādā nodrošināšanā un ieņem dominējošu stāvokli tirgū, kas ļauj tām piedāvāt cenas, kuras ir zemākas par tirgus cenām. Katrā ziņā neatkarīgi no tā, vai šīs iestādes ir uzskatāmas par "valsts" iestādēm, minētie pierādījumi arī liecina par politiku, saskaņā ar kuru notiek aktīva valdības iejaukšanās šajā nozarē. Tagad ir jānoskaidro, vai šī politika attiecas arī uz privātiem piegādātājiem.

(87) Vairākos valdības plānos un politikas dokumentos ir norādes, ka tērauda ražotājus (gan VPU, gan privātpersonām piederošos) Ķīnā iedrošina un atbalsta ĶV. Atsevišķās minēto dokumentu sadaļās ir minēts, ka pastāv tieša saikne starp valdību un privāto tērauda ražošanas uzņēmumu rīcību, un vairākos gadījumos var novērot, ka šādas "virzīšanas" rezultātā tērauda ražošanas uzņēmumi ir rīkojušies, kā ieteikts plānos.

(88) Piemēram, NDRC Rīkojumā Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika" tērauda ražošanas uzņēmumi ir aicināti konkrēti rīkoties (32), un tas arī paredz ieguldīšanas nosacījumus un nosaka, ka ieguldījumi jāapstiprina iestādēm (33), kā arī ietekmē konkurenci attiecībā uz resursiem (34) un pat paredz sankcijas uzņēmumiem, kas šos nosacījumus neievēro (35). Arī Divpadsmitais piecgadu plāns tērauda rūpniecības attīstībai ietekmē tērauda ražošanas uzņēmumu darījumu lēmumus, kas pēc tam var ietekmēt izmaksu struktūru un cenas (36).

(89) Papildus minētajam sūdzības iesniedzējs sūdzības 24. pielikumā iekļāva apkopojumu ar izrakstiem no dažādu valdības organizāciju dažādiem politikas dokumentiem, kuros uzsvērts ĶV atbalsts tērauda rūpniecībai kopumā vai konkrēti ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda rūpniecībai (37).

(90) Turklāt ir publiski pieejama informācija, kas pierāda, ka privātpersonām piederoši uzņēmumi darbojas atbilstoši dažādiem valdības plāniem un politikas dokumentiem (38).

(91) ĶV ir veikusi pasākumus, lai vājinātu KVT un AVT eksportu, ieviešot eksporta ierobežojumus ar sarežģītās PVN atmaksas sistēmas starpniecību. Konkrētāk — KVT un AVT tiek piemērota PVN maksājuma likme, kas ir 17 %. Atmaksājamā PVN likme vietēji pārdotam OTI, ko izgatavo no AVT (kuru izgatavo no KVT), ir 13 %, savukārt, ja uzņēmums izvēlas KVT vai AVT eksportēt, PVN neatmaksā vispār. Šī sistēma nozīmē, ka privātpersonām piederoši KVT un AVT ražotāji nevar savā darbībā īstenot parasto komerciālo brīvību, kā rezultātā palielinās KVT un AVT vietējais pieprasījums un nenovēršami pazeminās tā cena Ķīnas tirgū. Tādējādi privātpersonām piederoši KVT un AVT ražotāji (tāpat kā VPU) nevar rīkoties neatkarīgi no ĶV politikas.

(92) Iepriekšējā sadaļā par ieguvuma piešķiršanu valsts iestādēm tika konstatēts, ka tēraudu ražojošo VPU dominējošā stāvokļa dēļ KVT un AVT tirgū privātiem KVT un AVT ražotājiem nav citas izvēles kā vien pielāgot savas cenas VPU cenām. Citiem vārdiem sakot, tie nevis nosaka cenas, bet drīzāk tās pārņem. Tas ir vēl viens apliecinājums, ka privāti KVT un AVT ražotāji nevar rīkoties neatkarīgi no ĶV un citu valsts iestāžu darbībām.

(93) To pašu liecina arī informācija, ko sniedza Ķīnas ražotāji-eksportētāji, kuri sniedza atbildes uz anketas jautājumiem par antisubsidēšanu, un kas pierāda, ka privātu KVT un AVT piegādātāju cenas ir gandrīz tādas pašas kā VPU cenas. Turklāt līgumā, ko iesniedza viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, par KVT nodrošināšanu, ko veic privātpersonai piederošs piegādātājs, pat ir nosacījums, ka cenai jābūt saistītai ar piegādātāja VPU cenu.

(94) Ņemot vērā iepriekš izdarīto konstatējumu, ka VPU cenas ir zemākas par tirgus cenu, ir skaidrs, ka arī privātpersonām piederošu piegādātāju cenas, kas ir pielāgotas VPU cenām, ir zemākas par tirgus cenu.

e) Finansiāls ieguldījums

(95) Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta otro ievilkumu finansiāls ieguldījums ir tad, ja valdība "uztic privātai organizācijai vai norīko privātu organizāciju pildīt vienu vai vairākas funkcijas, kas minētas i), ii) un iii) punktā, kam parasti vajadzētu atrasties valdības kompetencē, un minētā darbība pēc būtības neatšķiras no darbības, ko parasti veic valdības". PTO Apelācijas iestāde "norīkošanu" ir interpretējusi kā situācijas, kurās valdība īsteno savas pilnvaras pār privātu iestādi, zināmā mērā arī piespiedu kārtā, un "uzticēšanu" kā situācijas, kurās valdība uztic atbildību privātai iestādei (39). Turklāt PTO ASV eksporta ierobežojumu padome (40) izstrādāja trīsvirzienu testu, lai konstatētu uzticēšanu un norīkošanu, kas pastāv, ja tiek īstenota a) valdības darbība, kura ir b) adresēta konkrētai personai un c) kuras mērķis ir konkrēts uzdevums vai pienākums (41).

(96) Pamatojoties uz minēto, privātu piegādātāju iekļaušana ĶV KVT un AVT piegādes politikā ir uzskatāma par "uzticēšanu" privātajiem piegādātājiem un privātu piegādātāju "norīkošanu", ko veic ĶV, šādu iemeslu dēļ. Valdības "darbība": — ĶV "politika" (skat. 86. apsvērumu) ir "darbība" vai "darbības". Politiku īsteno valsts iestādes (VPU), kas dominē tirgū un pārdod izstrādājumus par cenām, kuras ir zemākas par tirgus cenu, un ĶV, izstrādājot plānus un manipulējot ar eksporta ierobežojumiem. Vispārējā ietekme ir tāda, ka privātie piegādātāji faktiski ir spiesti pielāgot savas cenas valsts iestāžu cenām, kas ir zemākas par tirgus cenām. "Adresēta konkrētai personai": — valdības politika (jo īpaši plāni un eksporta ierobežojumi) attiecas uz visiem KVT un AVT ražotājiem — gan valsts, gan privātiem. Šajā ziņā politika ir "adresēta" visiem ražotājiem. Par to liecina fakts, ka VPU un privāto ražotāju cenas ir līdzīgas un ka privātie piegādātāji pārdod izstrādājumus par cenām, kas ir komerciāli nepamatotas. "Kuras mērķis ir konkrēts uzdevums vai pienākums": — kā var spriest pēc cenu līmeņa Ķīnā, valdības politikas mērķis ir nodrošināt KVT un AVT par cenām, kas zemākas par tirgus cenām. ĶV un VPU darbību dēļ privātajiem piegādātājiem nav citas izvēles kā vien pielāgoties valsts iestāžu praksei, un tas nozīmē, ka faktiski tiem tiek noteikts konkrēts uzdevums vai pienākums. ĶV politika, jo īpaši izmantojot plānus un manipulācijas ar PVN, ar šo uzdevumu vai pienākumu būtiski ierobežo privāto piegādātāju brīvību.

(97) Ņemot vērā visus minētos faktorus, var secināt, ka ĶV eksporta ierobežojums, valdības plāni un VPU dominējošais stāvoklis ierobežo privāto KVT un AVT piegādātāju brīvību, uzliekot tiem pienākumu rīkoties nekomerciāli un noteikt ekonomiski neizdevīgas cenas (kas ir zemākas par tirgus cenām), ko tie nedarītu brīvā un atvērtā tirgū. Tas apstiprina, ka valdības politika attiecībā uz KVT un AVT piegādi (tostarp ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda rūpniecībai) attiecas uz privātajiem piegādātājiem.

