ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 60/7

KOMISIJAS LĒMUMS

(2017. gada 23. februāris)

attiecībā uz individuālo licenču piešķiršanu visiem Eiropas references tīklu koordinatoriem Eiropas references tīklu preču zīmes lietošanai

(2017/C 60/06)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Komisijas 2001. gada 19. septembra Lēmumu (PV1536), ar ko ģenerāldirektoriem un dienestu vadītājiem piešķir pilnvaras lemt par nepieciešamību iesniegt pieteikumu tādu intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzībai, kas izriet no to atbildības jomā esošajām darbībām vai programmām, par licenču izsniegšanu saistībā ar iepriekš minēto un par tiesību iegūšanu, nodošanu vai pārtraukšanu vai atteikšanos no tām un ģenerāldirektoriem – saistītās administratīvās izpildes pilnvaras,

tā kā:

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2011/24/ES (1) ir paredzēts, ka Komisija atbalsta Eiropas references tīklu (ERT) veidošanu starp ļoti specializētiem veselības aprūpes sniedzējiem dalībvalstīs.

(2) Komisijas Īstenošanas lēmuma 2014/287/ES (2) 7. pantā noteikts, ka Komisija ļauj tīkliem un to dalībniekiem izmantot unikālu grafisku identifikatoru (logotipu).

(3) Komisija reģistrēja logotipu “European Reference Network” (“Eiropas references tīkls”) kā grafisku preču zīmi (reģ. Nr. 012252128) Eiropas Savienības teritorijā.

(4) Eiropas Savienība ir preču zīmes likumīgā īpašniece un ir gatava piešķirt licenci, lai to varētu izmantot visi Eiropas references tīklu koordinatori,

IR NOLĒMUSI ŠĀDI.

1. pants

Visiem ERT dalībvalstu padomes apstiprināto Eiropas references tīklu koordinatoriem ir neekskluzīvas, bezmaksas un nosacījuma tiesības izmantot preču zīmi “European Reference Network” (“Eiropas references tīkls”) (reģ. Nr. 012252128) attiecībā uz iniciatīvām, kas saistītas ar Eiropas references tīklu darbībām saskaņā ar Direktīvas 2011/24/ES 12. pantā noteiktajiem mērķiem.

2. pants

Visi ERT dalībvalstu padomes apstiprināto Eiropas references tīklu koordinatori ir pilnvaroti izsniegt savu attiecīgo tīklu dalībniekiem apakšlicenci tiesībām izmantot preču zīmi attiecībā uz iniciatīvām, kas saistītas ar to tīklu darbību.

Briselē, 2017. gada 23. februārī Komisijas vārdā – Komisijas loceklis Vytenis ANDRIUKAITIS

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 9. marta Direktīva 2011/24/ES par pacientu tiesību piemērošanu pārrobežu veselības aprūpē (OV L 88, 4.4.2011., 45. lpp.).

(2) Komisijas 2014. gada 10. marta Īstenošanas lēmums 2014/287/ES, ar ko nosaka kritērijus Eiropas references tīklu un to dalībnieku izveidošanai un izvērtēšanai, kā arī informācijas un zināšanu apmaiņas veicināšanai saistībā ar šādu tīklu izveidi un izvērtēšanu (OV L 147, 17.5.2014., 79. lpp.).
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 31/1

PADOMES LĒMUMS (ES) 2017/192

(2016. gada 8. novembris)

par to, lai noslēgtu Protokolu Nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā pēc tās pievienošanās Eiropas Savienībai

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 217. pantu saistībā ar 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu un 218. panta 8. punkta otro daļu,

ņemot vērā Aktu par Horvātijas Republikas pievienošanos un jo īpaši tā 6. panta 2. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu (1),

tā kā:

(1) Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2014/122/ES (2) Protokols Nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai, tika parakstīts 2016. gada 4. martā, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlāk.

(2) Protokols būtu jānoslēdz Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Ar šo Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā apstiprina Protokolu Nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā pēc tās pievienošanās Eiropas Savienībai (3).

