1.

Šā pielikuma vajadzībām piemēro šādas definīcijas: 1.1. “standartaprīkojums” ir transportlīdzekļa pamata konfigurācija, kas ir aprīkots ar visiem Regulas (ES) 2018/858 II pielikumā minētajos normatīvajos aktos prasītajiem elementiem, tostarp ar visiem elementiem, kas ir uzstādīti, neradot pamatu jebkādām konfigurācijas vai aprīkojuma līmeņa papildu specifikācijām; 1.2. “neobligātais aprīkojums” ir visi elementi, kas nav iekļauti standartaprīkojumā un par kuru uzstādīšanu transportlīdzeklī atbildīgs ir ražotājs, kā arī kurus klients var pasūtīt; 1.3. “masa nokomplektētā stāvoklī” ir: (a) mehāniskā transportlīdzekļa gadījumā: transportlīdzekļa masa ar degvielas tvertni(-ēm), piepildītu(-ām) par vismaz 90 % no tās vai to ietilpības, ieskaitot vadītāja, degvielas un šķidrumu masu, kas aprīkots ar standartaprīkojumu saskaņā ar ražotāja specifikācijām un, ja šādi elementi ir uzstādīti, ieskaitot arī virsbūves, kabīnes, sakabes un rezerves riteņa(-u), kā arī instrumentu masu; (b) piekabes gadījumā: transportlīdzekļa masa, ieskaitot degvielu un šķidrumus, kas aprīkots ar standartaprīkojumu saskaņā ar ražotāja specifikācijām, un, ja šādi elementi ir uzstādīti, ieskaitot arī virsbūves, papildu sakabes(-bju), rezerves riteņa(-u) un instrumentu masu; 1.4. “neobligātā aprīkojuma masa” ir neobligātā aprīkojuma kombināciju maksimālā masa, ko drīkst uzstādīt transportlīdzeklim papildus standartaprīkojumam saskaņā ar ražotāja specifikācijām; 1.5. “transportlīdzekļa faktiskā masa” ir masa nokomplektētā stāvoklī plus konkrētajam transportlīdzeklim uzstādītā neobligātā aprīkojuma masa; 1.6. “tehniski pieļaujamā maksimālā masa (M)” ir maksimālā masa, kāda noteikta transportlīdzeklim, pamatojoties uz tā uzbūves īpašībām un tā konstrukcijas veiktspējām; piekabes vai puspiekabes tehniski pieļaujamā maksimālā masa ietver statisko masu, kas tiek pārnesta uz velkošo transportlīdzekli, atrodoties sakabē ar to; 1.7. “sastāva tehniski pieļaujamā maksimālā masa (MC)” ir maksimālā masa, kāda noteikta mehāniskā transportlīdzekļa un vienas vai vairāku piekabju sastāvam, pamatojoties uz tā uzbūves īpašībām un tā konstrukcijas veiktspējām, vai maksimālā masa, kāda noteikta seglu vilcēja un puspiekabes sastāvam; 1.8. “tehniski pieļaujamā maksimālā velkamā masa (TM)” ir vienas vai vairāku piekabju, kuras var vilkt velkošais transportlīdzeklis, maksimālā masa, kas atbilst kopējai slodzei, kuru pārnes uz zemi jebkādas velkošajam transportlīdzeklim piekabinātas piekabes vienas ass vai asu grupas riteņi; 1.9. “ass” ir divu vai vairāk riteņu kopīga rotācijas ass neatkarīgi no tā, vai tie ir dzenošie vai brīvi rotējošie un vai vienā, vai vairākos segmentos izvietoti tajā pašā plaknē, kura perpendikulāra transportlīdzekļa gareniskajai viduslīnijai; 1.10. “asu grupa” ir vairākas asis ar tādu starpasu attālumu, kāds ierobežots līdz vienam no starpasu attālumiem, kas Direktīvas 96/53/EK I pielikumā minēts kā attālums “d”, un kuras mijiedarbojas balstiekārtas konstrukcijas specifikas dēļ; 1.11. “atsevišķa ass” ir ass, ko nevar uzskatīti par asu grupas daļu; 1.12. “tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz asi (m)” ir masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei, kādu ass riteņi pārnes uz zemi, pamatojoties uz ass un transportlīdzekļa uzbūves īpašībām un to konstrukcijas veiktspējām; 1.13. “tehniski pieļaujamā maksimālā masa uz asu grupu (μ)” ir masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei, kādu asu grupas riteņi pārnes uz zemi, pamatojoties uz asu grupas un transportlīdzekļa uzbūves īpašībām un to konstrukcijas veiktspējām; 1.14. “sakabe” ir mehāniska ierīce, tostarp sastāvdaļas, kā noteikts Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) Noteikumu Nr. 55 (1) 2.1. līdz 2.6. punktā un tuvas [cietās] sakabes ierīce, kā noteikts Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) Noteikumu Nr. 102 (2) 2.1.1. punktā; 1.15. “sakabes punkts” ir centrs, kur saslēdzas uz velkamā transportlīdzekļa uzstādītā sakabe un uz velkošā transportlīdzekļa uzstādītā sakabe; 1.16. “sakabes masa” ir pašas sakabes un sakabes pievienošanai pie transportlīdzekļa nepieciešamo daļu masa; 1.17. “tehniski pieļaujamā maksimālā masa sakabes punktā” ir: (a) velkošā transportlīdzekļa gadījumā – masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei uz velkošā transportlīdzekļa