Oficiālais Vēstnesis L 349 , 31/12/1994 Lpp. 0071 - 0078

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 34 Lpp. 0066

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 34 Lpp. 0066



Padomes Regula (EK) Nr. 3286/94 (1994. gada 22. decembris), ar ko nosaka Kopienas procedūras kopējās tirdzniecības politikas jomā, lai nodrošinātu Kopienas tiesību īstenošanu saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības noteikumiem, jo īpaši tiem, kas ieviesti Pasaules tirdzniecības organizācijas aizgādnībā EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 113. pantu, ņemot vērā noteikumus par lauksaimniecības tirgu kopējo organizāciju un saskaņā ar Līguma 235. pantu pieņemtos noteikumus, kurus piemēro attiecībā uz precēm, ko iegūst, apstrādājot lauksaimniecības produktus, un jo īpaši tās šo noteikumu normas, kuras pieļauj atkāpi no vispārējā principa, ka jebkuru kvantitātes ierobežojumu vai līdzvērtīgas iedarbības pasākumu var aizstāt tikai ar pasākumiem, kas paredzēti attiecīgajos dokumentos, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1], tā kā kopējā tirdzniecības politika ir jābalsta uz vienotiem principiem, jo īpaši attiecībā uz tirdzniecības aizsardzības pasākumiem; tā kā Padomes 1984. gada 17. septembra Regula (EEK) Nr. 2641/84 par kopējās tirdzniecības politikas nostiprināšanu, jo īpaši attiecībā uz aizsardzību pret nelikumīgu komercdarbības praksi [2] nodrošināja Kopienai procedūras, kas tai dod iespēju: - reaģēt uz jebkuru nelikumīgu komercdarbības praksi nolūkā novērst tās radīto kaitējumu, un - nodrošināt pilnīgu Kopienas tiesību īstenošanu attiecībā uz trešo valstu komercdarbības praksi; tā kā pieredze Regulas (EEK) Nr. 2641/84 piemērošanā ir rādījusi, ka turpina pastāvēt vajadzība risināt jautājumu par trešo valstu ieviestajiem vai uzturētajiem šķēršļiem tirdzniecībā, un tā kā Regulas (EEK) Nr. 2641/84 piedāvātais risinājums nav izrādījies pietiekami efektīvs; tā kā tādēļ jāievieš jaunas un pilnveidotas Kopienas procedūras, lai nodrošinātu efektīvu Kopienas tiesību īstenošanu saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības noteikumiem; tā kā starptautiskās tirdzniecības noteikumi ir galvenokārt tie, kas ieviesti PTO aizgādnībā un iekļauti PTO dibināšanas līguma pielikumos, bet tie var būt arī noteikumi, kas paredzēti jebkurā citā nolīgumā, kura līgumslēdzēja puse ir Kopiena, un kurā izklāstīti noteikumi, kas piemērojami tirdzniecībā starp Kopienu un trešām valstīm, un tā kā ir lietderīgi dot skaidru priekšstatu par to nolīgumu veidiem, uz kuriem attiecas jēdziens "starptautiskās tirdzniecības noteikumi"; tā kā iepriekšminētās Kopienas procedūras būtu jābalsta uz Kopienas tiesību juridisko mehānismu, kurš būtu pilnīgi pārskatāms un nodrošinātu lēmuma pieņemšanu par Kopienas tiesību izmantošanu saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības noteikumiem, balstoties uz precīzu faktisko informāciju un juridisko analīzi; tā kā šā mehānisma mērķis ir nodrošināt procesuālos līdzekļus, lai lūgtu Kopienas iestādēm reaģēt uz trešo valstu ieviestajiem vai uzturētajiem šķēršļiem tirdzniecībā, kuri rada kaitējumu vai citādi negatīvi ietekmē tirdzniecību, ar noteikumu, ka saskaņā ar piemērojamajiem starptautiskās tirdzniecības noteikumiem pastāv tiesības veikt darbības pret šādiem šķēršļiem; tā kā dalībvalstu tiesības izmantot šo mehānismu nedrīkstētu liegt iespēju izvirzīt attiecīgo vai līdzīgus jautājumus, izmantojot Kopienas citas procedūras, un jo īpaši ar Līguma 113. pantu izveidotajā komitejā; tā kā būtu jāņem