Oficiālais Vēstnesis L 156 , 13/06/2001 Lpp. 0009 - 0022



Komisijas Regula (EK) Nr. 1148/2001 (2001. gada 12. jūnijs) par atbilstības pārbaudēm attiecībā uz tirdzniecības standartiem, ko piemēro svaigiem augļiem un dārzeņiem EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulu (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopīgo organizāciju [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 911/2000 [2], un jo īpaši tās 10. pantu, tā kā: (1) Komisijas 1992. gada 29. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2251/92 par svaigu augļu un dārzeņu kvalitātes pārbaudi [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 766/97 [4], ir jāgroza vairākas vietas, ņemot vērā svaigu augļu un dārzeņu tirdzniecības attīstību un labāku profesionalitāti tajā, kā arī izmaiņas šīs nozares tirgu kopīgā organizācijā, un precizējot vairākas neskaidrības minētajā regulā. Vienkāršības un lielākas skaidrības labad noteikumi būtu pilnībā jāpārstrādā, un Regula (EEK) Nr. 2251/92 būtu jāatceļ. (2) Dalībvalstīm ir jānorīko inspekcijas iestādes, kas atbild par atbilstības pārbaužu veikšanu katrā tirdzniecības posmā. Ņemot vērā dalībvalstu ļoti dažādos apstākļus, tai vai citai minētajai iestādei katrā dalībvalstī būtu jāatbild par sakariem un koordināciju starp visām norīkotajām iestādēm. (3) Atbilstības pārbaudes būtu jāveic izlases veidā un būtu jākoncentrējas uz tirgotājiem, kuru preces visvairāk varētu neatbilst standartiem. Atkarībā no sava konkrētā tirgus īpašībām dalībvalstīm ir jāparedz noteikumi, kuros par prioritāti nosaka konkrētu kategoriju tirgotāju pārbaudes. Lai nodrošinātu caurskatāmību, šie noteikumi būtu jādara zināmi Komisijai. Tā kā informācija par tirgotājiem un to galvenajām iezīmēm ir vajadzīga dalībvalstu analīzei, svarīgi izveidot svaigu augļu un dārzeņu tirgotāju datu bāzi katrā dalībvalstī, pamatojoties uz reģistru, kas izveidots saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2251/92. (4) Uz trešām valstīm eksportētajiem augļiem un dārzeņiem jāatbilst standartiem. Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka tas tā ir, un jāapstiprina šī atbilstība saskaņā ar Ženēvas protokolu par svaigu augļu un dārzeņu un sauso augļu un žāvētu augļu standartizāciju, kas noslēgts Apvienoto Nāciju Eiropas Ekonomikas komisijas un OECD sistēmā attiecībā uz starptautisko standartu piemērošanu augļiem un dārzeņiem. No trešām valstīm importētajiem svaigajiem augļiem un dārzeņiem jāatbilst tirdzniecības standartiem vai vismaz līdzvērtīgiem standartiem. Tāpēc atbilstības pārbaudes jāveic pirms minēto preču ievešanas Kopienas muitas teritorijā, izņemot nelielas partijas, ko pārbaudes iestādes saista ar zemu risku. Dažās trešās valstīs, kas sniedz pietiekamas atbilstības garantijas, pārbaudes var veikt šo trešo valstu inspekcijas iestādes. Ja piemēro minēto alternatīvu, dalībvalstīm regulāri ir jāpārbauda trešās valsts inspekcijas iestāžu veikto pārbaužu derīgums un jāinformē Komisija par šo pārbaužu rezultātiem. (5) Produktiem, kas paredzēti pārstrādei, nav jāatbilst minētajiem standartiem, tāpēc jānodrošina, ka tos nepārdod svaigu produktu tirgū. Minētajiem produktiem vajadzētu būt atbilstīgi marķētiem, un dažos gadījumos tiem vajadzētu būt pārstrādes sertifikātam, kurā norādīta izmantošana un atļauta pārbaužu veikšana. (6) Augļi un dārzeņi, kam pārbauda atbilstību tirdzniecības standartiem, būtu jāpakļauj tāda paša veida pārbaudēm visos tirdzniecības posmos. Šajā sakarā būtu jāpieņem Apvienoto Nāciju Eiropas Ekonomikas komisijas ieteiktās pārbaužu vadlīnijas, kas atbilst attiecīgajām OECD rekomendācijām. Pārbaudēm mazumtirdzniecības posmā tomēr būtu jāparedz īpaša procedūra. (7) Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Svaigu augļu un dārzeņu pārvaldības komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Saskaņā ar šo regulu dalībvalstis veic pārbaudes visos tirdzniecības posmos, pārbaudot atbilstību Regulas (EK) Nr. 2200/96 7., 8. un 9. pantā noteiktajiem tirdzniecības standartiem. 