Oficiālais Vēstnesis L 201 , 26/07/2001 Lpp. 0001 - 0003



Padomes Regula (EK) Nr. 1512/2001 (2001. gada 23. jūlijs), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 36. un 37. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3], tā kā: (1) Liellopu un teļa gaļas tirgus ir nopietni traucēts, jo govju sūkļveida encefalopātijas (BSE) jaunu gadījumu dēļ patērētāji ir zaudējuši uzticību un atteikušies no nozares produktiem. Pieprasījums ir krities patēriņa un eksporta straujas samazināšanās dēļ un tāpēc, ka līdz ar to ir palielinājies saimniecībās aizturēto dzīvnieku skaits. Tas nopietni pasliktina situāciju tirgū, ko ir grūti kontrolēt. Attiecīgi būtu jāpieņem vairāki pasākumi tirgus regulēšanai, samazinot turpmāko ražošanu. (2) Īpaša piemaksa par vīriešu dzimuma liellopiem, kas paredzēta 4. pantā Padomes Regulā (EK) Nr. 1254/1999 [4], ir viens no galvenajiem atbalsta instrumentiem liellopu/teļa gaļas ražošanai. Pašlaik piemaksu nosaka pēc reģiona maksimālā apjoma. Ja to dzīvnieku skaits, par kuriem var saņemt īpašo piemaksu, būtu mazāks, tad būtu mazāks stimuls ražot. Tāpēc, pamatojoties uz iepriekšējo gadu maksājumiem, uz ierobežotu laika posmu būtu jāsamazina reģiona maksimālais apjoms. Turklāt, lai rosinātu ražotājus kastrēt gaļas lopus, kurus ilgāk tur ganībās, jābūt iespējai otrreiz izmaksāt piemaksu par tiem vēršiem, par ko pirmoreiz izmaksāta piemaksa kā par buļļiem. (3) Paredzot atkāpes, saskaņā ar kurām dalībvalstis drīkst grozīt vai atcelt dzīvnieku skaita ierobežojumu, kas noteikts kā 90 dzīvnieku saimniecībā, un vecuma grupu, kas ir noteicošā, piešķirot īpašo piemaksu, var palielināt to dzīvnieku skaitu, par kuriem var saņemt piemaksu par lielām ražošanas vienībām. Lai samazinātu šo stimulu, būtu jāparedz, ka dzīvnieku skaita ierobežojumu piemēro stingri un to iespējams grozīt vai atcelt, tikai ievērojot vides un nodarbinātības aspektu atbilstīgi lauku attīstības politikai. (4) Tā kā liellopu/teļa gaļas ražošana galvenokārt ir atkarīga no govju skaita, tad turpmāk gaļas ražošanu var samazināt, samazinot zīdītājgovju skaitu. Lai to sasniegtu, uz ierobežotu laika posmu būtu jānosaka teļu minimālā procentuālā attiecība un jāpalielina šādu dzīvnieku maksimālā procentuālā attiecība, tādējādi pastiprinot ražošanas samazināšanu, kas panākta, iekļaujot teles to dzīvnieku skaitā, par kuriem ir tiesības saņemt piemaksu par zīdītājgovīm, kas paredzēta 6. pantā Regulā (EK) Nr. 1254/1999. Ņemot vērā mutes un nagu sērgas dēļ samazināto ganāmpulka lielumu, šī prasība nebūtu jāpiemēro Apvienotajā Karalistē 2002. gadā un tā būtu jāierobežo 2003. gadā. Tā saistīta ar valstij noteiktā teļu maksimālā apjoma attiecīgu korekciju, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1254/1999 10. pantā. Lai vienkāršotu pasākuma vadību, šo nosacījumu nepiemēro ražotājiem, kuri pieteikušies uz nedaudzām piemaksām. Lai ražošanu samazinātu, uz ierobežotu laiku būtu jāaptur arī iespēja atkārtoti piešķirt tās tiesības saņemt piemaksu, kuras nodotas atpakaļ valsts rezervē. Lai ņemtu vērā sakarā ar mutes un nagu sērgu samazināto zīdītājgovju skaitu, Apvienotajā Karalistē 2002. gadā šo pasākumu neveic. (5) Pašlaik ierobežo to dzīvnieku skaitu, par kuriem varētu piešķirt īpašo piemaksu, un ierobežo piemaksu par zīdītājgovīm, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1254/1999 12. pantu piemērojot ganāmpulka blīvumu, kas ir divas ganāmpulka vienības (GV) par hektāru. Lai saimniecībās ar intensīvu ražošanu samazinātu to dzīvnieku skaitu, par kuriem var piešķirt minētās piemaksas, un tādējādi veicinātu ekstensifikāciju, ganāmpulka blīvums būtu pakāpeniski jāsamazina 2002. gadā uz 1,9 GV un 2003. gadā uz 1,8 GV. (6) Risinot pašreizējās ražošanas problēmas, ko radījusi patēriņa samazināšanās, iespējams, ka iepērkamie daudzumi pārsniegs maksimālo apjomu, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 1254/1999 47. panta 2. punktā. Šis maksimālais apjoms 2001. gadā būtu jāpaaugstina, lai novērstu minētās regulas 47. panta 5. punktā paredzētās drošības tīkla sistēmas izmantošanu. (7) Šajā regulā paredzētie pasākumi jācenšas piemērot pašreizējai tirgus situācijai. Atbilstīgi situācijas izmaiņām varētu būt vajadzīgi turpmāki pasākumi, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Ar šo Regulu (EK) Nr. 1254/1999 groza šādi: 1. Regulas 4. panta 2. punktu papildina ar šādu daļu: "Tomēr 2001. gadā otro maksājumu, kas minēts b) apakšpunkta otrajā ievilkumā, var piešķirt arī par liellopiem, par kuriem samaksāts pirmais maksājums, kā minēts a) apakšpunktā." 