(98) Turklāt, ņemot vērā iepriekš izklāstīto analīzi, Komisija, pamatojoties uz lietas materiālos esošajiem pierādījumiem un citu publiski pieejamo informāciju, secināja, ka ĶV uztic privātajiem KVT un AVT ražotājiem Ķīnā un norīko minētos ražotājus nodrošināt preces atbilstoši pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) un iv) punktam un rīkoties tāpat kā tēraudu ražojošie VPU.

f) Ieguvums (privātie piegādātāji)

(99) Komisija konstatēja, ka privātie KVT un AVT piegādātāji rīkojas tā, kā ĶV ir uzticējusi un norīkojusi, un izmeklēšanā tika pierādīts, ka privātpersonām piederošo KVT un AVT piegādātāju cenas tiek pielāgotas VPU cenām (skat. iepriekšējo sadaļu).

(100) Ņemot to vērā, tiek secināts, ka konstatējumi par VPU ieguvumu un īpašas iezīmes no KVT un AVT nodrošināšanas par cenām, kas zemākas par tirgus cenām, attiecas arī uz KVT un AVT nodrošināšanu, ko veic privātpersonām piederoši piegādātāji.

g) Izmeklēšanas konstatējumi

(101) Šī programma ir radījusi ieguvumu diviem izlasē iekļautiem ražotājiem-eksportētājiem. Vienam ražotājam-eksportētājam (Panhua Steel Group) ieguvumu radījusi KVT nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo, un otram ražotājam-eksportētājam (Huadong Steel Group) ieguvumu radīja AVT nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo.

h) Subsīdijas summas aprēķināšana

(102) Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējam piešķirto ieguvumu IP laikā. Šādu ieguvumu aprēķina, summējot atšķirības starp faktiskajām KVT un AVT iepirkuma vērtībām un attiecīgajām standarta vērtībām. Rezultātā iegūtā summa tad tika sadalīta uz ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējo tirdzniecības apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.

(103) Tā kā Ķīnas KVT un AVT tirgus ir izkropļots, par atbilstošu pamatu KVT un AVT standarta cenu noteikšanai tika uzskatītas KVT un AVT cenas pasaules tirgū. Pamatojoties uz dažādiem tērauda rūpniecības tematiskajiem žurnāliem ("SBB" un "MEPS"), tika atlasītas vietējās cenas, atskaitot nodokļus, piecās valstīs/reģionos (t. i., Eiropā, ASV, Turcijā, Japānā un Brazīlijā). Lai aprēķinātu reprezentatīvu standartu, Komisija izvēlējās lielākos tirgus katrā ģeogrāfiskajā reģionā, proti, ES Eiropā, ASV Ziemeļamerikā, Brazīliju Latīņamerikā, Japānu Āzijā un Turciju Tuvajos Austrumos/Ziemeļāfrikā. Lai iegūtu mēneša standarta cenas, tika noteikta aritmētiskā vidējā vērtība vidējām mēneša cenām IP laikā katrā no piecām valstīm/reģioniem. Piecās atlasītajās valstīs/reģionos IP laikā nebija visaugstākās cenas, tās ir PTO locekles, tajās atrodas desmit pasaulē lielākie tērauda ražotāji, un tās atrodas dažādos kontinentos. Tāpēc šādi noteiktās standarta cenas uzskata par pamatotām un atbilstīgām.

(104) Attiecībā uz šo shēmu noteiktā subsīdijas likme IP laikā izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem ir 23,02 % Huadong grupai un 27,63 % Panhua grupai.

(105) Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 25,37 %.

(106) Tā kā sadarbība bija vāja, noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, atbilst visaugstākajai subsīdijas likmei, kas attiecībā uz šo shēmu noteikta struktūrai, kura saistīta ar vienu no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kas sadarbojās, t. i., 32,44 %.

3.3.1.2. Zemes izmantošanas tiesību nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo

a) Ievads

(107) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka Ķīnā nav funkcionējoša zemes tirgus un ka summa, ko uzņēmumi maksā par zemes izmantošanu, ir zemāka par normālo tirgus likmi. Atbildot uz anketas jautājumiem par antisubsidēšanu, ĶV norādīja: "Saskaņā ar ĶTR Zemes pārvaldības likumu zeme pilsētu teritorijās pieder valstij, bet zeme lauku un piepilsētu teritorijās, ja vien valsts nav skaidri noteikusi citādi, ir kopīgs zemnieku īpašums". ĶV apgalvoja, ka Ķīnā ir standartizēts un pienācīgi konkurētspējīgs zemes tirgus un ka zemes izmantošanas tiesībām jābūt publiskā apgrozībā saskaņā ar zemes tirgū piemērojamiem tiesību aktiem. ĶV arī norādīja, ka rūpnieciskajai un komerciālajai zemei jābūt iegādātai apmaiņā pret kompensāciju par izmantošanu atvērtā tirgū cenu piedāvāšanas, izsoles un konkursa procedūrā. ĶV neiesniedza datus par faktiskajām zemes izmantošanas tiesību cenām un minimālajām valdības noteiktajām zemes cenām, kas bija minētas atbildē uz anketas jautājumiem par antisubsidēšanu un pārbaudes apmeklējuma laikā.

(108) Pārbaudes laikā Komisija pieprasīja no ĶV pierādījumus, lai pamatotu tās apgalvojumu, ka visa rūpnieciskā zeme Ķīnā tiek piešķirta ar piedāvājuma, kotācijas vai izsoļu starpniecību. ĶV nevarēja iesniegt šādus pierādījumus pārbaudes apmeklējuma laikā, bet iesniedza dažus datus šajā saistībā pēc pārbaudes apmeklējuma. Tomēr visi šie pierādījumi liecina, ka no trīspadsmit zemes izmantošanas tiesību piešķiršanas darījumiem, kuros iesaistīti izlasē iekļautie ražotāji-eksportētāji, tikai seši notika ar piedāvājuma vai izsoļu starpniecību. Netika iesniegta informācija par izsoles/ cenu piedāvāšanas procesu dalībniekiem, ko prasīja Komisija, un faktiski visos gadījumos uzņēmuma samaksātā galīgā cena bija tāda pati kā pašvaldību patvaļīgi noteiktā cena.

(109) Komisija, pieņemot, ka ĶTR nepastāv noteikta zemes tirgus cena, arī prasīja no ĶV tās viedokli par iespējamiem standartiem. Lai gan laikā, kad anketa tika nosūtīta ĶV, tas bija tikai pieņēmums, bet nekādā ziņā konstatējums vai secinājums, ĶV izteica viedokli, ka pieņēmums ir kļūdains, un nenorādīja iespējamos standartus. ĶV arī norādīja uz iespējamo nepilnību sūdzībā, proti, ka sūdzības iesniedzējs, no vienas puses, apgalvo, ka Ķīnā nepastāv zemes tirgus un tāpēc ir jāizmanto "ārpusvalsts standarts", bet, no otras puses, ka VPU saņem zemi no valdības ar labvēlīgiem nosacījumiem atšķirībā no privātās nozares, un ierosināja, ka gadījumā, ja tiek izmantots jebkāds cenu standarts, tām jābūt cenām, ko maksā "neatbalstāmās" Ķīnas nozares, bet neiesniedza informāciju par šīm cenām. Šajā saistībā jānorāda, ka sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka zemes izmantošanas tiesību tirgus Ķīnā ir izkropļots kopumā un ka gan valstij piederošie, gan privātie OTI ražotāji ir saņēmuši zemes izmantošanas tiesības par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo.

b) Juridiskais pamats

(110) Zemes izmantošanas tiesību piešķiršanu Ķīnā reglamentē Ķīnas Tautas Republikas Zemes pārvaldības likums un Ķīnas Tautas Republikas Nekustamā īpašuma tiesību likums.

c) Īstenošana praksē

(111) Saskaņā ar Zemes pārvaldības likuma 2. pantu visa zeme pieder valstij, jo atbilstoši Ķīnas Konstitūcijai un piemērojamām tiesību normām zeme kopīgi pieder Ķīnas tautai. Zemi nedrīkst pārdot, bet var piešķirt zemes izmantošanas tiesības saskaņā ar likumu. Valsts iestādes tās var piešķirt ar publisku piedāvājumu, kotācijas vai izsoļu starpniecību.

d) Izmeklēšanas konstatējumi

(112) Ražotāji-eksportētāji, kas sadarbojās, ir informējuši par to turējumā esošo zemi, kā arī par lielāko daļu no attiecīgajiem zemes izmantošanas tiesību līgumiem/apliecībām, bet ĶV sniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju par zemes izmantošanas tiesību cenu noteikšanu.

