Oficiālais Vēstnesis L 306 , 23/11/2001 Lpp. 0028 - 0033



Komisijas Lēmums (2001. gada 21. novembris), ar kuru nosaka prasības attiecībā uz to robežkontroles punktu apstiprināšanu, kuri atbild par veterinārām pārbaudēm produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (izziņots ar dokumenta numuru C(2001) 3687) (Dokuments attiecas uz EEZ) (2001/812/EK) EIROPAS KOPIENU KOMISIJA, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes Direktīvu 97/78/EK, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm [1], un jo īpaši tās 6. panta 2. punktu un 33. pantu, tā kā: (1) Lai apstiprinātu un iekļautu sarakstā Oficiālajā Vēstnesī robežkontroles punktus, kas rīkojas ar produktiem, tiem jāatbilst Direktīvas 97/78/EK II pielikumā izklāstītajiem vispārējiem nosacījumiem. (2) Ņemot vērā pieredzi, kas gūta Pārtikas un veterinārijas biroja veiktajās pārbaudēs, ir lietderīgi grozīt un atjaunināt sīki izstrādātās prasības attiecībā uz robežkontroles punktu un jebkādu pārbaužu centru šādā punktā. Šajā lēmumā noteikts nepieciešamais aprīkojums, iekārtas un procedūras, un ar to atceļ Komisijas Lēmumu 92/525/EEK [2]. (3) Visām robežkontroles punktu telpām vajadzētu būt valsts pilnvarota veterinārārsta kontrolē, vienmēr viņam pieejamām, kad tas nepieciešams, to skaitā jebkādām telpām ēkās, ko izmanto kā tirdzniecības uzņēmumus. (4) Lai veicinātu efektivitāti tādās vietās, kurās rīkojas tikai ar konkrētām produktu kategorijām, robežkontroles punkti būtu jāiekļauj sarakstā, ņemot vērā tikai minētās kategorijas, un paredzētais aprīkojums tad varētu būt ierobežots un piemērots tikai konkrētajām produktu kategorijām. (5) Ir lietderīgi panākt elastību, lai robežkontroles punktus varētu sadalīt vairākos pārbaužu centros, kur iespējams faktiski pārbaudīt produktus, nedublējot visu nepieciešamo biroja aprīkojumu un konkrētu dokumentāciju vai iekārtas, kas tiek turētas citās robežkontroles punkta telpās. (6) Tomēr ir jānosaka daži ierobežojumi iepriekšminētajai elastībai, lai nodrošinātu to, ka šādi pārbaužu centri faktiski darbojas valsts pilnvarota veterinārārsta kontrolē un neatrodas pārāk tālu no izraudzītā galvenā biroja, pretējā gadījumā šos centrus vajadzētu apstiprināt kā neatkarīgus robežkontroles punktus. (7) Tādēļ robežkontroles punktam un tajā ietilpstošajiem pārbaužu centriem būtu jānodrošina atbilstība obligātajām prasībām attiecībā uz aprīkojumu, iekārtām un ekspluatācijas nosacījumiem, kas izklāstīti šajā lēmumā. (8) Visiem robežkontroles punktiem jābūt apstiprinātiem Komisijā un iekļautiem sarakstā Oficiālajā Vēstnesī. (9) Caurskatāmības labad visi pārbaužu centri, ko izmanto kā konkrēta robežkontroles punkta sastāvdaļu, būtu jāiekļauj sarakstā blakus attiecīgā robežkontroles punkta nosaukumam atbilstošajā Komisijas lēmumā, kas publicēts Oficiālajā Vēstnesī. (10) Šajā lēmumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās veterinārijas komitejas atzinumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants 1. Robežkontroles punktā atrodas aprīkojums, kas paredzēts veterinārām pārbaudēm, kurš izvietots tā, ka veido pilnīgu darbojošos vienību, un par kuru atbild valsts pilnvarots veterinārārsts vai – attiecībā uz zvejniecības produktiem – valsts pilnvarots veterinārārsts vai arī Komisijas Lēmumā 93/352/EEK [3] minētais valsts pilnvarotais aģents. Gadījumā, ja robežkontroles punktā atrodas vairāki aprīkojuma komplekti, kas tomēr izvietoti vienā un tajā pašā objektā, tad atbilstīgi grupas ģeogrāfiskajai atrašanās vietai robežkontroles punktam ir viens nosaukums. 