vērā saskaņā ar Līguma 113. pantu izveidotās komitejas institucionālā loma padomu izstrādāšanā Kopienas iestādēm visos tirdzniecības politikas jautājumos; tā kā tādēļ šo komiteju vajadzētu informēt par atsevišķu lietu attīstības gaitu, lai ļautu tai izvērtēt šo lietu saistību ar plašāku politiku; tā kā turklāt, ciktāl nolīgums ar trešo valsti šķiet vispiemērotākais veids, kā atrisināt no šķēršļa tirdzniecībā radušos strīdu, šajā nolūkā veicamas sarunas saskaņā ar Līguma 113. pantā noteiktajām procedūrām, jo īpaši konsultējoties ar komiteju, kas izveidota saskaņā ar minēto Līgumu; tā kā ir lietderīgi apstiprināt, ka Kopienai jārīkojas atbilstīgi savām starptautiskajām saistībām un gadījumos, kad šādas saistības izriet no nolīgumiem, uzturēt līdzsvaru starp tiesībām un pienākumiem, kuru noteikšana ir attiecīgo nolīgumu mērķis; tā kā ir lietderīgi arī apstiprināt, ka jebkuriem pasākumiem, ko veic saskaņā ar attiecīgajām procedūrām, būtu jāatbilst Kopienas starptautiskajām saistībām, kā arī nevajadzētu ierobežot citus pasākumus, kurus šajā regulā neparedzētajos gadījumos var noteikt tieši saskaņā ar Līguma 113. pantu; tā kā būtu jāapstiprina arī procesuālie noteikumi, kas jāievēro šajā regulā paredzētajā pārbaudes procedūrā, jo īpaši attiecībā uz Kopienas iestāžu un iesaistīto pušu tiesībām un pienākumiem, un nosacījumiem, pie kādiem ieinteresētās puses drīkst saņemt informāciju un lūgt tās informēt par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, kas izriet no pārbaudes procedūras; tā kā rīkojoties saskaņā ar šo regulu, Kopienai ir jāpatur prātā vajadzība pēc ātras un efektīvas rīcības, piemērojot šajā regulā paredzētās lēmumu pieņemšanas procedūras; tā kā Komisijai un Padomei saskaņā ar Kopienas starptautiskajām tiesībām un saistībām ir pienākums rīkoties attiecībā uz trešo valstu ieviestajiem vai uzturētajiem šķēršļiem tirdzniecībā tikai tad, ja iejaukšanās ir nepieciešama Kopienas interesēs, un tā kā, novērtējot šādas intereses, Komisijai un Padomei būtu pienācīgi jāapsver visu procesā iesaistīto pušu viedokļi, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Mērķi Šī regula ievieš Kopienas procedūras kopējās tirdzniecības politikas jomā, lai nodrošinātu Kopienas tiesību īstenošanu saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības noteikumiem, jo īpaši tiem, kuri ieviesti Pasaules tirdzniecības organizācijas aizgādnībā un kuru mērķis, ievērojot atbilstību esošajām starptautiskajām saistībām un procedūrām, ir: a) reaģēt uz tiem šķēršļiem tirdzniecībā, kuri ietekmē Kopienas tirgu, lai novērstu to radīto kaitējumu; b) reaģēt uz tiem šķēršļiem tirdzniecībā, kuri ietekmē trešās valsts tirgu, lai novērstu to radīto negatīvo ietekmi uz tirdzniecību. Šīs procedūras jo īpaši piemēro starptautisko strīdu atrisināšanas procedūru uzsākšanā un sekojošā veikšanā, un izbeigšanā kopējās tirdzniecības politikas jomā. 2. pants Definīcijas 1. Šajā regulā "šķēršļi tirdzniecībā" ir jebkura trešās valsts ieviesta vai uzturēta tirdzniecības prakse, attiecībā uz kuru starptautiskās tirdzniecības noteikumi paredz rīcības tiesības. Šādas rīcības tiesības pastāv, kad starptautiskās tirdzniecības noteikumi tieši aizliedz praksi vai piešķir prakses iespaidotajai pusei tiesības prasīt attiecīgās prakses ietekmes likvidēšanu. 