2. pants Kompetentās iestādes 1. Katra dalībvalsts norīko vienu kompetentu iestādi, kas atbild par koordināciju un sakariem jomās, uz ko attiecas šī regula, šeit turpmāk – "koordinētāja iestāde". 2. Dalībvalstis Komisijai dara zināmu: - tās koordinētājas iestādes nosaukumu, pasta un e-pasta adresi, ko tās norīkojušas, piemērojot 1. punktu, - to inspekcijas iestāžu nosaukumu, pasta un e-pasta adresi, ko tās iecēlušas, piemērojot Regulas (EK) Nr. 2200/96 7. panta trešo daļu, šeit turpmāk – "inspekcijas iestādes", un - iecelto inspekcijas iestāžu attiecīgo darbības jomu precīzu aprakstu. 3. Koordinētāja iestāde var būt inspekcijas iestāde vai viena no inspekcijas iestādēm, vai kāda cita iestāde, kas norīkota saskaņā ar 1. punktu. 4. Komisija publicē dalībvalstu norīkoto koordinētāju iestāžu sarakstu Eiropas Kopienu Oficiālā Vēstneša C sērijā. 3. pants Tirgotāju datu bāze 1. Dalībvalstis izveido augļu un dārzeņu tirgotāju datu bāzi, kurā saskaņā ar šajā pantā definētajiem nosacījumiem reģistrē tirgotājus, kas nodarbojas ar tādu svaigu augļu un dārzeņu tirdzniecību, kam standarti ir noteikti, piemērojot Regulas (EK) Nr. 2200/96 2. pantu. Ar "tirgotāju" saprot jebkuru fizisku vai juridisku personu, kas rīkojas ar tirdzniecības standartiem pakļautiem svaigiem augļiem vai dārzeņiem, lai tos izstādītu vai piedāvātu pārdošanai, pārdotu vai realizētu kādā citā veidā savā vai trešās personas vārdā Kopienas teritorijā un/vai eksportētu uz trešām valstīm. Dalībvalstis paredz nosacījumus, ar kuriem datu bāzē reģistrē vai nereģistrē šādus tirgotājus: - tirgotāji, uz kuru darbību neattiecas prasība par tirdzniecības standartu izpildīšanu, ievērojot Regulas (EK) Nr. 2200/96 3. pantu, - fiziskas vai juridiskas personas, kuru darbība augļu un dārzeņu nozarē ietver tikai preču transportēšanu vai nelielu daudzumu pārdošanu mazumtirdzniecībā. 2. Ja datu bāzi veido vairāki atšķirīgi elementi, koordinētāja iestāde nodrošina datu bāzes, tās elementu un to atjaunināšanas vienotību. Atjaunināšanu jo īpaši veic inspekcijas iestādes, izmantojot informāciju, kas iegūta visos tirdzniecības posmos veiktajās pārbaudēs. 3. Minētajā datu bāzē katram tirgotājam norāda reģistrācijas numuru, nosaukumu, adresi un informāciju, kas vajadzīga, lai attiecīgo tirgotāju iedalītu kādā no šīs regulas 4. pantā minētajām kategorijām, un jo īpaši tā vietu realizācijas ķēdē, informāciju par firmas nozīmīgumu, informāciju par atzinumiem katra tirgotāja iepriekšējo pārbaužu laikā, kā arī visu citu informāciju, ko uzskata par vajadzīgu pārbaudēm. 4. Tirgotājiem jāsniedz informācija, ko dalībvalstis uzskata par vajadzīgu, lai izveidotu un atjauninātu datu bāzi. Dalībvalstis paredz nosacījumus, ar kuriem šo valstu datu bāzē reģistrē tirgotājus, kas nav reģistrēti to teritorijā, bet nodarbojas tajā ar tirdzniecību. 