2. pants

Padomes priekšsēdētājs norīko personu, kura ir tiesīga Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā sniegt Protokola 6. pantā paredzēto paziņojumu, lai paustu Eiropas Savienības un tās dalībvalstu piekrišanu uzņemties Protokola saistības (4).

3. pants

Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

Briselē, 2016. gada 8. novembrī Padomes vārdā – priekšsēdētājs P. KAŽIMÍR

(1) Piekrišana sniegta 2016. gada 14. septembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).

(2) Padomes Lēmums 2014/122/ES (2014. gada 11. februāris) par to, lai Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā parakstītu Protokolu Nolīgumam starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos attiecībā uz Horvātijas Republikas dalību Līgumslēdzējas puses statusā pēc tās pievienošanās Eiropas Savienībai (OV L 69, 8.3.2014., 2. lpp.).

(3) Protokols ir publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (OV L 31, 4.2.2017., 3. lpp.).

(4) Protokola spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 12/22

PADOMES LĒMUMS (Euratom) 2017/76

(2016. gada 21. novembris),

ar ko apstiprina to, ka Eiropas Komisija Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā noslēdz Protokolu Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bosniju un Hercegovinu, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 101. panta otro daļu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

tā kā:

(1) Stabilizācijas un asociācijas nolīgums starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bosniju un Hercegovinu, no otras puses (“SAN”), tika parakstīts Luksemburgā 2008. gada 16. jūnijā un stājās spēkā 2015. gada 1. jūnijā (1).

(2) Horvātijas Republika kļuva par Savienības dalībvalsti 2013. gada 1. jūlijā.

(3) Saskaņā ar 6. panta 2. punkta otro daļu 2012. gada Aktā par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem par Horvātijas pievienošanos SAN būtu jāvienojas, Padomei ar vienprātīgu lēmumu dalībvalstu vārdā un attiecīgajai trešai valstij noslēdzot protokolu, kas pievienots SAN.

(4) Padome 2012. gada 24. septembrī pilnvaroja Komisiju sākt sarunas ar Bosniju un Hercegovinu nolūkā noslēgt protokolu, kas pievienots SAN.

(5) Minētās sarunas tika pabeigtas un Protokols Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bosniju un Hercegovinu, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai (“protokols”) tika parafēts 2016. gada 18. jūlijā.

(6) Protokolā ir ietverti jautājumi, kuri ir Eiropas Atomenerģijas kopienas kompetencē.

(7) Attiecībā uz Eiropas Atomenerģijas kopienas kompetencē esošiem jautājumiem būtu jāapstiprina, ka Komisija noslēdz protokolu Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā.

(8) Par jautājumiem, uz kuriem attiecas Līgums par Eiropas Savienību un Līgums par Eiropas Savienības darbību, protokola parakstīšanai un noslēgšanai ir paredzēta atsevišķa procedūra,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Ar šo tiek apstiprināts tas, ka Eiropas Komisija Eiropas Atomenerģijas kopienas vārdā noslēdz Protokolu Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bosniju un Hercegovinu, no otras puses, lai ņemtu vērā Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai. (2)

2. pants

Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

Briselē, 2016. gada 21. novembrī Padomes vārdā – priekšsēdētājs P. PLAVČAN

(1) OV L 164, 30.6.2015., 2. lpp.

(2) Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 3 lappusi.
(9)

Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padome (ANO DP) Rezolūcijā (ANO DPR) 1540 (2004) uzsvēra un ANO DPR 1977 (2011) un 2325 (2016) atgādināja, ka kodolieroču, ķīmisko un bioloģisko ieroču, kā arī to nogādes līdzekļu izplatīšana rada draudus mieram un drošībai pasaulē, un noteica valstīm pienākumu inter alia atturēties sniegt nevalstiskiem dalībniekiem jebkādu palīdzību izstrādāt, iegūt, ražot, turēt īpašumā, pārvadāt, nodot citiem vai izmantot kodolieročus, ķīmiskos vai bioloģiskos ieročus un to nogādes līdzekļus. To, ka kodolieroči, ķīmiskie un bioloģiskie ieroči, kā arī to nogādes līdzekļi apdraud mieru un drošību pasaulē, vēlreiz apstiprināja ANO DPR 1887 (2009) par kodolieroču neizplatīšanu un kodolatbruņošanos,
b)