2. Šajā regulā un, ievērojot 8. punktu, "Kopienas tiesības" ir tās starptautiskās tirdzniecības tiesības, ko tā var izmantot saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības noteikumiem. Šajā kontekstā "starptautiskās tirdzniecības noteikumi" ir galvenokārt tie, kas noteikti PTO aizgādnībā un izstrādāti PTO dibināšanas līguma pielikumos, bet tie var būt arī noteikumi, kas ir noteikti jebkurā citā nolīgumā, kurā Kopiena ir līgumslēdzēja puse, un kurš nosaka tirdzniecībā starp Kopienu un trešām valstīm piemērojamos noteikumus. 3. Šajā regulā "kaitējums" ir jebkurš mantisks kaitējums, kuru Kopienas rūpniecībai rada vai draud radīt šķērslis tirdzniecībā attiecībā uz produktu vai pakalpojumu Kopienas tirgū. 4. Šajā regulā "negatīva ietekme uz tirdzniecību" ir tas, ko Kopienas uzņēmumiem attiecībā uz produktu vai pakalpojumu rada vai draud radīt šķērslis tirdzniecībā jebkuras trešās valsts tirgū un kas būtiski ietekmē Kopienas vai Kopienas reģiona tautsaimniecību vai kādu tās saimnieciskās darbības nozari. Fakts, ka sūdzības iesniedzējs cieš no šādas negatīvas ietekmes, netiek uzskatīts par pietiekošu, lai pats par sevi attaisnotu Kopienas iestāžu darbību. 5. Jēdzienu "Kopienas rūpniecība" lieto, lai apzīmētu visus, kuri Kopienā ražo vai, attiecīgi, piegādā: - produktus vai pakalpojumus, kas ir identiski vai līdzīgi produktam vai pakalpojumam, uz kuru attiecas šķērslis tirdzniecībā, vai - ar šo produktu vai pakalpojumu tieši konkurējošus produktus vai pakalpojumus, vai - kas ir tāda produkta patērētāji vai pārstrādātāji, vai tāda pakalpojuma patērētāji vai lietotāji, uz kuru attiecas šķērslis tirdzniecībā, vai visus tos ražotājus vai piegādātājus, kuru kopējā jauda sastāda lielāko daļu no Kopienas attiecīgo produktu vai pakalpojumu ražošanas kopumā; tomēr: a) kad ražotāji vai piegādātāji ir saistīti ar eksportētājiem vai importētājiem, vai paši ir tā produkta vai pakalpojuma importētāji, uz kuru attiecas šķēršļi tirdzniecībā, jēdzienu "Kopienas rūpniecība" var interpretēt kā norādi uz pārējiem ražotājiem vai piegādātājiem; b) īpašos apstākļos ražotājus vai piegādātājus kādā Kopienas reģionā var uzskatīti par Kopienas rūpniecību, ja to jauda kopumā sastāda lielāko daļu no attiecīgā produkta vai pakalpojuma apjoma dalībvalstī vai dalībvalstīs, kurā(-s) atrodas reģions, ar noteikumu, ka ietekme, ko rada šķērslis tirdzniecībā, ir koncentrēta attiecīgajā dalībvalsti vai attiecīgajās dalībvalstīs. 6. Jēdzienu "Kopienas uzņēmums" lieto, lai apzīmētu saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem izveidotu uzņēmējsabiedrību vai firmu ar juridisko adresi, centrālo vadību vai galveno darbības vietu Kopienā, kas tieši nodarbojas ar tādu preču ražošanu vai pakalpojumu sniegšanu, uz kuriem attiecas šķērslis tirdzniecībā. 7. Šajā regulā jēdziens "pakalpojumu sniedzēji" 5. punktā noteiktā jēdziena "Kopienas rūpniecība" un 6. punktā noteiktā jēdziena "Kopienas uzņēmumi" kontekstā neierobežo jebkāda konkrētā pakalpojuma nekomerciālo raksturu, kāds tam var būt saskaņā ar dalībvalsts normatīvajiem aktiem. 8. Šajā regulā jēdzienu "pakalpojumi" lieto, lai apzīmētu tos pakalpojumus, attiecībā uz kuriem Kopiena var noslēgt starptautiskus nolīgumus, pamatojoties uz Līguma 113. pantu. 3. pants Sūdzība Kopienas rūpniecības vārdā 1. Rakstisku sūdzību drīkst iesniegt jebkura fiziska vai juridiska persona, vai jebkura apvienība bez juridiskās personas statusa, kura darbojas Kopienas rūpniecības vārdā un uzskata, ka tā ir cietusi kaitējumu, ko rada Kopienas tirgu ietekmējoši šķēršļi tirdzniecībā. 2. Sūdzībā jāietver pietiekams pierādījums par šķēršļu esamību tirdzniecībā un par to radīto kaitējumu. Kaitējums vajadzības gadījumā jāpierāda, pamatojoties uz 10. pantā norādīto faktoru ilustratīvo sarakstu. 