(113) Kā minēts iepriekš, ĶV apgalvoja, ka zemes izmantošanas tiesības Ķīnā piešķir ar piedāvājumu, izsoļu un konkursu starpniecību. Tas ir arī paredzēts Ķīnas Tautas Republikas Nekustamā īpašuma tiesību likuma (42) 137. pantā.

(114) Tomēr, veicot pārbaudes pie ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, tika konstatēts, ka šī sistēma, ko aprakstījusi ĶV, praksē ne vienmēr darbojas šādi. Piemēram, no sešiem zemes izmantošanas tiesību iegādes darījumiem, ko veica Chongqing Wanda Steel Strip Co. Ltd. (daļa no Panhua Group Co. Ltd.), četros, kā to apstiprināja uzņēmuma amatpersonas, cenu piedāvājumu procedūra nenotika. Chongqing Wanda bija vienīgais dalībnieks, un šī uzņēmuma samaksātā darījuma galīgā cena faktiski bija tieši tāda pati kā sākotnējā cena, ko patvaļīgi bija noteicis vietējais Zemes resursu birojs. Attiecībā uz pārējiem diviem zemes izmantošanas tiesību iegādes darījumiem notika cenu piedāvājumu procedūra, tomēr ne attiecīgais uzņēmums, ne ĶV nav iesnieguši pierādījumus par to. Faktiski pēc dokumentiem, ko iesniedza ĶV pēc pārbaudes apmeklējuma, var spriest, ka arī šajos abos darījumos zemes izmantošanas tiesības tika iegādātas par cenu, kas bija identiska vietējā Zemes resursu biroja noteiktajai. Zhangjiagang Panhua Steel Strip Co., Ltd (arī daļa no Panhua Group Co. Ltd.) veica trīs zemes izmantošanas tiesību iegūšanas darījumus, kuros tiesības tika pārņemtas no privātiem uzņēmumiem apmaiņā par akciju daļu uzņēmumā Panhua Group Co. Ltd.

(115) Zhejiang Huadong Light Steel Building Material Co., Ltd. divos gadījumos savas zemes izmantošanas tiesības ieguva no vietējā Zemes resursu biroja Sjaošaņas apgabalā, un vienā — no privāta uzņēmuma. Pierādījumus par piedāvājumiem vai izsolēm nevarēja iesniegt, jo saskaņā ar ĶV sniegto informāciju attiecībā uz zemes izmantošanas tiesībām, kas iegādātas pirms 2006. gada 1. septembra, nav apstiprinājumu par zemes izmantošanas tiesību iegādes darījumiem, un faktiski ĶV nedz apstiprināja, nedz noliedza, ka šie darījumi notikuši piedāvājumu vai izsoles procedūrā.

(116) Konstatējumi par procedūru apstiprina, ka situācija attiecībā uz zemes piešķiršanu un iegādi Ķīnā ir neskaidra un nepārredzama un ka iestādes bieži vien nosaka cenas patvaļīgi. Iestādes nosaka cenas atbilstoši Pilsētu zemes novērtēšanas sistēmai, kas paredz, ka iestādēm, nosakot rūpnieciskās zemes cenu, citu kritēriju starpā ir jāņem vērā arī rūpniecības politika. Arī vismaz tērauda rūpniecībā piekļuve rūpnieciskajai zemei ar likumu ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas ievēro valsts noteikto rūpniecības politiku (43).

(117) Arī sūdzības iesniedzēja iesniegtā neatkarīgā informācija liecina, ka zeme Ķīnā tiek piešķirta par cenām, kas zemākas par parastajām tirgus likmēm (44).

e) Secinājums

(118) Zemes izmantošanas tiesību piešķiršana, ko veic ĶV, būtu jāuzskata par subsīdiju pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punkta un 3. panta 2. punkta nozīmē preču nodrošināšanas veidā, kas rada ieguvumu saņēmējuzņēmumiem. Kā paskaidrots 114. un 115. apsvērumā, Ķīnā nav funkcionējoša zemes tirgus, un ārēja standarta izmantošana pierāda, ka summa, ko par zemes izmantošanas tiesībām maksā eksportētāji, kuri sadarbojās, ir daudz zemāka nekā parastā tirgus likme. Šī subsīdija ir īpaša saskaņā ar pamatregulas 4. panta 2. punkta a) un c) apakšpunktu, jo atbilstoši tiesību aktiem piekļuve rūpnieciskajai zemei ir paredzēta tikai uzņēmumiem, kas ievēro valsts noteikto rūpniecības politiku, tikai daži darījumi notikuši cenu piedāvāšanas procesā, cenas bieži vien neskaidri un nepārredzami noteica iestādes un valdības prakse attiecīgajā teritorijā.

(119) Tādējādi šo subsīdiju uzskata par kompensējamu.

f) Subsīdijas summas aprēķināšana

(120) Tā kā tika secināts, ka situācija Ķīnā attiecībā uz zemes izmantošanas tiesībām nav orientēta uz tirgu, nav pieejami vispār nekādi privāti cenu standarti Ķīnā. Tāpēc nav praktiski iespējams veikt Ķīnas izmaksu vai cenu pielāgošanu. Šajos apstākļos tiek uzskatīts, ka Ķīnā nav tirgus, un saskaņā ar pamatregulas 6. panta d) punkta ii) apakšpunktu ir pamatota ārēja standarta izmantošana ieguvuma apjoma noteikšanai. Ņemot vērā, kas ĶV nesadarbojās un neiesniedza priekšlikumu par ārēju standartu, Komisijai bija jāizmanto pieejamie fakti, lai noteiktu atbilstošu ārējo standartu. Šajā saistībā uzskata, ka ir atbilstoši kā attiecīgu standartu izmantot informāciju no Taivānas atsevišķās muitas teritorijas.

(121) Komisija uzskata, ka zemes cenas Taivānā visprecīzāk atspoguļo zemes cenas Ķīnas teritorijās, kurās izvietoti to ražotāju-eksportētāju uzņēmumi, kas sadarbojās. Lielākā daļa minēto ražotāju-eksportētāju darbojas Ķīnas austrumu daļā, attīstītās teritorijās ar augstu IKP, provincēs ar augstu iedzīvotāju blīvumu.

(122) Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Saņēmējiem piešķirto ieguvumu aprēķina, ņemot vērā starpību starp summu, ko katrs uzņēmums samaksājis par zemes izmantošanas tiesībām, un summu, kas parasti būtu bijusi jāmaksā, pamatojoties uz Taivānas standartu.

(123) Veicot šo aprēķinu, Komisija izmantoja Taivānā noteikto vidējo zemes cenu par vienu kvadrātmetru, kas koriģēta, ņemot vērā valūtas vērtības samazināšanos un IKP attīstību kopš attiecīgo zemes izmantošanas tiesību līgumu noslēgšanas. Informācija par rūpnieciskās zemes cenām tika iegūta no Taivānas Ekonomikas ministrijas Rūpniecības biroja tīmekļa vietnes. Valūtas vērtības samazināšanos un IKP Taivānai aprēķināja, pamatojoties uz inflācijas rādītājiem un IKP uz vienu iedzīvotāju attīstību pašreizējās cenās USD Taivānai, ko SVF publicējis savā World Economic Outlook 2011. gada izdevumā. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu šī subsīdijas summa (skaitītājs) tika pieskaitīta IP, izmantojot parasto rūpnieciskā lietojuma zemes tiesību izmantošanas termiņu Ķīnā (t. i., 50 gadi). Šī summa tad tika pieskaitīta ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējam tirdzniecības apgrozījumam IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.

(124) Attiecībā uz šo shēmu noteiktā subsīdijas likme IP laikā ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, ir 0,34 % Huadong grupai un 1,12 % Panhua grupai.

