LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 225/104

KOMISIJAS LĒMUMS

(2008. gada 2. jūlijs)

par pasākumiem C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 un CP 133/05), ko Grieķija īstenojusi par labu Hellenic Shipyards

(izziņots ar dokumenta numuru C(2008) 3118)

(Autentisks ir tikai teksts grieķu valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

(2009/610/EK)

EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 88. panta 2. punkta pirmo daļu,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

pēc tam, kad saskaņā ar minētajiem noteikumiem (1) ieinteresētās personas ir aicinātas iesniegt atsauksmes, un ņemot vērā šīs atsauksmes,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

(1) Grieķijas iestādes 2003. gada 9. septembra vēstulē iesniedza Komisijai Hellenic Shipyards S.A. (turpmāk “HSY”) iesniegumu par grozījumiem ieguldījumu plānā tā pārstrukturēšanai, kam ar Komisijas 1997. gada 15. jūlija lēmumu lietā N 401/97 (2) (turpmāk “Lēmums N 401/97”) tika atļauts piešķirt atbalstu. Saskaņā ar grozīto 2002. gada novembra plānu HSY iesniedza pieteikumu Grieķijas iestāžu apstiprinājumam pabeigt ieguldījumu plāna īstenošanu līdz 2004. gada 30. jūnijam, ko uzņēmums galu galā arī saņēma. Turklāt saskaņā ar grozīto plānu atbalsts, ko Komisija atļāvusi 1997. gadā, vēl nav izmaksāts HSY.

(2) Grieķijas iestādes 2003. gada 31. oktobra vēstulē paskaidroja, ka plāna grozījumi ir darīti zināmi Komisijai “informatīvā nolūkā”, un nebija domāti kā paziņojums.

(3) Komisija 2003. gada 18. novembra vēstulē lūdza Grieķijas iestādēm paskaidrot, vai to nodoms ieguldījumu plāna grozījumu nolūkā ir piešķirt vai izmaksāt atbalstu HSY. Tajā pašā vēstulē Komisija atgādināja Grieķijas iestādēm, ka šādā gadījumā un saskaņā ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (3) (turpmāk “Regula (EK) Nr. 659/1999”), par šo atbalstu ir jāziņo Komisijai, un to nedrīkst īstenot, pirms Komisija šai sakarā nav pieņēmusi oficiālu lēmumu.

(4) Grieķijas iestādes 2004. gada 16. janvāra vēstulē apgalvoja, ka atbalsts, ko tās iecerējušas piešķirt, ir “pastāvošs atbalsts”, uz ko attiecas Komisijas 1997. gada atļaujošā lēmuma noteikumi, un ka Grieķijas iestāžu kompetencē ir apstiprināt pārstrukturēšanas plāna grozījumus, tostarp plāna īstenošanas grafika pagarināšanu.

(5) Komisija 2004. gada 20. februāra vēstulē darīja Grieķijas iestādēm zināmas savas šaubas par iepriekš norādīto apgalvojumu ticamību.

(6) Grieķijas iestādes 2004. gada 27. februāra vēstulē apgalvoja, ka līdz minētajai dienai HSY vēl nav piešķirts atbalsts.

(7) Komisija ar 2004. gada 20. aprīļa lēmumu C(2004) 1359 (4) (turpmāk “lēmums par procedūras uzsākšanu”) attiecībā uz grozījumiem ieguldījumu plānā, ko daļēji finansē no ieguldījumu atbalsta, kas atļauts ar lēmumu N 401/97, uzsāka Līguma 88. panta 2. punktā noteikto procedūru. Lēmumā par procedūras uzsākšanu ir norādīts arī, ka valstij piederošā banka Hellenic Bank of Industrial Development (turpmāk “ETVA”) ir izsniegusi HSY vairākus aizdevumus un garantijas un ka Grieķijas iestādes nav iesniegušas ikgadējos ziņojumus, kā tām bija jādara.

(8) Grieķija pieprasīja un saņēma piezīmju sniegšanas termiņa pagarinājumu un pēc tam 2004. gada 20. oktobra vēstulē iesniedza piezīmes par lēmumu par procedūras uzsākšanu.

(9) Komisijas lēmums par procedūras uzsākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (5). Komisija aicināja iesaistītās personas iesniegt savas piezīmes par pasākumiem.

(10) HSY pieprasīja un saņēma piezīmju iesniegšanas termiņa pagarinājumu un pēc tam 2004. gada 18. oktobra vēstulē sniedza piezīmes par lēmumu par procedūras uzsākšanu. Šīs piezīmes bija tādas pašas, kādas 2004. gada 20. oktobra vēstulē iesniedza Grieķija. HSY konkurents Grieķijā Elefsis iesniedza piezīmes 2004. gada 10. septembra vēstulē. Šīs piezīmes nosūtīja Grieķijai2004. gada 16. decembra un 2004. gada 23. decembra vēstulē; Grieķija atbildēja attiecīgi ar 2005. gada 20. janvāra un 2005. gada 26. janvāra vēstulēm. Komisija 2005. gada 29. marta vēstulē nosūtīja Grieķijai Elefsis papildu piezīmes un saņēma atbildi 2005. gada 23. maija vēstulē.

(11) No 2002. gada Komisija sāka saņemt no Elefsis sūdzības vēstules, kurās bija apgalvots, ka HSY ir guvusi labumu no vairākiem nelikumīgiem un nesaderīgiem atbalsta pasākumiem un ir nepareizi izlietojusi Komisijas atļauto atbalstu. Šīs vēstules tika sūtītas 2002. gada 23. maijā, 2002. gada 28. maijā, 2002. gada 14. augustā, 2003. gada 24. aprīlī, 2004. gada 3. februārī, 2004. gada 4. martā, 2004. gada 30. jūnijā, 2005. gada 8. aprīlī, 2005. gada 27. aprīlī, 2005. gada 24. maijā, 2005. gada 10. jūnijā, 2005. gada 15. jūlijā, 2005. gada 28. jūlijā, 2005. gada 13. septembrī, 2005. gada 16. septembrī, 2005. gada 21. oktobrī, 2005. gada 12. decembrī, 2005. gada 23. decembrī, 2006. gada 6. janvārī, 2006. gada 10. janvārī, 2006. gada 12. janvārī, 2006. gada 18. janvārī, 2006. gada 23. janvārī, 2006. gada 3. februārī, 2006. gada 9. februārī, 2006. gada 23. martā, 2006. gada 28. martā, 2006. gada 6. aprīlī, 2006. gada 20. aprīlī, 2006. gada 24. maijā un 2006. gada 2. jūnijā. Komisija sūtīja sūdzību iesniedzējam vēstules 2002. gada 27. jūnijā, 2004. gada 22. jūlijā un 2005. gada 12. augustā.

(12) Sūdzības reģistrēja ar numuru CP 71/02 un CP 133/05.

(13) Komisijas 2003. gada 30. janvāra, 2004. gada 30. jūlija, 2005. gada 2. maija, 2005. gada 24. maija, 2006. gada 24. marta, 2006. gada 24. maija un 2006. gada 29. maija vēstulē lūdza Grieķiju sniegt informāciju. Grieķija atbildēja 2003. gada 31. marta, 2004. gada 21. oktobra, 2004. gada 17. decembra, 2005. gada 20. jūnija, 2006. gada 25. aprīļa, 2006. gada 30. maija un 2006. gada 1. jūnija vēstulē.

(14) Komisija 2006. gada 22. martā tikās ar Grieķijas iestādēm (šajā gadījumā Grieķijas iestādes pavadīja HSY, kā arī Piraeus Bank pārstāvji un iesniedza Komisijai vēl dažus dokumentus), 2003. gada 10. janvārī, 2005. gada 14. janvārī, 2005. gada 10. martā, 2005. gada 20. maijā, 2005. gada 19. oktobrī, 2005. gada 8. novembrī un 2006. gada 23. martā – ar sūdzības iesniedzēju, un 2006. gada 21. martā - ar Thyssen Krupp Marine Systems AG (turpmāk “TKMS”).

(15) Komisija ar 2006. gada 4. jūlija lēmumu C(2006) 2983 (6) (turpmāk “lēmums par pagarināšanu”) pagarināja Līguma 88. panta 2. punktā noteikto procedūru, lai iekļautu vairākus papildu pasākumus par labu HSY. Šajā lēmumā tiek arī secināts, ka vairāki pasākumi, par kuriem nav paziņots, vai nu ir Līguma 296. panta darbības jomā, vai nav atbalsts Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

(16) Procedūras pagarinājums lietā C 16/04 ir veikts, neskarot nevienu citu pašlaik notiekošu vai gaidāmu valsts atbalsta procedūru attiecībā uz HSY, galvenokārt procedūru C 40/02.

(17) Grieķija pieprasīja un saņēma atbildes termiņa pagarinājumu, pēc kura 2006. gada 5. oktobra vēstulē sniedza atbildi uz lēmumu par procedūras pagarināšanu.

(18) Komisijas lēmums par procedūras pagarināšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (7). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes par pasākumiem.

(19) Komisija saņēma piezīmes no šādām ieinteresētajām personām. HSY iesniedza piezīmes 2006. gada 30. oktobra vēstulē. Greek Naval Shipyard Holding (turpmāk “GNSH”) un TKMS2006. gada 30. oktobra vēstulē iesniedza kopīgu piezīmi. Piraeus Bank iesniedza piezīmes 2006. gada 27. oktobra vēstulē, un pēc tikšanās ar Komisiju 2007. gada 15. novembrī – 2006. gada 27. decembra vēstulē. Elefsis pieprasīja un saņēma atbildes termiņa pagarinājumu, pēc kura iesniedza piezīmes 2006. gada 17. novembra vēstulē.

(20) Komisija 2007. gada 22. februāra vēstulē pārsūtīja šīs piezīmes Grieķijai, kura 2007. gada 7. marta un 2007. gada 19. marta vēstulē par tām izteica savas piezīmes. Komisija 2007. gada 27. aprīļa vēstulē nosūtīja Grieķijai trešo personu piezīmju pielikumus, ko nebija nosūtījusi 22. februāra vēstulē. Komisija 2007. gada 27. aprīļa vēstulē uzdeva Grieķijai vairākus jautājumus, uz kuriem tā atbildēja 2007. gada 29. jūnija vēstulē. Komisija 2007. gada 23. augusta vēstulē uzdeva jautājumus HSY, uz kuriem tā atbildēja 2007. gada 9. oktobra vēstulē. Komisija 2007. gada 13. novembra vēstulē pieprasīja Grieķijai sniegt sīkāku informāciju un pārsūtīja HSY2007. gada 9. oktobra vēstulē ietvertās atbildes. Grieķija atbildēja 2007. gada 4. decembra un 2007. gada 14. decembra vēstulē. Komisija tikās ar Grieķijas iestādēm 2007. gada 16. oktobrī un 2008. gada 21. janvārī. Komisija 2008. gada 12. februārī nosūtīja Grieķijai papildu jautājumus; Grieķija uz tiem atbildēja 2008. gada 3. marta vēstulē.

(21) 2007. gada 8. maijā notika tikšanās starp Komisiju, TKMS/GNSH un HSY juristu. TKMS/GNSH2007. gada 21. jūnija vēstulē iesniedza papildu piezīmes. Komisija šo vēstuli 2007. gada 11. septembrī pārsūtīja Grieķijai, kas 2007. gada 11. oktobra vēstulē iesniedza savas piezīmes. Pēc otrās tikšanās, kas 2008. gada 9. janvārī notika starp Komisiju un tām pašām personām, TKMS/GNSH2008. gada 18. janvāra vēstulē iesniedza papildu dokumentus, ko 2008. gada 12. februāra vēstulē pārsūtīja Grieķijas iestādēm.

(22) Komisija 2007. gada 15. martā un 2007. gada 7. augustā tikās ar Elefsis. Pēc otrās tikšanās Elefsis2007. gada 8. novembra vēstulē izteica papildu piezīmes, kuras 2008. gada 17. janvāra vēstulē tika iesniegtas Grieķijai. Grieķija atbildēja 2008. gada 15. februāra vēstulē.

(23) Piraeus Bank2007. gada 22. oktobra vēstulē iesniedza papildu piezīmes, kuras 2007. gada 13. novembra vēstulē tika pārsūtītas Grieķijai. Piraeus Bank2008. gada 12. februārī pieprasīja Komisijai vēl vienu tikšanos. Tikšanās notika 2008. gada 5. martā.

(24) Regulas (EK) Nr. 659/1999 6. pantā ir norādīts, ka dalībvalstij un pārējām ieinteresētajām personām ir viens mēnesis, lai iesniegtu piezīmes, un ka “pienācīgi pamatotos gadījumos Komisija var pagarināt noteikto termiņu”. Šajā gadījumā ieinteresētās personas turpināja iesniegt dokumentus (un pieprasīt tikšanās ar Komisiju) pēc šā termiņa beigām. Sākumā Komisija šos iesniegtos dokumentus pārsūtīja Grieķijai piezīmju izteikšanai, tādējādi liekot Grieķijai noprast, ka Komisija ir pieņēmusi šos iesniegtos dokumentus pēc viena mēneša termiņa beigām. Komisija sākumā pieņēma ieinteresēto personu tikšanās pieprasījumus un tikšanās laikā pieņēma ieinteresēto personu lūgumus ļaut tām iesniegt dokumentus, lai sniegtu sīkāku informāciju par tikšanās laikā apspriestajiem jautājumiem. Tomēr Komisija nekad nenorādīja ieinteresētajām personām, ka tiks pieņemti citi dokumenti, ko tās iesniegs pēc viena mēneša termiņa beigām. Jo īpaši Komisija nekad nav ieinteresētajām personām norādījusi, ka tās varēs iesniegt piezīmes bezgalīgi vai ka Komisija tās informēs, kad pārtrauks pieņemt dokumentus.

(25) Komisija uzskata, ka vienu mēnesi ilgā termiņa pagarināšana šajā gadījumā bija pamatota, jo lēmums par pagarināšanu attiecas uz daudziem pasākumiem. Turklāt, lai novērtētu vairākus no šiem pasākumiem, ir jāveic sarežģīta juridiska analīze un jāskaidro līdz pat desmit gadus veci fakti.

(26) Tomēr dažas ieinteresētās personas turpināja iesniegt Komisijai dokumentus vairāk nekā gadu pēc lēmuma par procedūras pagarināšanu publicēšanas. Ja Komisija nebūtu nolēmusi ignorēt pēc noteikta laika iesniegtās piezīmes, tad nepārtraukti iesniegtās piezīmes neļautu tai samērīgā laikā pieņemt galīgo lēmumu (8). Turklāt dažos iesniegtajos dokumentos dažas iesaistītās personas, neieviešot jaunus faktiskus elementus, atkārtoti izteica piezīmes par jautājumiem, par kuriem tās jau bija izteikušās iepriekš iesniegtajos dokumentos. Tas nav piezīmju izteikšanas termiņa pagarināšanas mērķis.

(27) Līdz ar to Komisija nolēma, ka visi dokumenti, kas iesniegti 2008. gada 5. martā (t. i., dienā, kad Komisija saņēma četras lappuses garo 2008. gada 3. marta vēstuli, ar ko Grieķija atbildēja uz Komisijas 2008. gada 12. februāra vēstuli) un pēc tam, ir jāuzskata par iesniegtiem pēc piezīmju izteikšanas termiņa beigām. Tas attiecas uz Elefsis2008. gada 7. martā, 2008. gada 24. aprīlī un 2008. gada 2. jūnijā (9) iesniegtajiem dokumentiem, un uz GNSH/TKMS2008. gada 2. aprīlī iesniegtajiem dokumentiem. Tas nozīmē, ka šie iesniegtie dokumenti netika nosūtīti Grieķijai piezīmju izteikšanai un netika ņemti vērā, pieņemot šo lēmumu.

2. IEPRIEKŠĒJI KOMISIJAS UN PADOMES LĒMUMI

(28) HSY iekārtas ir vienas no lielākajām Vidusjūras austrumu daļā. Būvētava atrodas Skaramangā, Atēnu rietumu daļā Atikā. HSY 1939. gadā nodibināja Grieķijas Jūras kara flote, un 1957. gadā to iegādājās Niarchos grupa. Ilgstošajai krīzei kuģniecības nozarē, kas sekoja pirmajai naftas krīzei, bija negatīva ietekme uz HSY darbības līmeni. 1985. gada aprīlī situācija bija tik kritiska, ka uzņēmums pārtrauca darbību un sāka likvidācijas procesu. 1985. gada septembrī uzņēmumu iegādājās valstij piederošā banka ETVA. Pēc šā darījuma uzņēmums turpināja darbību. Tomēr uzņēmuma darbību apjoms, ņemot vērā lielās iekārtas un lielo darbinieku skaitu, bija nepietiekams (10).