4. pants Sūdzība Kopienas uzņēmumu vārdā 1. Rakstisku sūdzību drīkst iesniegt jebkurš Kopienas uzņēmums vai jebkura apvienība ar vai bez juridiskas personas statusa, kas darbojas viena vai vairāku Kopiena uzņēmumu vārdā un uzskata, ka attiecīgie Kopienas uzņēmumi ir cietuši no negatīvas ietekmes uz tirdzniecību, ko rada trešās valsts tirgu ietekmējoši šķēršļi tirdzniecībā. Tomēr šāda sūdzība pieļaujama tikai gadījumā, ja uz tajā minēto iespējamo šķērsli tirdzniecībā attiecas procesuālās tiesības, kas ir noteiktas daudzpusēju tirdzniecības nolīgumu ieviestajos starptautiskās tirdzniecības noteikumos. 2. Sūdzībā jāietver pietiekams pierādījums par šķēršļu esamību tirdzniecībā un to radīto negatīvo ietekmi uz tirdzniecību. Negatīvā ietekme uz tirdzniecību vajadzības gadījumā ir jāpierāda, pamatojoties uz 10. pantā norādīto faktoru ilustratīvo sarakstu. 5. pants Sūdzības procedūras 1. Sūdzību iesniedz Komisijai, kura tās kopiju nosūta dalībvalstīm. 2. Sūdzību var atsaukt, un šādā gadījumā procedūru var izbeigt, ja vien šāda izbeigšana nav pretrunā ar Kopienas interesēm. 3. Ja pēc konsultācijas atklājas, ka sūdzība nesniedz pietiekamu pierādījumu, lai pamatotu izmeklēšanas uzsākšanu, tad par to informē sūdzības iesniedzēju. 4. Komisija pēc iespējas ātri pieņem lēmumu par Kopienas pārbaudes procedūras uzsākšanu pēc jebkuras saskaņā ar 3. vai 4. pantu iesniegtas sūdzības; lēmumu parasti pieņem 45 dienu laikā pēc sūdzības iesniegšanas; šo termiņu pēc sūdzības iesniedzēja lūguma vai vienošanās var apturēt, lai nodrošinātu iespēju sniegt papildu ziņas, kuras var būt vajadzīgas, lai pilnībā novērtētu sūdzības iesniedzēja prasības pamatotību. 6. pants Dalībvalsts pieteikuma iesniegšana 1. Jebkura dalībvalsts var prasīt, lai Komisija uzsāk 1. pantā minētās procedūras. 2. Tā iesniedz Komisijai pietiekamu pierādījumu sava lūguma pamatošanai attiecībā uz šķēršļiem tirdzniecībā un jebkuru to radīto ietekmi. Ja pierādījums par kaitējumu vai negatīvu ietekmi uz tirdzniecību ir pietiekams, to jāiesniedz, vajadzības gadījumā pamatojoties uz 10. pantā noteikto faktoru ilustratīvo sarakstu. 3. Komisija par šiem pieprasījumiem nekavējoties paziņo citām dalībvalstīm. 4. Ja pēc konsultācijas atklājas, ka pieprasījums nesniedz pietiekamu pierādījumu, lai pamatotu izmeklēšanas uzsākšanu, tad par to informē dalībvalsti. 5. Komisija pēc iespējas ātri pieņem lēmumu par Kopienas pārbaudes procedūras uzsākšanu pēc jebkura dalībvalsts saskaņā ar 6. pantu iesniegtā pieteikuma; lēmumu parasti pieņem 45 dienu laikā pēc pieteikuma iesniegšanas; šo termiņu pēc pieteicējas dalībvalsts lūguma vai vienošanās var apturēt, lai nodrošinātu iespēju sniegt papildu ziņas, kuras var būt vajadzīgas, lai pilnībā novērtētu pieteicējas dalībvalsts prasības pamatotību. 7. pants Konsultāciju procedūra 1. Šajā regulā paredzētajām konsultācijām ar šo tiek izveidota Padomdevēja komiteja, še turpmāk "Komiteja", kuras sastāvā ietilpst pārstāvji no katras dalībvalsts un priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis. 2. Konsultācijas veic nekavējoties pēc dalībvalsts lūguma vai Komisijas ierosmes, un jebkurā gadījumā termiņā, kurš ļauj ievērot šajā regulā noteiktos termiņus. Komitejas priekšsēdētājs pēc iespējas ātri sniedz dalībvalstīm visas viņa rīcībā esošās attiecīgās ziņas. Komisija arī sniedz šādas ziņas saskaņā ar Līguma 113. pantu izveidotajai komitejai, lai tā varētu apsvērt jebkādu plašāku saistību ar kopējo tirdzniecības politiku. 3. Komitejas sēdi sasauc priekšsēdētājs. 