(125) Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,73 %.

(126) Tā kā sadarbība bija vāja, noteiktā subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, atbilst visaugstākajai subsīdijas likmei, kas attiecībā uz šo shēmu noteikta struktūrai, kura saistīta ar vienu no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kas sadarbojās, t. i., 1,36 %.

3.3.1.3. Programmas ūdens piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo

a) Ievads

(127) Sūdzībā bija apgalvots, ka ūdens cenas Ķīnā ekskluzīvi nosaka valsts iestādes un ka cenu struktūra tiek noteikta atbilstoši rūpniecības makropolitikai. Tiek arī ziņots, ka ūdens cenas atšķīrās dažādās vietējās teritorijās un ka arī likmes katram uzņēmumam tika noteiktas atšķirīgi. Sūdzībā bija apgalvots, ka ir iespējams, ka OTI ražotājiem ir nodrošināts ieguvums no ūdens cenām, kas ir mazākas par pienācīgo atlīdzību, saskaņā ar augstas pievienotās vērtības tērauda izstrādājumu veicināšanas politiku.

(128) Ūdensapgādi un tirgu Ķīnā pārvalda NDRC, Ūdens resursu ministrija un Vides ministrija. Ūdensapgādes tirgū joprojām lielā mērā dominē vietējie valstij piederošie uzņēmumi, lai gan valsts piegādātāju monopolu ir sagrāvusi ārvalstu ieguldījumu uzņēmumu iesaistīšanās dažos atsevišķu pilsētu ūdensapgādes projektos. Tomēr ĶV nevarēja iesniegt sīki izstrādātu ūdens piegādātāju sarakstu, kurā būtu norādītas arī to apkalpotās teritorijas un piegādātie daudzumi (skat. 129. apsvērumu), bet atbildot uzrādīja tikai sarakstu ar ūdens piegādātājiem, kas apkalpo izlasē iekļauto ražotāju-eksportētāju teritorijas.

(129) Attiecībā uz cenām jānorāda, ka NDRC izstrādā galveno cenu politiku, un pašvaldības vietējo ūdens cenu nosaka pēc uzklausīšanas procedūras, lai nodrošinātu ūdens resursu ilgtspējīgu izmantošanu. Cenas atspoguļo izmaksas kopā ar pamatotu peļņu, ko gūst vietējie ūdens piegādātāji. ĶV iesniedza attiecīgos cenrāžus, kas piemērojami pašvaldībās, kuru teritorijā atradās izlasē iekļautie OTI ražotāji. Tika precizēts, ka dažādās pašvaldību cenas uz visiem rūpnieciskajiem lietotājiem attiecas vienādi un neatšķiras atkarībā no uzņēmumiem vai lietotājiem.

b) Izmeklēšanas konstatējumi

(130) Izmeklēšanā apstiprinājās, ka NDRC nosaka ūdens bāzes cenu un pašvaldību cenu pārvaldības iestādes nosaka cenu katrai pašvaldībai, pamatojoties uz vairākiem parametriem (piemēram, sadales izmaksas, peļņa un pamatots pārpalikums). Ūdens cenai ir pieskaitīta "notekūdeņu attīrīšanas" maksa, ko arī nosaka pašvaldību līmenī.

(131) Lai gan ūdens bāzes cena, notekūdeņu attīrīšanas maksa un citi iespējamie vietējie uzcenojumi ir vienlīdz piemērojami visiem lietotājiem, kas ietverti vienās un tajās pašās kategorijās, tika konstatēts, ka viens no abiem izlasē iekļautajiem eksportētājiem, proti, Zhejiang Huadong grupa, nemaksāja notekūdeņu attīrīšanas maksu.

(132) Attiecīgais eksportētājs apgalvoja, ka tas ir samaksājis šo maksu kā vienreizēju summu Vides aizsardzības dienestam. Tomēr netiek uzskatīts, ka šis maksājums tika veikts notekūdeņu attīrīšanas maksas vietā, jo 1) oficiālajā dokumentā ir minēta "notekūdeņu emisijas" maksa, nevis "notekūdeņu attīrīšanas" maksa; 2) maksājums nav proporcionāls faktiskajam ūdens patēriņam; 3) kopējā samaksātā summa ir diezgan maza salīdzinājumā ar faktisko summu, kas būtu bijusi maksājama, ja tiktu piemērota notekūdeņu attīrīšanas maksa par faktisko ūdens patēriņu.

c) Finansiāls ieguldījums

(133) Zhejiang Huadong grupa saņēma finansiālu ieguldījumu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punkta nozīmē, jo valdība nodrošināja ūdeni ar vietējā valsts ūdensapgādes uzņēmuma (t. i., Hangzhou Xiaoshan Water Supply Co. Ltd.) starpniecību. Tas ir finansiāls valsts ieguldījums pamatregulas nozīmē tādu preču nodrošināšanas veidā, kas nav daļa no vispārējās infrastruktūras. Alternatīvi to varētu uzskatīt par ieņēmumiem, no kuriem valdība atteikusies, jo valsts iestāde neguva ieņēmumus, ko tā citādi būtu guvusi, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punkta nozīmē.

d) Ieguvums

(134) Huadong Steel grupa saņēma ieguvumu pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē, ciktāl valdība nodrošināja ūdeni par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo. Ir konstatēts, ka šis eksportētājs nav maksājis par ūdensapgādi pilnu cenu, kas parasti piemērojama tai lietotāju kategorijai, pie kuras tas pieder, jo ūdens cenas "notekūdeņu attīrīšanas maksas" komponents nav samaksāts.

e) Īpašas iezīmes

(135) Subsīdija ūdens nodrošināšanas veidā vienam no eksportētājiem, kas sadarbojās, ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē, jo ne visi uzņēmumi ir atbrīvoti no notekūdeņu attīrīšanas maksas. Neatkarīgi no tā, ka nav tiesību aktu, kas šo subsīdiju paredz tikai konkrētiem uzņēmumiem, iespēja konkrētam uzņēmumam, kas izgatavo attiecīgo ražojumu, saņemt ūdeni par atlīdzību, kas ir zemāka par pienācīgo, apvienojumā ar acīmredzamo pašvaldībām piešķirto rīcības brīvību nepiemērot daļu no cenas, ko parasti maksā par ūdeni, faktiski padara subsīdiju par īpašu. Tāpēc Komisija nevarēja savākt papildu pierādījumus par to, uz kāda pamata tika piešķirts atbrīvojums no šīs maksas, jo ražotājs-eksportētājs tos nevarēja iesniegt.

f) Subsīdijas summas aprēķināšana

(136) Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Par šādu ieguvumu uzskata notekūdeņu attīrīšanas maksas summu, kas netika samaksāta par ūdens patēriņu IP laikā. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šī subsīdijas summa (skaitītājs) tika sadalīta uz ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējo tirdzniecības apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.

(137) Zhejiang Huadong grupai ir radīts ieguvums no notekūdeņu attīrīšanas maksas nemaksāšanas. Tai noteiktā subsīdijas likme ir 0,01 %.

(138) Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,01 %.

(139) Tā kā sadarbība bija vāja, subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir noteikta visaugstākās subsīdijas likmes līmenī, kurš noteikts attiecībā uz šo shēmu izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, t. i., 0,01 %.

3.3.1.4. Programma elektroenerģijas piegādei par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo

a) Ievads

(140) Sūdzībā ir norādīts, ka ĶV, nosakot preferenciālas likmes, ir nodrošinājusi elektroenerģiju par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo. Sūdzībā jo īpaši ir apgalvots, ka elektroenerģijas maksa dažādās provincēs tika noteikta atšķirīgi un ka preferenciālās likmes tika izmantotas kā rūpniecības politikas instruments, lai dotu priekšroku tērauda ražojumiem ar augstu pievienoto vērtību, nevis novecojušai ražošanas jaudai.

(141) Par elektroenerģijas tirgus regulēšanu un cenu noteikšanu Ķīnā atbild NDRC. Starpprovinču un provinču tīklus uztur divi valstij piederoši piegādātāji — Ķīnas Valsts elektrotīklu korporācija un Ķīnas Dienvidu elektrotīklu korporācija. Elektroenerģijas piegādātāji pašvaldību līmenī ir šo uzņēmumu meitasuzņēmumi. Pašlaik ar dažu izmēģinājuma projektu starpniecību Ķīnā tiek ieviests konkurences mehānisms, tomēr tā ietekme šajā procesa posmā joprojām ir neliela.