panta 5. punktu aizstāj ar šādu: “5. Ja Komitejas norādījumā ir šādi precizēts, dalībvalstu valstspiederīgajiem vai vienībām, kas ir to jurisdikcijā, vai no dalībvalstu teritorijas ir aizliegts veikt finanšu darījumus attiecībā uz naftu, tostarp attiecībā uz jēlnaftu un rafinētiem naftas produktiem, kuru norādītajos kuģos nelegāli eksportē no Lībijas.”;
(5)

Komisijas Regulā (ES) Nr. 206/2010 (3) cita starpā ir uzskaitītas trešās valstis, to teritorijas vai daļas, no kurām Savienībā ir atļauts ievest lietošanai pārtikā paredzētas svaigas gaļas sūtījumus. Regula (ES) Nr. 206/2010 atļauj no Bosnijas un Hercegovinas tranzītā caur Savienības teritoriju pārvadāt svaigu mājas liellopu gaļu, un minētā trešā valsts ir pienācīgi iekļauta minētās regulas II pielikuma 1. daļas sarakstā. Tāpēc arī Lēmumam 2007/777/EK būtu jāatļauj no Bosnijas un Hercegovinas tranzītā caur Savienību uz Turciju pārvadāt no mājas liellopiem iegūtu preču sūtījumus, ja minētajām precēm ir veikta nespecifiskā apstrāde “A”. Tāpēc Bosnija un Hercegovina būtu šādā nolūkā jāiekļauj Lēmuma 2007/777/EK II pielikuma 2. daļas sarakstā.
(8)

Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat) datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009 14. pantu, pēc Portugāles 2017. gada aprīļa paziņojuma, kā arī pamatojoties uz Stabilitātes programmu 2017.–2021. gadam un Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, var izdarīt šādus secinājumus: — pēc tam, kad 2015. gadā tika sasniegti 4,4 % no IKP (3,1 % no IKP, atskaitot vienreizējos pasākumus), vispārējās valdības budžeta deficīts 2016. gadā tika samazināts līdz 2,0 % no IKP (2,3 % no IKP, atskaitot vienreizējos pasākumus). Salīdzinājumā ar budžetā 2016. gadam noteiktajiem mērķiem budžeta deficīta samazinājums 2016. gadā galvenokārt bija saistīts ar kārtējo izdevumu ierobežošanu (– 0,9 % no IKP), jo īpaši attiecībā uz starppatēriņa izdevumiem, un kapitāla izdevumu nepietiekamu izpildi (– 0,5 % no IKP), kas vairāk nekā atsvēra nepietiekamos ieņēmumus (1,1 % no IKP) gan attiecībā uz nodokļu ieņēmumiem, gan ar nodokļiem nesaistītiem ieņēmumiem, — Portugāles valdības 2017. gada 28. aprīlī iesniegtajā Stabilitātes programmā 2017.–2021. gadam paredzēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2017. gadā samazināsies līdz 1,5 % no IKP un 2018. gadā sasniegs 1,0 % no IKP. Komisija 2017. gada pavasara prognozē paredz, ka deficīts 2017. gadā būs 1,8 % no IKP un 2018. gadā 1,9 % no IKP, tādējādi prognozes periodā paliekot zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības (3 % no IKP). Minētajās prognozēs nav ietverta to banku atbalsta pasākumu potenciālā deficītu palielinošā ietekme, kuri neapdraud ilgtspējīgu budžeta deficīta samazināšanu, — strukturālā bilance, t. i., vispārējās valdības bilance, kurā veiktas korekcijas attiecībā uz ekonomikas ciklu un atskaitīti vienreizējie un citi pagaidu pasākumi, 2016. gadā uzlabojās par 0,3 % no IKP, — saistībā ar parādu palielinošām atlikumu un plūsmu korekcijām valdības bruto parāda attiecība pret IKP palielinājās no 129 % 2015. gadā līdz 130,4 % 2016. gadā. Komisija 2017. gada pavasara prognozē paredz, ka saistībā ar primāro pārpalikumu parāda attiecība 2017. gadā samazināsies līdz 128,5 % un 2018. gadā līdz 126,2 %.
c)