(29) Grieķija 1990. gadā saņēma no Padomes īpašu noteikumu Padomes 1990. gada 21. decembra Direktīvā 90/684/EEK par atbalstu kuģu būvei (11) (turpmāk “Direktīva 90/684/EEK”), ar ko atļauj darbības atbalstu pārstrukturēšanai vairāku būvētavu privatizēšanas kontekstā.

(30) 1992. gadā finanšu saistību un uzkrāto zaudējumu dēļ tika sākta HSY likvidācija. 1993. gada novembrī pēc diviem nesekmīgiem HSY pārdošanas mēģinājumiem likvidācijas process tika atcelts. Pamatojoties uz Grieķijas valdības apņemšanos, ka valstij piederošās kuģu būvētavas tiks privatizētas līdz 1993. gada 31. martam, Komisija 1992. gada 23. decembrī (12) atļāva norakstīt HSY parādus. Tā kā Grieķijas valdība nokavēja 1993. gada martā noteikto termiņu, Komisija 1994. gada 10. martā sāka procedūru (C 10/94) par atļautā atbalsta nepareizu izmantošanu (13). Komisija 1995. gada 26. jūlijā nolēma (14) izbeigt procedūru ar negatīvu lēmumu par atbalstu HSY. Tomēr Grieķijas valdība apgalvoja, ka būvētava tūlīt tiks pārdota, un Komisija pēc tās lūguma izlēma apturēt šā lēmuma paziņošanu. Visbeidzot, Grieķijas iestādes informēja Komisiju, ka 49 % HSY akciju ir pārdoti uzņēmuma darbiniekiem un ka Grieķija ir izmantojusi iespēju paturēt kontrolpaketi vienā no valstī lielākajām kuģu būvētavām, ko attaisno ar aizsardzības apsvērumiem, kā paredzēts Direktīvas 90/684/EEK 10. panta 3. punktā. Komisija 1995. gada 31. oktobrī atsauca galīgo negatīvo lēmumu attiecībā uz HSY (15). Pa to laiku parāda summa palielinājās, un pārstrukturēšana netika veikta. Tāpēc Komisija 1997. gada 8. janvārī pagarināja ar lietu C 10/94 (16) sākto procedūru. Pēc tam tika pieņemta Padomes 1997. gada 2. jūnija Regula (EK) Nr. 1013/97 par atbalstu dažām kuģu būvētavām, kuras tiek pārstrukturētas (17) (turpmāk “Padomes Regula (EK) Nr. 1013/97”), tostarp HSY.

(31) Komisija 1997. gada 15. jūlijā divos atsevišķos lēmumos apstiprināja atbalstu HSY: — ar pirmo lēmumu (18) (turpmāk “Lēmums C 10/94”) Komisija izbeidza 1994. gadā sākto procedūru C 10/94, saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1013/97 apstiprinot parādu norakstīšanu 54,5 miljardu GRD (160 miljonu euro) apmērā, — ar lēmumu N 401/97 Komisija pēc Grieķijas iestāžu 1997. gada 20. jūnija paziņojuma apstiprināja dotāciju 7,8 miljardu GRD (22,9 miljonu euro) apmērā 15,6 miljardu GRD (45,9 miljonu euro) lielai ieguldījumu programmai, kuras mērķis bija kuģu būvētavas pārstrukturēšana.

(32) Valdība 2001. gadā nolēma pilnībā privatizēt HSY. Grieķijas valsts sāka atklātu izsoli, kam tika izstrādāta konkursa dokumentācija. ETVA un HSY darbinieki 2002. gada 31. maijā pārdeva savas HSY akcijas konsorcijam, ko veido HDW un Ferrostaal (19) (turpmāk “HDW/Ferrostaal”). Šis konsorcijs nodibināja GNSH, lai realizētu savu dalību HSY. HDW un Ferrostaal piederēja vienādas GNSH daļas. ThyssenKrupp pārņēma HDW 2005. gada janvārī (20) un iegādājās Ferrostaal piederošās GNSH akcijas 2005. gada novembrī (21). Tādējādi kopš 2005. gada beigām ThyssenKrupp bija 100 % īpašumtiesības uz HSY un kontrole pār to. GNSH un ΕΝΑΕ ir iekļauti TKMS – ThyssenKrupp nodaļā, kuras specializācija ir jūras spēku kuģu sistēmas un specializēti tirdzniecības kuģi.

(33) Grieķijas valsts 2001. gada augustā solīšanas procesā HSY pārdošanai pieņēma likumu 2941/2001, kurā iekļauti vairāki pasākumi ar mērķi veicināt HSY pārdošanu. Pirmkārt, likumā ir paredzēti stimuli darbiniekiem brīvprātīgi pamest darbu uzņēmumā. Otrkārt, Grieķijas valsts uzņemsies daļu no HSY vienreizējām pensiju izmaksām. Treškārt, likums ļauj HSY gūt labumu no vairākiem ar nodokļiem neapliekamiem rezerves fondiem, ja ar tiem kompensē iepriekšējo gadu zaudējumus. Ceturtkārt, likumā ir paredzēts noteikums par kompensāciju darbiniekiem, kuri pirms HSY privatizācijas ir bijuši uzņēmuma akcionāri. Precīzāk – Grieķijas valsts atlīdzinās darbiniekiem summas, ko tie iepriekšējos gados ieguldījuši HSY kapitāla palielināšanā. Komisija 2002. gada 5. jūnijā pieņēma dubultu lēmumu (turpmāk “Lēmums N 513/01”) (22) par vairākiem pasākumiem, kas iekļauti likumā 2941/2001 un par ko Grieķijai tika paziņots 2001. gadā (paziņojums reģistrēts ar numuru N 513/01). Komisija nolēma apstiprināt HSY slēgšanas atbalstu 29,5 miljonu euro apmērā un (ar lietu C 40/02) sākt EK līguma 88. panta 2. punktā noteikto formālo izmeklēšanas procedūru attiecībā uz 1) valsts segtajiem dažām HSY vienreizējām izmaksām sakarā ar darbinieku pensionēšanos; 2) dažu bilancē ietverto rezervju pārnešanu, nesamaksājot likumā noteikto 10 % nodokli. 2004. gada 20. oktobrī (23) pieņemtajā galīgajā lēmumā (turpmāk “Lēmums C 40/02”) secināts, ka šie divi pasākumi ir nesaderīgs valsts atbalsts, kas ir jāatgūst.

3. HORIZONTĀLO JAUTĀJUMU NOVĒRTĒJUMS

(34) Šis lēmums attiecas uz 16 pasākumiem. Pirms to novērtēšanas pa vienam Komisijai ir jānoskaidro daži galvenie jautājumi, kas ir svarīgi vairāku šo pasākumu novērtēšanai.

3.1. Horizontālais jautājums Nr. 1: kredītspēja un piekļuve finanšu tirgum no 1997. līdz 2002. gadam

(35) Lai novērtētu lielāko daļu pasākumu, uz kuriem attiecas šis lēmums, ir jānosaka HSY ekonomiskā un finanšu situācija no 1997. līdz 2002. gadam un jānovērtē, vai tajā laikā bija pamatoti paredzams, ka uzņēmums ilgtermiņā atkal kļūs dzīvotspējīgs. Turklāt ir jānosaka, vai šajos apstākļos tirgus ekonomikas ieguldītājs būtu piekritis piešķirt HSY aizdevumus un garantijas, kas ir līdzīgas tām, kādas šim uzņēmumam ir piešķīrusi valsts un valstij piederošā banka ETVA. Pēdējie bija vienīgās iestādes, kas šajā periodā piešķīra HSY naudas līdzekļus.

(36) Komisija sāks darbu, analizējot situāciju 1997. gadā, un analīzē tiks iekļauta situācijas attīstība līdz 2002. gadam.

3.1.1. Situācija 1997. gadā

(37) Lai sāktu šo analīzi, ir jāpārbauda, vai Komisija jau ir izteikusies par šo jautājumu iepriekšējos lēmumos. Pirmkārt, Komisija atgādina, ka lēmumā N 401/97 un lēmumā C 10/94, kurus Komisija pieņēma 1997. gada 15. jūlijā, Komisija neapšaubīja Grieķijas iesniegtā uzņēmējdarbības plāna pamatotību. Tāpēc Komisija netieši atzina, ka, īstenojot šo plānu, var atjaunot HSY dzīvotspēju. Otrkārt, lēmuma N 401/97 aprakstošajā daļā ir norādīts, ka būvētava finansēs daļu pārstrukturēšanas plāna ar banku aizdevumiem 4,67 miljardu GRD apmērā, ko ņems ar tirgus noteikumiem bez valsts garantijām. Neapšaubot šādas finansēšanas iespējamību, Komisija atzina, ka uzņēmumam jābūt tādā stāvoklī, ka tam ir pieejams aizdevumu tirgus vismaz vajadzīgās summas robežās. Patiešām, ja Komisija uzskatītu, ka būvētava nespēj iegūt aizdevumu vismaz 4,67 miljardu GRD apmērā, tai būtu bijis jānorāda, ka pārstrukturēšanas plāns nav īstenojams, un būtu jāaizliedz piešķirt lielās pārstrukturēšanas atbalsta summas (tostarp ieguldījumu atbalstu). Jāsecina, ka šajā lēmumā Komisija nedrīkst nonākt pretrunā šiem diviem iepriekš izteiktajiem vērtējumiem.

(38) Neiebilstot pret minēto novērtējumu, Komisija tomēr atgādina, cik slikta bija būvētavas situācija 1996. un 1997. gadā.

(39) Pirmkārt, fiziskās infrastruktūras ziņā lēmumā N 401/97 ir norādīts, ka būvētavā izmantotās iekārtas ir vecas un tehnoloģiski novecojušas un ka ieguldījumu plāns bija pirmais šāds plāns kopš būvētavas uzcelšanas (24). Lēmumā C 10/94 ir arī norādīts, ka infrastruktūra bija jāmodernizē, lai atjaunotu konkurētspēju un dzīvotspēju. Tāpēc var secināt, ka dzīvotspējas atjaunošana bija atkarīga no ieguldījumu plāna ātras īstenošanas.

(40) Otrkārt, attiecībā uz HSY komercdarbību un tā pasūtījumu apjomu pašas Grieķijas iestādes atzīst, ka “ieguldījumu plāna iesniegšanas brīdī uzņēmums nebija parakstījis kuģu būves līgumus, un būvētavas darbību raksturoja liela neskaidrība par nākotni, kā arī skaidras komerciālās stratēģijas neesamība un ieguldījumu trūkums. Vienīgā nopietnā darbība bija MEKO tipa fregašu pabeigšana Grieķijas Kara flotei” (25). Tā kā būvētavai nebija kuģu būves pasūtījumu, un lai tā turpmākajos gados būtu dzīvotspējīga, tai pietiekamā līmenī bija jāsaglabā kuģu būvniecības darbību apjoms, Komisija uzskata, ka dzīvotspējas atjaunošana bija atkarīga no drīzas ienesīgu līgumu parakstīšanas (t. i., noslēgšanas) par civilo vai karakuģu būvi.

(41) Treškārt, 1. tabulā ir minēti galvenie grāmatvedības rādītāji par HSY finanšu situāciju. Uzņēmuma maksātspējas ziņā 1997. gadā ir vērojams, ka uzņēmumam bija liels pašu kapitāls (26). Taču šī pozitīvā situācija bija izveidojusies tikai ievērojama apjoma parādu dzēšanas rezultātā, ko valsts īstenoja 1996. gadā. Valsts norakstīja 54,52 miljardus GRD (160 miljonus euro) ar darbību civilajā sfērā saistītu parādu – šī dzēšana tika apstiprināta ar lēmumu C 10/94 –, un 46,35 miljardus GRD (136 miljonus euro) ar darbību militārajā sfērā saistītu parādu. 1996. gada 31. decembrī konstatētais šķietami labvēlīgais bilances stāvoklis bija savā ziņā “mākslīgs”, un jo īpaši tas nepierādīja, ka būvētava būtu atjaunojusi konkurētspēju un ka būtu novērsti to lielo grūtību cēloņi, ar kurām būvētava saskārusies pēdējos divdesmit gados. Ja pārstrukturēšanas plāns netiktu pilnībā īstenots, būvētava, visticamāk, ciestu zaudējumus, kuri strauji samazinātu pašu resursus (t. i., tīro kapitālu). Jāatceras, ka iepriekšējos 12 gados divreiz ir uzsākta HSY likvidācija. Jāsecina, ka ar šo pozitīvo kapitālu nepietiktu, lai pārliecinātu banku aizdot HSY naudu ar parasto procentu likmi, t. i., ar tādu procentu likmi, kāda tiek prasīta, aizdodot dzīvotspējīgiem uzņēmumiem. 1. tabula HSY apgrozījuma, peļņas un tīrā kapitāla rādītāji 1997.–2005. gadā (miljonos EUR) 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 (27) 2004 2005 Akciju kapitāls 86 91 92 95 65 106 106 121 121 Tīrais kapitāls 82 88 54 17 –4 –78 –83 – 111 – 182 Apgrozījums 74 83 30 59 55 89 112 130 198 Peļņa 7 1 –36 –42 –21 – 115 –1 –45 –71

(42) Komisija uzskata, ka 1997. gadā būvētava joprojām bija grūtībās un vēl nebija konkurētspējīga, taču varēja paredzēt, ka tā kļūtu dzīvotspējīga, ja pilnībā un laikus tiktu īstenots ieguldījumu plāns un ja būvētavai izdotos ātri noslēgt ienesīgus līgumus par kuģu būvi. Tā kā uzņēmuma dzīvotspējas atgriešanās bija atkarīga no diviem neskaidriem procesiem, aizdodot HSY 1997. gadā un turpmākajos gados, rastos “īpašs risks”. Privātbanka būtu piekritusi piešķirt HSY aizdevumus vai garantijas, taču par cenu, kas atspoguļotu nozīmīgo risku. Situācijā, kas rada “īpašu risku”, Komisijas paziņojumā par atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodi (28) ir norādīts, ka, nosakot valsts atbalsta esamību un summu, atbilstīgais atsauces punkts ir Grieķijas atsauces likme (t. i., ATHIBOR pieskaitot 300 bāzes punktus līdz 2000. gada 31. decembrim, un piecu gadu euro mijmaiņas darījumu likme, pieskaitot 75 bāzes punktus no 2001. gada 1. janvāra), kam pieskaita riska prēmiju vismaz 400 bāzes punktu apmērā (t. i., ATHIBOR pieskaitot vismaz 700 bāzes punktus līdz 2000. gada 31. decembrim, un piecu gadu euro mijmaiņas darījumu likme, pieskaitot vismaz 475 bāzes punktus no 2001. gada 1. janvāra). Attiecībā uz aizdevumu garantijām Komisija novērtēs atbalsta pastāvēšanu, pamatojoties uz to pašu metodi, t. i., salīdzinot garantētā aizdevuma kopējās izmaksas (t. i., procentu likmi, ko HSY maksā bankai, un garantijas prēmiju, ko HSY maksā garantijas sniedzējam) ar izmaksām, kuras būtu radušās HSY, ja tā būtu ņēmusi šo aizdevumu tirgū (t. i., Grieķijas atsauces likme, pieskaitot vismaz 400 bāzes punktus).

3.1.2. Situācijas attīstība kopš 1997. gada

(43) Kā skaidrots turpmāk, Komisija nevar izslēgt, ka līdz 1999. gada 30. jūnijamHSY joprojām varēja aizņemties tirgū ar tādu procentu likmi, kā noteikts iepriekšējā iedaļā (29).