(142) NDRC elektroenerģijas cenas nosaka, pamatojoties uz procedūru, kas ietver izmaksu izpēti, ekspertu novērtējumu, atklātu izskatīšanu un galīgās cenas noteikšanu un publicēšanu. NDRC publicē katrai provincei piemērojamās cenas paziņojumos, un tad vietējie cenu biroji publicē attiecīgu paziņojumu vietējā līmenī, tādējādi īstenojot centrālās NDRC noteiktās cenas. Galīgā cena atspoguļo iepirkuma izmaksas, pārvades izmaksas un zaudējumus un valdības uzcenojumus. Cenas katrai provincei atšķiras atkarībā no vietējās situācijas un politikas mērķiem, ko īsteno dažādajās provincēs. Tās nosaka atšķirīgām tiešo lietotāju kategorijām (piemēram, mājsaimniecību lietotāji, rūpnieciskie lietotāji). Papildu cenu atšķirības pastāv attiecībā uz dažādiem rūpnieciskajiem lietotājiem, lai īstenotu rūpniecības politiku, ko noteikusi ĶV un kas atspoguļota katalogā, kurš iekļauts NDRC Lēmumā Nr. 40 (2005. gads) (skat. papildu paskaidrojumu 182. apsvērumā). Lietotāji, kas saskaņā ar NDRC katalogu ietilpst "atbalstāmo" uzņēmumu kategorijā, maksā elektroenerģijas maksas bāzes likmi, savukārt lietotāji, kas ietilpst "novecojušo" vai "aizliegto" uzņēmumu kategorijā, maksā uzcenojumu papildus bāzes likmei. Lietotāji, kas nepieder ne pie vienas no katalogā uzskaitītajām kategorijām, ir iekļauti "atļauto" uzņēmumu noklusējuma kategorijā un arī maksā bāzes likmi bez uzcenojuma. OTI ražotāji parasti būtu iekļaujami "atbalstāmu" uzņēmumu kategorijā saskaņā ar NDRC Lēmumu Nr. 40.

b) Nesadarbošanās

(143) Komisija pieprasīja no ĶV informāciju par elektroenerģijas tirgus tiesisko regulējumu un cenu noteikšanu, kā arī par visu attiecīgo iestāžu vai struktūru lomu. ĶV neiesniedza visus attiecīgos cenu noteikšanas lēmumus, ko izdevusi NDRC un vietējie cenu biroji, ne par ražotājiem-eksportētājiem, kas nav iekļauti izlasē, ne arī par izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem. ĶV arī nesniedza precīzu aprakstu par NDRC un vietējo cenu biroju lomu cenu noteikšanā. Komisija informēja ĶV par šīm nepilnībām attiecībā uz izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem savā 2012. gada 12. augusta vēstulē. Pēc pārbaudes apmeklējumiem tika arī atklāts, ka ĶV ir norādījusi nepareizu elektroenerģijas maksu, kas piemērojama vienam no izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kas sadarbojās.

c) Izmeklēšanas konstatējumi

(144) Izmeklēšanā apstiprinājās, ka tieši NDRC nosaka elektroenerģijas cenas, kas piemērojamas dažādajās provincēs. Tika gūti pierādījumi, ka vietējais cenu birojs darbojas tikai kā atzars NDRC centrālajā līmenī pieņemtā lēmuma izpildei. To apstiprina arī fakts, ka NDRC izdod paziņojumus, kuros tā nosaka faktiskās cenas katrai provincei, un tad šādi paziņojumi tiek oficiāli transponēti vietējos paziņojumos, ko pieņem vietējie cenu biroji un ko īsteno vietējā līmenī. Izmeklēšanā arī tika konstatēts, ka atšķirīgās elektroenerģijas cenas, kas piemērojamas konkrētām nozarēm un/vai provinču vai vietējā līmenī, nosaka atbilstoši konkrētiem faktoriem, tostarp jo īpaši to rūpniecības politikas mērķu īstenošanai, kurus noteikušas centrālās un pašvaldības iestādes savos piecgadu plānos un nozaru plānos.

(145) Izmeklēšanā attiecībā uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kas sadarbojās, tika pierādīts, ka vienam no tiem, t. i., Chongqing Wanda Steel Strip (CWSS), tika radīts ieguvums no elektroenerģijas cenas, kas zemāka par lieliem rūpnieciskiem lietotājiem vispārpiemērojamo cenu. Tika konstatēts, ka konkrētajā teritorijā, kurā atradās minētā eksportētāja uzņēmums, atsevišķu rūpniecisko lietotāju apakškategorijai, tostarp attiecīgā ražojuma ražotājiem, bija tiesības uz šo pazemināto cenu.

d) Finansiāls ieguldījums

(146) Viens no izlasē iekļautajiem eksportētājiem, kas sadarbojās (CWSS), saņēma finansiālu ieguldījumu pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punkta nozīmē, jo valdība nodrošināja elektroenerģiju ar vietējā valsts elektroapgādes uzņēmuma starpniecību. Tas ir valsts ieguldījums pamatregulas nozīmē tādu preču nodrošināšanas veidā, kas nav daļa no vispārējās infrastruktūras.

e) Ieguvums

(147) CWSS saņēma ieguvumu pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē, ciktāl valdība nodrošināja elektroenerģiju par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo. Ir konstatēts, ka šis eksportētājs bija tiesīgs uz zemāku cenu nekā tā, kas bija piemērojama citiem lieliem rūpnieciskiem lietotājiem.

f) Īpašas iezīmes

(148) Subsīdija elektroenerģijas nodrošināšanas veidā vienam no eksportētājiem, kas sadarbojās, ir īpaša pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 4. panta 3. punkta nozīmē. Zemākā elektroenerģijas cena tiek noteikta attiecīgajā NDRC paziņojumā un iekļauta vietējā cenu biroja izdotajā paziņojumā, t. i., to apstiprina centrālā iestāde un pārvalda vietējā līmenī. Šādu zemāko cenu var izmantot tikai konkrēti uzņēmumi konkrētās norādītās nozarēs (galvenokārt ferosakausējumu ražotāji elektronisko krāšņu un mēslošanas līdzekļu ražošanas uzņēmumos), kas iekļauti lielu rūpniecisko lietotāju apakškategorijā. Tāpēc šī zemākā cena ir de jure paredzēta tikai tiem uzņēmumiem, kas iekļauti šajās kategorijās, pamatregulas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē.

(149) Arī subsīdija ir paredzēta tikai konkrētam reģionam, jo tā ir piemērojama tikai ierobežotā noteiktā ģeogrāfiskā reģionā, kurā atrodas attiecīgā ražotāja-eksportētāja uzņēmums. Šī teritorija tiek atbalstīta saskaņā ar centrālās valdības izdotu tiesību aktu, t. i., Valsts padomes Apkārtrakstu par vairākiem politikas virzieniem Ķīnas plašo rietumu reģionu attīstības īstenošanai (sīkāku informāciju skat. 233. apsvērumā). Minētajā apkārtrakstā elektroenerģijas pārvades un piegādes cenu mehānisms ir skaidri norādīts kā viens no instrumentiem konkrētu nozaru attīstīšanai. Tā kā minētajā teritorijā piemērojamās elektroenerģijas cenas nosaka centrālā iestāde, šī subsīdija ir arī reģionāla pamatregulas 4. panta 3. punkta nozīmē.

g) Subsīdijas summas aprēķināšana

(150) Kompensējamās subsīdijas summu aprēķina, pamatojoties uz konstatēto saņēmējiem piešķirto ieguvumu IP laikā. Ražotājiem-eksportētājiem piešķirtais ieguvums ir aprēķināts, ņemot vērā starpību starp faktisko samaksāto elektroenerģijas cenu par Kwh un cenu par Kwh, ko lieliem rūpnieciskiem lietotājiem būtu vajadzējis maksāt, un to reizinot ar IP laikā patērēto elektroenerģijas daudzumu. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2.punktu šī summa (skaitītājs) tad tika sadalīta uz ražotāju-eksportētāju, kas sadarbojās, kopējo tirdzniecības apgrozījumu IP laikā, jo subsīdija nav atkarīga no eksporta darbības rādītājiem un tika piešķirta neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, izvestajiem vai pārvadātajiem daudzumiem.