2. Robežkontroles punktā jāatrodas visam šā lēmuma 4. pantā precizētajam aprīkojumam, kurā var uzrādīt dzīvnieku izcelsmes produktus no trešām valstīm to ievešanai Kopienā un veikt vajadzīgās minēto produktu dokumentu, identitātes un fiziskās pārbaudes. 3. Robežas ģeogrāfiskā izvietojuma vai lieluma dēļ, vai arī efektīvai robežkontroles pārvaldīšanai, robežkontroles punktā var izvietot vairāk par vienu aprīkojumu vai pārbaužu centru, lai veiktu vajadzīgās pārbaudes tām produktu kategorijām, attiecībā uz kurām šis robežkontroles punkts ir apstiprināts. 2. pants 1. Neierobežojot Direktīvas 97/78/EK II pielikumu, visiem minētās direktīvas 6. pantā paredzētajiem robežkontroles punktiem, lai tos varētu apstiprināt un iekļaut sarakstā Oficiālajā Vēstnesī, kā arī saglabāt apstiprinājumu, ir jānodrošina tāds aprīkojums, personāls un iekārtas un robežkontroles punktos jāveic tādas procedūras, kādas precizētas šajā lēmumā un tā pielikumā. 2. Robežkontroles punkta telpām vai visiem tā pārbaužu centriem jāatrodas valsts pilnvarota veterinārārsta efektīvā kontrolē, vai – attiecībā uz zvejniecības produktiem – vai nu valsts pilnvarota veterinārārsta, vai arī Lēmumā 93/352/EEK minētā valsts pilnvarotā aģenta kontrolē, un tiem vienmēr jābūt viņam pieejamiem, kad tas nepieciešams. 3. pants 1. Dalībvalsts var ierosināt, lai robežkontroles punkts pēc apstiprināšanas tiktu oficiāli iekļauts sarakstā, lai tas veiktu pārbaudes visu kategoriju produktiem vai tikai dažu kategoriju produktiem. Pēdējā gadījumā dalībvalstij jāparāda, ka robežkontroles punktā ir vajadzīgais aprīkojums, personāls un iekārtas šo produktu pārbaudīšanai. 2. Robežkontroles punktus iekļauj sarakstā Oficiālajā Vēstnesī, norādot tos kā ostas, lidostas, autoceļa vai dzelzceļa atrašanās vietu. Sarakstā precizē tās produktu kategorijas, attiecībā uz kurām ir apstiprināts robežkontroles punkts un attiecīgā gadījumā – pārbaužu centrs, ieskaitot precizējumus attiecībā uz visiem citiem to produktu ierobežojumiem, kuru pārbaudi drīkst veikt konkrētais robežkontroles punkts. 3. Ja robežkontroles punkts ir apstiprināts vienīgi attiecībā uz konkrētām produktu kategorijām, tad robežkontroles punktā var attiecīgi nodrošināt tikai tādu aprīkojumu, kas nepieciešams veterināro pārbaužu veikšanai vienīgi šīm ierobežotajām produktu kategorijām. 4. Tomēr, atkāpjoties no 3. punkta, sasaldētu spermu un embrijus, kurus apkārtējās vides temperatūrā drīkst pārvadāt slēgtos konteineros ar autonomu termoregulāciju, drīkst pārbaudīt tādos robežkontroles punktos, kas iekļauti sarakstā attiecībā uz produktiem, kuri nav paredzēti lietošanai cilvēku uzturā un kuri ir tikai apkārtējās vides temperatūrā. 5. Dalībvalstis informē Komisiju par visām izmaiņām tāda robežkontroles punkta vai tajā ietilpstošā pārbaužu centra infrastruktūrā vai ekspluatācijā, kas jebkādā veidā ietekmē tā esamību sarakstā. Dalībvalstis var ierosināt papildinājumus ikviena robežkontroles punkta iedalīšanai pa kategorijām pēc tam, kad kompetentā iestāde ir pārbaudījusi, vai aprīkojums atbilst šim lēmumam, lai Komisija apstiprinātu un grozītu sarakstus. 4. pants 1. Apstiprināto robežkontroles punktu aprīkojumam jābūt būvētam, aprīkotam, uzturētam un ekspluatētam atbilstoši prasībām, kas izklāstītas šā lēmuma pielikumā un attiecīgajos Kopienas tiesību aktos. Produktiem, kas nav pilnībā saskaņoti no higiēnas viedokļa, var piemērot valsts papildu higiēnas prasības. 2. Visu apstiprināto robežkontroles punktu obligātajā infrastruktūrā jābūt šādiem elementiem, kas atrodas piemērotā attālumā cits no cita: a) birojam ar sakaru iekārtām, to skaitā tālruni, faksu, Animo sistēmas terminālu, fotokopētāju, visu vajadzīgo dokumentāciju un arhivēšanas kapacitāti dokumentu uzglabāšanai attiecībā uz produktu pārbaudi; b) kopējām telpām, kuras sastāv no ģērbtuvēm, tualetēm un iekārtām roku mazgāšanai, ko lieto robežkontroles punktā strādājošais personāls, un kuras var lietot arī tikai tas pārējais personāls, kas ir iesaistīts oficiālajās pārbaudēs; c) teritorija transportlīdzekļu izkraušanai, kas ir slēgta vai ar jumta segumu, izņemot tos gadījumus, kad kravu sastāda vilna, kas nav fasēta konteineros, pārstrādātu dzīvnieku olbaltumvielas beramkravā, kas nav derīgas lietošanai cilvēku uzturā, nefasēti kūtsmēsli vai guano, vai kuģī pārvadātas beztaras šķidrās eļļas un tauki, uz kuriem neattiecas prasība par jumta segumu; Tādu produktu gadījumā, kam tiek kontrolēta temperatūra un kas ir patēriņam paredzēti, savienojumu vietām starp transportlīdzekli un izkraušanas teritorijām būtu jābūt hermētiski noslēgtām vai aizsargātām no ārējās vides, izņemot gadījumu, kad tiek izkrautas zivis, uz kuru attiecas Lēmuma 93/352/EEK 2. pantā un Direktīvas 91/493 [4] pielikuma II sadaļas 2. punktā minētā atkāpe; d) pārbaužu telpa produktu pārbaudīšanai un paraugu ņemšanai turpmākajiem testiem; paraugu ņemšanas teritorijai nav jābūt nodalītai no pārbaužu telpas; e) atbilstošas uzglabāšanas telpas vai teritorijas, lai aizturētus sūtījumus vienlaicīgi varētu turēt vēsā, aukstā vai apkārtējās vides temperatūrā un valsts pilnvarota veterinārārsta kontrolē, līdz tiek saņemti laboratorijas rezultāti vai citi izmeklējumi. 3. Robežkontroles punktiem, kas ir apstiprināti, lai rīkotos ar atvēsinātu, saldētu un apkārtējās vides temperatūras produktu kategorijām, jāspēj vienlaicīgi uzglabāt atbilstošus produktu apjomus katrā no temperatūrām. Valsts pilnvarotajam veterinārārstam ir nodrošināta tūlītēja pieeja atbilstošam uzglabāšanas apjomam, kad vien tas nepieciešams. Tādu komercglabātavu izmantošana, kas atrodas blakus robežkontroles punktam un tajā pašā ostā vai muitas zonā ir atļauta valsts pilnvarota veterinārārsta kontrolē un ar noteikumu, ka aizturētie produkti tiek uzglabāti atsevišķā slēdzamā telpā, kamerā vai zonā, kura ir stingri norobežota no pārējiem produktiem. Uzglabāšana atsevišķi izvietotos konteineros, kas pastāvīgi novietoti pie izkraušanas zonas, ir atļauta ar noteikumu, ka šādi konteineri ir tādā veidā saistīti ar izkraušanas zonu, lai izkraušanas process būtu aizsargāts no laika apstākļiem. Katras produktu kategorijas papildu uzglabāšana transportlīdzekļos, ar kuriem sūtījums ir ticis atvests uz robežkontroles punktu, ir atļauta vienīgi valsts pilnvarotā veterinārārsta kontrolē tajos robežkontroles punktos, kas atrodas pie autoceļa, dzelzceļa vai ostā. 4. Ar patēriņam paredzētiem produktiem un produktiem, kas nav paredzēti lietošanai cilvēku uzturā, būtu jārīkojas atsevišķās izkraušanas zonās, pārbaužu telpās un glabātavās. Atkāpjoties no minētās prasības, tādos robežkontroles punktos, kas ir oficiāli apstiprināti darbībai vienīgi ar iesaiņotiem produktiem, izkraušanas zonas var būt kopīgas, ar noteikumu, ka, lai novērstu tālāku piesārņojuma izplatību, izkraušanas laikā un pēc tās tiek skaidri nodalīti patēriņam paredzētie produkti un tādi produkti, kas nav paredzēti lietošanai cilvēku uzturā. 5. Atkāpjoties no iepriekšminētā 4. punkta, tādi robežkontroles punkti, kuru caurlaide ir mazāka par 500 sūtījumiem gadā, var izmantot vienu un to pašu aprīkojumu, kas paredzēts visu to produktu izkraušanai, pārbaudei un uzglabāšanai, attiecībā uz kuriem šis punkts ir apstiprināts, ar noteikumu, ka starp sūtījumiem pastāv zināms laika posms un ka šajā laika posmā starp dažādo sūtījumu ienākšanu tiek veikta atbilstoša telpu tīrīšana un dezinfekcija, ciktāl tas nepieciešams. 5. pants 1. Dalībvalstis var ierosināt iekļaut sarakstā Oficiālajā Vēstnesī papildu pārbaužu centrus jau apstiprinātos robežkontroles punktos pēc tam, kad kompetentā iestāde ir pārbaudījusi to atbilstību šim lēmumam. Aprīkojumam katrā no centriem būtu jāatbilst caur centru izejošo dažādo produktu apjomam un veidam. 2. Ja robežkontroles punkts ir sadalīts dažādos pārbaužu centros, tie: - atrodas tajā pašā muitas norādītajā apgabalā vai rajonā, kurā atrodas tas robežkontroles punkts, pie kura šie centri ir iekļauti sarakstā, - atrodas piemērotā attālumā no robežkontroles punkta izraudzītā galvenā biroja, un tie ir uzskatāmi pakļauti valsts pilnvarota veterinārārsta kontrolei, - veic īpašu uzskaiti par centrā pārbaudītajiem sūtījumiem. 3. Pārbaužu centriem nav jānodrošina: - arhivēšanas aprīkojums, Animo sistēmas termināls vai fotokopētājs, - visi veterināro pārbaužu tiesību akti un dokumentācija, bet gan tikai tādi dokumenti, kas ir vajadzīgi un attiecas uz centrā veiktajām veterinārajām pārbaudēm. 6. pants Direktīvas 97/78/EK 6. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētajos apstākļos piemērotais laika intervāls, ko nosaka dalībvalstīm, lai izpildītu ieteikumus, kas sagatavoti, ievērojot pārbaudes ziņojumus, pirms Komisija pilnībā vai daļēji izsvītro no saraksta robežkontroles punktu, pēdējā gadījumā attiecībā uz produktu kategorijām un/vai pārbaužu centriem, uz kuriem attiecas ieteikumi, tas ir šāds, skaitot no dienas, kad saņemts noslēguma ziņojums dalībvalsts valodā: - par trūkumiem attiecībā uz aprīkojumu (vienīgi būvēm) vai personāla skaitu: seši mēneši; tomēr, ja minētā aprīkojuma vietā tiek būvēts jauns aprīkojums, tad darbības izpildes termiņus var noteikt, dalībvalstij un Komisijai vienojoties katrā konkrētā gadījumā, - par trūkumiem attiecībā uz visiem pārējiem jautājumiem: trīs mēneši. Gadījumā, ja pastāv nopietni riska draudi dzīvnieku vai sabiedrības veselībai, minētie laika intervāli var būt īsāki. 7. pants Ar šo atceļ Lēmumu 92/525/EEK, un saskaņā ar Direktīvas 97/78/EK 33. pantu šā lēmuma noteikumi stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc to publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī. 8. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, 2001. gada 21. novembrī Komisijas vārdā — Komisijas loceklis David Byrne [1] OV L 24, 30.1.1998., 9. lpp. [2] OV L 331, 17.11.1992., 16. lpp. [3] OV L 144, 16.6.1993., 25. lpp. [4] OV L 268, 24.9.1991., 15. lpp. -------------------------------------------------- PIELIKUMS Prasības attiecībā uz robežkontroles punktu apstiprināšanu Lai robežkontroles punktus varētu apstiprināt un iekļaut sarakstā, tiem jābūt tā būvētiem, lai nodrošinātu atbilstošu higiēnas pakāpi un izvairītos no tālākas piesārņojuma izplatības. Robežkontroles punkta vai pārbaužu centra telpās, kur paredzēts izkraut, pārbaudīt vai uzglabāt produktus, jābūt: - sienām, kas apdarinātas ar līdzenu, mazgājamu virsmu, kam tāpat kā grīdai būtu jābūt viegli tīrāmām un dezinficējamām, kā arī ar pienācīgu kanalizāciju, - tīriem un viegli tīrāmiem griestiem, - piemērotam dabiskam un mākslīgam apgaismojumam, - atbilstošai karstā un aukstā ūdens padevei visās pārbaužu telpās. 1. Tehniskās iekārtas a) Robežkontroles punktos un pārbaužu centros pastāvīgi jābūt vismaz: - iekārtām (vai pieejai iekārtām) pārbaudāmo sūtījumu nosvēršanai, - visām iekārtām, kas nepieciešamas, lai atvērtu un pārbaudītu sūtījumus, kas nodoti pārbaudei, - atbilstoši novietotām tīrīšanas un dezinfekcijas iekārtām, kas atbilst robežkontroles punkta prasībām, vai arī efektīvai un dokumentētai sistēmai attiecībā uz tīrīšanu un dezinfekciju, ko veic ārējie uzņēmumi, - iekārtām temperatūras uzturēšanai atbilstošā līmenī telpās ar termoregulāciju; b) pārbaužu telpās jābūt vismaz: - galdam, uz kura iespējams strādāt, ar līdzenām un mazgājamām virsmām, ko ir viegli tīrīt un dezinficēt, - paraugu ņemšanas iekārtām – zāģim, nazim, kārbu atveramajai ierīcei, līdzekļiem paraugu noņemšanai no sūtījumiem un paraugu traukiem, - līmlentei un numurētiem zīmogiem vai etiķetēm ar skaidru marķējumu, lai nodrošinātu izsekojamību, - termometram, lai izmērītu virsmas temperatūru, kā arī temperatūru sūtījuma iekšpusē, svariem un pH metram svaigiem produktiem, - atkausēšanas iekārtai vai mikroviļņu krāsnij, - aprīkojumam, lai paraugus uz laiku varētu uzglabāt kontrolētā temperatūrā līdz to nosūtīšanai uz laboratoriju. Tāpat būtu jābūt pieejamiem piemērotiem traukiem šo paraugu transportēšanai; c) robežinspekcijas punktiem un pārbaužu centriem, kas iekļauti sarakstā ar ierobežojumiem, jābūt: - šā punkta a) un b) apakšpunktā minētajiem izstrādājumiem, kas ir piemēroti rīcībai ar produktiem robežkontroles punktā. 2. Štatu saraksts 1. Par robežkontroles punktu darbību atbild valsts pilnvarots veterinārārsts vai – zvejniecības produktu gadījumā – vai nu valsts pilnvarots veterinārārsts, vai Lēmumā 93/352/EEK minētais valsts pilnvarotais aģents, kuram jābūt klāt robežkontroles punktā un pārbaužu centros tad, kad tiek pārbaudīti produkti. Punktā ir pietiekams personāla skaits, lai veiktu visas robežkontroles punktā nepieciešamās pārbaudes. 2. Valsts pilnvarotajam veterinārārstam var palīdzēt īpaši apmācīti palīgi, kas strādā viņa pakļautībā: a) pārbaudot dokumentus; b) veicot identitātes pārbaudes un fiziskas pārbaudes, ņemot paraugus un veicot vispārējo analīzi; c) pildot administratīvus pienākumus un procedūras. Valsts pilnvarotais veterinārārsts ir atbildīgs par galīgo lēmumu. Tiek veikta uzskaite par robežkontroles punkta personāla mācībām attiecībā uz veterinārajām pārbaudēm. 3. Dokumentācija Robežkontroles punkts nodrošina šādu informāciju: Līdz Shift sistēmas ieviešanai valsts pilnvarotā veterinārārsta rīcībā, kurš ir atbildīgs par pārbaudēm robežkontroles punktā, izraudzītajā centrālajā birojā jābūt vismaz: 1) jaunākajam sarakstam ar trešām valstīm vai trešo valstu teritoriju daļu, kam ir atļauts nosūtīt produktus uz Kopienu vai attiecīgā gadījumā uz dažām dalībvalstīm; 2) dažādu tādu Kopienas vai dalībvalstu lēmumu kopijām, ar ko precizē paraugu veselības sertifikātam vai sabiedrības veselības/veterinārajam sertifikātam, vai jebkuram citam dokumentam, kas jāpievieno produktiem no trešām valstīm, kas ir nosūtīti uz Kopienu vai attiecīgi uz noteiktām dalībvalstīm; 3) jaunākajam sarakstam, kurā uzskaitītas tās iestādes trešās valstīs, kam ir atļauts nosūtīt produktus uz Kopienu, vai – attiecībā uz neharmonizētiem produktiem – jaunākajam sarakstam, kurā uzskaitītas valstī apstiprinātās iestādes; 4) visu par drošības pasākumiem pieņemto lēmumu kopijām, ar kuriem aizliedz vai ierobežo produktu importu Kopienā; 5) jaunākajam sarakstam, kurā uzskaitīti apstiprinātie robežkontroles punkti, ar visiem pieejamiem datiem par šiem robežkontroles punktiem; 6) pašreizējam sarakstam, kurā uzskaitītas brīvās tirdzniecības zonas, brīvās noliktavas un muitas noliktavas, kas apstiprinātas saskaņā ar 12. panta 4. punktu, un operatori, kas pilnvaroti saskaņā ar Direktīvas 97/78/EK 13. pantu, visās dalībvalstīs; 7) jaunākajam to iestāžu sarakstam, kas apstiprinātas, lai saņemtu attiecīgai dalībvalstij piegādātus produktus saskaņā ar Direktīvas 97/78/EK 8. panta 6. punktu; 8) jaunākajiem attiecīgajiem EK tiesību aktiem attiecībā uz produktiem un procedūrām, uz ko attiecas veterinārās pārbaudes. 4. Uzskaite Jāveic arī šāda uzskaite: 1) jaunākā informācija par tādu produktu sūtījumiem, attiecībā uz kuriem atteikts imports vai ievešana Kopienā un kas nosūtīti atpakaļ; katra dalībvalsts dara zināmu citām dalībvalstīm un Komisijai visu informāciju par atpakaļ nosūtītajiem sūtījumiem; šo informāciju centrālā kompetentā iestāde dara zināmu visiem robežkontroles punktiem; 2) reģistrs saskaņā ar Komisijas 1997. gada 6. jūnija Lēmumu 97/394/EK, ar ko nosaka obligātos datus, kas nepieciešami datu bāzei attiecībā uz dzīvniekiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem, kas ievesti Kopienā [1]; 3) visu tādu sūtījumu reģistrs, kas ir vai nu nosūtīti atpakaļ saskaņā ar Komisijas Lēmumu 97/152/EK [2], vai iznīcināti, vai arī kurus robežkontroles punkta valsts pilnvarots veterinārārsts atļāvis izmantot, ja tie netiek lietoti cilvēku uzturā; šajā reģistrā tiek ierakstīti visi gadījumi, kad valsts pilnvarota veterinārārsta darbībai vai atbildei ir noteikts termiņš tādu preču gadījumā, kas noraidītas, nosūtītas tranzītā vai nogādātas, un kur ir nepieciešama tālāka darbība; 4) tādu paraugu reģistrs, kas noņemti robežkontroles punktā, lai veiktu laboratorijas testus, kam pievienotas ziņas par vajadzīgo laboratorijas testu un šādu testu rezultāti (pozitīvi un negatīvi); 5) reģistrs, ko pieprasa saskaņā ar Komisijas Lēmumu 94/360/EK par fizisko pārbaužu biežuma samazināšanu attiecībā uz dažu produktu sūtījumiem no trešām valstīm, kas jāveic saskaņā ar Direktīvu 90/675/EEK [3], nepieciešamības gadījumā elektroniskā formātā. 5. Procedūras 1. Kompetentā iestāde cenšas nodrošināt ciešu sadarbību starp dažādiem dienestiem, kas ir iesaistīti produktu pārbaudē no trešām valstīm. 2. Visām fiziskajām pārbaudēm un identitātes pārbaudēm, izņemot zīmoga pārbaudi, jānotiek robežkontroles punkta telpā. Visas minētās pārbaudes veic tā, lai novērstu tālāka piesārņojuma izplatības iespēju, un nepieciešamības gadījumā ņem vērā termoregulācijas nosacījumus, kuros produkti ir pārvadāti. Rīkojoties ar neiesaiņotiem patēriņam paredzētiem produktiem, visas pārbaudes jāveic tā, lai produkti tiktu aizsargāti pret laika apstākļiem, un jānodrošina higiēniska rīcība ar šādiem produktiem un to aizsardzība izkraušanas un iekraušanas laikā. 3. Valsts pilnvarotajam veterinārārstam ir jābūt vismaz atbilstošām zināšanām par to dzīvnieku izcelsmes atkritumu produktu aizvākšanas pasākumiem, kas tikuši izkrauti no transportlīdzekļiem viņam pakļautajā teritorijā. Ja turpmāk viņš ir atbildīgs par aizvākšanas pasākumiem, tad ir jāveic uzskaite par izdarītajām pārbaudēm un konstatētajām novirzēm no normas. Ja par aizvākšanu atbild kāda cita kompetentā iestāde, tad valsts pilnvarotais veterinārārsts uztur ciešu saikni ar šo iestādi un viņam ir pieejama visa attiecīgā vajadzīgā informācija. 4. Valsts pilnvarotajam veterinārārstam ir jābūt vismaz atbilstošām zināšanām par ikvienu brīvās tirdzniecības zonu, brīvajām noliktavām, muitas noliktavām vai kuģu piegādātājiem, kas atrodas robežposteņa teritorijā vai ir ciešā saistībā ar to. Noliktavās un pie attiecīgajiem piegādātājiem ir jāveic regulāras pārbaudes, un robežkontroles punkta birojā ir jāveic to uzskaite. [1] OV L 164, 21.6.1997., 42. lpp. [2] OV L 59, 28.2.1997., 50. lpp. [3] OV L 158, 25.6.1994., 41. lpp. --------------------------------------------------