apliecinājumu, ka laikposmā no augļu pienākšanas līdz iesaiņošanai iepakošanas iekārtās no katrām 30 tonnām augļu vai no to daļas ir ņemts vismaz 600 augļu liels paraugs no katras šķirnes, turklāt paraugs pēc iespējas atlasīts, ņemot vērā jebkādus iespējamos Phyllosticta citricarpa simptomus, un visi paraugā iekļautie augļi, kuri uzrādījuši šādus simptomus, ir testēti un atzīti par brīviem no šā kaitīgā organisma.”;
a)

par locekļiem: — Jennette ARNOLD kundze, Assembly Member, Greater London Authority, — Mairi Angela EVANS kundze, Member of the Scottish Parliament, — Victoria HOWELLS kundze, Member of the National Assembly of Wales, — John Robert LAMONT kungs, Member of the Scottish Parliament, — David SIMMONDS kungs, Councillor, Longon Borough of Hillingdon, un
1)

lēmuma 5. pantu aizstāj ar šādu: “5. pants Ziņošana Neskarot Komisijas Direktīvu 94/3/EK (*1), dalībvalstis paziņo Komisijai saskaņā ar šā lēmuma 2. un 3. pantu veikto augu veselības pārbaužu skaitu un tajās gūtos rezultātus, ievērojot šādus ziņošanas termiņus – līdz 2017. gada 31. jūlijam par laikposmu no 2016. gada 1. aprīļa līdz 2017. gada 31. martam un līdz 2018. gada 30. aprīlim par laikposmu no 2017. gada 1. aprīļa līdz 2018. gada 31. martam. Šim nolūkam dalībvalstis izmanto II pielikumā iekļauto pārskatu veidni. (*1) Komisijas 1994. gada 21. janvāra Direktīva 94/3/EK, ar ko nosaka procedūru paziņošanai par sūtījuma vai kaitīga organisma aizturēšanu no trešām valstīm, ja tie rada tiešus fitosanitārus draudus (OV L 32, 5.2.1994., 37. lpp.).”;"
(173)

Tā vietā, kā sīkāk paskaidrots no 179. līdz 181. apsvērumam, pasākums kropļo konkurenci starp dažādām platformām (t. i., dažādiem tehnoloģiskiem risinājumiem), ja kādas konkrētas platformas izmaksas tiek kompensētas. Ņemot vērā to, ka alternatīvām platformām nerodas līdzīgas izmaksas, kas saistītas ar spektra pielāgošanu citiem nolūkiem, un tās nav atkarīgas no radiofrekvenču deficīta UHF joslā, pasākums neatbalsta visefektīvāko tehnoloģisko risinājumu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 162/12

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS (ES) 2016/990

(2016. gada 8. jūnijs)

par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda izmantošanu (Grieķijas pieteikums EGF/2015/011 GR/Supermarket Larissa)

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1309/2013 par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu (2014–2020) un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1927/2006 (1), un jo īpaši tās 15. panta 4. punktu,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīgumu par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību (2) un jo īpaši tā 13. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

tā kā:

(1) Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda (EGF) mērķis ir sniegt atbalstu darba ņēmējiem, kas atlaisti no darba, un pašnodarbinātām personām, kuru darbība ir beigusies tādēļ, ka globalizācijas dēļ ir notikušas lielas strukturālas pārmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos, turpinās globālā finanšu un ekonomikas krīze vai ir sākusies jauna globāla finanšu un ekonomikas krīze, un palīdzēt viņiem no jauna iekļauties darba tirgū.