(151) Ieguvumu no šīs zemākās elektroenerģijas cenas ir saņēmis viens no izlasē iekļautajiem ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās un kas pieder pie Panhua uzņēmumu grupas (t. i., CWSS). Panhua grupai noteiktā subsīdijas likme ir 0,14 %.

(152) Vidējā svērtā subsīdijas likme uzņēmumiem, kas sadarbojās, bet netika iekļauti izlasē, ir 0,07 %.

(153) Tā kā sadarbība bija vāja, subsīdijas likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojās, ir noteikta visaugstākās subsīdijas likmes līmenī, kurš noteikts attiecībā uz šo shēmu struktūrai, kas saistīta ar vienu no izlasē iekļautajiem uzņēmumiem, kuri sadarbojās, t. i., 0,17 %.

3.3.1.5. Dažādu preču nodrošināšana par atlīdzību, kas ir mazāka par pienācīgo

(154) Sūdzības iesniedzējs norādīja uz vairākām citām precēm, ko ĶV nodrošinājusi OTI ražotājiem ar savu VPU starpniecību. Sūdzības iesniedzējs jo īpaši uzskaitīja vairākus konkrētus darījumus saistībā ar vairāku VPU izgatavotu tērauda izstrādājumu, tostarp dzelzsrūdas koncentrāta, lodīšu, kausētas rūdas, metāllūžņu, stieņu, sakausējumu un daudzu citu, nodrošināšanu. Sūdzībā bija pierādīts, ka cena par šo preču nodrošināšanu tika noteikta, ņemot vērā dažādus aspektus un/vai standartus, un ka tika noteikti maksimālie cenu ierobežojumi vai veiktas cenu korekcijas atkarībā no dažādajām precēm un no tā, vai darījums attiecās uz saistītām pusēm.

(155) ĶV atbildēja, ka IP laikā tā neīstenoja šo programmu attiecībā uz tērauda ražotājiem. Ņemot vērā, ka ĶV nesniedza vairāk informācijas par šo programmu, Komisijas konstatējumi tika pamatoti ar lietas materiālos pieejamo informāciju saskaņā ar pamatregulas 28. pantu.

(156) Ciktāl dažādo iepriekš minēto preču cenas neatspoguļo pienācīgu atlīdzību, šī programma ir kompensējama saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu un 6. panta d) punktu. Tomēr, ņemot vērā to, cik sarežģīti bija dažādie šo preču nodrošināšanas darījumi un tiem pamatā esošie līgumi, kas nebija pieejami procedūras pierakstos, Komisija nevarēja izdarīt pārliecinošu secinājumu par šo programmu. Tāpēc Komisija ir nolēmusi neizvērtēt šo programmu sīkāk.

3.3.2. PREFERENCIĀLI AIZDEVUMI UN PROCENTU LIKMES OTI RŪPNIECĪBAI

a) Ievads

(157) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka OTI ražotājiem ieguvumu rada zemās (subsidētās) procentu likmes, ko piemēro valstij piederošu komercbanku un valdības banku aizdevumiem saskaņā ar ĶV politiku, kura paredz atbalstīt un attīstīt Ķīnas tērauda rūpniecības paplašināšanu atbilstoši piecgadu plāniem.

b) Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana

(158) Komisija pieprasīja no ĶV informāciju par to, cik lielu procentuālo daļu no aizdevumiem gan rūpniecībai kopumā, gan rūpniecības nozarēm, uz ko attiecas šī izmeklēšana, piešķīrušas bankas, kuru lielākais vai vienīgais akcionārs ir ĶV, bankas, kurās ĶV pieder akciju daļas, bet kurās tā nav lielākais akcionārs, bankas, kurās ĶV nepieder akciju daļas, un ārvalstu bankas. ĶV atbildēja, ka tā neglabā uzskaites datus par to aizdevumu summām un procentuālo daļu, kurus piešķir valstij piederošas bankas, ne arī uzskaites datus par aizdevumiem tērauda rūpniecībai. ĶV neieteica alternatīvus šādas informācijas avotus.

(159) Komisija arī prasīja informāciju par valsts īpašumtiesībām uz minētajām bankām un finanšu iestādēm, bet ĶV nesniedza šādu informāciju, norādot, ka tā neglabā šādus uzskaites datus. Lai gan ir maz ticams, ka ĶV nepārzina sev piederošos aktīvus, jānorāda, ka saskaņā ar publiski pieejamo informāciju (45) (46) ĶV pieder akciju kontrolpakete daudzās no Ķīnā nodibinātajām lielākajām bankām, un tāpēc, kā tas ir attiecībā uz VPU, kas ražo KVT un AVT, tai ir pieejami banku statūti, kuros jābūt sīki aprakstītai informācijai par akciju turējumu. Šajā saistībā arī jānorāda, ka saskaņā ar Komercbanku likuma [2003. gads] 61. pantu bankas "paziņo bilances, peļņas pārskatus un citus finanšu pārskatus un statistikas ziņojumus un dokumentus Valsts padomes banku regulatoram un Ķīnas Tautas bankai".

(160) Komisija (nosūtot īpašu anketu — A pielikums) arī pieprasīja informāciju par valdības īstenotās kontroles struktūru attiecīgajās Ķīnas bankās un par valdības politikas vai interešu īstenošanu attiecībā uz tērauda rūpniecību (t. i., direktoru padome un akcionāru padome, akcionāru/direktoru sanāksmju protokoli, akcionāru/direktoru valstspiederība, aizdevumu politika un riska novērtēšana attiecībā uz aizdevumiem, kas piešķirti ražotājiem-eksportētājiem, kuri sadarbojās). Tomēr, atbildot uz anketas jautājumiem, ĶV iesniedza tikai vienu pielikumu — A pielikumu —, kurā bija ietverta vispārīga informācija (galvenokārt apkopota no banku tīmekļa vietnēm). Lielākā daļa A pielikumā prasītās informācijas netika sniegta. Uz dažiem jautājumiem ĶV atbildēja, ka tai attiecīgajā brīdī nav šādas informācijas, bet uz citiem tā atbildēja, iesniedzot tikai informāciju par atlasītām bankām (piemēram, tika iesniegti tikai astoņu banku statūti). Vēstulē par nepilnībām Komisija atkārtoja savu prasību un aicināja ĶV sniegt visu anketā sākotnēji prasīto informāciju. Atbildot uz vēstuli par nepilnībām, ĶV iesniedza nedaudz papildu informācijas. Tomēr atbilde joprojām bija ļoti nepilnīga, un liela daļa prasītās informācijas (piemēram, valdības akciju turējuma procentuālā daļa valstij piederošās bankās, dažu anketā uzskaitīto banku statūti, pilnīgas atbildes uz jautājumiem A pielikumā) netika sniegta.

(161) Anketā, vēstulē par nepilnībām un arī pārbaudes apmeklējumā uz vietas Komisija pieprasīja Ķīnas Tautas bankas (ĶTB) apkārtrakstus par finanšu iestāžu aizdevumu procentu likmju politikas paplašināšanu (YinFa [2003. gads] Nr. 250 un YinFa [2004. gads] Nr. 251). Komisija par minētajiem apkārtrakstiem uzzināja iepriekšējās izmeklēšanas gaitā. Tomēr tā vietā, lai iesniegtu minētos apkārtrakstus, ĶV ieteica Komisijai aplūkot ĶTB tīmekļa vietni, lai uzzinātu informāciju par finanšu iestāžu aizdevumu procentu likmju politiku. Pārbaudes laikā šajā saistībā tika iesniegti divi dokumenti, bet tie bija tikai izdrukas no tīmekļa vietnes. Jānorāda, ka ĶTB tīmekļa vietnē nav atrodams pilns minēto apkārtrakstu saturs.

(162) Komisija uz vietas veiktas pārbaudes laikā arī pieprasīja iesniegt ĶTB apkārtrakstu par izmaiņām, kas veiktas 2012. gada 8. jūnijā. ĶV neiesniedza apkārtrakstu, bet sniedza tikai vispārīgu no ĶTB tīmekļa vietnes izdrukātu informāciju par standarta procentu likmju korekcijām.