4. Konsultācijas vajadzības gadījumā var būt rakstiskas. Šādā gadījumā Komisija rakstiski paziņo dalībvalstīm, kuras astoņu darba dienu laikā pēc attiecīgās paziņošanas ir tiesīgas izteikt savus atzinumus rakstiski vai lūgt mutiskas konsultācijas, ko organizē priekšsēdētājs ar noteikumu, ka šādu mutisko konsultāciju ilgums ļauj ievērot šajā regulā noteiktos termiņus. 8. pants Kopienas pārbaudes procedūra 1. Ja pēc konsultācijas Komisija konstatē, ka pierādījumi ir pietiekami, lai pamatotu pārbaudes procedūras uzsākšanu, un ka tā ir vajadzīga Kopienas interesēs, Komisija rīkojas šādi: a) tā paziņo par pārbaudes procedūras uzsākšanu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī; šādā paziņojumā norāda attiecīgo produktu vai pakalpojumu un ieinteresētās valstis, sniedz saņemtās informācijas apkopojumu un paredz, ka visa attiecīgā informācija ir jāpaziņo Komisijai; tajā nosaka termiņu, kurā ieinteresētās puses drīkst pieteikties mutiskai uzklausīšanai Komisijā saskaņā ar 5. punktu; b) tā oficiāli paziņo tās valsts vai to valstu, uz kurām attiecas procedūra, pārstāvjiem, ar kuriem pēc vajadzības var veikt konsultācijas; c) tā veic pārbaudi Kopienas līmenī, sadarbojoties ar dalībvalstīm. 2. a) Komisija pēc vajadzības ievāc visu informāciju, ko tā uzskata par vajadzīgu, un mēģina šo informāciju pārbaudīt pie importētājiem, tirgotājiem, aģentiem, ražotājiem, tirdzniecības apvienībām un organizācijām ar noteikumu, ka attiecīgie uzņēmumi vai organizācijas tam piekrīt. b) Komisija pēc vajadzības veic izmeklēšanu trešo valstu teritorijā ar noteikumu, ka par to ir oficiāli paziņots attiecīgo valstu valdībām, un tās saprātīgā termiņā nav pret to iebildušas. c) Komisijai izmeklēšanā palīdz to dalībvalstu amatpersonas, kuru teritorijā tiek veiktas pārbaudes, ar noteikumu, ka to lūdz attiecīgā dalībvalsts. 3. Dalībvalstis pēc pieprasījuma sniedz Komisijai visas pārbaudei vajadzīgās ziņas Komisijas sīki izstrādātajā kārtībā. 4. a) Sūdzības iesniedzēji, attiecīgie eksportētāji un importētāji, kā arī attiecīgās valsts vai attiecīgo valstu pārstāvji drīkst pārbaudīt visu Komisijai sniegto informāciju, izņemot to, kas attiecas uz Komisijas un pārvalžu izmantotajiem iekšējiem dokumentiem, ar noteikumu, ka attiecīgā informācija ir būtiska to tiesību aizstāvībā un nav konfidenciāla 9. panta izpratnē, un Komisija to izmanto savā pārbaudes procedūrā. Attiecīgās personas vēršas pie Komisijas ar rakstisku, argumentētu pieprasījumu, norādot vajadzīgo informāciju. b) Sūdzības iesniedzēji, attiecīgie eksportētāji un importētāji, un attiecīgās valsts vai attiecīgo valstu pārstāvji drīkst prasīt, lai viņus informē par būtiskākajiem faktiem un apsvērumiem, kas izriet no pārbaudes procedūras. 5. Komisija var uzklausīt attiecīgās puses. Komisija šīs puses uzklausa, ja tās Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī publicētajā paziņojumā noteiktajā termiņā ir iesniegušas lūgumu uzklausīt, norādot, ka ir puses, uz kurām pirmām kārtām attiecas procedūras rezultāts. 6. Turklāt Komisija pēc pieprasījuma dod iespēju šīm ieinteresētajām pusēm tikties, lai tās varētu izteikt pretējus viedokļus un izvirzīt jebkuru pretargumentu. Nodrošinot šo iespēju, Komisija ņem vērā pušu vēlmes un vajadzību ievērot konfidencialitāti. Nevienai pusei nav pienākums apmeklēt sanāksmi, un tās neapmeklēšana nekaitē attiecīgās puses prasībai. 