4. pants Atbilstības pārbaudes iekšējā tirgū 1. Lai pārbaudītu tirgotāju produktu atbilstību tirdzniecības standartiem visos tirdzniecības posmos, dalībvalstis ievieš izlases pārbaužu sistēmu. Pamatojoties uz riska analīzi attiecībā uz tirgotāja tirgoto preču neatbilstību tirdzniecības standartiem, saskaņā ar minēto sistēmu dalībvalstis katrai tirgotāju kategorijai, ko tās iepriekš ir definējušas, nosaka, cik bieži inspekcijas iestādēm ir jāveic pārbaudes, un šim biežumam jābūt pietiekamam, lai nodrošinātu atbilstību Kopienas noteikumiem. Minētā riska analīze jo īpaši būs saistīta ar firmu lielumu, to vietu realizācijas ķēdē, iepriekšējo pārbaužu atzinumiem un citiem dalībvalstu definējamiem iespējamiem parametriem. Tirgotājus, kas nodarbojas ar augļu un dārzeņu sagatavošanu un iepakošanu jo īpaši audzēšanas apgabalos, pārbauda biežāk nekā citas tirgotāju kategorijas. Pārbaudes var veikt arī transportēšanas laikā. Ja pārbaudēs konstatē būtiskus pārkāpumus, inspekcijas iestādes attiecīgos tirgotājus pārbauda biežāk. 2. Tirgotājiem jāsniedz inspekcijas iestādēm visa informācija, ko šīs iestādes uzskata par vajadzīgu, lai organizētu un veiktu pārbaudes. 3. Nosūtīšanas posmā dalībvalstis var atļaut tirgotājiem, kas garantē tirdzniecības standartiem pakļauto nosūtāmo augļu un dārzeņu vienotu un augstu atbilstības pakāpi, katra iepakojuma marķēšanā izmantot 3. pielikumā sniegto paraugu. Atļauju izsniedz uz trim gadiem, un tā ir atjaunojama. Tirgotājiem, kas izmanto šo iespēju, papildus ir: - vajadzīgs inspekcijas personāls, kas pabeidzis dalībvalsts apstiprinātas mācības, - vajadzīgas produktu sagatavošanai un iepakošanai piemērotas iekārtas, - jāapņemas ieviest nosūtāmo preču atbilstības pārbaudi un uzturēt reģistru, kurā ieraksta visu veikto pārbaužu darbības. Ja tirgotāji vairs nevar garantēt augstu un vienotu atbilstības pakāpi vai ja vairs netiek pildīts kāds no iepriekšminētajiem nosacījumiem, dalībvalsts atsauc tirgotājam izsniegto atļauju katra iepakojuma marķēšanā izmantot III pielikumā sniegto paraugu. 4. Koordinētāja iestāde dara Komisijai zināmus 1. punktā minētās pārbaudes sistēmas noteikumus pirms šīs regulas piemērošanas. Minētajā paziņojumā norāda dažādās noteiktās tirgotāju kategorijas un katrai no tām noteikto pārbaužu biežumu, kā arī vajadzības gadījumā – sīki izstrādātus nosacījumus 3. punkta noteikumu īstenošanai, sīki izstrādātus nosacījumus 5. panta 1. punkta noteikumu īstenošanai, tajā skaitā attiecīgo dažādo tirgotāju pārbaužu minimālās daļas. Tā tūlīt informē Komisiju par visiem turpmākajiem minētās sistēmas grozījumiem. 5. pants Atbilstības pārbaudes eksportēšanas punktā 1. Eksportēšanas posmā kompetentā inspekcijas iestāde ar atbilstības pārbaudi nodrošina to, ka eksportam uz trešām valstīm paredzētos produktus izved no Kopienas muitas teritorijas tikai tad, ja tie atbilst tirdzniecības standartiem. Eksportētājiem jāsniedz inspekcijas iestādēm visa informācija, ko šīs iestādes uzskata par vajadzīgu, lai organizētu un veiktu pārbaudes. Attiecībā uz tirgotājiem, kas ievēro 4. panta 3. punktā minēto noteikumu piemērošanas nosacījumus, pamatojoties uz riska analīzi, dalībvalstis katrai attiecīgo tirgotāju kategorijai var norādīt sūtījumu un daudzumu minimālo daļu, ko pakļauj kompetentas inspekcijas iestādes pārbaudēm eksportēšanas posmā. Šai daļai jābūt pietiekamai, lai nodrošinātu atbilstību Kopienas noteikumiem. Ja pārbaudēs konstatē būtiskus pārkāpumus, inspekcijas iestādes palielina to sūtījumu daļu, ko attiecīgajiem tirgotājiem pārbauda. 2. Pēc 1. punktā minēto pārbaudes darbību pabeigšanas inspekcijas iestāde izsniedz I pielikumā norādīto atbilstības sertifikātu par katru eksportam paredzēto sūtījumu, ko tā uzskata par atbilstīgu tirdzniecības standartiem. Ja eksporta sūtījumu veido vairākas partijas, šo partiju atbilstību var apstiprināt ar vienu sertifikātu, kurā skaidri ir uzskaitītas dažādās partijas, kas veido minēto sūtījumu. 