(163) Komisija arī prasīja ĶV noorganizēt tikšanās ar konkrētām bankām, lai pārbaudītu informāciju par preferenciāliem aizdevumiem OTI rūpniecībai. Tomēr ĶV šādas tikšanās nenoorganizēja un norādīja, ka tā nevar iejaukties valstij piederošo banku darbībā, lai noorganizētu šādas tikšanās. Jānorāda arī, ka 2012. gada 7. jūnija pirmspārbaudes vēstulē Komisija paskaidroja, ka tā būtu gatava sākt pārbaudi vienu dienu agrāk un faktiski atvēlēt vairāk laika pārbaudei gadījumā, ja ĶV uzskata, ka bankas ir piemērotākas, lai sniegtu precizējumus un paskaidrojumus par preferenciālajiem aizdevumiem. Tāpēc Komisija prasīja ĶV apstiprināt banku klātbūtni pirms pārbaudes, lai pārbaudes grupa varētu veikt vajadzīgos sagatavošanās darbus. 2012. gada 15. jūnija vēstulē ĶV norādīja, ka tā turpinās pieprasīt, lai bankas sadarbojas, bet nevar tās piespiest to darīt. Galu galā tikai pirmajā pārbaudes dienā Komisijas grupa tika informēta, ka tās rīcībā ir Ķīnas Būvniecības bankas pārstāvis, kurš atbildēs uz jautājumiem un sniegs skaidrojumus. Tā kā Komisija nebija par to informēta (lai gan tā to konkrēti prasīja pirmspārbaudes vēstulē), nebija iespējams apspriest konkrētus jautājumus par līgumiem un aizdevumu nosacījumiem, bet varēja tikai uzdot vispārīgus jautājumus. Katrā ziņā netika iesniegti nekādi dokumenti, kas apliecinātu Ķīnas Būvniecības bankas pārstāvja izteikumus, paskaidrojot, ka visa Komisijas prasītā dokumentācija ir konfidenciāla un iekšēja.

(164) Saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. un 6. punktu ĶV tika darītas zināmas nesadarbošanās sekas. Tā kā ĶV nesadarbojās, papildus attiecīgiem ĶV dokumentiem, ko iesniedza citas personas, vajadzēja izmantot informāciju no sekundāriem avotiem, tostarp sūdzībā sniegto un internetā iegūto publiski pieejamo informāciju.

c) Izmeklēšanas konstatējumi

(165) Izmeklēšanā ir konstatēts, ka Ķīnas finanšu tirgum ir raksturīga valsts iejaukšanās, jo vairums lielāko banku pieder valstij. Ķīnas iestādes ir sniegušas tikai ļoti ierobežotu informāciju par Ķīnas banku akciju/īpašumtiesību daļām. Tomēr, kā plašāk izklāstīts turpmāk, Komisija apkopoja pieejamo informāciju, lai izdarītu reprezentatīvu konstatējumu. Analizējot, vai bankas ir struktūras, kam ir uzticētas vai kas īsteno valdības pilnvaras (valsts iestādes), Komisija arī prasīja informāciju ne vien attiecībā uz bankām kā valsts īpašumu, bet arī par citām pazīmēm, piemēram, valsts pārstāvju klātbūtni direktoru padomē, valdības kontroli pār banku darbību, valdības politikas vai interešu īstenošanu un to, vai minētās struktūras tika izveidotas ar likumdošanas aktu.

(166) No pieejamās informācijas tā secināja, ka valstij piederošajām bankām Ķīnā ir vislielākā tirgus daļa un dominējošs stāvoklis Ķīnas finanšu tirgū. Saskaņā ar Deutsche Bank 2006. gada Pētījumu par Ķīnas banku nozari (47) valstij piederošo banku daļa Ķīnas tirgū var būt vairāk nekā 2/3. Tajā pašā jautājumā PTO Ķīnas tirdzniecības politikas pārskatā ir norādīts, ka "vēl viena vērā ņemama Ķīnas finanšu nozares īpašība ir valsts īpašumtiesību augstais īpatsvars" (48) un ka "ir notikušas niecīgas izmaiņas Ķīnas banku nozares tirgus struktūrā, kurā dominē valstij piederošas bankas" (49). Ir pamatoti norādīt, ka piecas lielākās valstij piederošās komercbankas (Lauksaimniecības banka, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka, Komunikāciju banka un Rūpniecības un tirdzniecības banka) pārstāv vairāk nekā pusi no Ķīnas banku nozares (50).

(167) Komisija arī pieprasīja informāciju par valdības īstenotās kontroles struktūru attiecīgajās Ķīnas bankās un par valdības politikas vai interešu īstenošanu attiecībā uz tērauda rūpniecību (t. i., direktoru padome un akcionāru padome, akcionāru/direktoru sanāksmju protokoli, akcionāru/direktoru valstspiederība, aizdevumu politika un riska novērtēšana attiecībā uz aizdevumiem, kas piešķirti ražotājiem-eksportētājiem, kuri sadarbojās). Tomēr, kā norādīts 160. apsvērumā, ĶV par to iesniedza tikai ļoti ierobežotu informāciju. Tātad Komisijai bija jāizmanto pieejamā informācija. Pamatojoties uz pieejamiem datiem, Komisija secināja, ka valdība kontrolē minētās bankas un ka tās īsteno valdības pilnvaras tā, ka to darbības var tikt attiecinātas uz valsti. Attiecīgie dati, kas izmantoti, lai izdarītu minētos konstatējumus, ir atvasināti no ĶV sniegtās informācijas, Ķīnas banku gada pārskatiem, kurus iesniedza ĶV vai kuri bija publiski pieejami, no informācijas, kas izgūta no Deutsche Bank 2006. gada Pētījuma par Ķīnas banku nozari, PTO politikas pārskata par Ķīnu (2010. un 2012. gads), Pasaules Bankas ziņojuma "Ķīna 2030", kā arī no informācijas, ko sniedza ražotāji-eksportētāji, kuri sadarbojās, un sūdzībā ietvertās informācijas. Attiecībā uz ārvalstu bankām neatkarīgos avotos ir lēsts, ka tās pārstāv nelielu daļu no Ķīnas banku nozares un tāpēc tām ir nenozīmīga loma aizdevumu politikā; attiecīga informācija liecina, ka tas var būt pat tikai 1 % no Ķīnas tirgus (51). Arī attiecīgā publiski pieejamā informācija liecina, ka Ķīnas bankas, jo īpaši lielās komercbankas, joprojām paļaujas uz valstij piederošiem akcionāriem un valdību, lai papildinātu kapitālu gadījumos, kad tā nepietiek kredīta ekspansijas dēļ (52).

(168) No bankām, kas piešķīra aizdevumus ražotājiem-eksportētājiem, kuri sadarbojās, lielākā daļa ir valstij piederošas bankas. Pamatojoties uz pieejamo informāciju, patiešām tika konstatēts, ka vismaz 14 no 17 paziņotajām bankām, tostarp Ķīnas lielākās komercbankas, piemēram, Ķīnas Banka, Ķīnas Būvniecības banka un Ķīnas Rūpniecības un tirdzniecības banka, pieder valstij. Arī attiecībā uz pārējām valstij piederošajām bankām Komisija pieprasīja to pašu informāciju, kas minēta iepriekš — par valsts kontroli un valsts politikas vai interešu īstenošanu saistībā ar tērauda rūpniecību. Šāda sīka informācija netika sniegta. Tāpēc tiek secināts, ka valdība kontrolē minētās bankas un ka tās īsteno valdības pilnvaras tā, ka to darbības var tikt attiecinātas uz valsti. Tāpēc valstij piederošās komercbankas Ķīnā jāuzskata par valsts iestādēm.