(44) HSY 1997. un 1998. gadā bija neliela tīrā peļņa (30). Taču šajos divos gados uzņēmums nenoslēdza nevienu līgumu par kuģu būvi (31) ne militārajā, ne civilajā jomā; tas būtu vajadzīgs, lai nodrošinātu pietiekamus darbības apjomus nākamajos gados un izvairītos no zaudējumiem. Pirmais līgums par kuģu būvi, ko būvētavai izdevās noslēgt, bija līgums par divu prāmju būvi uzņēmumam Strintzis. Tas tika parakstīts tikai 1999. gada sākumā (32). Turklāt no paša sākuma bija zināms, ka pārdošanas cena būs par mazu, lai segtu izmaksas, un ka šis līgums tāpēc radīs zaudējumus (33). Grieķijas Jūras kara flote 1999. gada jūlijā piešķīra HSY un HDW tiesības slēgt līgumu par trīs zemūdeņu būvi. Tika plānots, ka zemūdeņu būve ilgs gandrīz desmit gadus, un kopējā līguma summa bija apmēram 350 miljardi GRD (1 miljards euro), no kuras apmēram trīs ceturtdaļas saņemtu HDW, kas nodrošinātu iekārtas, spiediena detaļas un jutīgās elektronikas sistēmas. Turklāt pirmo zemūdeni paredzēts būvēt HDW būvētavā Ķīlē (34). Tāpēc šis projekts pirmajos īstenošanas gados nedotu HSY lielu darba apjomu un ienākumus (35).

(45) Ņemot vērā to, ka 1997., 1998. gadā un 1999. gada pirmajos mēnešos uzņēmumam neizdevās strādāt ar lielu un ienesīgu pasūtījumu apjomu, būvētavas vadībai un jebkuram ieguldītājam pēc būvētavas situācijas analīzes vēlākais 1999. gada pirmajos mēnešos būtu jāsaprot, ka būvētavai 1999. un 2000. gadā nebūs pietiekams darbību apjoms, lai segtu savas izmaksas, un ka šajos gados būvētava cietīs lielus zaudējumus, kā rezultātā tās tīrais kapitāls samazināsies līdz nelieliem apmēriem (36). Šajos apstākļos dzīvotspējas atjaunošana vairs nebūtu sagaidāma (37). Papildus Komisija piebilst, ka pirmajā Grieķijas iestāžu sagatavotajā ziņojumā par ieguldījumu plāna īstenošanu bija norādīts, ka līdz 1999. gada 30. jūnijam bija izpildīta tikai neliela plāna daļa. Tāpēc līdztekus neveiksmēm komercdarbībā iekārtu modernizācija noritēja lēni (38). Visbeidzot, Komisija piebilst, ka gaidāmās finanšu grūtības izraisīja būvētavas neatkarīgās vadības grupas (t. i., Brown & Root, ko iecēla 1996. gada septembrī) un tās darbinieku/akcionāru strīdu. Jo īpaši vadība uzstāja uz vajadzību turpināt samazināt strādājošo skaitu zemā aktivitātes līmeņa dēļ. Arodbiedrības vadītāji bija pret šādu reformu, un viņiem izdevās panākt vadības grupas atstādināšanu (39). Šāds notikums, kura dēļ iestājās vadības darbības pārtraukums un kas parādīja, cik grūti ir būvētavā ieviest pietiekamas reformas, bija vēl viens apstāklis, kas atturētu tirgus ekonomikas ieguldītāju aizdot naudu HSY.

(46) No iepriekš minētā Komisija secina, ka no 1999. gada 30. jūnija vairs nebija pamatoti sagaidīt dzīvotspējas atjaunošanos. Tāpēc Komisija uzskata, ka no minētās dienas neviena banka nebūtu piekritusi aizdot būvētavai pat ar augstām procentu likmēm un neviena banka nebūtu piekritusi piešķirt garantiju pat par lielu garantijas maksu. Tā kā HSY nebūtu saņēmusi aizdevumu vai garantiju tirgū, jebkurš aizdevums vai garantija, kas piešķirta pēc 1999. gada 30. jūnija, automātiski ir atbalsts. Ja tas tiek atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un vēl nav izmaksāts, visas garantijas ir nekavējoties jāpārtrauc, un visi aizdevumi ir nekavējoties jāatmaksā. Tomēr ar jebkura pēc 1999. gada 30. jūnija piešķirta aizdevuma atmaksāšanu, ievērojot parasto grafiku, kas noteikts aizdevuma līgumā un izriet no šā lēmuma, nepietiek, lai atjaunotu sākotnējo situāciju, jo līdz atmaksāšanas dienai HSY rīcībā ir bijis finansējums, ko tas parastos apstākļos nebūtu varējis iegūt tirgū. Lai atjaunotu sākotnējo stāvokli, ir jāatgūst arī šī priekšrocība, kuras apmēru var noteikt tikai aptuveni, izmantojot procentu likmi par ļoti augsta riska aizdevumu. Tāpēc par laiku no aizdevuma izmaksas HSY līdz HSY veiktajai atmaksai Komisijai ir jāpieprasa atgūt starpību starp HSY faktiski samaksāto procentu likmi un procentu likmi, kas teorētiski būtu pietiekama aizdevumam ar ļoti augstu riska pakāpi. Komisija norāda, ka lai noteiktu pēdējo minēto procentu likmi, Komisijas paziņojumā par atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodi ir norādīts, ka riska prēmija var būt par 400 bāzes punktiem lielāka nekā atsauces likme, “ja neviena privātbanka nav piekritusi piešķirt attiecīgo aizdevumu”, kā tas arī ir attiecīgajā situācijā. Vairākos lēmumos Komisija ir uzskatījusi, ka prēmija 600 bāzes punktu apmērā virs atsauces likmes ir pietiekams minimums, lai atspoguļotu augsta riska situāciju (40). Komisija uzskata, ka tas ir minimālais apmērs aizdevumiem šībrīža situācijā. Attiecībā uz valsts garantijām, kas piešķirtas pēc 1999. gada 30. jūnija, Komisija izmantos to pašu pieeju: par laiku no garantētā aizdevuma izmaksas līdz garantijas izbeigšanai – ievērojot parasto grafiku, kas noteikts garantijas līgumā vai izriet no šā lēmuma – Komisija pieprasīs atgūt starpību starp garantētā aizdevuma izmaksām (bankai samaksāto procentu likmi, kam pieskaita samaksāto garantijas prēmiju) un Grieķijas atsauces likmi, kam pieskaitīti 600 bāzes punkti.

(47) Lai pamatotu apgalvojumu, ka valsts un ETVA piešķirtos aizdevumus un garantijas ar tādiem pašiem noteikumiem varētu piešķirt privāta banka, HSY iesniedza pirmo Deloitte ziņojumu (41). Šā ziņojuma 5. iedaļā Deloitte analizē HSY kredītspēju 1999. gadā un turpmākajos gados. Tiek secināts, ka “uzņēmums būtu varējis pārbaudāmajā laikposmā aizņemties vai saņemt garantijas vēstules no citas nesaistītas finanšu iestādes (t. i., tādas, ar kuru nav citu attiecību kā regulāra komercsadarbība)” (42). Komisija norāda, ka ziņojumā nav izskaidrots, kā šis secinājums saskan ar to, ka HSY mēģinājumi piesaistīt līdzekļus no citām finanšu iestādēm ir bijuši nesekmīgi (43). Turklāt Komisija piebilst, ka analīzē ir virkne kļūdu (44), kam ir ievērojama nelabvēlīga ietekme uz secinājumu.

3.1.3. Analīze attiecībā uz iekšējiem darījumiem grupā

(48) Visus aizdevumus un garantijas, uz ko attiecas šī procedūra, piešķīra ETVA vai valsts. Grieķijas iestādes apgalvo, ka, tā kā ETVA un Grieķijas valsts (ar ETVA starpniecību) bija HSY akcionāri, piešķirtos aizdevumus un garantijas var uzskatīt par grupas iekšējiem darījumiem. Šajā sakarā Grieķija izsaka divus apgalvojumus: — pirmkārt, ir normāli, ka mātesuzņēmums aizdod meitasuzņēmumiem ar labvēlīgiem nosacījumiem. Meitasuzņēmumam piešķirtās priekšrocības tik tiešām palielina mātesuzņēmuma turēto akciju vērtību. Tāpēc, pat ja Komisija uzskatītu, ka ETVA un valsts piešķīra aizdevumus un garantijas par cenu, kas mazāka par tirgus cenu, šāda rīcība būtu pieņemama tirgus ekonomikas ieguldītājam līdzīgā situācijā. Tāpēc šie aizdevumi un garantijas nav atbalsts, — otrkārt, ir normāli, ka mātesuzņēmums aizdod grūtībās nonākušam meitasuzņēmumam. Šādu aizdevumu mērķis tik tiešām ir saglabāt mātesuzņēmuma turēto akciju vērtību. Tāpēc, pat ja Komisija uzskatītu, ka neviena privātbanka konkrētā laikposmā nebūtu aizdevusi HSY naudu, jo būvētavas situācija bija pārāk nelabvēlīga, ETVA un valsts piešķirtie aizdevumi un garantijas tomēr būtu uzskatāmas par pieņemamām privātam ieguldītājam līdzīgos apstākļos. Tāpēc šie aizdevumi un garantijas nav atbalsts.

(49) Komisija uzskata, ka Grieķijas secinājumi nav pareizi.

(50) Pirmkārt, Komisija atzīmē divus šādus elementus. Pirmajā gadījumā neviens tirgus ekonomikas ieguldītājs nenostādītu sevi ETVA situācijā. Patiešām jāatgādina, ka, piemēram, kad ETVA 1985. gadā iegādājās HSY, tā bija attīstības banka, kas rīkojās pēc valdības rīkojuma, lai novērstu Grieķijas tautsaimniecībai ievērojami svarīga uzņēmuma slēgšanu (45). Lai rastu iespēju HSY turpināt darbību, ETVA 1986. gadā veica kapitālieguldījumu, ko Komisija atzina par atbalstu (46). ETVA 1995. gadā piederēja “51 % HSY kontrolpakete”, jo Grieķija apgalvoja, ka to “attaisno aizsardzības intereses” saskaņā ar Direktīvas 90/684/EEK 10. pantu. Otrajā gadījumā Komisija piebilst, ka ja ņem vērā visus valsts īstenotos pasākumus (tostarp ETVA īstenotos pasākumus, jo, kā tiks pierādīs turpmāk šajā lēmumā, par tiem ir atbildīga valsts) par labu HSY, jo īpaši HSY līdz 2002. gadam piešķirto atkārtoto un apjomīgo valsts atbalstu, ir skaidrs, ka līdz 2002. gadam valsts nav rīkojusies kā tirgus ekonomikas ieguldītājs. Tā ir pastāvīgi piešķīrusi lielu finansiālu atbalstu, lai nodrošinātu iespēju HSY turpināt darbību, un tas ir prasījis lielus izdevumus. Var secināt, ka, tā kā valsts (ar ETVA starpniecību) par HSY akcionāru kļuva tikai tāpēc, ka tā rīkojās kā valsts iestāde, kas vēlējās par katru cenu turpināt HSY darbību, tāpēc nekad nav rīkojusies kā tirgus ekonomikas ieguldītājs, kas, iegādājoties HSY akcijas, vēlētos gūt peļņu, tad trūkst ticamības apgalvojumam par to, ka ETVA un valsts ir rīkojušās tirgus ekonomikas ieguldītājam pieņemamā veidā, jo nepietiekamās procentu likmes (vai garantijas maksu), ko pieprasa par finansējumu (aizdevumiem un garantijām), ko tās piešķīrušas HSY, kompensē ar HSY akciju vērtības palielinājumu. Tā kā valsts (tostarp ETVA) nekad nav rīkojusies kā ieguldītājs, kas mēģina gūt peļņu, bet tieši pretēji piekrita saglabāt HSY darbību par šādu augstu cenu, Grieķijai un HSY vajadzēja vismaz pamatot savu apgalvojumu ar sīku analīzi, kas apliecinātu, ka kā HSY akcionārs valsts un ETVA patiešām varēja sagaidīt kapitāla pieaugumu (t. i., akciju vērtības palielināšanos), kas būtu lielāks par “ienākumu zaudējumu” (t. i., nepietiekamo procentu likmi vai nepietiekamo garantijas prēmiju). Tā kā šāda analīze nav sniegta un tā kā HSY un Grieķija ir izteikusi apšaubāmo un hipotētisko apgalvojumu, nesniedzot apstiprinošus pierādījumus, Komisija bez turpmākas analīzes noraida apgalvojumu, ka valsts (tostarp ETVA) būtu rīkojusies kā tirgus ekonomikas ieguldītājs, jo ar labvēlīgiem nosacījumiem piešķirtais finansējums izraisīja HSY akciju vērtības palielināšanos pietiekamā apmērā, lai kompensētu “ienākumu zaudējumu”.

(51) Otrkārt, pat atsakoties no iepriekšminētās argumentācijas un analizējot aspektus attiecībā uz iekšējiem darījumiem grupā (t. i., HSY akciju vērtības iespējamo palielināšanos), ir pietiekami daudz pierādījumu, ka ETVA veiktie darījumi nebūtu pieņemami tirgus ekonomikas ieguldītājam, kam piederētu 51 % HSY akciju.

(52) 1995. gada beigās 49 % HSY īpašumtiesību tika nodoti HSY darbiniekiem. Cena, par kādu darbinieki varēja iegādāties šos 49 % akciju, tika nolemta tajā brīdī. Tāpēc turpmākajos gados, kad ETVA un valsts nodrošināja HSY finanšu līdzekļus par cenu, kas bija zemāka, nekā būtu prasījusi (nesaistīta) privātbanka, 49 % no HSY akciju vērtības palielināšanās šo ietaupījumu rezultātā (t. i., HSY maksāja mazākas procentu likmes) deva labumu arī pārējiem HSY akcionāriem. Tikai 51 % priekšrocību, ko uzņēmumam HSY piešķīra ETVA un valsts (prasītās procentu likmes un garantijas prēmijas samazināšana), tika saņemts atpakaļ HSY akciju vērtības pieauguma veidā. Neviens tirgus ekonomikas ieguldītājs nebūtu piekritis dot citiem HSY akcionāriem šādu dāvinājumu. Lai izvairītos no zaudējumiem par labu pārējiem akcionāriem, tirgus ekonomikas ieguldītājs būtu pieprasījis līdzīgu procentu likmi tai, kādu prasa (nesaistītas) privātbankas. Tāpēc Grieķijas iestāžu pirmais apgalvojums nav pamatots.

(53) Par laikposmu pēc 1999. gada 30. jūnija - laikā, kad neviena privātbanka nebūtu piešķīrusi HSY finansējumu, jo bankrota risks bija pārāk liels - var spriest pēc tādas pašas loģikas. Racionāls ieguldītājs, kam pieder tikai 51 % uzņēmuma, jo īpaši būtu vismaz lūdzis pārējiem akcionāriem nodrošināt finansējumu proporcionāli HSY akcijām, kas tiem pieder. Ja pārējiem akcionāriem nebūtu līdzekļu šā finansējuma nodrošināšanai, racionāls ieguldītājs būtu vismaz vienojies nodrošināt finansējumu HSY pret vēl daļu HSY akciju. Ievērojamu finanšu līdzekļu nodrošināšana HSY bez citu akcionāru līdzfinansējuma vai koncesijām bija pielīdzināma savas naudas pakļaušanai lielam riskam, lai glābtu citu akcionāru turēto akciju vērtību. Neviens tirgus ekonomikas ieguldītājs līdzīgos apstākļos nebūtu piekritis šādam dāvinājumam citiem akcionāriem (47). Tāpēc Grieķijas iestāžu otrais apgalvojums ir noraidāms.

3.2. Horizontālais jautājums Nr. 2: valsts atbildība par ETVA rīcību

(54) Vairākus no šajā lēmumā analizētajiem 16 pasākumiem valsts nepiešķīra tieši. Tos piešķīra valstij piederošā banka ETVA. Tā kā Grieķija, HSY un TKMS/GNSH apstrīd valsts atbildību par šiem pasākumiem, turpretī Elefsis un Piraeus Bank to apstiprina, šis jautājums ir jāanalizē.

(55) ETVA piešķīra šos pasākumus no 1996. līdz 2002. gadam. Saskaņā ar precedenta tiesībām šādus pasākumus var klasificēt kā valsts atbalstu atbilstīgi EK līguma 87. panta 1. punktam tikai tad, ja valsts varēja kontrolēt ETVA un ja valsts iestādes ir “tā vai citādi iesaistītas šo pasākumu īstenošanā” (48).