2. Regulas 4. panta 4. punktu papildina ar šādu daļu: Beļģija | 228787 | Dānija | 221688 | Vācija | 1536113 | Grieķija | 141606 | Spānija | 643525 | Francija | 1734779 | Īrija | 1028153 | Itālija | 478997 | Luksemburga | 18922 | Nīderlande | 126346 | Austrija | 338720 | Portugāle | 160720 | Somija | 200000 | Zviedrija | 233481 | Apvienotā Karaliste | 1361978 | Minētajā laika posmā paliek spēkā I pielikuma zemsvītras piezīmes. Tomēr minētajā laika posmā pēdējā zemsvītras piezīmē minētais maksimālais apjoms Apvienotajā Karalistē ir 1461978."; 3. Regulas 4. panta 5. punkta pirmo ievilkumu aizstāj ar šādu tekstu: "— pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas ir daļa no lauku attīstības politikas, un tikai ar nosacījumu, ka tiek ņemti vērā vides un nodarbinātības aspekti, groza vai atceļ dzīvnieku skaita ierobežojumu, kas noteikts kā 90 dzīvnieki saimniecībā, un vecuma grupu, un"; 4. Regulas 4. panta 7. punkta b) apakšpunktu papildina ar šādu teikumu: "Tomēr par liellopiem, kas minēti 2. punkta otrajā daļā, piemaksa ir EUR 98."; 5. Regulas 6. panta 2. punkta pirmajā daļā skaitļus "80 %" un "20 %" aizstāj attiecīgi ar "60 %" un "40 %"; 6. Regulas 6. panta 2. punktā iekļauj šādu otro, trešo un ceturto daļu: "Tomēr 2002. un 2003. gadā teļu skaitam jābūt vismaz 15 % no kopējā dzīvnieku skaita, par kuru pieprasa piemaksu. Apvienotajā Karalistē saistības turēt minimālo teļu skaitu nepiemēro 2002. gadā un ierobežo līdz 5 % 2003. gadā. Ražotājam, kas pieprasa piemaksu par mazāk nekā 14 zīdītājgovīm, nepiemēro nosacījumu par teļu minimālo skaitu." 7. Regulas 9. panta 3. punktu papildina ar šādu daļu: "Tomēr 2002. un 2003. gadā tiesības, kas ir nodotas atpakaļ valsts rezervē saskaņā ar 4. punkta otro ievilkumu, nepiešķir atkārtoti līdz 2003. gada 31. decembrim. Apvienotajā Karalistē šo noteikumu piemēro tikai 2003. gadā." 8. Regulas 10. panta 1. punktā iekļauj šādu trešo, ceturto un piekto daļu: "Tomēr 2002. un 2003. gadā šādi atsevišķi valsts maksimālie apjomi ir vismaz 10 % un nepārsniedz 40 % no attiecīgai dalībvalstij noteiktā maksimālā apjoma, kas noteikts šīs regulas II pielikumā. Ja 2002. un 2003. gadā dalībvalstis nolemj izmantot iespēju, kas paredzēta pirmajā daļā, tad piemaksu par zīdītājgovīm piešķir katram ražotājam, kuram teļu skaits ir vismaz 5 % un ne vairāk kā 20 % no kopējā dzīvnieku skaita, par ko ir pieprasīta piemaksa. Ražotājam, kas pieprasa piemaksu par mazāk nekā 14 zīdītājgovīm, nepiemēro nosacījumu par teļu minimālo skaitu."; 9. Regulas 12. panta 1. punkta pirmo teikumu aizstāj ar šādu tekstu: "Kopējo dzīvnieku skaitu, par ko var piešķirt īpašo piemaksu un piemaksu par zīdītājgovīm, ierobežo, piemērojot ganāmpulka blīvumu saimniecībā, kas ir divas ganāmpulka vienības (GV) uz hektāru un kalendāro gadu. No 2002. gada 1. janvāra ganāmpulka blīvums ir 1,9 GV un no 2003. gada 1. janvāra – 1,8 GV."; 10. Regulas 47. panta 2. punkta otro daļu aizstāj ar šādu tekstu: "Šādi iepirkumi nedrīkst pārsniegt 350000 tonnas gadā Kopienā kopumā. Tomēr 2001. gadā maksimālais iepirkums ir noteikts 500000 tonnu apmērā.". 2. pants Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no 2002. gada 1. janvāra. Tomēr 1. panta 1., 4. un 10. punktu piemēro no dienas, kad stājas spēkā šī regula. Regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, 2001. gada 23. jūlijā Padomes vārdā — priekšsēdētājs A. Neyts-uyttebroeck [1] Priekšlikums sniegts 2001. gada 6. februārī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). [2] Atzinums sniegts 2001. gada 16. maijā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). [3] Atzinums sniegts 2001. gada 25. aprīlī (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts). [4] OV L 160, 26.6.1999., 21. lpp. --------------------------------------------------