(169) Vēl viena pazīme, kas liecina par ĶV iesaistīšanos Ķīnas finanšu tirgū, ir ĶTB loma konkrētu ierobežojumu noteikšanā attiecībā uz procentu likmju noteikšanas veidu un svārstībām. Izmeklēšanā patiešām tika konstatēts, ka ĶTB ir izstrādājusi īpašus noteikumus, kas reglamentē procentu likmju svārstības Ķīnā. Saskaņā ar pieejamo informāciju šie noteikumi ir izklāstīti ĶTB Apkārtrakstā par jautājumiem saistībā ar noguldījumiem un aizdevumiem piemērojamo procentu likmju pielāgošanu — YinFa (2004. gads), Nr. 251 ("Apkārtraksts Nr. 251"). Finanšu iestādēm tiek prasīts noteikt aizdevumu likmes, kas atbilstu konkrētam ĶTB standarta aizdevumu procentu likmju diapazonam. Komercbanku aizdevumiem un komerciāli pārvaldītiem politikas banku aizdevumiem nepiemēro augstāko ierobežojumu diapazonu, bet piemēro vienīgi zemāko ierobežojumu diapazonu. Pilsētu kredītu kooperatīviem un lauku kredītu kooperatīviem piemēro gan augstāko, gan zemāko ierobežojumu diapazonu. Preferenciāliem aizdevumiem un aizdevumiem, par kuriem Valsts padome pieņēmusi īpašus noteikumus, nenotiek procentu likmju augšupējas svārstības. Komisija pieprasīja no ĶV precizējumus par Apkārtrakstā Nr. 251 lietoto definīciju un formulējumu un par iepriekšējiem tiesību aktiem (ĶTB Apkārtraksts par finanšu iestāžu aizdevumu procentu likmju svārstību diapazona paplašināšanu — YinFa [2003. gads] Nr. 250). Tomēr, kā izklāstīts 161. un 162. apsvērumā, ĶV atteicās iesniegt minētos apkārtrakstus, tāpēc Komisija nevarēja pārbaudīt to saturu un prasīt paskaidrojumus. Tā kā ĶV šajā saistībā neiesniedza attiecīgu informāciju, kas liecinātu, ka situācija ir mainījusies kopš 2011. gada maija, kad Komisija pabeidza antisubsidēšanas izmeklēšanu attiecībā uz krītotu papīru (53), tiek konstatēts, ka ĶTB ir iesaistīta procentu likmju noteikšanā, ko veic valstij piederošās komercbankas, un ietekmē šādu likmju noteikšanu. ĶV neiesniedza pierādījumus, ka situācija, kas konstatēta izmeklēšanā par krītotu papīru, ir mainījusies, tāpēc, pamatojoties uz pieejamiem faktiem un citiem iepriekš minētajiem pierādījumiem, tika secināts, ka situācijai attiecībā uz procentu likmju noteikšanas metodēm jāpaliek tādai, kāda tā ir, visā IP laikā.

(170) Komisija arī mēģināja analizēt, vai ĶV uztic privātpersonām piederošām komercbankām vai norīko šādas komercbankas Ķīnā piešķirt preferenciālus (subsidētus) aizdevumus ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda ražotājiem pamatregulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) punkta nozīmē.

(171) No sadaļas, kas attiecas uz valsts iesaistīšanos banku nozarē (165.–169. apsvērums), ir skaidrs, ka ĶV ir izstrādājusi politiku, lai nodrošinātu preferenciālus aizdevumus ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda rūpniecībai, jo valsts iestādes (valstij piederošās komercbankas) (54) tiek iesaistītas šādā nodrošināšanā un ieņem dominējošu stāvokli tirgū, kas ļauj tām piedāvāt cenas, kuras ir zemākas par tirgus cenām. Tagad ir jānoskaidro, vai šī politika attiecas arī uz privātiem piegādātājiem.

(172) Komercbanku likums [2003. gads] ir vienlīdz piemērojams gan valstij piederošām komercbankām, gan privātpersonām piederošām komercbankām. Piemēram, minētā likuma 38. pantā ir paredzēts pienākums visām komercbankām (t. i., arī privātpersonām piederošām komercbankām) "noteikt aizdevuma likmi saskaņā ar ĶTB noteiktās aizdevuma likmes augstāko un zemāko ierobežojumu", bet likuma 34. pantā komercbankām ir noteikts pienākums "veikt aizdevumu darījumus, ņemot vērā tautsaimniecības vajadzības un sociālo attīstību un atbilstoši valsts rūpniecības politikas garam."

(173) Arī Rīkojuma Nr. 35 "Dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politika" 24. un 25. pantā, kuros noteikts, ka aizdevumus nodrošina tikai tiem uzņēmumiem, kas ievēro valsts dzelzs un tērauda rūpniecības attīstības politiku, valstij piederošās komercbankas nav nošķirtas no privātpersonām piederošajām komercbankām.

(174) Turklāt iepriekšminētie ĶTB apkārtraksti (161. un 162. apsvērums) ir saistoši arī privātpersonām piederošajām komercbankām.

(175) Minētie citāti no likumiem un noteikumiem, kas attiecas uz banku nozari, liecina, ka ĶV politika preferenciālu aizdevumu nodrošināšanai ar organisku pārklājumu pārklāta tērauda ražotājiem attiecas arī uz privātpersonām piederošām komercbankām, un faktiski ĶV tās norīko "veikt aizdevumu darījumus, ņemot vērā tautsaimniecības vajadzības un sociālo attīstību un atbilstoši valsts rūpniecības politikas garam" (55).

(176) Komisija pieprasīja no ĶV attiecīgu informāciju, lai novērtētu, kā bankas Ķīnā veic OTI ražošanas uzņēmumu kredītriska novērtējumu, pirms tās izlemj, vai tiem piešķirt aizdevumus un kādi būs piešķiramo aizdevumu nosacījumi. Anketas A pielikumā Komisija pieprasīja informāciju par to, kā bankas aizdevumu piešķiršanā ņem vērā risku, kā tiek novērtēta aizņēmēja kredītspēja, kādas ir riska prēmijas, ko banka nosaka dažādiem uzņēmumiem/nozarēm Ķīnā, kādus faktorus banka ņem vērā, novērtējot aizdevuma pieteikumu, kā arī aizdevuma pieteikumu un apstiprināšanas procesa aprakstu utt. Tomēr ne ĶV, ne konkrētās anketā norādītās bankas neiesniedza pierādījumus šajā saistībā. ĶV sniedza tikai vispārīgas atbildes, kas nebija pamatotas ar pierādījumiem, ka tiek faktiski veikts jebkāda veida kredītriska novērtējums.

(177) Komisija arī pieprasīja līdzīgu informāciju no ražotājiem-eksportētājiem, kas sadarbojās, un centās to pārbaudīt, kad tika veikti pārbaudes apmeklējumi uz vietas izlasē iekļauto ražotāju-eksportētāju telpās. Abas izlasē iekļauto ražotāju-eksportētāju grupas atbildēja, ka bankas pirms aizdevumu piešķiršanas pieprasa konkrētus dokumentus un veic dažāda veida kredītriska analīzi. Tomēr tās nevarēja šos apgalvojumus pamatot ar pierādījumiem. Veicot pārbaudi uz vietas, Komisija prasīja pierādījumus, ka bankas pieprasa šādus dokumentus vai ka uzņēmumi ir iesnieguši tām šādus dokumentus, vai jebkādu banku izdotu ziņojumu, kas pierādītu, ka šāda kredītriska analīze ir veikta. Tomēr izlasē iekļautās ražotāju-eksportētāju grupas nevarēja iesniegt ne šos, ne arī citus pierādījumus, lai pamatotu savus apgalvojumus. Jānorāda arī, ka nevienai no izlasē iekļautajām ražotāju-eksportētāju grupām vai individuāliem šo grupu uzņēmumiem nav piešķirts kredītreitings.

(178) Informācija par kredītriska novērtējumu tika pieprasīta atkārtoti no ieinteresētajām personām, jo to uzskata par ļoti svarīgu, cita starpā ņemot vērā i) SVF 2006. gada ziņojumā iekļauto konstatējumu, ka banku liberalizācija Ķīnā ir nepilnīga un kredītrisks nav pienācīgi atspoguļots (56), ii) SVF 2009. gada ziņojumu, kurā ir uzsvērta procentu likmju liberalizācijas neesamība Ķīnā (57), iii) SVF 2010. gada ziņojumu par valsti, kurā norādīts, ka kapitāla izmaksas Ķīnā ir salīdzinoši zemas, ka kredītu piešķiršanu dažreiz nosaka, ņemot vērā apsvērumus, kas nav saistīti ar cenu, un ka lielie uzņēmumu ietaupījumi ir daļēji saistīti