3. Eksporta deklarāciju kompetentā muitas iestāde var pieņemt tikai tad, ja: - precēm ir vai nu 2. punktā minētais sertifikāts vai 8. panta 2. punktā minētais sertifikāts, vai ja - kompetentā inspekcijas iestāde ar pienācīgiem līdzekļiem ir informējusi muitas iestādi, ka attiecīgās partijas ir bijušas pakļautas viena vai otra minētā sertifikāta izsniegšanai. 6. pants Atbilstības pārbaudes importēšanas punktā 1. Pirms laišanas brīvā apgrozībā pārbauda, vai trešo valstu produkti atbilst tirdzniecības standartiem. Importētājiem jāsniedz inspekcijas iestādēm visa informācija, ko tās uzskata par vajadzīgu, lai organizētu un veiktu šā panta 2. punktā un 7. panta 5. punktā minētās pārbaudes. 2. Neatkarīgi no 7. panta oficiālā inspekcijas iestāde importēšanas punktā veic katras importētās partijas atbilstības pārbaudi, un, ja šie produkti atbilst vajadzīgajiem standartiem, izsniedz atbilstības sertifikātu, kā norādīts I pielikumā. Ja importa sūtījumu veido vairākas partijas, šo partiju atbilstību var apstiprināt ar vienu sertifikātu, kurā skaidri ir uzskaitītas dažādās partijas, kas veido minēto sūtījumu. 3. Muitas iestādes atļauj laist preces brīvā apgrozībā tikai tad, ja: - precēm ir 2. punktā minētais sertifikāts vai 7. panta 3. punktā minētais sertifikāts, vai 8. panta 2. punktā minētais sertifikāts, vai ja - kompetentā inspekcijas iestāde ar pienācīgiem līdzekļiem ir informējusi muitas iestādi, ka attiecīgās partijas ir bijušas pakļautas tā vai cita minētā sertifikāta izsniegšanai. 4. Neatkarīgi no 1., 2. un 3. punkta, ja importēšanas punktā kompetentā inspekcijas iestāde uzskata par maz iespējamu, ka dažas partijas, kuru svars ir mazāks vai vienāds ar 500 kg, varētu neatbilst tirdzniecības standartiem, tās var nolemt nepārbaudīt minētās partijas. Šajā sakarā tās nosūta muitas iestādei apzīmogotu deklarāciju vai informē minēto iestādi citā veidā par to, ka tā var veikt muitošanas procedūras. 7. pants Trešo valstu pārbaudes darbību, ko tās veikušas pirms importēšanas uz Kopienu, apstiprināšana 1. Pēc trešās valsts pieprasījuma Komisija saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2200/96 46. pantā paredzēto procedūru var apstiprināt to pārbaudes darbību atbilstību, ko minētā trešā valsts ir veikusi pirms importēšanas uz Kopienu. 2. Šā panta 1. punktā minēto apstiprinājumu var piešķirt trešām valstīm, kas to pieprasa un kuru teritorijā attiecībā uz produktiem, ko eksportē uz Kopienu, ievēro Kopienas tirdzniecības standartus vai vismaz līdzvērtīgus standartus. Šajā apstiprinājumā norāda to trešās valsts oficiālo iestādi, kas atbild par 1. punktā minēto pārbaužu veikšanu. Šī iestāde ir atbildīga par sakariem ar Kopienu. Apstiprinājumā arī norāda inspekcijas iestādes, kas atbild par pienācīgām pārbaudēm, šeit turpmāk – "trešās valsts inspekcijas iestādes". Apstiprinājumu var attiecināt tikai uz tiem produktiem, kuriem ir attiecīgās trešās valsts izcelsme, un to var attiecināt tikai uz dažiem produktiem. To apstiprinājumu sarakstu, kas trešām valstīm piešķirts saskaņā ar šo pantu, Komisija publicē Eiropas Kopienas Oficiālā Vēstneša C sērijā. 3. Trešās valsts inspekcijas iestādēm jābūt oficiālām iestādēm vai 2. punktā minētās iestādes oficiāli atzītām iestādēm, kas sniedz pietiekamas garantijas un kam ir vajadzīgais personāls, iekārtas un telpas, lai veiktu pārbaudes saskaņā ar 9. panta 1. punktā minētajām metodēm vai līdzvērtīgām metodēm. Par katru partiju, kas pārbaudīta pirms ievešanas Kopienas muitas teritorijā, trešās valsts inspekcijas iestādes sastāda vai nu I pielikumā sniegto atbilstības sertifikātu, vai kādu citu dokumentu, par ko Komisija un minētā trešā valsts ir vienojusies. Ja importa sūtījumu veido vairākas partijas, šo partiju atbilstību var apstiprināt ar vienu sertifikātu, kurā skaidri ir uzskaitītas dažādās partijas, kas veido minēto sūtījumu. 