(2) EGF nepārsniedz maksimālo gada apjomu EUR 150 miljonu apmērā (2011. gada cenās), kā noteikts Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 (3) 12. pantā.

(3) Grieķija 2015. gada 26. novembrī iesniedza pieteikumu EGF/2015/011 GR/Supermarket Larissa par EGF finansiālo ieguldījumu pēc darba ņēmēju atlaišanas uzņēmumā Supermarket Larissa ABEE Grieķijā. Pieteikums tika papildināts ar papildu informāciju saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1309/2013 8. panta 3. punktu. Minētais pieteikums atbilst Regulas (ES) Nr. 1309/2013 13. panta prasībām par EGF finansiālā ieguldījuma noteikšanu.

(4) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1309/2013 6. panta 2. punktu Grieķija nolēma no EGF līdzfinansētos individualizētos pakalpojumus sniegt arī 543 jauniešiem, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā (NEET).

(5) Tādēļ EGF būtu jāizmanto, lai sniegtu finansiālu ieguldījumu EUR 6 468 000 apmērā saistībā ar Grieķijas iesniegto pieteikumu.

(6) Lai pēc iespējas saīsinātu laiku, kas vajadzīgs EGF izmantošanai, šis lēmums būtu jāpiemēro no tā pieņemšanas dienas,

IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Eiropas Savienības 2016. finanšu gada vispārējā budžetā izmanto Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondu, lai piešķirtu EUR 6 468 000 saistību un maksājumu apropriācijās.

2. pants

Šis lēmums stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no 2016. gada 8. jūnija.

Strasbūrā, 2016. gada 8. jūnijā Eiropas Parlamenta vārdā – priekšsēdētājs M. SCHULZ Padomes vārdā – priekšsēdētājs A.G. KOENDERS

(1) OV L 347, 20.12.2013., 855. lpp.

(2) OV C 373, 20.12.2013., 1. lpp.

(3) Padomes 2013. gada 2. decembra Regula (ES, Euratom) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (OV L 347, 20.12.2013., 884. lpp.).
(6)

Nikaragvas izcelsmes svaigu banānu imports bija 0,6 % no kopējā svaigu banānu importa Eiropas Savienībā, uz ko attiecās banānu stabilizācijas mehānisms, kad tie pārsniedza 2016. gada robežlīmeni. Turklāt, pamatojoties uz laikposmu no 2016. gada janvāra līdz augustam, Nikaragva veido 0,36 % no kopējā svaigu banānu importa Eiropas Savienībā. Pamatojoties uz importa prognozi līdz 2016. gada beigām un ņemot vērā ikmēneša importa apjomus līdz šim 2016. gadā, maz ticams, ka Nikaragvas izcelsmes banānu imports pārsniegs 1 % no kopējā importa apjoma visam 2016. gadam. Nikaragvas importa gada līmenis atbildīs 2015. gada importa līmenim.
(5)