(56) ETVA, kas saīsinājumā nozīmē Grieķijas Rūpniecības attīstības banka, tika nodibināta 1964. gadā, apvienojoties trim organizācijām (Rūpniecības attīstības organizācijai, Ekonomiskās attīstības finansēšanas organizācijai un Tūrisma kredītu organizācijai). Ar Likumu 1369/1973 tā tika pārveidota par akciju sabiedrību. Tāpēc kopš 1973. gada tā ir darbojusies kā valstij piederoša banka. Saskaņā ar Grieķijas sniegto informāciju (49)“ETVA kā attīstības bankas statūtos noteiktais galvenais mērķis bija valsts attīstības veicināšana, finansējot Grieķijas ekonomikas ražošanas darbību (tūrismu, rūpniecisko ražošanu utt.)”. ETVA bija vienīgā attīstības banka Grieķijā. Tāpēc ETVA centās uzņemties izšķirošu lomu valsts ekonomikas un reģionālajā attīstībā, finansējot uzņēmumus, attīstot valsts reģionālo infrastruktūru, nodrošinot riska kapitālu un piedaloties Grieķijas ekonomikai stratēģiski svarīgu uzņēmumu darbībā. 1995. gadā pēc finansiālām grūtībām, kas radās šo darbību rezultātā, Grieķijas valdība par galveno prioritāti izvirzīja bankas rekapitalizāciju, pārstrukturēšanu un modernizāciju. Tā notika, pamatojoties uz piecu gadu programmu, Likuma 2359/95 darbības jomā. Papildus valdības piešķirtajam kapitālam 427 miljardu GRD apmērā, pārstrukturēšanas mērķis bija jaunas stratēģiskas orientācijas ieviešana, organizatoriskās struktūras maiņa un modernu uzņēmējdarbības procedūru formulēšana, lai reaģētu uz mūsdienu konkurences apstākļiem. Tādējādi “papildus darbībai attīstības jomā ETVA izvērsa komercbankas pakalpojumu sniegšanu, jo īpaši 1997. gadā un pēc tam” (50).

(57) Valsts, kam piederēja 100 % ETVA akciju, 1999. gadā izlēma kotēt banku Atēnu Fondu biržā, piedāvājot sabiedrībai 24 % tās akciju kapitāla. Valsts izlēma turpināt bankas privatizāciju un samazināt valsts dalību līdz apmēram, kas ir mazāks par 50 %. Tika izsludināts konkurss, kurā tika izvēlēta Piraeus Bank. 2002. gada 20. martāPiraeus Bank tika nodotas akcijas, kas atbilst 57,7 % ETVA kapitāla (51).

(58) Attiecībā uz valsts iespējām kontrolēt ETVA Komisija norāda, ka līdz 1999. gada beigām ETVA pilnībā piederēja Grieķijas valstij. Līdz 2002. gada 20. martam, kad lielākā daļa akciju tika nodota Piraeus Bank, valstij piederēja akciju kontrolpakete. Tāpēc valsts varēja kontrolēt ETVA vismaz līdz 2002. gada 20. martam. Tas liecina arī, ka ETVA īstenotajos pasākumos bija iesaistīti valsts līdzekļi.

(59) Attiecībā uz valsts iesaistīšanos dažādo pasākumu pieņemšanā Komisija norāda uz šādiem punktiem. — Pirmkārt, Komisija norāda, ka trīs svarīgākos lēmumus par ETVA dalību HSY nav patstāvīgi pieņēmusi ETVA vadība: šos lēmumus ir pieņēmusi valdība un īstenojusi ETVA. Kad ETVA 1985. gadā iegādājās bankrotējušo HSY, lēmumu pieņēma valdība (52). ETVA vienkārši īstenoja šo valsts lēmumu un ātri veica lielu kapitāla ieguldījumu HSY, ko Komisija uzskatīja par valsts atbalstu (53). Tas liecina, ka ETVA un HSY attiecības no pirmsākumiem ir bijušas valsts atbalsts uzņēmumam, kas nodarbinātības un darbības ziņā bija svarīgs Grieķijas valdībai. Otrais būtiskais lēmums bija ETVA īstenotā 49 % HSY kapitāla pārdošana darbiniekiem, par kuru tika nolemts ar Likumu 2367/1995 (54). Turklāt ar šo likumu tiek ieviesti ievērojami HSY pārstrukturēšanas pasākumi (55) (un būvētavai tiek piešķirtas ļoti lielas atbalsta summas). Trešais ievērojamais notikums bija HSY privatizācija 2001. un 2002. gadā (t. i., ETVA bija jāpārdod tās atlikušais 51 % HSY akciju). Šī privatizācija tika paredzēta ar attiecīgās ministriju privatizācijas komitejas Lēmumu Nr. 14/3-1-2001 un notika saskaņā ar Grieķijas Likumu par privatizāciju 2000/91. Šo faktu Alpha Finance – banka, kas rīkoja HSY pārdošanu valsts un pārdevēju (ETVA un darbinieku) vārdā – pastāvīgi atkārtoja ieinteresētajiem ieguldītājiem/pretendentiem iesniegtajos konkursa dokumentos. 2001. gada 2. aprīļa konkursa dokumentos ir norādīts arī, ka valsts kopā ar pārdevējiem izraudzīsies labāko pretendentu. Jāsecina, ka trīs svarīgos lēmumus par ETVA dalību HSY pieņēma valsts. — Papildus tiešajai iesaistei šajos trīs gadījumos valsts no 1995. līdz 2002. gadam piešķīra ļoti lielas atbalsta summas. Valsts norakstīja 54,52 miljardu GRD (160 miljoni euro) parādu par darbībām civilajā jomā – šī parādu dzēšana tika apstiprināta ar Lēmumu C 10/94 –, un 46,35 miljardus GRD (136 miljoni euro) parādu saistībā ar darbībām militārajā jomā. Kā norādīts Lēmumā N 401/97, valsts plānoja piešķirt arī 7,8 miljardu GRD (22,9 miljoni euro) ieguldījumu atbalsta. Piedāvājumu izteikšanas laikā 2001. gadā Grieķijas valsts pieņēma Likumu 2941/2001, kurā bija ietverta liela finanšu atbalsta summa, kuras mērķis bija veicināt HSY privatizāciju (skatīt šā lēmuma 33. apsvērumu). Kā Komisija ir norādījusi Lēmumā N 513/01, valsts, piemēram, apņēmās samaksāt 118 miljonus euro, lai mudinātu darbiniekus brīvprātīgi aiziet no darba uzņēmumā. Piešķirot liela apjoma atkārtotu atbalstu, valdība skaidri lika saprast, ka tā uzskata HSY pastāvēšanu par politiski ļoti nozīmīgu (56). — Visbeidzot, Komisija norāda, ka valsts šajos gados piešķīra HSY tiesības slēgt stratēģiskus līgumus aizsardzības jomā, piemēram, par zemūdeņu būvniecību. Tādējādi valstij bija tiešas intereses novērot HSY darbību un nodrošināt būvētavas darbības turpināšanu.

(60) Pieņemot lēmumu par ETVA dalības apmēru HSY, pastāvīgi piešķirot HSY lielu finanšu atbalstu un piešķirot tiesības slēgt Grieķijas drošībai ļoti svarīgus līgumus militārajā jomā, Grieķijas valdība ļoti skaidri lika saprast, ka tā piešķir lielu nozīmi HSY darbībām, un uzmanīgi novēroja būvētavas situāciju. Šādā vispārējā situācijā Komisija uzskata, ka līdz ETVA privatizācijai 2002. gada martā valsts atbildība par ETVA rīcību nav apšaubāma. Šajos apstākļos ETVA vadība patiešām attiecībā uz HSY nevarēja izstrādāt tādu aizdevumu politiku, kas nebūtu saskaņā ar valdības pastāvīgā atbalsta politiku. Jo īpaši ETVA nevarētu pieņemt lēmumu, kas HSY radītu finansiālas problēmas. Piemēram, ETVA nevarētu prasīt augstu procentu likmi (t. i., lielu likmes starpību virs starpbanku likmes) par HSY piešķirtajiem aizdevumiem, jo tas būtu pasliktinājis HSY finanšu situāciju, kas valdībai būtu politiski nepieņemami. ETVA nevarēja arī atteikties piešķirt aizdevumu, ko lūdza HSY, lai finansētu savu darbību (57). Citiem vārdiem, ETVA nebija citas izvēles, kā vien ievērot valsts noteikto pastāvīgā lielapjoma atbalsta politiku pret HSY. Līdz ar to Komisija secina, ka par visiem ETVA īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz HSY (aizdevumi, garantijas, kapitāla ieguldījumi utt.) automātiski bija atbildīga valsts) un ka nav jāsniedz papildu pierādījumi par valsts dalību brīdī, kad ETVA pieņēma šos atsevišķos pasākumus. Secinot Komisija uzskata, ka par ETVA īstenotajiem dažādajiem pasākumiem ir atbildīga valsts.

(61) Komisija pakārtoti norāda arī uz šādiem elementiem, kas apstiprina valsts atbildību par ETVA rīcību.

(62) Pirmkārt, ETVA 1995. gadā pārdeva darbiniekiem tikai 49 %, nevis 100 % HSY akciju. “Grieķija pieminēja savas militārās vajadzības kuģu būvē, lai pamatotu 51 % būvētavas paturēšanu, kā atļauj direktīvas 10. pants.” Padomes Direktīvas 90/684/EEK 10. panta 3. punktā patiešām ir paredzēts, ka, “neskarot 2. punktā minēto pienākumu pārdot būvētavas, Grieķijas valdībai ir atļauts paturēt vienas būvētavas 51 % akciju kontrolpaketi, ja to attaisno aizsardzības intereses” (58). Tas liecina, ka, atstājot ETVA 51 % HSY akciju, mērķis bija ļaut valstij kontrolēt HSY, lai aizsargātu Grieķijas aizsardzības intereses. Ir acīmredzams, ka šajā situācijā ETVA vadība nevarēja veidot uz komerciāliem noteikumiem balstītas attiecības ar HSY. Neviens lēmums par finansējuma nodrošinājumu HSY un šā finansējuma noteikumiem nedrīkstēja būt pretrunā Grieķijas aizsardzības interesēm. Komisija jo īpaši nesaskata, kā ETVA vadība varēja atteikties piešķirt HSY finansējumu vai pieprasīt lielu procentu likmi par šo finansējumu. Turklāt, ja Grieķijas mērķis bija saglabāt aizsardzības intereses, var pieļaut, ka valdība faktiski tieši pārraudzīja jebkuru būtisku HSY vadības lēmumu un jebkuru ETVA lēmumu par HSY sniegto finansējumu.

(63) Otrkārt, tā kā ETVA kā “attīstības bankas” pilnvaras definēja valsts, var secināt, ka par visām ETVA darbībām, ko tā īstenoja, pildot šīs pilnvaras, bija atbildīga valsts. Līdzīgi precedenta tiesības norāda, ka, lai analizētu atbildību par pasākumiem, ko īstenojis uzņēmums, var būt svarīgs “tā darbības veids un darbības īstenošana tirgū normālas konkurences ar citiem privātiem uzņēmumiem apstākļos” (59). Šajā kontekstā Grieķijas iestādes atzīst, ka “ETVA kopš tās izveides nedarbojās kā parasta komercbanka, bet kā īpaša attīstības kredītiestāde, kas galvenokārt darbojas tādu ilgtermiņa kredītu jomā, kam ir izšķiroša nozīme valsts ekonomikas un reģionālajā attīstībā” (60). Šajā kontekstā Komisija atgādina, ka ETVA iegādājās HSY 1985. gadā. Tāpēc ETVA dalība HSY aizsākās laikā, kad tā pildīja savas kā “attīstības bankas” pilnvaras, nevis īstenojot komercdarbību, ko tā sāka ne ātrāk kā 1997. gadā. Tā kā ETVA līdz minētajam laikam bija jāatbalsta HSY, pildot savas kā “attīstības bankas” pilnvaras, ETVA nevarēja no 1997. gada pēkšņi pārtraukt izsniegt HSY pieprasītos aizdevumus un garantijas un ļaut būvētavai bankrotēt. Šajā sakarībā Komisija atgādina, ka 20. gadsimta 90. gadu otrajā pusē ETVA tika atļauts izvērst komercdarbību paralēli darbībai attīstības jomā, nevis tās vietā, un darbība attīstības jomā tai bija jāturpina.

(64) Treškārt, saskaņā ar precedenta tiesībām, lai pierādītu atbildību, svarīgs var būt “uzņēmuma juridiskais statuss (vai tas pakļauts publiskajām tiesībām vai parastajām uzņēmumu tiesībām)” (61). Šajā ziņā, tā kā ETVA kā valstij piederošas attīstības bankas galvenais mērķis ir veicināt valsts attīstību, finansējot Grieķijas ekonomiku, uz to neattiecās banku darbības direktīvas (62). Tikai kotējot ETVA akcijas Atēnu Fondu biržā 2000. gada 12. janvārī, ETVA tika pakļauta komercbankām piemērojamajiem uzraudzības standarta noteikumiem.

(65) Ceturtkārt, Komisija norāda, ka laikā no 1996. līdz 2002. gadam valsts pievērsa īpašu uzmanību ETVA darbībām. Valsts pieņēma Likumu 2359/95, lai pārstrukturētu ETVA, un ieguldīja tajā simtiem miljardu drahmu. 1999. gadā tā nolēma kotēt daļu kapitāla Atēnu Fondu biržā. Pēc viena gada tā nolēma privatizēt ETVA kontrolpaketi. Privatizācija tika pabeigta 2002. gadā. Tas liecina, ka laikā no 1996. līdz 2002. gadam valsts bija ļoti ieinteresēta ETVA darbībā. HSY izsniegtie aizdevumi un garantijas bija pietiekami lielas (63), lai ETVA vadība nevarētu pieņemt lēmumus par to piešķiršanu bez ETVA vienīgā akcionāra atbalsta vai tieša rīkojuma.

(66) Iepriekšējos punktos Komisija ir pierādījusi, ka laikposmā pirms ETVA pārdošanas Piraeus Bank 2002. gada martā visos ETVA īstenotajos pasākumos ir bijuši iesaistīti valsts līdzekļi un par visiem ETVA īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz HSY bija atbildīga valsts. Tāpēc atsevišķajā novērtējumā par katru ETVA īstenoto pasākumu Komisija šos abus apstākļus vairs nepierādīs.

(67) Komisija šos abus jautājumus atkal apspriedīs tikai E18c pasākuma novērtējumā, jo dažas iesaistītās personas apgalvo, ka šo pasākumu ETVA ir īstenojusi 2002. gada maijā, t. i., pēc tam, kad Piraeus Bank iegādājās ETVA.

3.3. Horizontālais jautājums Nr. 3: atbalsta pasākumi, ar kuriem daļēji finansē HSY darbības militārajā jomā

(68) Atbildē uz lēmumu par pagarināšanu Grieķija apgalvo, ka vairāki pasākumi, ko izmeklē Komisija, ir bijuši paredzēti, lai atbalstītu būvētavas darbības militārajā jomā. Tādējādi Grieķija apgalvo, ka uz tiem attiecas Līguma 296. pants un tos nevar novērtēt saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu, un iespējamība tos atgūt ir vēl mazāka.

(69) Tāpēc Komisijai ir jānovērtē, vai uz dažiem pasākumiem daļēji vai pilnīgi attiecas Līguma 296. panta darbības joma.

(70) Neviena no šajā procedūrā iesaistītajām personām neapstrīd, ka HSY darbojas civilajā un militārajā jomā. Pēdējos 15 gados galvenā darbība civilajā jomā bija civilo kuģu remonts. HSY ir izgatavojusi arī ritošā sastāva materiālus un civilo kuģu korpusus. HSY darbības militārajā jomā bija karakuģu un zemūdeņu būve un remonts Grieķijas Jūras kara flotei.

(71) Komisija atgādina, ka lēmumā par pagarināšanu jau ir apzināti pasākumi, kas paredzēti tikai būvētavas militāro darbību atbalstam. Lēmumā par pagarināšanu ir secināts, ka uz šiem pasākumiem pilnībā attiecas Līguma 296. pants un tiem nav piemērojami noteikumi par valsts atbalstu. Tiesa nav apstrīdējusi lēmumu par pagarināšanu.