7. Ja Komisijas pieprasīto informāciju nesniedz saprātīgā termiņā vai izmeklēšana tiek būtiski kavēta, tad konstatējumus var izdarīt, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem. 8. Pabeigusi savu pārbaudi, Komisija ziņo Komitejai. Parasti ziņojums būtu jāsniedz piecu mēnešu laikā pēc paziņojuma par procedūras uzsākšanu, ja vien sakarā ar pārbaudes sarežģītību Komisija nepagarina termiņu līdz septiņiem mēnešiem. 9. pants Konfidencialitāte 1. Saskaņā ar šo regulu saņemto informāciju izmanto tikai tam mērķim, kuram tā pieprasīta. 2. a) Ne Padome, ne Komisija, ne dalībvalstis, ne amatpersonas, kas pārstāv jebkuru no tām, neizpauž nekādu konfidenciāla rakstura informāciju, kura ir saņemta saskaņā ar šo regulu, un nekādu informāciju, kuru pārbaudes procedūrā ir konfidenciāli sniegusi puse, ja nav saņemta īpaša atļauja no attiecīgo informāciju sniegušās puses. b) Katrā pieprasījumā pēc konfidenciāla režīma norāda, kāpēc informācija ir konfidenciāla, un tam pievieno informācijas nekonfidenciālu apkopojumu vai pamatojumu, kāpēc informāciju nav iespējams šādi apkopot. 3. Informāciju parasti atzīs par konfidenciālu, ja pastāv iespēja, ka tās izpaušana var būtiski negatīvi ietekmēt attiecīgās informācijas sniedzēju vai avotu. 4. Tomēr, ja izrādās, ka pieprasījums pēc konfidencialitātes nav pamatots un sniedzējs nevēlas informāciju darīt zināmu atklātībai vai atļaut tās izpaušanu vispārinātā vai apkopojuma veidā, attiecīgo informāciju var neņemt vērā. 5. Šis pants neliedz Kopienas iestādēm izpaust vispārēju informāciju un jo īpaši saskaņā ar šo regulu pieņemto lēmumu pamatojumu. Veicot šādu izpaušanu, jāņem vērā ieinteresēto pušu likumīgās intereses attiecībā uz to komercnoslēpumu neizpaušanu. 10. pants Pierādījumi 1. Kaitējuma pārbaude, atkarībā no apstākļiem, ietver šādus faktorus: a) attiecīgā Kopienas importa vai eksporta apjoms, jo sevišķi gadījumā, kad attiecīgajā tirgū bijusi ražošanas vai patēriņa būtiska palielināšanās vai samazināšanās absolūtā vai relatīvā izpratnē; b) Kopienas rūpniecības konkurentu cenas, jo īpaši, lai noteiktu, vai Kopienas vai trešā valsts tirgos ir bijis būtisks Kopienas rūpniecības cenu samazinājums; c) izrietošā ietekme uz Kopienas rūpniecību, un tendences, ko uzrāda atsevišķi tautsaimniecības faktori, piemēram: ražošana, jaudas izlietojums, uzkrājumi, tirdzniecība, tirgus daļa, cenas (tas ir, cenu samazināšana vai cenu pieauguma nepieļaušana, kas parasti būtu parādījusies), peļņa, kapitāla atdeve, investīcijas, nodarbinātība. 2. Gadījumos, kad ir aizdomas par kaitējuma draudiem, Komisija arī pārbauda, vai ir skaidri paredzams, ka konkrētā situācija var izvērsties par faktisku kaitējumu. Šajā sakarā var ņemt vērā arī šādus faktorus: a) eksporta pieauguma koeficientu tirgū, kurā konkurē Kopienas produkti; b) izcelsmes vai eksporta valsts eksporta jaudu, kas jau pastāv vai būs izmantojama paredzamā nākotnē, un varbūtību, ka attiecīgās jaudas radīto eksportu veiks uz a) apakšpunktā minēto tirgu. 3. Kaitējumu, ko rada citi faktori, kuri vai nu atsevišķi, vai kopā arī negatīvi ietekmē Kopienas rūpniecību, uz iepriekšminēto praksi nav jāattiecina. 4. Gadījumā, kad pastāv aizdomas par negatīvu ietekmi uz tirdzniecību, Komisija pārbauda attiecīgās negatīvās ietekmes iedarbību uz Kopienas vai Kopienas reģiona tautsaimniecību, vai saimnieciskās darbības nozari tajā. Šajā nolūkā Komisija var atkarībā no apstākļiem ņemt vērā 1. un 2. punktā minētos faktorus. Negatīva ietekme uz tirdzniecību var inter alia rasties situācijās, kad jebkurš šķērslis tirdzniecībā nepieļauj, kavē vai novirza tirdzniecības plūsmas attiecībā uz produktu vai pakalpojumu, vai situācijās, kad šķēršļi tirdzniecībā ir materiāli ietekmējuši Kopienas uzņēmumu piegādes vai ieguldījumus (t.i., detaļas un sastāvdaļas vai izejvielas). Ja pastāv aizdomas par negatīvas ietekmes draudiem tirdzniecībā, Komisija arī pārbauda, vai ir skaidri paredzams, ka konkrētā situācija var izvērsties par faktisku negatīvu ietekmi uz tirdzniecību. 