Jaunzēlandes juridiski saistošās prasības attiecībā uz CDP, kuri darbības atļauju saņēmuši Jaunzēlandē, sastāv no Reserve Bank of New Zealand Act 1989 (1989. gada Jaunzēlandes Rezervju bankas likuma) 5.C daļas (turpmāk “primārie noteikumi”) un rīkojumiem, ar kuriem tiek piešķirta atļauja CDP darboties kā izraudzītai norēķinu sistēmai (turpmāk “izraudzīšanas rīkojumi”). Primārajos noteikumos un izraudzīšanas rīkojumos ir izklāstītas prasības, kas CDP pastāvīgi ir jāievēro, lai tie Jaunzēlandē varētu sniegt tīrvērtes pakalpojumus. CDP, kuri uzņēmējdarbību veic Jaunzēlandē, atļauju darbībai izraudzītas norēķinu sistēmas statusā var piešķirt ģenerālgubernators pēc finanšu ministra un tirdzniecības ministra ieteikuma, pamatojoties uz Bank of New Zealand un Financial Markets Authority (Finanšu tirgu uzraudzības iestādes) (turpmāk kopā “apvienotie regulatori”) kopīgu ierosinājumu. Tas, vai CDP tiek piešķirta atļauja darbībai izraudzītas norēķinu sistēmas statusā, var būt atkarīgs no tā, vai tiek izpildīti konkrēti nosacījumi. Ar izraudzīšanas rīkojumiem tiek apstiprināti konkrētās izraudzītās norēķinu sistēmas iekšējie noteikumi un procedūras, kas ietver prasības, kuras izraudzītām norēķinu sistēmām ir jāievēro, un kas saskan ar apvienoto regulatoru augsta līmeņa politiku, ko apvienotie regulatori ir publicējuši. Saskaņā ar Reserve Bank of New Zealand Act 1989 izraudzītām norēķinu sistēmām ir jāievēro attiecīgi starptautiskie standarti attiecībā uz tīrvērtes un norēķinu sistēmām, tai skaitā dokuments Principles for Financial Markets Infrastructures (Finanšu tirgu infrastruktūras principi) (turpmāk “PFMI”), ko 2012. gada aprīlī izdeva Maksājumu un norēķinu sistēmu komiteja (2) un Starptautiskā Vērtspapīru komisiju organizācija (IOSCO). Apvienotie regulatori ir izdevuši politikas paziņojumu The Designation and Oversight of Designated Settlement Systems (“Izraudzītu norēķinu sistēmu izraudzīšana un pārraudzība”), kas paredz, ka izraudzītas norēķinu sistēmas ievēro PFMI.
(25)

Gada papildu prēmija no zaudējumu faktiskā apmēra, kas atlīdzināts saistībā ar garantiju, 3,85 % apmērā HSH ir jāmaksā no 2009. līdz 2019. gadam, izņemot gadījumu, kad līdz 2019. gadam garantija ir pavisam izlietota vai atcelta. Tāpēc šai prēmijai atbilstīgā faktiskā summa būs zināma tikai tad, kad garantija būs pilnībā dzēsta, vai nu izlietojot, vai atceļot. Papildu prēmija ir atkarīga arī no debitora galvojuma (“Besserungsschein”), kas aizsargā bankas kapitāla rādītāju. Ja bankas kopējais pašu kapitāla rādītājs pazemināsies zem 10 % no minimālā pamata kapitāla rādītāja (“CET1 rādītājs”), maksājumi tiks atlikti uz vēlāku laiku [2030.–2040. gads] (*1). Bankas veiksmīgas pārdošanas gadījumā garantijas sniedzējam ir tiesības atteikties no savām tiesībām uz papildu prēmiju.
(322)

No Francijas iestāžu piezīmēm, kas apkoptas 149. apsvērumā, izriet, ka tās, šķiet, piekrīt šai analīzei un uzskata, ka P&A ieguldījumu saglabāšana var ļaut grūtībās nonākušam uzņēmumam “atjaunot ilgtermiņa dzīvotspēju”. Tomēr Komisija uzskata, ka precedenti, ko Francija min 30. zemsvītras piezīmē 149. apsvērumā, nav atbilstīgi. Faktiski jāatzīst, ka minētie Komisijas lēmumi neattiecas uz gadījumiem, kad, īstenojot P&A projektu pārstrukturēšanas plāna ietvaros, varēja, kā tas ir iespējams šajā gadījumā, sekmēt grūtībās nonākuša uzņēmuma dzīvotspējas atjaunošanu, bet drīzāk uz gadījumiem, kad Komisija uzskatīja, ka dzīvotspēju var atjaunot, ieviešot jaunus produktus ar “esošajām” zināšanām (nevis zināšanām, kas iegūtas P&A rezultātā). No 51. apsvēruma Komisijas 2004. gada 1. decembra lēmumā (valsts atbalsts – Francija – uzņēmums Bull, lieta C-504/03) izriet, ka jaunie serveri, kuru loma tika atzīta kā “ļoti nozīmīga” apgrozījuma un peļņas normas izteiksmē, balstījās Intel tehnoloģijā, nevis atbalsta saņēmēja izstrādātā tehnoloģijā. Tāpat no 98. apsvēruma Komisijas 2001. gada 3. jūlija lēmumā (valsts atbalsts – Spānija – Babcock Wilcox Espana SA, lieta C-33/98) izriet, ka tehnoloģija, kas uzņēmumam NewCo ļauj apgūt jaunu Spānijas tirgus segmentu, jau pastāvēja. Visbeidzot, Komisija neizprot, kā uz to attiecas 236. apsvērums tās 2004. gada 18. februāra lēmumā (valsts atbalsts – Vācija – Bankgesellschaft Berlin AG, lieta C-28/02), no kura izriet, ka Komisija atteicās sniegt galīgo novērtējumu par “jauno produktu un jauno tirdzniecības kanālu” lomu grūtībās nonākušās bankas dzīvotspējas atjaunošanā.
1.