(72) Dažas valsts atbalsta summas, kas apskatītas šajā lēmumā, nav attiecinātas uz kādu konkrētu darbību, t. i., tās nav piešķirtas, lai finansētu konkrētu projektu. Tāpēc Komisijai ir jānosaka, kādā mērā šīs valsts atbalsta summas deva labumu darbībām militārajā jomā un kādā mērā tās deva labumu darbībām civilajā jomā. Šo aprēķinu sarežģī tas, ka HSY neveica atsevišķu uzskaiti darbībām civilajā jomā un darbībām militārajā jomā. Šajos apstākļos Komisijas analīzes pamatā būs šo abu darbību relatīvais apmērs. Tāpēc tai jānovērtē katras darbības relatīvā nozīme. Komisija norāda, ka ar jebkuru HSY piešķirto valsts atbalstu (kas nav piešķirts konkrētas darbības finansēšanai) (piemēram, finansējums, kapitāla ieguldījums utt.) vienlaikus ir segti pagātnē radušies zaudējumi (t. i., zaudējumi, kas radušies no iepriekšējiem līgumiem), kas ļāva būvētavai finansēt turpmākās darbības. Tāpēc, lai noteiktu, kādā mērā konkrēts valsts atbalsts deva labumu civilajām un militārajām darbībām, Komisija uzskata, ka analīzei nav jāaprobežojas ar civilo un militāro darbību attiecību (t. i., katras darbības relatīvā nozīme) atbalsta sniegšanas gadā, bet ir jāaprēķina šo abu darbību vidējā attiecība pietiekami ilgā laikposmā. Vairāku gadu rādītāju vidējās vērtības izmantošanu pamato arī tas, ka abu darbību relatīvā nozīme dažādos gados ļoti atšķiras. Viens konkrēts gads var arī neraksturot abu darbību vidējo attiecību vidējā termiņā un ilgtermiņā.

(73) Ar Lēmumu C 40/02 par nelikumīgu un ar kopējo tirgu nesaderīgu atzītā atbalsta atgūšanas procedūrā Grieķija apgalvoja, ka darbības civilajā jomā veidoja 25 % HSY darbību, bet darbības militārajā jomā – 75 % darbību. Lai pamatotu šo apgalvojumu, Grieķija iesniedza datus par darba laiku un apgrozījumu (t. i., pārdošanas vērtību) abos darbības virzienos laikā no 1997. līdz 2005. gadam (64). Šajā procedūrā Grieķija šos skaitļus nav apstrīdējusi. Turklāt Lēmumā N 513/01 Komisija jau bija piekritusi darbību attiecībai 25 % civilajā jomā/75 % militārajā jomā, kas nav apstrīdēts Tiesā. Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija ņems vērā to, ka darbības civilajā jomā veido 25 % HSY darbību, bet darbības militārajā jomā – 75 % darbību.

(74) Attiecībā uz HSY darbību militārajā jomā Komisija iepriekšējos lēmumos ir konsekventi piekritusi, ka uz tam sniegto atbalstu neattiecas valsts atbalsta noteikumi (65). Lēmuma par pagarināšanu 86. līdz 90. punktā Komisija atkārtoja šo vērtējumu. Tā kā pasākumi, uz kuriem attiecas šis lēmums, tika īstenoti par labu HSY (t. i., HSY kopumā) vienlaikus ar šajos iepriekšējos lēmumos analizēto periodu, ir jāsecina, ka Līguma 296. panta darbības joma attiecas arī uz to daļu pasākumu, kas bija paredzēti HSY darbību atbalstam militārajā jomā, un tie ir atbrīvoti no noteikumiem par valsts atbalstu.

(75) Vērtējot katru pasākumu atsevišķi, Komisija noteiks, vai ar to ir atbalstīta tikai HSY darbība civilajā jomā, vai tas ir piešķirts HSY, neparedzot to konkrētam izlietojumam (66): — ja ir atbalstītas tikai darbības civilajā jomā, Komisija uzskata, ka Līguma 296. pants nav piemērojams, un visu pasākumu var vērtēt saskaņā ar Līguma 87. pantu, — ja ir atbalstīts viss uzņēmums HSY kopumā, Komisija uzskata, ka, tā kā 75 % būvētavas darbību ir saistītas ar ražošanu militārajai jomai, 75 % valsts atbalsta ir devuši labumu darbībām militārajā jomā, un uz tiem attiecas Līguma 296. pants. Pārējos 25 % valsts atbalsta var vērtēt saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu.

4. PASĀKUMI: APRAKSTS, PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS PAMATOJUMS, SAŅEMTĀS PIEZĪMES, NOVĒRTĒJUMS UN SECINĀJUMS

(76) Attiecībā uz Grieķijas un trešo personu piezīmēm Komisija norāda, ka tajās ir minēts plašs argumentu klāsts. Piemēram, daudzajos iesniegumos Komisijai sūdzības iesniedzējs Elefsis ir apgalvojis, ka pastāv vairāki iemesli, uz kuriem pamatojoties, pasākumi ir uzskatāmi par nesaderīgu atbalstu. Līdzīgi Grieķija, HSY un TKMS/GNSH savos pēc kārtas iesniegtajos iesniegumos Komisijai apgalvoja, ka pastāv vairāki iemesli, uz kuriem pamatojoties, pasākumus var atzīt par saderīgiem ar kopējo tirgu.

(77) Atbilstīgi Līguma 253. pantam Komisijas lēmumā ir jāmin iemesli, uz kuriem tas ir pamatots. Taču Komisijai nav pienākuma atbildēt uz katru iesaistīto personu izvirzīto argumentu. Līdz ar to šajā lēmumā tiks skaidri apskatīti tikai nozīmīgākie iesaistīto personu izvirzītie argumenti. Jo īpaši lēmumā netiks apskatīti daži iesaistīto personu izvirzītie pamatojumi, kuri nepārprotami nesaskan ar faktiem, kuri ir pretrunā tās pašas personas citos iesniegumos izvirzītajiem argumentiem vai kurus var nepārprotami noraidīt, pamatojoties uz šajā lēmumā norādītajiem faktiem un vērtējumu.

(78) Tā kā šī izmeklēšana attiecas uz nozīmīgu skaitu pasākumu, ir svarīgi tos sanumurēt, lai atvieglotu lasīšanu un izvairītos no pārpratumiem. Tāpēc to četru pasākumu, uz kuriem attiecas lēmums par uzsākšanu, numuri būs no P1 līdz P4. Tiem 12 pasākumiem, uz kuriem attiecas lēmums par pagarināšanu, tiks atstāts numurs, kas tiem bija piešķirts attiecīgajā lēmumā, priekšā pievienojot burtu E.

4.1. Ieguldījumu atbalsta, kas apstiprināts 1997. gadā, nepareiza izmantošana (P1 pasākums)

4.1.1. Pasākuma apraksts

(79) Ar Lēmumu N 401/97 Komisija atļāva ieguldījumu atbalstu 7,8 miljardu GRD (22,9 miljoni euro) apmērā, par ko Grieķija bija paziņojusi 1997. gada 20. jūnijā. Minētajā lēmumā atbalstu vērtēja, pamatojoties uz Padomes Direktīvas 90/684/EEK III nodaļas “Pārstrukturēšanas atbalsts” 6. pantu “Ieguldījumu atbalsts”, kurā norādīts, ka “ieguldījumu atbalstu […] nedrīkst piešķirt […], ja vien tas nav saistīts ar pārstrukturēšanas plānu, kurā nav paredzēts palielināt būvētavas kuģu būvēšanas jaudu […]. Šādu atbalstu nevar piešķirt kuģu būvētavām, ko izmanto kuģu remontam, ja vien tas nav saistīts ar pārstrukturēšanas plānu, kā rezultātā samazinās kopējā kuģu remontēšanas jauda”. Lēmumā N 401/97 norādīts, ka ir sagatavots uzņēmējdarbības plāns, kura mērķis ir atjaunot būvētavas konkurētspēju, palielinot tās ražīgumu un modernizējot to. Šā plāna pirmais pīlārs ir liela apmēra reorganizācija un darbinieku skaita samazināšana. Jo īpaši līdz 1997. gada beigām darbinieku skaits tiks samazināts līdz 2 000, un tiks ieviestas elastīgākas darba metodes. Lēmumā N 401/97 ir norādīts, ka darbinieku skaita samazināšana lēmuma pieņemšanas brīdī lielā mērā jau bija īstenota, kas palīdzēs palielināt ražīgumu. Pārstrukturēšanas plāna otrais pīlārs ir ieguldījumu programma, kuras mērķis ir aizstāt vecās un tehnoloģiski novecojušās iekārtas ar jaunu, modernāku tehnoloģiju. Lēmumā ir norādīts, ka saskaņā ar plānu būvētava atgūs dzīvotspēju līdz uzņēmējdarbības plāna darbības beigām, t. i., līdz 2000. gadam. Ieguldījumu programmas kopējās izmaksas tika lēstas 15,62 miljardu GRD (45,9 miljonu euro) apjomā. Lēmuma aprakstošajā daļā ir norādīts, ka programma tiks finansēta šādi: 7,81 miljards GRD (22,9 miljoni euro) – valsts atbalsts, 3,13 miljardi GRD (9,2 miljoni euro) – akciju kapitāla palielinājums un 4,67 miljardi GRD (13,7 miljoni euro) – banku aizdevumi. Kapitāla palielinājums tiks veikts tādā pašā proporcijā kā kapitāla sadalījums, t. i., 51 % nodrošinās ETVA, bet 49 % – HSY darbinieki. Lēmumā ir norādīts arī, ka banku aizdevumi tiks piesaistīti parastos tirgus apstākļos bez valsts garantijām. Komisija novērtējumā norāda, ka saskaņā ar pārstrukturēšanas plānu kuģu būves jauda nepalielinās, bet kuģu remonta jauda samazinās. Komisija norāda arī, ka atbalsta intensitāte (50 %) nepārsniedz Grieķijai atļauto reģionālā atbalsta intensitāti. Intensitāti pamato arī veicamās pārstrukturēšanas apmērs.

4.1.2. Procedūras uzsākšanas pamatojums

(80) Grieķijas un Komisijas vēstuļu apmaiņa pirms procedūras uzsākšanas ir aprakstīta šā lēmuma 1. nodaļā “Procedūra”.

(81) Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija pauda šaubas par ieguldījumu atbalsta, kas apstiprināts ar Lēmumu N 401/97, iespējami nepareizo izmantošanu. Pirmkārt, Komisija ir novērojusi, ka ieguldījumu plāns ir īstenots tikai daļēji un ar būtiskiem kavējumiem. Grieķijas iestādes vairākas reizes, neapspriežoties ar Komisiju, pagarināja ieguldījumu plāna izpildes termiņu pēc 1999. gada 31. decembra. Otrkārt, tā kā Lēmumā N 401/97 ir norādīts, ka ieguldījumu programma tiks finansēta ar banku aizdevumiem, kas piesaistīti parastos tirgus apstākļos bez valsts garantijām, šķiet, ka uzņēmums ir saņēmis aizdevumus no valstij piederošas bankas ar procentu likmēm, kas neatbilst tirgus vērtībām, un šķiet, ka vienu no aizdevumiem sedza valsts garantija. Treškārt, Grieķijas iestādes nenosūtīja gada ziņojumus par plāna īstenošanu, kā bija noteikts Lēmumā N 401/97. Šo trīs Lēmuma N 401/97 pārkāpumu dēļ šķiet, ka ieguldījumu atbalsts ir nepareizi izmantots.

4.1.3. Ieinteresēto personu piezīmes

(82) Elefsis uzsver, ka zemestrīce, kas minēta, lai attaisnotu kavējumu, notika tikai 1999. gada septembrī. Tas nozīmē, ka līdz ieguldījumu plāna īstenošanas termiņa beigām, proti, 1999. gada 31. decembrim, vēl bija četri mēneši. Līdz 1999. gada beigām HSY bija īstenojis tikai nelielu daļu ieguldījumu plāna. Tas liecina, ka HSY ievērojami kavēja plāna īstenošanu jau pirms zemestrīces un ka HSY nevarētu pabeigt ieguldījumu programmu savlaicīgi, pat ja zemestrīce nebūtu notikusi. Līdzīgi HSY privatizācija, ko piemin, lai attaisnotu kavējumu, notika ilgu laiku pēc 1999. gada beigām, tāpēc ar to nevar attaisnot to, ka HSY nav ievērojis Lēmumu N 401/97. Visbeidzot, Elefsis apgalvo, ka, tā kā HSY saņēma valsts garantētu aizdevumu pretrunā nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem, tas ir pārkāpis Lēmumā N 401/97 noteiktos nosacījumus. Tāpēc šis papildu atbalsts, kā arī ieguldījumu atbalsts, ir jāatgūst.

(83) HSY iesniedza tādas pašas piezīmes kā Grieķija; tās ir apkopotas nākamajā iedaļā.

4.1.4. Grieķijas piezīmes

(84) Grieķijas iestādes 2004. gada 20. oktobra vēstulē apstiprina, ka sākotnēji ieguldījumu plāna pabeigšanai tās noteica termiņu 1999. gada 31. decembrī. 1999. gada decembrī tās veica plāna īstenošanas pirmās pārbaudes, kas bija saistītas ar izdevumiem, kuri radušies HSY līdz 1999. gada 30. jūnijam. Izrādījās, ka tie bija 2,7 miljardi GRD (8,1 miljons euro), kas ir 17,7 % no ieguldījumu programmas kopējiem izdevumiem. Grieķijas iestādes 2001. gada 27. jūnijā noteica ieguldījumu veikšanas termiņa pagarinājumu līdz 2001. gada 31. decembrim, jo 1999. gada 7. septembra zemestrīce bija nodarījusi bojājumus būvētavas iekārtām un kavējusi ieguldījumu plāna izpildi. Ar 2001. gada 28. decembra lēmumu Grieķijas iestādes otrreiz pagarināja termiņu līdz 2002. gada 30. jūnijam, jo privatizācijas procesa dēļ, kas tika sākts 2001. gada janvārī (un beidzot tika pabeigts 2002. gada 31. maijā), ieguldījumu plāns bija jāiesaldē. Kad Grieķijas iestādes 2002. gada maijā veica otro kontroli, tās konstatēja, ka HSY līdz 2001. gada 31. decembrim bija radušies izdevumi 9,8 miljardu GRD (28,9 miljoni euro) apmērā jeb 63 % no ieguldījumu kopējām izmaksām. Ar 2002. gada 14. jūnija lēmumu tika piešķirts termiņa pagarinājums līdz 2004. gada 30. jūnijam. Ar 2003. gada 23. jūlija lēmumu iestādes atļāva veikt izmaiņas ieguldījumu plānā. Šajā gadījumā uzņēmums lūdza svītrot dažus otrajā kontrolē apstiprinātos ieguldījumu izdevumus. Šie izdevumi bija avansa maksājumi par ieguldījumiem, ko uzņēmums bija nolēmis izslēgt no ieguldījumu plāna. Tāpēc pēc otrās kontroles apstiprinātā kopsumma tika samazināta līdz 23,3 miljoniem euro jeb 50,75 % no kopsummas. 2004. gada 30. jūnija vēstulē būvniecība pieprasīja jaunu termiņa pagarinājumu līdz 2004. gada 31. decembrim. Šobrīd ieguldījumu atbalsts būvētavai vēl nav izmaksāts.

(85) Grieķijas iestādes apgalvo, ka, piešķirot termiņa pagarinājumus, tās labā ticībā uzskatīja, ka rīkojas, ievērojot Komisijas apstiprinājuma lēmumā noteiktos ierobežojumus un ka tas attiecās uz jau piešķirtu atbalstu, par ko nebija vajadzīgs jauns paziņojums. Tās uzskatīja, ka bija nereāli neparedzēt iespēju pagarināt tik lielu un plašu ieguldījumu plānu, vēl jo vairāk tādai būvētavai, kurai nebija šāda plāna īstenošanas pieredzes, kā atzinusi pati Komisija apstiprinājuma lēmumā. Tās apgalvo arī, ka tās informēja Komisiju par pagarinājuma piešķiršanu 2002. gada novembrī. Ar ieguldījumu plāna izmaiņām, ko tās atļāva 2003. gadā, netika mainīts apstiprinātā atbalsta raksturs, būtība vai nolūks. To mērķis bija vienkārši pielāgot plāna saturu jaunajiem apstākļiem: būvētavas privatizācijai, jaunajiem neparedzama rakstura līgumiem (zemūdenes), zemestrīcei 1999. gadā, kā arī tehnoloģiskajam progresam. Grieķijas iestādes arī nesaskata, kā termiņa pagarinājumi var ietekmēt atbalsta būtību, un tāpēc – arī tā saderību. Visbeidzot, tās apgalvo, ka Komisijai ieguldījumu plāna termiņa pagarinājuma saderība jāvērtē, pamatojoties uz Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (67) (turpmāk “1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnes”) 52. punktu. Šajā gadījumā atbalsts būtu jāatzīst par saderīgu, jo pārskatītais plāns paredz dzīvotspējas atjaunošanu pieņemamā laikposmā, proti, līdz 2004. gada 30. jūnijam. Grieķijas iestādes jo īpaši apgalvo, ka kavējuma cēlonis nav pats uzņēmums, bet nepārvarama vara (zemestrīce 1999. gadā un uzņēmuma privatizācija). Visbeidzot, princips “vienreiz un pēdējoreiz” netiktu pārkāpts, jo atbalsts tiktu piešķirts, pielāgojot esošu pārstrukturēšanas plānu.