sakabes punktu (“S” vai “U” vērtība), pamatojoties uz sakabes un velkošā transportlīdzekļa uzbūves īpašībām; (b) puspiekabes, centrālass piekabes vai piekabes ar stingrā savienojuma jūgstieni gadījumā – masa, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai statiskajai vertikālajai slodzei (“S” vai “U” vērtība), kādu piekabe pārnes uz velkošo transportlīdzekli sakabes punktā, pamatojoties uz sakabes un piekabes uzbūves īpašībām; 1.18. “pasažieru masa” ir nominālā masa atkarībā no transportlīdzekļa kategorijas, reizināta ar sēdvietu skaitu, ieskaitot, ja tādas ir, apkalpes locekļu sēdvietas un stāvvietas, bet neieskaitot vadītāju; 1.19. “vadītāja masa” ir masa, kas noteikta 75 kg apmērā un atrodas vadītāja sēdvietas atskaites punktā; 1.20. “kravnesība” ir tehniski pieļaujamās maksimālās masas un masas nokomplektētā stāvoklī starpība, kam pieskaitīta pasažieru masa un neobligātā aprīkojuma masa; 1.21. “garums” ir standarta ISO 612:1978 6.1.1., 6.1.2. un 6.1.3. punktā definētais gabarīts; šo definīciju piemēro arī posmainajiem transportlīdzekļiem ar divām vai vairāk sekcijām; 1.22. “platums” ir standarta ISO 612:1978 6.2. punktā definētais gabarīts; 1.23. “augstums” ir standarta ISO 612:1978 6.3. punktā noteiktais gabarīts; 1.24. “garenbāze” ir: (a) mehāniskajiem transportlīdzekļiem un jūgstieņa piekabēm – horizontālais attālums starp pirmās un pēdējās ass centriem; (b) centrālass piekabēm, puspiekabēm un nekustīga jūgstieņa piekabēm – attālums starp sakabes vertikālo asi un pēdējās ass centru; 1.25. “starpasu attālums” ir attālums starp divām secīgām asīm; centrālass piekabēm, puspiekabēm un nekustīga jūgstieņa piekabēm – pirmais starpasu attālums ir attālums pa horizontāli starp priekšējās sakabes vertikālo asi un pirmās ass centru; 1.26. “šķērsbāze” ir standarta ISO 612:1978 6.5. punktā noteiktais attālums; 1.27. “atbalsta-sakabes ierīces nobīde” ir standarta ISO 612:1978 6.19.2. punktā minētais attālums, ņemot vērā piezīmi tā paša standarta 6.19. punktā; 1.28. “puspiekabes priekšējā salāgojuma rādiuss” ir attālums pa horizontāli no sakabes tapas ass līdz jebkuram punktam puspiekabes priekšpusē; 1.29. “priekšējā pārkare” ir attālums pa horizontāli starp vertikālo plakni, kas iet caur pirmo asi vai, puspiekabes gadījumā, caur sakabes tapas asi, un transportlīdzekļa galējo priekšējo punktu; 1.30. “aizmugurējā pārkare” ir attālums pa horizontāli starp vertikālo plakni, kas iet caur transportlīdzekļa pēdējo aizmugurējo asi, un transportlīdzekļa galējo aizmugurējo punktu; ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar nenoņemamu sakabi, transportlīdzekļa galējais aizmugurējais punkts ir sakabes punkts; 1.31. “kravas laukuma garums” ir attālums no kravas zonas vistālāk uz priekšu izvirzītā iekšējā punkta līdz vistālāk uz aizmuguri izvirzītajam iekšējam punktam, mērīts horizontāli transportlīdzekļa garenplaknē; 1.32. “aizmugures iznese” ir attālums starp sākuma punktu un faktisko galējo punktu, ko sasniedz transportlīdzekļa aizmugure manevrēšanas laikā apstākļos, kas noteikti šī pielikuma 2. daļas B iedaļas 8. punktā vai 2. daļas C iedaļas 7. punktā; 1.33. “ass pacelšanas ierīce” ir transportlīdzeklī uzstādīts mehānisms ass pacelšanai no zemes un nolaišanai līdz zemei; 1.34. “paceļama ass jeb ievelkama ass” ir ass, ko var pacelt no tās normālās pozīcijas un atkārtoti nolaist, izmantojot ass pacelšanas ierīci; 1.35. “slogojama ass” ir ass, uz kuru var mainīt slodzi, nepaceļot to ar ass pacelšanas ierīci; 1.36. “pneimatiskā balstiekārta” ir balstiekārtas sistēma, kurā vismaz 75 % atsperojuma nodrošina pneimoatspere; 1.37. “autobusa vai tālsatiksmes [tūristu] autobusa klase” ir transportlīdzekļu kopums, kā definēts ANO Noteikumu Nr. 107 – Vienoti noteikumi par M2 vai M3 kategorijas transportlīdzekļu apstiprināšanu attiecībā uz to vispārīgo konstrukciju (3) 2.1.1. un 2.1.2. punktā; 1.38. “posmainais transportlīdzeklis” ir M2 vai M3 kategorijas transportlīdzeklis, kā definēts ANO Noteikumu Nr. 107 2.1.3. punktā; 1.39. “nedalāma krava” ir krava, ko autopārvadājuma nolūkā nevar sadalīt divās vai vairākās kravās bez nesamērīgi augstiem izdevumiem vai bojājumu riska un ko, ņemot vērā tās masu vai izmērus, nevar pārvadāt ar transportlīdzekli, kura masa un gabarīti atbilst dalībvalstī piemērojamajām maksimālajām pieļaujamajām masām un gabarītiem.