4. Komisija var apturēt apstiprinājumu, ja tā konstatē, ka preces būtiskā sūtījumu skaitā un/vai daudzumos neatbilst trešās valsts inspekcijas iestāžu izsniegtajos atbilstības sertifikātos norādītajai informācijai. 5. Importēšanas punktā dalībvalstis pārbauda to produktu atbilstību standartiem, kas importēti saskaņā ar šajā pantā izklāstītajiem nosacījumiem, veicot katras attiecīgās trešās valsts būtiskas sūtījumu un daudzumu daļas, ko importē saskaņā ar minētajiem nosacījumiem, atbilstības pārbaudes. Šai daļai jābūt pietiekamai, lai pārliecinātos, ka trešās valsts inspekcijas iestādes ievēro Kopienas noteikumus. Dalībvalstis nodrošina to, ka pārbaudītajām partijām piemēro 9. panta 3. punktā paredzētos pasākumus, ja šīs partijas neatbilst tirdzniecības standartiem. Ja pārbaudēs atklāj būtiskus pārkāpumus, dalībvalstis tūlīt informē Komisiju, un inspekcijas iestādes palielina to sūtījumu un daudzumu daļu, ko pārbauda saskaņā ar šā panta noteikumiem. 6. Par katru trešo valsti un attiecīgo produktu koordinētāja iestāde katru ceturksni, vēlākais līdz nākamā ceturkšņa beigām, dara Komisijai zināmu to partiju skaitu un kopējos daudzumus, kas importēti saskaņā ar 1. punktu, to partiju skaitu un daudzumus, kuru atbilstība pārbaudīta tā, kā minēts 5. punktā, un tās no šīm partijām, ko inspekcijas iestādes ir atzinušas par neatbilstīgām trešās valsts inspekcijas iestādes izsniegtajos atbilstības sertifikātos minētajiem datiem, norādot katras šādas partijas daudzumus un bojājumu veidu, kas ir bijis par iemeslu minētajam atzinumam. 7. Muitas iestādes sniedz koordinētājai iestādei un/vai inspekcijas iestādēm visu informāciju, kas vajadzīga šā panta noteikumu piemērošanai. 8. pants Pārstrādei paredzētie produkti 1. Lai piemērotu šo regulu, pārstrādei paredzētie produkti ir tirdzniecības standartiem pakļauti svaigi augļi un dārzeņi, ko nosūta uz pārstrādes uzņēmumiem, kur tos pārstrādā produktos, kuru KN pozīcija atšķiras no sākotnējā svaigā augļa KN pozīcijas. 2. Kompetentās inspekcijas iestādes izsniedz II pielikumā norādītos pārstrādes sertifikātus par produktiem, kas paredzēti eksportam uz trešām valstīm, un Kopienā importētiem produktiem, ja šie produkti ir paredzēti pārstrādei, un tāpēc saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2200/96 3. panta 3. punkta a) apakšpunktu tiem nav jāatbilst tirdzniecības standartiem. Tās nodrošina to, ka tiek ievēroti 3. punktā paredzētie īpašie marķēšanas noteikumi. 3. Importēšanas gadījumā pēc jebkura 2. punktā minētā sertifikāta izsniegšanas kompetentā inspekcijas iestāde tūlīt nosūta sertifikāta kopiju un citu informāciju, kas vajadzīga pārstrādes darbību iespējamajai pārbaudei, koordinētājai iestādei tajā dalībvalstī, kur jānotiek pārstrādei. Pēc pārstrādes attiecīgais pārstrādes uzņēmums atdod sertifikātu kompetentajai inspekcijas iestādei, kas pārliecinās, vai produkti patiešām ir pārstrādāti. 4. Pārstrādei paredzēto produktu iepakojumā katrai pakai jābūt skaidri marķētai ar vārdiem "paredzēts pārstrādei" vai ar līdzvērtīgu tekstu. Ja preces nosūta neiepakotas un iekrauj tieši transportlīdzeklī, šo norādi sniedz dokumentā, ko sūta kopā ar precēm, vai uzrakstā, ko novieto labi redzamā vietā transportlīdzeklī. 5. Dalībvalstis veic visus pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem un jo īpaši tos, kas attiecas uz sadarbību ar citām attiecīgajām dalībvalstīm, lai novērstu jebkuras svaigu augļu tirgum paredzētas preces nosūtīšanu ārpus ražošanas apgabala kā pārstrādei paredzētu preci. 