(86) Attiecībā uz to, ka netika iesniegti gada ziņojumi par ieguldījumu plāna īstenošanu, Grieķija uzskata, ka šis fakts nav pietiekami svarīgs, lai tā dēļ nevarētu mainīt plānu.

4.1.5. Novērtējums

4.1.5.1. Līguma 296. pants

(87) Pirms novērtēt saderību saskaņā ar Līguma 87. un 88. pantu, ir jāapsver, vai nav jāpiemēro Līguma 296. pants. Šajā ziņā Komisija norāda uz šādiem elementiem. Pirmkārt, Grieķija paziņoja par ieguldījumu atbalstu 1997. gadā saskaņā ar Līguma 88. panta 3. punktā noteikto procedūru. Paziņojot par atbalstu, Grieķija atzina, ka ieguldījumu plāns ir saistīts galvenokārt ar HSY darbībām civilajā jomā (t. i., kuģu remontu un kuģu būvi), jo, ja plāns būtu saistīts ar darbību militārajā jomā un svarīgs valsts drošībai, Grieķija tajā brīdī varēja atsaukties uz EK līguma 296. pantu un tai nebūtu jāpaziņo par šo ieguldījumu atbalstu (68). Turklāt Grieķija neapstrīdēja apstiprinājuma lēmumu, kurā Komisija novērtēja paziņoto atbalstu saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu. Visbeidzot, Grieķija nav atsaukusies uz 296. pantu savā atbildē uz lēmumu par procedūras uzsākšanu. Ar šiem argumentiem pietiek, lai secinātu, ka ieguldījumu plāns neietekmēja Grieķijas drošības intereses un ka jebkuru atbalstu, ar ko finansē ieguldījumu plānu, var skatīt saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu, kas noteikti Līguma 87. un 88. pantā.

4.1.5.2. Atbalsta nepareiza izmantošana

(88) Pēc kārtas tiks analizētas lēmumā par procedūras uzsākšanu trīs argumentos paustās šaubas.

(89) Attiecībā uz tā nosacījuma pārkāpumu, kas paredz, ka aizdevumi jāpiesaista ar tirgus likmēm un bez valsts garantijām, Komisija uzskata, ka šis pārkāpums ietekmē vēlāko pasākumu, nevis ieguldījumu atbalsta saderību. Patiešām, šā nosacījuma nolūks ir neļaut piešķirt papildu atbalstu ieguldījumu programmai (t. i., neļaut uzkrāt atbalstu tādā apmērā, kas pārsniegtu Lēmumā N 401/97 noteikto intensitāti). Jebkurā gadījumā, kā tiks skaidrots turpmāk šajā lēmumā, Komisija, pamatojoties uz citu juridisko pamatu, uzskata, ka HSY piešķirtā valsts garantija ir nesaderīgs atbalsts, kas ir jāatgūst. Arī attiecībā uz aizdevumiem Komisija uzskata, ka atbalsta elements ir jāatgūst. Tā kā atbalsta elementi tiks atgūti, tiks atjaunota sākotnējā situācija, un HSY finansēšanas izmaksas nebūs zemākas par tirgus likmi. Citiem vārdiem, ar šo atgūšanu tiks izpildīts Lēmumā N 401/97 noteiktā nosacījuma mērķis, proti, izvairīties no papildu atbalsta piešķiršanas, piešķirot HSY atbalstu par atlīdzību, kas mazāka par tirgus cenu. Tāpēc Komisija noraida iepriekš minēto Elefsis apgalvojumu, ka jāatgūst gan aizdevumos, gan garantijā un ar Lēmumu N 401/97 apstiprinātajā ieguldījumu atbalstā ietvertais atbalsta elements.

(90) Attiecībā uz gada ziņojumu nesniegšanu, kas minēts lēmumā par procedūras uzsākšanu, Komisija uzskata, ka tas, ka nav iesniegti gada ziņojumi, nav atbalsta nepareiza izmantošana. Patiešām, šis apstāklis nemaina atbalsta īpašības, tā ietekmi vai ieguldījumu programmas īpašības. Tomēr, tā kā Grieķija nav sniegusi šo informāciju pienācīgā laikā un tādējādi nav informējusi Komisiju par kavējumiem to notikšanas brīdī, Komisija nav varējusi atbilstīgajā brīdī pieņemt lēmumu par šiem jautājumiem. Līdz ar to ziņojumu trūkums nozīmē, ka pierādīšanas pienākums ir Grieķijai – Grieķijai ir jāpierāda, ka Komisija būtu atbalstījusi ieguldījumu programmas īstenošanas termiņa atkārtotos pagarinājumus.

(91) Attiecībā uz ieguldījumu plāna īstenošanas kavējumiem – jautājumu, kas lēmumā par procedūras uzsākšanu radīja vislielākās šaubas, – Komisija ir izdarījusi šādu secinājumu. Ar Lēmumu N 401/97 Komisija atļāva piešķirt atbalstu, lai palīdzētu veikt ieguldījumus, kas bija “saistīti ar pārstrukturēšanas plānu”, kā noteikts Direktīvas 90/684/EEK III nodaļā “Pārstrukturēšanas atbalsts”. Kā norādīts Lēmuma N 401/97 uzņēmējdarbības plāna aprakstā, ieguldījumu plāns patiesībā nebija vienkārši saistīts ar pārstrukturēšanu; šis plāns bija viens no diviem pārstrukturēšanas pīlāriem, jo būvētava iepriekšējos gados nebija veikusi ieguldījumus, un lai atjaunotu savu konkurētspēju, tai vajadzēja aizstāt “vecas un novecojušas iekārtas ar jaunu tehnoloģiju”. Grieķijas iestādes 2004. gada 20. oktobra vēstules 2.1. iedaļā apstiprina, ka ieguldījumu programmas mērķis bija atjaunot HSY konkurētspēju, uzlabojot ražīgumu un modernizējot to, lai tas kļūtu par valsts un starptautiskā līmenī konkurētspējīgu uzņēmumu. Grieķija apstiprina arī to, ka nolūks bija nomainīt novecojušas un neizmantotas iekārtas ar jaunām modernas tehnoloģijas iekārtām. Jāsecina, ka no paša Lēmuma N 401/97, kā arī no Grieķijas vēstulēm var noprast, ka ieguldījumu programmai bija izšķiroša nozīme pārstrukturēšanas plānā un dzīvotspējas atjaunošanā (69). Tā kā tas bija “saistīts ar pārstrukturēšanas plānu” un izšķiroši nozīmīgs dzīvotspējas atjaunošanai, ir acīmredzams, ka īstenojot ieguldījumu programmu, nedrīkstēja īpaši kavēties. Patiesībā tā bija jāīsteno steidzami, lai varētu atjaunot dzīvotspēju. Jāsecina, ka Komisija atļāva piešķirt atbalstu, lai sekmētu ieguldījumu programmu, kas bija jāīsteno precīzā termiņā; tā neatļāva piešķirt atbalstu, lai palīdzētu veikt kādu ieguldījumu projektu nākotnē.

(92) Attiecībā uz šīs ieguldījumu programmas īstenošanu precīzā termiņā Lēmumā N 401/97 nebija iekļauts plānotais kalendārs. Lēmumā N 401/97 ir tikai norādīts, ka “būvētavas dzīvotspēja tiks atjaunota uzņēmējdarbības plāna beigās – 2000. gadā”. Grieķijas iestādes 2004. gada 20. oktobra vēstulē norāda, ka saskaņā ar ministra 2007. gada decembra lēmumu par subsīdiju piešķiršanu ieguldījumu programma jāpabeidz līdz 1999. gada 31. decembrim (70). Taču Lēmumā N 401/97 nav šāda datuma. Komisija secina, ka, pamatojoties uz Lēmumu N 401/97, ieguldījumu programma bija jāpabeidz vēlākais 2000. gada beigās.

(93) No iepriekš minētā Komisija secina, ka lai pārstrukturēšanas plāns būtu sekmīgs, bija svarīgi ievērot 2000. gada 31. decembra termiņu. Turklāt nevienu nozīmīgu ieguldījumu, kas īstenots pēc 2000. gada, nevar uzskatīt par saistītu ar pārstrukturēšanas plānu, kas aprakstīts Lēmumā N 401/97, kā noteikts Direktīvā 90/684/EEK.

(94) Pēc Lēmuma N 401/97 analīzes Komisijai ir jānosaka, vai tā būtu piešķīrusi ieguldījumu veikšanas termiņa pagarinājumu, ja Grieķija to būtu pieprasījusi un pareizi informējusi Komisiju par kavējumiem. 1999. gada septembrī zemestrīce daļēji bojāja būvētavas sienas, jumtus, logus, trīs ēku konstrukciju, caurules, elektrotīklus, muliņus un celtņu sliedes. Grieķija apgalvo, ka zemestrīce piespieda būvētavu pārtraukt ieguldījumu plānu un pievērsties šo bojājumu remontam.

(95) Attaisnojot ar zemestrīci saistīto kavējumu, būvētava 2000. gada novembrī lūdza pirmoreiz atlikt ieguldījumu programmas pabeigšanas termiņu līdz 2001. gada 31. decembrim. Jājautā, vai Komisija būtu pieņēmusi šo lūgumu, ja būtu to saņēmusi. Komisija norāda, ka, ja tā piemērotu 1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 52. punktu, tā nebūtu apstiprinājusi pirmo pagarinājumu, jo, ņemot vērā 2000. gada novembrī pastāvošo situāciju, ar 1997. gadā apstiprināto pārstrukturēšanas plānu nepārprotami nepietika, lai atjaunotu dzīvotspēju, un cits pārstrukturēšanas plāns, kas ļautu atjaunot dzīvotspēju, tajā brīdī nebija pieejams. Tomēr Komisija šaubās, vai tā būtu piemērojusi 1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 52. punktu, jo atbalsts nebija apstiprināts, pamatojoties uz šīm pamatnostādnēm, tāpēc ka netika “grozīts” plāna saturs, bet tikai atlikta ieguldījumu pabeigšanas diena, un tāpēc ka Lēmumā N 401/97 un Direktīvā 90/684/EEK nebija skaidru noteikumu par ieguldījumu pabeigšanas termiņa grozīšanu. Turklāt, tā kā spēcīga zemestrīce ir notikums, par ko nav atbildīga būvētava un Grieķijas iestādes, tam ir izņēmuma raksturs un tas nav saistīts ar ekonomiku un uzņēmējdarbību, Komisija, iespējams, būtu uzskatījusi, ka var attaisnot dažus mēnešus ilgu kavējumu. Turklāt ieguldījumu plāna īstenošana ir sarežģīts uzdevums, kam var būt vajadzīgi daži papildu mēneši. Līdz ar to, pat ja gads ir ilgs kavējums, ir pamatoti uzskatīt, ka Komisija būtu piekritusi pagarinājumam.

(96) Attiecībā uz Grieķijas iestāžu piešķirto otro pagarinājumu Grieķija un HSY attaisnoja to ar būvētavas privatizāciju, kuras laikā ieguldījumu plāns tika iesaldēts (71). Citiem vārdiem, ieguldījumu programmas īstenošanas kavējumu izraisīja apzināts lēmums apturēt īstenošanu. Komisija noteikti nevar atļaut ieguldījumu programmas īstenošanas termiņa pagarinājumu, ja ir pieņemts apzināts lēmums uz vairākiem gada ceturkšņiem apturēt īstenošanu. Kā secināts iepriekš, bija svarīgi ievērot pārstrukturēšanas plāna īstenošanai noteikto grafiku. Komisija sankcionēja atbalstu, lai palīdzētu realizēt precīzu pārstrukturēšanas plānu, ko īsteno precīzā laikā. Papildus Komisija piebilst, ka, ja tiktu dota piekrišana pagarinājumiem pēc 2001. gada 31. decembra, pārstrukturēšanas periods būtu tik ilgs, ka pēc minētā datuma veiktos ieguldījumus Direktīvas 90/684/EEK nozīmē nevarētu uzskatīt par “saistītiem” ar pārstrukturēšanu, kas sākās jau 1996. gadā. Ar 1997. gadā apstiprināto pārstrukturēšanas plānu nepietika, lai atrisinātu būvētavas grūto finanšu situāciju 2001. gadā un pēc tam. Turklāt 2001. un 2002. gadā tika īstenoti jauni ievērojami pārstrukturēšanas pasākumi, kas nebija iekļauti Lēmumā N 401/97 aprakstītajā pārstrukturēšanas plānā (piemēram, darbinieku skaita papildu samazināšana). Ņemot vērā iepriekšējos apsvērumus, Komisija uzskata, ka nebūtu apstiprinājusi ieguldījumu veikšanai atvēlētā laika pagarinājumu pēc 2001. gada 31. decembra.

(97) Komisija secinājumā uzskata, ka jebkurš atbalsts, kas paredzēts ieguldījumu izdevumiem, kuri radušies pēc 2001. gada 31. decembra, vairs nav Lēmuma N 401/97 darbības jomā.

(98) Grieķija apgalvo, ka pat tad, ja Komisija konstatētu, ka atbalsts par labu dažiem ieguldījumu izdevumiem neietilpst Lēmuma N 401/97 darbības jomā, šis atbalsts tomēr jāuzskata par saderīgu kā pārstrukturēšanas atbalsts, pamatojoties uz 1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēm. Tāpēc Komisijai jāanalizē, vai atbalstu par labu HSY ieguldījumu izdevumiem, kas radušies pēc 2001. gada 31. decembra, var uzskatīt par saderīgu. Komisija norāda, ka nav šaubu par to, ka HSY pēc 2001. gada 31. decembra bija grūtībās nonācis uzņēmums. Piemēram, iepriekšējos gados uzkrātie zaudējumi bija tik lieli, ka tīrais kapitāls bija negatīvs. Tāpēc jebkurš uzņēmumam piešķirtais atbalsts un jo īpaši atbalsts, kas palīdz modernizēt novecojušas iekārtas, būtu jāuzskata par pārstrukturēšanas atbalstu. Tomēr Komisija uzskata, ka uzņēmums neatbilda atbalsta saņemšanas nosacījumiem saskaņā ar 1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēm. Piemēram, tika pārkāpts šo pamatnostādņu 48. punktā noteiktais nosacījums “vienreiz un pēdējoreiz”, jo Grieķija jau bija piešķīrusi HSY pārstrukturēšanas atbalstu ar ministra 1997. gada decembra lēmumu. Ar Lēmumu N 401/97 apstiprinātais ieguldījumu atbalsts patiešām bija pārstrukturēšanas atbalsts saskaņā ar Direktīvu 90/684/EEK un saskaņā ar pašu Lēmumu N 401/97. 1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 48. punktā ir paredzēts atbrīvojums no nosacījuma “vienreiz un pēdējoreiz”“ārkārtējos un neparedzamos apstākļos”. Komisija nevar norādīt, kādi ārkārtēji un neparedzami apstākļi varētu attaisnot pārstrukturēšanas atbalsta piešķiršanu par labu ieguldījumu izdevumiem, kas radušies pēc 2001. gada 31. decembra. Zemestrīce 1999. gada septembrī, kā secināts iepriekš, var jo īpaši attaisnot ieguldījumu plāna ieviešanas ierobežotu kavējumu. Taču tā nav izraisījusi ieguldījumu plāna ieviešanas kavējumu pēc 2001. gada 31. decembra. Plāna iesaldēšana privatizācijas procesa laikā neatbilst “ārkārtēju un neparedzamu apstākļu” definīcijai. Grieķija apgalvo, ka nosacījums “vienreiz un pēdējoreiz” netiktu pārkāpts, jo atbalsts tiktu piešķirts kā esošā pārstrukturēšanas plāna pielāgojuma daļa. Kā jau izvērsti izskaidrots, Komisija uzskata, ka ieguldījumi, kas īstenoti pēc 2001. gada 31. decembra, nav Lēmumā N 401/1997 aprakstītās ieguldījumu programmas daļa. Turklāt 1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 52. punktā ir norādīts, ka “grozītajam plānam joprojām jāļauj panākt uzņēmuma dzīvotspēju pieņemamā laika posmā”. Saskaņā ar sākotnējo plānu būvētavas dzīvotspēja bija jāatjauno līdz 2000. gadam. Tāpēc Komisija uzskata, ka, plānojot dzīvotspējas atjaunošanu 2004. gada jūnijā, bija pieļauts pārāk ilgs kavējums salīdzinājumā ar sākotnējo plānu, un tas vairs nebija pieņemams laika posms. Visbeidzot, Komisija norāda, ka piekrišanu šādam lielam pārstrukturēšanas perioda pagarinājumam varētu pielīdzināt nosacījuma “vienreiz un pēdējoreiz” apiešanai.