5. Pārbaudot pierādījumus par negatīvu ietekmi uz tirdzniecību, Komisija ņem vērā arī noteikumus, principus vai paražas, kas reglamentē rīcības tiesības saskaņā ar attiecīgajiem starptautiskajiem noteikumiem, kas minēti 2. panta 1. punktā. 6. Pēc tam Komisija pārbauda jebkurus citus atbilstīgus pierādījumus, kuri ir ietverti sūdzībā vai pieteikumā. Šajā sakarā 1. līdz 5. punktā minētais faktoru un norāžu saraksts nav izsmeļošs, kā arī nedz vienam, nedz vairākiem no šādiem faktoriem un norādēm nav izšķiroši jānorāda uz kaitējuma esamību vai negatīvu ietekmi uz tirdzniecību. 11. pants Procedūras izbeigšana un atlikšana 1. Ja pārbaudes procedūras rezultātā konstatē, ka Kopienas intereses neprasa veikt turpmākas darbības, procedūra tiek izbeigta saskaņā ar 14. pantu. 2. a) Ja pēc pārbaudes procedūras attiecīgā(-s) trešā(-s) valsts(-is) veic pasākumus, ko atzīst par pietiekamiem, un tādēļ Kopienas rīcība nav vajadzīga, procedūru var apturēt saskaņā ar 14. panta noteikumiem. b) Komisija pārrauga šo pasākumu īstenošanu, vajadzības gadījumā pamatojoties uz periodiski sniegtu informāciju, ko tā var pieprasīt no attiecīgajām trešām valstīm un pēc vajadzības pārbaudīt. c) Ja attiecīgās(-o) trešās(-o) valsts(-u) veiktie pasākumi ir pārtraukti, apturēti vai īstenoti nepienācīgi vai Komisijai ir pamats uzskatīt, ka tas tā ir, visbeidzot, ja Komisijas b) apakšpunktā noteiktajā kārtībā veiktais informācijas pieprasījums nav ticis apmierināts, Komisija informē dalībvalstis, un vajadzības gadījumā, ja to attaisno izmeklēšanas rezultāti un jaunatklātie fakti, tiek veikti jebkuri pasākumi saskaņā ar 13. panta 3. punktu. 3. Ja pēc pārbaudes procedūras vai jebkurā laikā pirms starptautiskas strīdu atrisināšanas procedūras, tās laikā un pēc tam šķiet, ka vispiemērotākais veids, kā atrisināt strīdu, kas izriet no šķēršļa tirdzniecībā, ir noslēgt ar attiecīgo (-ajām) trešo (-ajām) valsti (-īm) nolīgumu, kurš var grozīt Kopienas un attiecīgās(-o) trešās(-o) valsts(-u) materiālās tiesības, procedūru aptur saskaņā ar 14. panta noteikumiem, un tiek rīkotas sarunas saskaņā ar Līguma 113. pantu. 12. pants Tirdzniecības politikas pasākumu veikšana 1. Ja (pārbaudes procedūras rezultātā, ja vien faktiskais un juridiskais stāvoklis nav tāds, ka pārbaudes procedūru nevar pieprasīt) tiek konstatēts, ka Kopienas interesēs vajadzīga rīcība, lai nodrošinātu Kopienas tiesību īstenošanu saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības noteikumiem, nolūkā novērst kaitējumu vai negatīvu ietekmi uz tirdzniecību, ko rada trešo valstu ieviestie vai uzturētie šķēršļi tirdzniecībā, atbilstīgos pasākumus nosaka saskaņā ar 13. pantā noteikto kārtību. 2. Ja Kopienas starptautiskās saistības prasa iepriekšējas starptautiskas konsultāciju vai strīda izšķiršana procedūras izpildi, jautājumu par 3. punktā minētajiem pasākumiem izlemj tikai pēc šīs procedūras izbeigšanas un, ņemot vērā tās rezultātus. Jo īpaši, ja Kopiena ir lūgusi starptautisko strīdu atrisināšanas institūciju norādīt un atļaut pasākumus, kas ir piemēroti starptautiskās strīdu atrisināšanas procedūras rezultātu ieviešanai, Kopienas tirdzniecības politikas pasākumi, kuri var būt vajadzīgi pēc šādas atļaujas saņemšanas, atbilst minētās starptautiskās strīdu atrisināšanas institūcijas ieteikumam. 