9. pants Pārbaudes metode 1. Šajā regulā paredzētās atbilstības pārbaudes, izņemot mazumtirdzniecības vietā veiktās pārbaudes, veic saskaņā ar IV pielikumā izklāstītajām metodēm, ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi. Dalībvalstis paredz īpašus pasākumus atbilstības pārbaudei mazumtirdzniecības vietā. 2. Ja inspektori konstatē, ka preces atbilst tirdzniecības standartiem, inspekcijas iestāde var izsniegt I pielikumā norādīto atbilstības sertifikātu. Šo sertifikātu jebkurā gadījumā izsniedz importēšanas vai eksportēšanas vietā. 3. Ja preces neatbilst standartiem, inspekcijas iestāde tirgotājam vai tā pārstāvjiem izsniedz neatbilstības atzinumu. Preces, par kurām ir izsniegts neatbilstības atzinums, nedrīkst pārvietot bez tās inspekcijas iestādes atļaujas, kura ir izsniegusi minēto atzinumu. Uz minēto atļauju attiecina attiecīgās inspekcijas iestādes paredzētos nosacījumus. Tirgotāji var pieņemt lēmumu panākt visu vai dažu minēto preču atbilstību. Preces, kuru atbilstība ir panākta, nedrīkst tirgot, kamēr kompetentā inspekcijas iestāde ar visiem pienācīgajiem līdzekļiem nav pārliecinājusies par to, ka preču atbilstība patiešām ir panākta. Vajadzības gadījumā tā izsniedz I pielikumā minēto atbilstības sertifikātu partijai vai tās daļai tikai tad, kad ir panākta preču atbilstība. 10. pants Nobeiguma noteikumi 1. Inspekcijas iestādes dalībvalstī, kuras teritorijā atklāj, ka citas dalībvalsts preču partija neatbilst standartiem tādu bojājumu vai stāvokļa pasliktināšanās dēļ, ko būtu varējuši atklāt iepakošanas laikā, tūlīt ziņo par šādiem līdz vairumtirdzniecības posmam atklātiem neatbilstības gadījumiem citu to dalībvalstu iestādēm, uz kurām tas varētu attiekties. 2. Ja, importējot preces no trešās valsts, atklāj, ka preču partija neatbilst standartiem, attiecīgās dalībvalsts koordinētāja iestāde tūlīt informē Komisiju un to dalībvalstu koordinētājas iestādes, uz kurām tas varētu attiekties un kuras pēc tam šo informāciju pēc vajadzības izplata tālāk savā teritorijā. Komisiju informē, izmantojot Komisijas norādītu elektronisku sistēmu. 3. Piemērojot šo regulu, to produktu gadījumā, kam ir pieņemti tirdzniecības standarti, rēķinos un pavaddokumentos jānorāda kvalitātes kategorija, produktu izcelsmes valsts un vajadzības gadījumā – tas, ka tie ir paredzēti pārstrādei. Šo prasību nepiemēro mazumtirdzniecībā. 11. pants 1. Ar šo atceļ Regulu (EEK) Nr. 2251/92. 2. Tirgotāji, kas saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2251/92 6. pantu ir atbrīvoti no preču pārbaudes nosūtīšanas laikā, līdz 2002. gada 31. decembrim var izmantot iepakojumu ar minētās regulas III pielikumā paredzēto marķējumu. 3. Saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2251/92 3. panta 9. punktu izsniegtie pārbaudes sertifikāti ir derīgi līdz 12. lodziņā norādītajam attiecīgā sertifikāta derīguma datumam. Saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2251/92 10. pantu izdotie pārstrādes sertifikāti ir derīgi līdz 2002. gada 31. janvārim. 12. pants Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no 2002. gada 1. janvāra. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 2001. gada 12. jūnijā Komisijas vārdā — Komisijas loceklis Franz Fischler [1] OV L 297, 21.11.1996., 1. lpp. [2] OV L 129, 11.5.2001., 3. lpp. [3] OV L 219, 4.8.1992., 9. lpp. [4] OV L 112, 29.4.1997., 10. lpp. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS +++++ TIFF +++++ -------------------------------------------------- II PIELIKUMS +++++ TIFF +++++ -------------------------------------------------- III PIELIKUMS +++++ TIFF +++++ -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS 9. PANTA 1. PUNKTĀ MINĒTĀS PĀRBAUŽU METODES Piezīme. Turpmāk minēto pārbaudes metožu pamatā ir UN/ECE (Apvienoto Nāciju Eiropas Ekonomikas komisija) ātri bojājošos preču standartizācijas un kvalitātes uzlabošanas darba grupas pieņemto svaigu augļu un dārzeņu kvalitātes kontroles īstenošanas norādījumu noteikumi. 1. Definīcijas a) atbilstības pārbaude Pārbaude, ko veic, lai pārbaudītu augļu un dārzeņu atbilstību Regulā (EK) Nr. 2200/96 paredzētajiem tirdzniecības standartiem. b) inspektors Kompetentās inspekcijas iestādes pilnvarota persona, kas pienācīgi un regulāri iziet mācības, kuras tai ļauj veikt atbilstības pārbaudes. c) sūtījums Attiecīgā tirgotāja pārdodamais produktu daudzums, ko konstatē kontroles laikā un kas definēts dokumentā. Sūtījumu var veidot viens vai vairāki produktu veidi: tajā var ietilpt viena vai vairākas svaigu augļu un dārzeņu partijas. d) partija Produktu daudzums, kam kontroles laikā vienā vietā ir līdzīgi raksturlielumi attiecībā uz: - fasētāju un/vai nosūtītāju, - izcelsmes valsti, - produkta specifiku, - produkta kategoriju, - lielumu (ja produktu iedala pēc lieluma), - šķirni vai tirdzniecības tipu (saskaņā ar attiecīgajiem standarta noteikumiem), - iepakojuma veidu un noformējumu. Ja sūtījumu pārbaudes laikā tomēr nav iespējams izšķirt dažādas partijas un/vai nav atsevišķu partiju noformējumu, visas konkrētā sūtījuma partijas var uzskatīt par vienu partiju, ja tās ir līdzīgas attiecībā uz produkta veidu, nosūtītāju, izcelsmes valsti, kategoriju un šķirni vai tirdzniecības tipu, ja to paredz standarts. e) paraugu ņemšana Visi paraugi, ko atbilstības pārbaudes laikā uz laiku paņem no partijas. f) primārais paraugs No partijas paņemts iepakojums vai neiepakota produkta gadījumā – daudzums, kas paņemts no kādas vietas partijā. g) kopējais paraugs Vairāki reprezentatīvi primārie paraugi, kas paņemti no partijas un kuru daudzums ir pietiekams, lai varētu novērtēt partiju attiecībā uz visiem kritērijiem. h) samazinātie paraugi Reprezentatīvs produkta daudzums, kas paņemts no kopējā parauga un kura lielums ir pietiekams, lai novērtētu dažus atsevišķus kritērijus. No kopējā parauga var paņemt vairākus samazinātos paraugus. 2. Atbilstības pārbaudes veikšana a) vispārīga piezīme Atbilstības pārbaude notiek, novērtējot kopējos paraugus, kas izlases veidā paņemti no dažādām pārbaudāmās partijas vietām. Tās pamatā ir pieņēmums, ka partija atbilst kopējam paraugam. b) produkta uzrādīšana Inspektors pieņem lēmumu par to, kuri iepakojumi ir pārbaudāmi. Produktu uzrāda pilnvarotā persona vai tās pārstāvis. Procedūrai būtu jāietver kopējā parauga uzrādīšana, kā arī visas informācijas sniegšana, kas vajadzīga, lai identificētu sūtījumus vai partijas. Ja ir vajadzīgi samazinātie paraugi, tos no kopējā paraugā izvēlas pats inspektors. c) partiju identificēšana un/vai vispārīga priekšstata iegūšana par sūtījumu Partiju identificēšanu veic, pamatojoties uz to marķējumu vai citiem kritērijiem, piemēram, norādēm, kas paredzētas saskaņā ar Padomes Direktīvu Nr. 89/396/EEK [1]. Ja sūtījumi sastāv no vairākām partijām, inspektoram ir jāiegūst vispārīgs priekšstats par sūtījumu, izmantojot sūtījumu pavaddokumentus vai deklarācijas. Pēc tam viņš nosaka, ciktāl uzrādītās partijas atbilst informācijai, kas sniegta minētajos dokumentos. Ja produkts ir iekraujams vai ir iekrauts transportlīdzeklī, sūtījumu identificēšanai izmanto šā transportlīdzekļa reģistrācijas numuru. d) partijas pārbaude - iepakojuma un noformējuma novērtēšana, pamatojoties uz primārajiem paraugiem: pārbauda iepakojuma un tajā skaitā iepakojumā