Nolīguma 22. pantu groza šādi: a) šā nolīguma 22. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādiem: “1. Šā nolīguma pielikuma 1., 1.B, 1.C un 2. papildinājumu var grozīt saskaņā ar šajā pantā noteikto procedūru. 2. Pēc Līgumslēdzējas puses lūguma visus ierosinātos šā nolīguma pielikuma 1., 1.B, 1.C vai 2. papildinājuma grozījumus izskata Eiropas Ekonomikas komisijas galvenā Autotransporta darba grupa.”; b) panta 4. punktu aizstāj ar šādu: “4. Grozījumu pieņem, ja sešu mēnešu laikā pēc informēšanas dienas par saviem iebildumiem pret šo grozījumu ģenerālsekretāru ir informējusi ne vairāk kā puse no Līgumslēdzēju pušu kompetentajām iestādēm.”; c) pievieno jaunu 6. punktu: “6. Ja priekšlikums par grozījumiem šā nolīguma 1.B vai 1.C papildinājumā prasa izdarīt grozījumus citos nolīguma noteikumos, saskaņā ar 21. pantu grozījumi 1.B vai 1.C papildinājumā nevar stāties spēkā pirms to grozījumu stāšanās spēkā, kuri attiecas uz minētajiem citiem noteikumiem. Ja šādā gadījumā 1.B vai 1.C papildinājuma grozījumus iesniedz vienlaikus ar grozījumiem, kas attiecas uz citiem nolīguma noteikumiem, spēkā stāšanās diena ir diena, kas noteikta, piemērojot 21. pantā izklāstīto procedūru.”
(30)

Kā atzinusi Eiropas Kopienu Tiesa (11) – selektivitātes analīzē ne vienmēr ir pietiekami noteikt tikai to, vai pasākums nav iekļauts dalībvalsts noteiktajā atsauces sistēmā. Ir jāizvērtē arī tas, vai dalībvalsts ir konsekventi noteikusi šīs sistēmas robežas vai pretēji – acīmredzami patvaļīgi vai neobjektīvi, lai konkrētiem uzņēmumiem dotu priekšroku pār citiem uzņēmumiem. Pretējā gadījumā tā vietā, lai visiem uzņēmumiem tiktu paredzēti vispārēji noteikumi, no kuriem ir noteiktas atkāpes atsevišķu uzņēmumu interesēs, dalībvalstis varētu panākt identisku rezultātu, apejot valsts atbalsta noteikumus, proti, pielāgojot un apvienojot nodokļu noteikumus tādā veidā, ka pati to piemērošana rada atšķirīgus nodokļu maksājumus dažādiem uzņēmumiem (12). Īpaši svarīgi ir atgādināt, ka šajā saistībā Tiesa ir konsekventi atzinusi, ka Līguma 107. panta 1. punktā nav noteikts sadalījums valsts īstenotajiem pasākumiem pēc to iemesliem vai mērķiem, bet tie ir definēti attiecībā uz to ietekmi un tādējādi neatkarīgi no izmantotajām metodēm (13).