3. Var veikt jebkādus tirdzniecības politikas pasākumus, kas ir atbilstīgi pastāvošajām starptautiskajām saistībām un procedūrām, jo īpaši šādus: a) jebkuru no tirdzniecības politikas sarunām izrietošu koncesiju apturēšana vai atcelšana; b) esošo muitas nodevu palielināšana vai importa aplikšana ar jebkādu citu maksājumu; c) kvantitātes ierobežojumu vai jebkādu citu tādu pasākumu noteikšana, kuri groza importēšanas vai eksportēšanas nosacījumus vai citādi ietekmē tirdzniecību ar attiecīgo trešo valsti. 4. Attiecīgajos lēmumos norāda to pamatojumu, un tos publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. Publikācija ir arī uzskatāma par paziņojumu galvenokārt ieinteresētajām valstīm un pusēm. 13. pants Lēmumu pieņemšanas procedūras 1. Lēmumus, kas minēti 11. panta 1. punktā un 2. punkta a) apakšpunktā, pieņem saskaņā ar 14. panta noteikumiem. 2. Gadījumā, kad Kopiena pēc 3. vai 4. pantā paredzētās sūdzības vai 6. pantā paredzētā pieteikuma izmanto starptautiskās konsultācijas vai strīdu atrisināšanas procedūras, lēmumus attiecībā uz attiecīgo procedūru uzsākšanu, veikšanu vai izbeigšanu pieņem saskaņā ar 14. pantu. 3. Ja pēc tam, kad Kopiena ir rīkojusies saskaņā ar 12. panta 2. punktu, tai jāpieņem lēmums par tirdzniecības politikas pasākumiem, kuri jāparedz saskaņā ar 11. panta 2. punkta c) apakšpunktu vai saskaņā ar 12. pantu, Padome saskaņā ar Līguma 113. pantu pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu ne vēlāk kā 30 darba dienu laikā pēc priekšlikuma saņemšanas. 14. pants Komitejas procedūra 1. Gadījumā, ja lietu nodod šajā pantā paredzētajai procedūrai, jautājumu Komitejā izvirza tās priekšsēdētājs. 2. Komisijas pārstāvis iesniedz Komitejai pieņemamā lēmuma projektu. Komiteja apspriež jautājumu termiņā, ko nosaka priekšsēdētājs atkarībā no jautājuma steidzamības. 3. Komisija pieņem lēmumu, kuru tā paziņo dalībvalstīm un kurš stājas spēkā pēc 10 dienām, ja attiecīgajā termiņā neviena dalībvalsts nav nodevusi šo jautājumu Padomei. 4. Pēc dalībvalsts lūguma un, pieņemot lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu, Padome drīkst pārskatīt Komisijas lēmumu. 5. Komisijas lēmums stājas spēkā pēc 30 dienām, ja Padome nav pieņēmusi nolēmumu šajā laikposmā, ko aprēķina no dienas, kad jautājumu nodeva Padomei. 15. pants Vispārīgi noteikumi 1. Šo regulu nepiemēro gadījumos, uz kuriem attiecas citi noteikumi kopējās tirdzniecības politikas jomā. Tas papildina: - noteikumus, kas ievieš lauksaimniecības tirgu kopējo organizāciju, un to izpildes noteikumus, un - askaņā ar Līguma 235. pantu pieņemtos īpašos noteikumus, ko piemēro attiecībā uz lauksaimniecības produktu pārstrādes precēm. Tas neierobežo ne citus pasākumus, ko var veikt saskaņā ar Līguma 113. pantu, ne Kopienas procedūras to ar šķēršļiem tirdzniecībā saistīto jautājumu risināšanā, kurus dalībvalstis izvirza saskaņā ar Līguma 113. pantu izveidotajā komitejā. 2. Regula (EEK) Nr. 2641/84 ar šo ir atcelts. Norādes uz atcelto regulu uzskata par norādēm uz šo regulu. 16. pants Stāšanās spēkā Šī regula stājas spēkā 1996. gada 1. janvārī. To piemēro procesiem, ko uzsāk pēc attiecīgās dienas. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 1994. gada 22. dcembrī Padomes vārdā — priekšsēdētājs H. Seehofer [1] Atzinums sniegts 1994. gada 14. decembrī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). [2] OV L 252, 20.9.1984., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 522/94 (OV L 66, 10.3.1994., 10. lpp.). --------------------------------------------------