(99) Komisija secinot uzskata, ka var uzskatīt, ka uz atbalstu par labu ieguldījumu izdevumiem, kas radušies līdz 2001. gada 31. decembrim un saistīti ar Lēmumā N 401/1997 aprakstīto ieguldījumu programmu, attiecas Lēmums N 401/97. Uz jebkuru citu atbalstu Lēmuma N 401/97 darbības joma neattiecas. Turklāt jebkurš cits atbalsts par labu citiem ieguldījumu izdevumiem, kas radušies HSY, nav saderīgs ar kopējo tirgu. Tā kā Grieķija ir norādījusi, ka ieguldījumu atbalsts HSY vēl nav izmaksāts, atbalsts no HSY nav jāatgūst.

4.2. Aizdevums 4,67 miljardu GRD (13,72 miljonu euro) apmērā, kas piešķirts 1999. gadā un uz ko attiecas valsts garantija (P2 pasākums)

4.2.1. Pasākuma apraksts

(100) Grieķija norāda, ka šo aizdevumu 4,67 miljardu GRD (13,72 miljoni euro) apmērā uz astoņiem gadiem piešķīra ETVA, lai finansētu ieguldījumu programmu (72). Valdība ar 1999. gada 8. decembra lēmumu piešķīra garantiju un pieprasīja gada garantijas maksu 100 bāzes punktu apmērā. Aizdevuma līgums tika noslēgts 1999. gada 29. decembrī un izmaksāts HSY vairākos maksājumos no minētās dienas līdz 2000. gada 26. oktobrim, veidojot kopsummu 12,76 miljonu euro apmērā (73). Procentu likme bija ATHIBOR (EURIBOR no 2001. gada 1. janvāra), pieskaitot 25 bāzes punktus. Valsts garantijas un aizdevuma termiņš 2002. gada 31. maijā tika pagarināts līdz 2009. gada 30. jūnijam, un procentu likme palielināta par 100 bāzes punktiem. Kapitāla atmaksāšana ar pirmo maksājumu tika sākta 2003. gada decembrī.

4.2.2. Procedūras uzsākšanas pamatojums

(101) Lēmumā par procedūras uzsākšanu ir norādīts, ka valsts garantija, iespējams, ir valsts atbalsts, kura saderība ir apšaubāma. Turklāt neatkarīgi no tā, vai tā tiktu vai netiktu atzīta par atbalstu, Lēmumā N 401/97 ir norādīts, ka, lai finansētu ieguldījumu programmu, tiks piesaistīti banku aizdevumi parastos tirgus apstākļos bez valsts garantijām. Tāpēc šķiet, ka ar Lēmumu N 401/97 valsts garantijas bija aizliegtas kā tādas.

4.2.3. Ieinteresēto personu piezīmes

(102) Par P2, P3 un P4 pasākumu Elefsis izteica šādas piezīmes. Elefsis atgādina, ka Lēmumā N 401/97 prasīts, lai banku aizdevumi HSY finansēšanai būtu iegūti ar parastiem tirgus nosacījumiem bez valsts garantijām. Var pierādīt, ka visi trīs aizdevumi tika piešķirti pretrunā nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem. Pirmkārt, šie aizdevumi tika piešķirti 1999. gada beigās un pēc tam laikā, kad HSY finansiālā situācija bija katastrofāla un palielināja risku, ka tiks anulēta uzņēmuma darbības licence. Otrkārt, aizdevumi tika piešķirti laikā, kad bija skaidrs, ka HSY nav izdevies īstenot pārstrukturēšanu/ieguldījumu plānu un tas nav ievērojis Lēmuma N 401/97 noteikumus. Treškārt, ņemot vērā HSY katastrofālo finansiālo situāciju un nesaistītu pušu darījumos pieejama nodrošinājuma trūkumu, tas nebūtu varējis piesaistīt šos aizdevumus privātajā sektorā.

4.2.4. Grieķijas piezīmes

(103) Grieķijas iestādes (kā arī HSY) apgalvo, ka valsts garantija nav valsts atbalsts un tika piedāvāta parastos tirgus apstākļos. Savu analīzi tās pamato ar šādiem argumentiem: — būvētava varēja vienoties par līdzīgu aizdevumu ar jebkuru citu banku, piedāvājot cita veida nodrošinājumu, kas nebūtu valsts garantija. Jo īpaši uzņēmums kā nodrošinājumu varētu piedāvāt prasījumus saistībā ar lieliem līgumiem vai dot ķīlā aktīvus, — gada garantijas maksa 1 % apmērā ir tirgus likme. Turklāt tā nav selektīva, jo Grieķijas valsts attiecīgajā laikposmā piešķīra vairākas garantijas, un dažos gadījumos valsts pieprasītā maksa bija daudz mazāka, — pat ja Komisija uzskatītu, ka garantijas maksa bija mazāka par tirgus likmi, valsts tomēr rīkojās kā tirgus ekonomikas ieguldītājs, jo tā bija HSY akcionārs (ar ETVA starpniecību) un būtu guvusi labumu no rentabilitātes atjaunošanās pēc ieguldījumu plāna īstenošanas, — tas, ka aizdevuma mērķis bija finansēt Komisijas apstiprinātu ieguldījumu plānu, būtu bijis pietiekams pamatojums aizdevējai bankai un galvotājam sagaidīt, ka HSY spētu atmaksāt aizdevumu, — aizdevums tiek regulāri atmaksāts, un tiek maksāta garantijas maksa.

4.2.5. Novērtējums

4.2.5.1. Līguma 296. pants

(104) Pirms novērtēt saderību saskaņā ar Līguma 87. pantu, ir jāapsver, vai nav jāpiemēro Līguma 296. pants. Komisija norāda, ka, pamatojoties uz lēmumu par atbalsta piešķiršanu, HSY bija pienākums ieguldījumu programmas finansēšanai izmantot garantēto aizdevumu, kā arī divus citus aizdevumus, uz kuriem attiecās lēmums par procedūras uzsākšanu (t. i., P3 un P4 pasākums) (74). Kā secināts P1 pasākuma novērtējumā, uz ieguldījumu programmu neattiecas Līguma 296. panta darbības joma. Tāpēc Komisija uzskata, ka šiem trim aizdevumiem, kuri paredzēti ieguldījumu programmas finansēšanai, ir piemērojami noteikumi par valsts atbalstu, un uz tiem neattiecas Līguma 296. pants.

4.2.5.2. Atbalsta esība

(105) Vispirms jāpārbauda, vai valsts garantija atbilst nosacījumiem, lai tā tiktu atzīta par valsts atbalstu Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

(106) Lai novērtētu, vai dažādajās garantijās, ko izmeklē ar šo lēmumu, ir ietverts atbalsts, Komisija izmantos Komisijas paziņojumu par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā (75) (turpmāk “paziņojums par garantijām”), kas tika publicēts 2000. gada martā. Tomēr, kā norādīts tā 1.4. iedaļā, tas neaptver izmaiņas politikā, bet sīkāk izskaidro metodi, kādu Komisija līdz tam brīdim izmantoja, lai novērtētu garantijas. Līdz ar to paziņojumā par garantijām noteiktos principus var izmantot arī, lai novērtētu pirms 2000. gada marta piešķirtās garantijas. Saskaņā ar šo secinājumu lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija lietoja paziņojumu par garantijām, lai novērtētu P2 pasākumu. Grieķija neapstrīdēja paziņojuma piemērošanu. Tieši pretēji, arī Grieķija to piemēroja, lai novērtētu P2 pasākumu (76).

(107) Pirmkārt, lai uz pasākumu attiektos 87. panta 1. punkts, pasākumā ir jābūt iesaistītiem valsts līdzekļiem. Tas tā ir attiecībā uz P2 pasākumu, jo, piešķirot šo garantiju, valsts pakļauj riskam valsts līdzekļus.

(108) Otrkārt, ir jānosaka, vai pasākums ir selektīvs. Grieķija apgalvo, ka valsts ir piešķīrusi vairākas garantijas citiem uzņēmumiem un arī tiem pieprasījusi prēmiju 1 % apmērā. Grieķija iesniedza šo uzņēmumu sarakstu. Komisija uzskata, ka šis fakts nepierāda, ka pasākums bija vispārīgs pasākums. Lai pasākums būtu vispārīgs pasākums, tam jābūt pieejamam visiem uzņēmējiem, kas darbojas kādā dalībvalstī. Tam jābūt pilnīgi un vienlīdz pieejamam visiem uzņēmumiem, ar vienādiem pieejas noteikumiem, un tā darbības jomu nedrīkst de facto samazināt, izmantojot, piemēram, valsts diskrecionāru varu attiecībā uz tā piešķiršanu vai citus faktorus, kas ierobežo tā faktisko ietekmi. Tāpēc šo pasākumu nevar uzskatīt par vispārīgu. Jo īpaši tas vien, ka daži uzņēmumi ir saņēmuši valsts garantiju, nenozīmē, ka to varētu saņemt visi uzņēmumi. Grieķija nav pierādījusi, ka valsts garantija ir pieejama visiem uzņēmējiem ar vienādiem pieejas noteikumiem. Turklāt visi uzņēmumi, kas ir Grieķijas iesniegtajā sarakstā, ir valsts uzņēmumi vai uzņēmumi, kas veic darbības militārajā jomā. Tāpēc šķiet, ka privāti uzņēmumi nevarētu saņemt šādu garantiju savu parasto darbību finansēšanai. Patiesībā Grieķija nenorāda juridisko pamatu, uz kā bāzes finanšu ministrs 1999. gada 8. decembrī nolēma piešķirt garantiju. Iespējams, ka tas ir Likums 2322/1995, kas ir selektīvs pasākums, kas tiks izskaidrots E12b pasākuma novērtējumā.

(109) Treškārt, ir jāpierāda priekšrocības esība. Saskaņā ar paziņojuma par garantijām 2.2.2. punktu, tā kā garantija tika piešķirta nevis pēc, bet pirms aizdevuma piešķiršanas, netiek izdarīts pieņēmums par atbalstu aizdevējam. Tāpēc ir jāpārbauda atbalsts aizņēmējam, kā definēts paziņojuma par garantijām 2.1.1. punktā. Grieķija apgalvo, ka priekšrocības nav, jo HSY varētu iegūt līdzīgu aizdevumu, piedāvājot bankai citu nodrošinājumu, kas nav valsts garantija. Komisija uzskata, ka tai nav jāizmeklē, vai HSY, piedāvājot citu nodrošinājumu, varētu vai nevarētu saņemt šo aizdevumu. Komisijai ir jānovērtē, vai valsts īstenotais faktiskais darījums, proti, garantijas piešķiršana aizdevumam, neiegūstot nekādu nodrošinājumu, būtu pieņemams tirgus ekonomikas ieguldītājam. Ar ieķīlātiem aktīviem vai prasījumu nodošanu nodrošināta aizdevuma garantija ir citāds darījums. Kā norādīts paziņojuma par garantiju 2.1.1. iedaļā, viena no iespējamajām valsts garantijas priekšrocībām ir iespēja aizņēmējam “piedāvāt mazāku nodrošinājumu”. Turklāt, pat ja būtu jānovērtē iespēja iegūt finansējumu, piedāvājot lielāku nodrošinātību, Komisija jau šā lēmuma 3.1. iedaļā ir secinājusi, ka pēc 1999. gada 30. jūnijaHSY nebūtu saņēmis aizdevumus vai garantijas no privātbankām, pat ja tas piedāvātu bankai nodrošinājumu. Komisija secina, ka, tā kā valsts garantija tika piešķirta 1999. gada decembrī, tā deva HSY priekšrocību, sniedzot HSY finansējumu, ko šis uzņēmums nevarētu saņemt tirgū.

(110) Grieķija apgalvo arī, ka garantijas maksa 1 % apmērā bija tirgus cena un tādējādi nedod priekšrocību. Komisija norāda, ka Grieķija neiesniedza nekādus tirgus datus, kas pierādītu, ka bankas būtu gatavas piešķirt garantiju par šādu cenu. Grieķija iesniedza tikai garantiju sarakstu, ko valsts piešķīrusi tajā pašā laikposmā par to pašu cenu. Komisija nesaprot, kā ar šo valsts garantiju sarakstu var pierādīt, ka no HSY prasītā garantijas maksa ir atbilstīga tirgum un nav atbalsts. Jo īpaši nevar uzskatīt, ka šis saraksts ir “valsts garantiju shēma [, kas] nav valsts atbalsts saskaņā ar 87. panta 1. punktu”, jo, kā pierāda garantija par labu HSY, tā neatbilst daudziem paziņojuma par garantijām 4.3. iedaļā noteiktajiem nosacījumiem. Turklāt, pat ja garantijas maksa 1 % apmērā būtu atbilstīga tirgū citiem (dzīvotspējīgiem) uzņēmumiem, tas automātiski nenozīmētu, ka tā būtu atbilstīga tādam grūtībās nonākušam uzņēmumam kā HSY.

(111) Apgalvojumu, ka garantijas maksa, kas mazāka par tirgus cenu, būtu pieņemama privātam ieguldītājam līdzīgos apstākļos, jo Grieķija bija HSY akcionārs, Komisija jau ir noraidījusi šā lēmuma 3.1. iedaļā.

(112) Lēmuma 3.1. iedaļā ir arī redzams, ka no 1999. gada 30. jūnija bija pieejama pietiekama informācija, lai secinātu, ka HSY nav izdevies pietiekamā mērā noslēgt līgumus par kuģu būvi, lai atjaunotu dzīvotspēju, un ka 1999. un 2000. gadā tas cietīs lielus zaudējumus. Tāpēc, kaut gan tas, ka ar aizdevumu finansēja ieguldījumu plānu, ko 1997. gadā apstiprināja Komisija, būtu pārliecinājis iespējamo aizdevēju 1997. un 1998. gadā, tas nebūtu pārliecinājis banku 1999. gada decembrī, jo bija skaidrs, ka uzņēmējdarbības plāns ir bijis nesekmīgs. Tāpēc attiecīgais Grieķijas apgalvojums ir jānoraida.

(113) Visbeidzot, Komisija nesaskata, kā Grieķijas minētais fakts, ka aizdevums tiek atmaksāts saskaņā ar līguma noteikumiem, varētu pierādīt, ka privāta banka būtu piešķīrusi attiecīgo aizdevumu. Patiešām, noteicoša šeit ir uzņēmuma situācija un pieejamā informācija garantijas piešķiršanas brīdī (77). Papildus Komisija norāda, ka saskaņā ar informāciju, kas bija pieejama garantijas piešķiršanas brīdī un uz ko pamatojoties bija sagaidāms, ka būvētava nākamajos gados cietīs lielus zaudējumus, būvētava patiešām turpmākajos gados cieta lielus zaudējumus, un tās tīrais kapitāls kļuva negatīvs. Turklāt HSY turpināja savu darbību (un tāpēc spēj atmaksāt aizdevumu) tikai nepārtrauktā valsts atbalsta dēļ.

(114) No iepriekš minētā Komisija secina, ka pasākums dod priekšrocību HSY.

(115) Šī selektīvā priekšrocība kropļo konkurenci, jo tā nodrošina finansējumu laikā, kad HSY nebūtu varējis to iegūt tirgū un bija nonācis grūtībās. Tāpēc pasākums palīdzēja HSY nebankrotēt un finansēt uzņēmuma darbību. Tā kā daži HSY konkurenti atrodas citās dalībvalstīs (78), šis konkurences kropļojums ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm (79).