izmantotā materiāla piemērotību un tīrību saskaņā ar tirdzniecības standartu noteikumiem. Ja ir atļauti tikai daži iepakojuma veidi, inspektors pārbauda, vai tie ir izmantoti. Ja konkrētais standarts ietver noteikumus attiecībā uz noformējumu, pārbauda arī tā atbilstību, - marķējuma pārbaude, pamatojoties uz primārajiem paraugiem: pirmkārt, pārliecinās, vai produkts ir marķēts saskaņā ar tirdzniecības standartiem. Kontroles laikā pārbauda marķējuma precizitāti un/vai vajadzīgo grozījumu apjomu, - produkta atbilstības pārbaude: inspektors nosaka kopējā parauga lielumu tā, lai varētu novērtēt partijas. Viņš izlases veidā izvēlas pārbaudāmos iepakojumus vai neiepakota produkta gadījumā – vietas partijā, no kurām ņem atsevišķus paraugus. Bojātus iepakojumus neizmanto kopējā paraugā. Tos atliek malā un pēc vajadzības tiem var veikt atsevišķu pārbaudi un sagatavot ziņojumu. Ja sūtījumu atzīst par neatbilstīgu, kopējā paraugā būtu jāietver šādi daudzumi: Iepakots produkts Iepakojumu skaits partijā | Ņemamo iepakojumu skaits (primārie paraugi) | līdz 100 | 5 | no 101 līdz 300 | 7 | no 301 līdz 500 | 9 | no 501 līdz 1000 | 10 | vairāk par 1000 | 15 (vismaz) | Neiepakoti produkti Partijas daudzums kg vai saišķu daudzums partijā | Primāro paraugu daudzums kg vai saišķos | līdz 200 | 10 | no 201 līdz 500 | 20 | no 501 līdz 1000 | 30 | no 1001 līdz 5000 | 60 | vairāk par 5000 | 100 (vismaz) | Lielu augļu un dārzeņu gadījumā (viena vienība sver vairāk par 2 kg) primārajiem paraugiem būtu jāsastāv vismaz no piecām vienībām. Ja pēc pārbaudes inspektors atklāj, ka nevar pieņemt lēmumu, viņš var veikt citu pārbaudi un galīgo rezultātu izteikt kā abu pārbaužu vidējo rezultātu. Dažus kritērijus, piemēram, iekšējo bojājumu esamību vai neesamību var pārbaudīt, izmantojot samazinātos paraugus; tas jo īpaši attiecas uz kontroli, kurā likvidē produkta tirdzniecības vērtību. Samazinātā parauga lielums nedrīkst būt mazāks par minimālo daudzumu, kāds vajadzīgs partijas novērtēšanai; ja tomēr atklāj bojājumus vai rodas aizdomas par to esamību, samazinātā parauga lielums nepārsniedz 10 % no kopējā parauga, kas sākotnēji paņemts pārbaudei. e) produkta pārbaude Pārbaudot produktu, to pilnībā izņem no iepakojuma; inspektors var neievērot šo prasību tikai tad, ja iepakojuma veids un noformējums ļauj veikt pārbaudi, neizņemot produktu no iepakojuma. Viendabīguma, obligāto prasību, kvalitātes kategoriju un lieluma pārbaudi veic, pamatojoties uz kopējo paraugu. Ja atklāj bojājumus, inspektors pēc skaita vai svara nosaka, kāds ir produkta attiecīgais procents, kas neatbilst standartam. f) ziņojums par pārbaudes rezultātiem Vajadzības gadījumā izsniedz 9. panta 2. un 3. punktā minētos dokumentus. Ja konstatē bojājumus, par sūdzības iemesliem jāinformē tirgotājs vai viņa pārstāvis. Ja ir iespējams panākt produkta atbilstību standartam, izdarot izmaiņas marķējumā, par to ir jāinformē tirgotājs vai viņa pārstāvis. Ja produktā konstatē bojājumus, norāda to procentu, kas neatbilst standartam. Tas nav vajadzīgs, ja iespējams panākt produkta atbilstību standartam, izdarot izmaiņas marķējumā. g) vērtības samazināšanās atbilstības pārbaudes dēļ Pēc pārbaudes kopējo paraugu nodod tirgotāja vai viņa pārstāvja rīcībā. Inspekcijas iestādei nav jāatdod atpakaļ tās kopējā parauga daļas, kas kontroles laikā ir likvidētas. Ja atbilstības pārbaude ir ietvērusi tikai minimālo vajadzīgo pārbaudi, produkta tirdzniecības vērtības samazināšanās gadījumā no attiecīgās inspekcijas iestādes nevar pieprasīt kompensāciju. [1] OV L 186, 30.6.1989., 21. lpp. --------------------------------------------------