(116) Tā kā garantija atbilst visiem Līguma 87. panta 1. punkta nosacījumiem, tā ir valsts atbalsts. Tā kā pretēji EK līguma 88. panta 3. punktā noteiktajai prasībai to piešķīra bez iepriekšēja paziņojuma, tā ir nelikumīgs atbalsts.

(117) Tā kā Komisija ir tikko pierādījusi, ka HSY piešķirtā selektīvā priekšrocība kropļo konkurenci un tirdzniecību, Komisija, novērtējot pārējos pasākumus, neatkārtos konkurences un tirdzniecības kropļojumu analīzi.

4.2.5.3. Atbalsta saderība

(118) Attiecībā uz atbalsta saderību saskaņā ar Līguma 87. panta 2. un 3. punktu Komisija norāda, ka nav piemērojams neviens no 87. panta 2. punkta un 3. punkta b) un d) apakšpunkta noteikumiem. Attiecībā uz saderību saskaņā ar 87. panta 3. punkta a), c) un e) apakšpunktu atbalstu kuģu būvei no 1999. gada 1. janvāra regulē Padomes 1998. gada 29. jūnija Regula (EK) Nr. 1540/98, ar kuru nosaka jaunus noteikumus par atbalstu kuģu būvei (80) (turpmāk “Regula (EK) Nr. 1540/98”). Tā kā garantētais aizdevums ar mērķi finansēt ieguldījumu plānu, kas bija pārstrukturēšanas plāna daļa, un tā kā HSY turklāt bija grūtībās, valsts garantija jāvērtē, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1540/98 5. pantu. Ir skaidrs, ka pasākums neatbilst minētajā pantā minētajiem nosacījumiem. Regulas 5. pantā jo īpaši ir norādīts, ka pārstrukturēšanas atbalstu “var izņēmuma kārtā uzskatīt par saderīgu ar kopējo tirgu, ja tas atbilst Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai”. Piešķiršanas brīdī bija piemērojamas 1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnes, kuras Oficiālajā Vēstnesī bija publicētas 1999. gada 9. oktobrī (81) un kuras stājās spēkā tajā pašā dienā. Vairāki šo pamatnostādņu 3.2.2. iedaļā paredzētie nosacījumi atbalsta atļaušanai nav izpildīti. Piemēram, attiecībā uz b) nosacījumu “Dzīvotspējas atjaunošana” Komisija piebilst, ka ar valsts garantiju tika finansēts ieguldījumu plāns, kas bija tāda pārstrukturēšanas plāna daļa, ar ko 1999. gada decembrī bija pilnībā nepietiekami, lai atjaunotu HSY ilgtermiņa dzīvotspēju. Attiecībā uz d) nosacījumu “Līdz minimumam ierobežots atbalsts” Komisija jau Lēmumā N 401/97 bija noteikusi, ka valsts atbalsts drīkst būt ne vairāk kā 50 % no ieguldījumu izmaksām, un ka atlikušie 50 % būtu jāfinansē, piesaistot akcionāru līdzekļus un banku aizdevumus tirgus apstākļos. Līdz ar to ieguldījumu plānam nevarēja piešķirt papildu atbalstu, pretējā gadījumā tiktu pārkāpta 50 % apmērā noteiktā atbalsta maksimālā intensitāte. Ar valsts garantiju tika pārkāpts arī 1999. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādņu 3.2.3. iedaļā noteiktais nosacījums “vienreiz un pēdējoreiz”, jo ar Lēmumu N 401/1997 Komisija bija atļāvusi piešķirt ieguldījumu atbalstu, kas saskaņā ar Direktīvu 90/684/EEK bija viens no pārstrukturēšanas atbalsta veidiem. Šo atbalstu piešķīra HSY ar ministra 1997. gada decembra lēmumu (taču, kā aprakstīts šā lēmuma 84. apsvērumā, Grieķija norāda, ka tas vēl nav izmaksāts HSY).

(119) Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka valsts garantija ir nelikumīgs un nesaderīgs atbalsts, kas ir jāatgūst. Ja šā lēmuma pieņemšanas brīdī atbalsts joprojām nebūs izmaksāts, valsts garantija ir nekavējoties jāizbeidz. Tomēr ar to nepietiek, lai atjaunotu situāciju, kāda būtu attīstījusies bez atbalsta, jo HSY vairākus gadus ir guvis labumu no aizdevuma, ko tas nebūtu saņēmis bez valsts iejaukšanās. Lai kompensētu šo priekšrocību, Komisija saskaņā ar šā lēmuma 3.1. iedaļā izdarīto secinājumu uzskata, ka par tiem gadiem, kad spēkā bija garantija, ir jāatgūst starpība starp garantētā aizdevuma kopējām izmaksām (procentu likme un garantijas prēmija) un Grieķijas atsauces likmi, kam pieskaitīti 600 bāzes punkti.

(120) Komisija uzskata, ka šādi tiktu atjaunota situācija, kāda būtu bijusi, ja nebūtu piešķirta valsts garantija. Tādējādi tiktu likvidēts Lēmumā N 401/97 noteiktais valsts garantiju un finansējuma piešķiršanas aizliegums ar likmi, kas zemāka nekā tirgus likme.

4.3. Aizdevums 1,56 miljardu GRD (4,58 miljoni euro) apmērā, kas piešķirts 1999. gadā (P3 pasākums)

4.3.1. Pasākuma apraksts

(121) HSY 1999. gadā saņēma aizdevumu 1,56 miljardu drahmu (4,58 miljoni euro) apmērā no ETVA, kas kā nodrošinājumu saņēma tiesības uz ieguldījumu atbalsta, kas tika atļauts ar Lēmumu N 401/97, pirmo izmaksu. Aizdevums tika noslēgts 1999. gada 28. jūlijā un nākamajā dienā tika pilnībā izmaksāts HSY. Sākotnējais aizdevuma termiņš bija 2001. gada 31. marts. Pēc vairākiem secīgiem termiņa pagarinājumiem tas tika atmaksāts 2004. gada 2. augustā. Procentu likme bija ATHIBOR (no 2001. gada 1. janvāraEURIBOR), kam pieskaitīti 100 bāzes punkti (82).

4.3.2. Procedūras uzsākšanas pamatojums

(122) Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija norāda, ka aizdevums, iespējams, ir atbalsts, kura saderība ir apšaubāma. Turklāt, ja izrādītos, ka šis aizdevums būtu nodrošināts ar valsts garantiju, tas būtu Lēmuma N 401/97 pārkāpums, jo tajā ir norādīts, ka, lai finansētu ieguldījumu programmu, banku aizdevumi jāpiesaista parastos tirgus apstākļos bez valsts garantijām.

4.3.3. Ieinteresēto personu piezīmes

(123) Elefsis papildus iepriekš norādītajām piezīmēm par P2 pasākumu apgalvo, ka, tā kā P3 un P4 pasākums ir piešķirts laikā, kad bija skaidrs, ka HSY neizdevās īstenot tā pārstrukturēšanas/ieguldījumu plānu un ka tas nebija ievērojis Lēmuma N 401/97 noteikumus, pastāvēja būtisks risks, ka šiem aizdevumiem dotais nodrošinājums, t. i., apstiprinātā ieguldījumu atbalsta maksājums, bija nelikumīgs, tāpēc nebija spēkā un nebija izpildāms.

4.3.4. Grieķijas piezīmes

(124) Grieķijas iestādes (un HSY) apgalvo, ka šis aizdevums tika piešķirts saskaņā ar tirgus nosacījumiem. Jo īpaši procentu likme ir līdzīga tai, kāda tika prasīta par dažiem aizdevumiem, ko ETVA piešķīra citiem uzņēmumiem tajā pašā laikposmā. HSY varēja aizņemties no jebkuras citas bankas, bet likumsakarīgi deva priekšroku savai akcionārei ETVA. Turklāt nodrošinājums prasījuma nodošanas veidā uz ieguldījumu atbalsta maksājuma pirmo daļu bija jebkurai bankai pieņemama ķīla. Visbeidzot, Grieķija piebilst, ka aizdevums tika pilnībā atmaksāts bankai.

4.3.5. Novērtējums

4.3.5.1. Līguma 296. pants

(125) Komisija jau P2 pasākuma novērtējumā ir secinājusi, ka uz P3 pasākumu neattiecas Līguma 296. panta darbības joma. Tāpēc tas jāvērtē saskaņā ar noteikumiem par valsts atbalstu.

4.3.5.2. Atbalsta esība

(126) Vispirms Komisija piebilst, ka aizdevumu piešķīra ETVA un to nesedza ar valsts garantiju.

(127) Attiecībā uz pasākuma selektivitāti Grieķija norāda, ka citi uzņēmumi saņēma aizdevumus no ETVA ar līdzīgām procentu likmēm. Tomēr, kā jau skaidrots P2 pasākuma novērtējumā, pasākums ir vispārīgs pasākums tikai tad, ja tas atbilst stingriem nosacījumiem, kas šajā gadījumā noteikti nav izpildīti. Piemēram, pasākums nav pieejams visiem uzņēmumiem ar vienādiem pieejas noteikumiem, jo procentu likmes dažādiem aizņēmējiem ir dažādas, un aizdevuma piešķiršana vai nepiešķiršana un tā nosacījumi ir atkarīgi no ETVA lēmuma. Tāpēc pasākums ir selektīvs.

(128) Attiecībā uz priekšrocības esību Komisija piebilst, ka šis aizdevums tika piešķirts pēc 1999. gada 30. jūnija laikā, kad uzņēmumam, kā skaidrots šā lēmuma 3.1. iedaļā, vairs nebija piekļuves aizdevumu tirgum. Tas, ka ETVA prasīja līdzīgu procentu likmi par dažiem šajā laikposmā citiem uzņēmumiem izsniegtiem aizdevumiem, nepierāda, ka šī procentu likme būtu pieņemama privātai bankai līdzīgos apstākļos. Pirmkārt, konkrēta aizdevuma procentu likme privātā bankā ir atkarīga no aizņēmēja kredītspējas. Grieķija nav pierādījusi, ka citiem sarakstā iekļautajiem aizņēmējiem bija HSY līdzīgs saistību neizpildes risks. Komisija atgādina, ka HSY situācija tajā laikā bija ļoti nelabvēlīga. Tāpēc ir iespējams, ka tirgus ekonomikas ieguldītājs, lai piešķirtu aizdevumu HSY, pieprasītu augstāku procentu likmi nekā par aizdevumiem dzīvotspējīgiem uzņēmumiem. Otrkārt, pat ja pārējiem aizņēmējiem būtu tikpat liels saistību neizpildes risks kā HSY, ar Grieķijas iesniegto sarakstu joprojām nepietiek, lai secinātu, ka šī procentu likme atbilda tirgus cenai. Grieķijas iesniegtajā sarakstā ir ietverti tikai aizdevumi, kurus piešķīrusi ETVA, kas bija valstij piederoša banka (turklāt attīstības banka), tāpēc ir iespējams, ka arī citos aizdevumos ir atbalsta elements. Tāpēc tas nepierāda, ka tie būtu pieņemami privātai bankai.

(129) Grieķijas iestādes arī apgalvo, ka nodrošinājums prasījuma nodošanas veidā uz ieguldījumu atbalsta maksājuma pirmo daļu bija ķīla, kuras dēļ aizdevums būtu pieņemams jebkurai privātai bankai. Komisija piebilst, ka saskaņā ar valdības lēmumu, ar ko tika apstiprināts ieguldījumu atbalsts, atbalsta maksājuma pirmā daļa tiks izmaksāta, kad kompetentā kontroles iestāde konstatēs, ka ieguldījumu izdevumu summa ir 2,73 miljardi drahmu. Turklāt maksājums bija jāveic līdz 1999. gada 31. decembrim. Kā noskaidrojās Grieķijas iestāžu 1999. gada decembrī veiktajās pārbaudēs (skatīt Grieķijas piezīmes par P1 pasākumu), summa 2,73 miljardu drahmu apmērā 1999. gada 30. jūnijā bija tikko sasniegta. Tāpēc, tā kā aizdevums tika piešķirts 1999. gada jūlijā un tā kā tajā laikā jau, iespējams, varēja lēst, ka summa 2,73 miljardu drahmu apmērā ir sasniegta vai drīz tiks sasniegta, sākotnēji varētu uzskatīt, ka iespēja saņemt pirmo atbalsta daļu ir samērā liela. Tomēr joprojām ir iespējamas dažādas problēmas, kas neļautu izmaksāt atbalstu. Pirmkārt, ja HSY bankrotētu, nebūtu droši, vai Grieķijas iestādes piekristu maksāt ieguldījumu atbalstu uzņēmumam, kas ir beidzis darbību (83). Šādā gadījumā bankai būtu jāsāk dārga un ilgstoša tiesvedība, lai atgūtu naudu. Otrkārt, nav droši, ka kompetentās kontroles iestādes būtu piekritušas apstiprināt radušos ieguldījumu izdevumus, un sliekšņa vērtība netiktu sasniegta pienācīgā laikā. Treškārt, var rasties citas administratīvas problēmas. Tieši tā arī notika (84), un Grieķijas iestādes neizmaksāja pirmo maksājuma daļu vairākus gadus. Kā norādīts šā lēmuma 1. nodaļā “Procedūra”, kad Komisija vēlāk uzzināja par ieguldījumu plāna īstenošanas kavējumu, tā lūdza apturēt HSY vēl nesamaksātā atbalsta izmaksu. Komisija secina, ka bija iespējams, bet ne droši zināms, ka valsts izmaksās ieguldījumu atbalsta pirmo daļu. Ņemot vērā HSY grūto situāciju, privāta banka būtu pieprasījusi nodrošinājumu, ko varētu izpildīt ātri un droši, un nebūtu apmierināta ar nodrošinājumu, kura vērtība zināmos apstākļos varētu būt nulle. Tādējādi Komisija secina, ka privāta banka nebūtu piekritusi piešķirt šo aizdevumu. Kā norādīts iepriekš, to apstiprina HSY nesekmīgie mēģinājumi piesaistīt līdzekļus no tirgus ekonomikas ieguldītājiem.

(130) Grieķija arī apgalvo, ka tā kā ETVA bija HSY akcionāre, tā rīkojās savās interesēs, izsniedzot HSY šo aizdevumu. Komisija šo apgalvojumu jau ir noraidījusi šā lēmuma 3.1.3. iedaļā.

(131) Visbeidzot, attiecībā uz to, ka aizdevums ir atmaksāts, Komisija jau P2 pasākuma novērtējumā ir izskaidrojusi, kāpēc šis fakts nepierāda, ka privāta banka būtu piekritusi attiecīgajā brīdī sniegt HSY šo finansējumu.

(132) No iepriekš minētajiem apsvērumiem Komisija secina, ka aizdevums dod HSY priekšrocību, jo tas nebūtu varējis saņemt šo aizdevumu tirgū.

(133) Komisija secina, ka P3 pasākums ir atbalsts Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē. Tā kā pretrunā Līguma 88. panta 3. punktā noteiktajai prasībai tas tika piešķirts bez iepriekšēja paziņojuma, tas ir nelikumīgs atbalsts.

4.3.5.3. Atbalsta saderība

(134) Tāpat kā P2 pasākuma saderība, arī šā pasākuma saderība ir jāvērtē saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1540/98. Tā kā šā aizdevuma mērķis tāpat kā P2 pasākuma mērķis ir finansēt ieguldījumu plānu, kas bija pārstrukturēšanas plāna daļa, un tā kā tas tika piešķirts grūtībās nonākušam uzņēmumam, arī šis aizdevums jāuzskata par pārstrukturēšanas atbalstu, uz ko attiecas Regulas (EK) Nr. 1540/98 5. pants. Ir skaidrs, ka pasākums neatbilst šajā pantā paredzētajiem nosacījumiem. Regulas 5. pantā jo īpaši ir norādīts, ka pārstrukturēšanas atbalstu “var izņēmuma kārtā uzskatīt par saderīgu ar kopējo tirgu, ja tas atbilst Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai”. Piešķiršanas brīdī bija piemērojamas pamatnostādnes, kuras Oficiālajā Vēstnesī tika publicētas 1994. gada 23. decembrī (85) un kuras stājās spēkā tajā pašā dienā (turpmāk “1994. gada glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādne