2.

II pielikumu aizstāj ar šādu pielikumu: “II PIELIKUMS Tehniskās prasības Lauksaimniecības un mežsaimniecības šauras riteņu bāzes riteņtraktoru aizmugurē montētu apgāšanās aizsargkonstrukciju EK tipa apstiprinājumam piemēro tehniskās prasības, kas noteiktas ESAO 2008. gada oktobra Lēmuma C(2008) 128 7. koda 3. punktā, izņemot 3.1.4. punktu (“Testa ziņojumi”), 3.3.1. punktu (“Administratīvie attiecinājumi”), 3.4. punktu (“Marķējums”) un 3.6. punktu (“Drošības jostu stiprinājumu efektivitāte”); to formulējums ir šāds: “3. NOTEIKUMI UN NORĀDĪJUMI 3.1. Izturības testēšanas nosacījumi aizsargkonstrukcijām un to stiprinājumam pie traktora 3.1.1. Vispārīgas prasības 3.1.1.1. Testa mērķi Testi, ko veic, izmantojot īpašas ierīces, ir paredzēti, lai imitētu slodzi, kādai pakļauj aizsargkonstrukciju, ja traktors apgāžas. Minētie testi ļauj novērot aizsargkonstrukcijas izturību un visu to kronšteinu izturību, ar kuriem tā piestiprināta pie traktora, kā arī visu traktora detaļu izturību, kas nodod testa slodzi. 3.1.1.2. Testa metodes Testus var veikt saskaņā ar dinamisko vai statisko procedūru. Abas metodes tiek uzskatītas par līdzvērtīgām. 3.1.1.3. Vispārīgi noteikumi, kas reglamentē sagatavošanos testiem 3.1.1.3.1. Aizsargkonstrukcijai jāatbilst ražojumu sērijas specifikācijām. To piestiprina saskaņā ar ražotāja ieteikto metodi vienam no traktoriem, kuram tā ir projektēta. Piezīme: statiskās izturības testam nav vajadzīgs viss traktors; tomēr aizsargkonstrukcija un traktora daļas, pie kurām tā piestiprināta, veido iekārtu darba kārtībā, kas turpmāk saukta “mezgls”. 3.1.1.3.2. Gan statiskajā testā, gan dinamiskajā testā traktoram (vai mezglam), kā tas ir nokomplektēts, jābūt aprīkotam ar visām ražojumu sērijas daļām, kuras var ietekmēt aizsargkonstrukcijas izturību vai kuras var būt vajadzīgas izturības testam. Traktoram (vai mezglam) jāpiemontē arī detaļas, kas varētu radīt apdraudējumu klīrensa zonā, tā, lai tās varētu pārbaudīt un noskaidrot, vai ir izpildītas 3.1.3. punktā minēto pieņemšanas nosacījumu prasības. Visām traktora vai aizsargkonstrukcijas daļām, ieskaitot aizsardzību pret laika apstākļiem, jābūt piegādātām vai parādītām rasējumos. 3.1.1.3.3. Izturības testiem visi paneļi un noņemamās nestrukturālas daļas jānoņem, lai tās nevarētu veicināt aizsargkonstrukcijas stiprināšanu. 3.1.1.3.4. Sliedes platumam jābūt noregulētam tā, lai aizsargkonstrukciju, cik vien iespējams, izturības testu laikā nebalstītu riepas. Ja šos testus veic, ievērojot statisko procedūru, šos riteņus var noņemt. 3.1.1.4. Traktora atskaites masa izturības testos Traktora atskaites masai M, ko lieto formulā, lai aprēķinātu svārsta bloka kritiena augstumu, noslodzes enerģijai un spiediena spēkam jābūt vismaz traktora masas apmērā, neskaitot papildierīces, bet ieskaitot dzesēšanas šķidrumu, smērvielas, degvielu, instrumentus un aizsargkonstrukciju. Nav iekļauti papildu priekšējie vai aizmugurējie atsvari, riepu balasts, uzmontēti agregāti, uzmontēts aprīkojums vai jebkādi speciālie mezgli. 3.1.2. Testi 3.1.2.1. Testu secība Testu secība, neskarot papildu testus, kas minēti 3.2.1.1.6., 3.2.1.1.7., 3.2.2.1.6. un 3.2.2.1.7. punktā, ir šāda: 1) trieciens (dinamiskais tests) vai noslodze (statiskais tests) konstrukcijas aizmugurē (sk. 3.2.1.1.1. un 3.2.2.1.1. punktu); 2) aizmugurējā spiediena tests (dinamiskais vai statiskais tests) (sk. 3.2.1.1.4. un 3.2.2.1.4. punktu); 3) trieciens (dinamiskais tests) vai noslodze (statiskais tests) konstrukcijas priekšā (sk. 3.2.1.1.2. un 3.2.2.1.2. punktu); 4) trieciens (dinamiskais tests) vai noslodze (statiskais tests) konstrukcijas sānos (sk. 3.2.1.1.3. un 3.2.2.1.3. punktu); 5) spiediens konstrukcijas priekšā (dinamiskais vai statiskais tests) (sk. 3.2.1.1.5. un 3.2.2.1.5. punktu). 3.1.2.2. Vispārīgas prasības 3.1.2.2.1. Ja testa laikā izkustas vai salūst kāda fiksācijas ierīces daļa, testu atkārto. 3.1.2.2.2. Testu laikā traktoru vai aizsargkonstrukciju nedrīkst labot vai mainīt. 3.1.2.2.3. Testu laikā traktora pārnesumkārbai ir jābūt neitrālā režīmā un bremzēm atlaistām. 3.1.2.2.4. Ja traktors ir aprīkots ar atsperojuma sistēmu starp traktora virsbūvi un riteņiem, testa laikā tai jābūt nobloķētai. 3.1.2.2.5. Pirmā trieciena izdarīšanai (dinamiskais tests) vai pirmās slodzes (statiskais tests) piemērošanai konstrukcijas aizmugurē jāizvēlas tas sāns, kas saskaņā ar testa veicēju iestāžu viedokli pēc triecienu un slodžu sērijas piemērošanas radīs visnevēlamākos apstākļus konstrukcijai. Trieciens no sāniem vai sānu slodze un trieciens no aizmugures vai aizmugures slodze jāpiemēro abos aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes sānos. Trieciens no priekšas vai priekšējā slodze jāpiemēro tajā pašā aizsargkonstrukcijas gareniskās vidusplaknes sānā kā trieciens no sāniem vai sānu slodze. 3.1.3. Pieņemšanas nosacījumi 3.1.3.1. Uzskata, ka aizsargkonstrukcija apmierina izturības prasības, ja tā atbilst šādiem nosacījumiem: 3.1.3.1.1. pēc katra testa dinamiskā testa procedūrā aizsargkonstrukcijai nav radušās plaisas vai plīsumi, kā noteikts 3.2.1.2.1. punktā. Ja dinamiskā testa laikā rodas plīsumi vai plaisas, tūlīt pēc testa, kurā radušies plīsumi vai plaisas, jāizdara papildu trieciena tests vai spiediena tests, kā noteikts 3.2.1.1.6. vai 3.2.1.1.7. punktā; 3.1.3.1.2. izdarot statisko testu, brīdī, kad katrā paredzētajā horizontālās slodzes testā ir sasniegts vajadzīgais enerģijas līmenis, vai pārslodzes testā spēkam jābūt lielākam par 0,8 F; 3.1.3.1.3. ja, piemērojot trieciena spēku, dinamiskā testa laikā rodas plīsumi vai plaisas, tūlīt pēc trieciena testa, kurā radušies plīsumi vai plaisas, jāizdara papildu trieciena tests, kā noteikts 3.2.2.1.7. punktā 3.1.3.1.4. testu laikā, izņemot pārslodzes testu, neviena aizsargkonstrukcijas daļa nedrīkst nonākt klīrensa zonā, kas noteikta I pielikuma 1.6. punktā; 3.1.3.1.5. testu laikā, izņemot pārslodzes testu, saskaņā ar 3.2.1.2.2. un 3.2.2.2.2. punktu konstrukcijai jāaizsargā visas klīrensa zonas daļas; 3.1.3.1.6. testu laikā aizsargkonstrukcija nedrīkst izdarīt spiedienu uz sēdekļa konstrukciju; 3.1.3.1.7. elastīgajai deformācijai, ko mēra saskaņā ar 3.2.1.2.3. un 3.2.2.2.3. punktu, jābūt mazākai par 250 mm. 3.1.3.2. Nedrīkst būt piederumu, kas rada draudus vadītājam. Nedrīkst būt izvirzītas daļas vai piederuma, kas var ievainot vadītāju, ja traktors apgāžas, vai jebkāda piederuma vai daļas, kas var viņu iesprostot – piemēram, aiz kājas vai pēdas – konstrukcijas deformācijas rezultātā. 3.1.4. [Nepiemēro] 3.1.5. Iekārtas un aprīkojums dinamiskajiem testiem 3.1.5.1. Svārsta bloks 3.1.5.1.1. Bloku, kas darbojas kā svārsts, iekar divās ķēdēs vai trosēs, kuru atbalsta punkti nav zemāki par 6 m virs zemes. Jānodrošina līdzekļi, lai neatkarīgi noregulētu bloka iekāršanas augstumu un leņķi starp bloku un atbalsta ķēdēm vai trosēm. 3.1.5.1.2. Svārsta bloka masai jābūt 2 000 ± 20 kg, neskaitot ķēžu vai trošu masu, kuras pašas nedrīkst pārsniegt 100 kg. Trieciena plaknes sānu garumam jābūt 680 ± 20 mm (sk. 7.3. attēlu). Blokam jābūt piepildītam tā, lai tā smaguma centrs būtu nemainīgs un sakristu ar paralēlskaldņa ģeometrisko centru. 3.1.5.1.3. Paralēlskaldnim jābūt savienotam ar sistēmu, kas velk to atpakaļ ar tūlītēju atlaišanas mehānismu, kurš ir veidots un izvietots tā, lai svārsta bloku varētu atlaist, neizraisot paralēlskaldņa svārstības ap horizontālo asi perpendikulāri svārsta svārstību plaknei. 3.1.5.2. Svārsta balsti Svārsta atbalsta punktiem jābūt stingri nostiprinātiem tā, lai to izkustēšanās jebkurā virzienā nepārsniegtu 1 procentu no kritiena augstuma. 3.1.5.3. Stiprinājumi 3.1.5.3.1. Balsta sliedēm ar vajadzīgo sliedes platumu, kas nosedz vajadzīgo platību, lai nostiprinātu traktoru visos ilustrētajos gadījumos (sk. 7.4., 7.5. un 7.6. attēlu), jābūt stingri piestiprinātām pie neelastīga pamata zem svārsta. 3.1.5.3.2. Traktoram jābūt pieķēdētam pie sliedēm ar trošu palīdzību ar apaļām stieplēm, ar šķiedru serdeni, ar konstrukciju 6 × 19 saskaņā ar ISO 2408:2004 un ar nominālo diametru 13 mm. Metāla daļu maksimālajai stiepes izturībai jābūt 1 770 Mpa. 3.1.5.3.3. Centrālais griezes punkts traktoram ar šarnīrsavienojumu jāatbalsta un jāpieķēdē tā, lai tas atbilstu visiem testiem. Izdarot testu ar triecienu no sāna, balstam jābūt atbalstītam arī no triecienam pretējās puses. Priekšējiem un aizmugurējiem riteņiem nav jābūt vienā līnijā, ja tas atvieglo trošu pievienošanu atbilstīgajā veidā. 3.1.5.4. Riteņu balsts un baļķis 3.1.5.4.1. Trieciena testu laikā kā balsts riteņiem jāizmanto mīkstās koksnes baļķis, kura šķērsgriezuma laukums ir 150 mm (sk. 7.4., 7.5. un 7.6. attēlu). 3.1.5.4.2. Mīkstās koksnes baļķis jāpiestiprina pie zemes, lai nostiprinātu riteņa diska malu, kas atrodas pretējā pusē triecienam no sāniem (sk. 7.6. attēlu). 3.1.5.5. Balsti un stiprinājumi traktoriem ar šarnīrsavienojumu 3.1.5.5.1. Traktoriem ar šarnīrsavienojumu lieto papildu balstus un stiprinājumus. To mērķis ir nodrošināt, lai traktora daļa, kurā ir ierīkota aizsargkonstrukcija, būtu tikpat stingra kā viengabala traktoram. 3.1.5.5.2. Konkrētā papildu informācija, kas attiecas uz trieciena un spiediena pārbaudēm, ir iekļauta 3.2.1.1. punktā. 3.1.5.6. Spiediens riepās un deformācija 3.1.5.6.1. Traktora riepām nedrīkst būt šķidruma balasts; tām jābūt piepumpētām līdz spiedienam, kādu noteicis traktora ražotājs darbam uz lauka. 3.1.5.6.2. Stiprinājumiem jābūt nospriegotiem katrā atsevišķā gadījumā, kad riepām ir deformācija, kas ir 12 procenti no riepas sienas augstuma (attālums starp zemi un diska zemāko punktu) pirms nospriegošanas. 3.1.5.7. Spiediena stends Izmantojot stendu, kas attēlots 7.7. attēlā, jābūt iespējai iedarboties ar lejupejošu spēku uz aizsargkonstrukciju caur stingru baļķi, kas ir aptuveni 250 mm plats un savienots ar slodzi piemērojošo mehānismu ar kardāniem. Jānodrošina piemērotas asu novietnes tā, lai traktora riepas neuzņem spiediena spēku. 3.1.5.8. Mērīšanas ierīces Ir vajadzīgas šādas mērīšanas ierīces: 3.1.5.8.1. ierīce elastīgās deformācijas (atšķirība starp maksimālo momentāno deformāciju un paliekošo deformāciju, sk. 7.8. attēlu) mērīšanai; 3.1.5.8.2. ierīce pārbaudīšanai, vai aizsargkonstrukcija nav nokļuvusi klīrensa zonā un vai šī zona ir palikusi konstrukcijas aizsardzībā testa laikā (sk. 3.2.2.2.2. punktu). 3.1.6. Ierīces un aprīkojums statiskajiem testiem 3.1.6.1. Stends statiskai testēšanai 3.1.6.1.1. Statiskā testa stendam jābūt veidotam tā, lai aizsargkonstrukcijai varētu piemērot grūdienus vai slodzi. 3.1.6.1.2. Jānodrošina, lai slodzi varētu vienādi sadalīt slodzes izraisīšanas virzienā pa slīdēšanas sliedi, kuras garums ir viens no skaitļa 50 daudzkārtņiem starp 250 un 700 mm. Nelokāmās sviras vertikālās virsmas izmērs ir 150 mm. Sviras šķautnēm, kas saskaras ar aizsargkonstrukciju, maksimālais liekuma rādiuss ir 50 mm. 3.1.6.1.3. Jābūt iespējai noregulēt aizsargu jebkurā leņķī attiecībā pret slodzes virzienu, lai varētu sekot līdzi konstrukcijas slodzi nesošās virsmas leņķa izmaiņām, konstrukcijai saliecoties. 3.1.6.1.4. Slodzes virziens (novirze no horizontāles un no vertikāles): — testa sākumā, pie nulles slodzes: ± 2°, — testa laikā pakļauts slodzei: 10° virs un 20° zem horizontāles. Šīm novirzēm jābūt minimālām. 3.1.6.1.5. Deformācijas ātrumam jābūt pietiekami lēnam (mazākam nekā 5 mm/s) slodzei visos momentos, lai to uzskatītu par “statisku”. 3.1.6.2. Iekārtas enerģijas mērīšanai, kuru uzņem konstrukcija 3.1.6.2.1. Jāuzzīmē līkne “spēks pret deformāciju”, lai noteiktu enerģiju, kādu uzņem konstrukcija. Nav vajadzības mērīt spēku un deformāciju punktā, kur tiek piemērota slodze konstrukcijai; tomēr spēks un deformācija jāmēra vienlaikus un kolineāri. 3.1.6.2.2. Atskaites punkts deformācijas mērījumiem jāizvēlas tā, lai ņemtu vērā tikai to enerģiju, kuru uzņem konstrukcija un/vai konkrētu traktora daļu deformācija. Enerģija, kas tiek uzņemta, deformējoties un/vai paslīdot stiprinājumam, jāignorē. 3.1.6.3. Līdzekļi traktora piestiprināšanai pie zemes 3.1.6.3.1. Stiprinājuma sliedes ar vajadzīgo sliedes platumu, kas nosedz vajadzīgo platību traktora piestiprināšanai visos aplūkotajos gadījumos, stingri jānostiprina pie neelastīga pamata pie testa stenda. 3.1.6.3.2. Traktors jāpiestiprina pie sliedēm ar jebkuru piemērotu līdzekli (plāksnēm, ķīļiem, trosēm, balstiem utt.) tā, lai tas nevarētu izkustēties testa laikā. Šī prasība jāpārbauda testa laikā, izmantojot parastas garuma mērierīces. Ja traktors izkustas, viss tests jāatkārto, ja vien sistēma tās deformācijas mērīšanai, ko ņem vērā, zīmējot līkni “spēks pret deformāciju”, nav pievienota traktoram. 3.1.6.4. Spiediena stends Izmantojot stendu, kas attēlots 7.7. attēlā, jābūt iespējai iedarboties ar lejupejošu spēku uz aizsargkonstrukciju caur stingru baļķi, kas ir aptuveni 250 mm plats un savienots ar slodzi piemērojošo mehānismu ar kardāniem. Jānodrošina piemērotas asu novietnes tā, lai traktora riepas neuzņemtu spiediena spēku. 3.1.6.5. Pārējās mērīšanas ierīces Ir vajadzīgas arī šādas mērīšanas ierīces: 3.1.6.5.1. ierīce elastīgās deformācijas (atšķirība starp maksimālo momentāno deformāciju un paliekošo deformāciju, sk. 7.8. attēlu) mērīšanai; 3.1.6.5.2. ierīce pārbaudīšanai, vai aizsargkonstrukcija nav nokļuvusi klīrensa zonā un vai šī zona ir palikusi konstrukcijas aizsardzībā testa laikā (sk. 3.3.2.2.2. punktu). 3.2. Testa procedūras 3.2.1. Dinamiskie testi 3.2.1.1. Trieciena un spiediena testi 3.2.1.1.1. Trieciens no aizmugures 3.2.1.1.1.1. Attiecībā pret svārsta bloku traktors jānovieto tā, lai bloks iedarbotos uz aizsargkonstrukciju, kad bloka trieciena plakne un atbalsta ķēdes vai troses ir tādā leņķī ar vertikālo A plakni, kas ir vienāda ar M/100 ar 20° maksimumu, ja vien deformācijas laikā aizsargkonstrukcija kontakta punktā neveido lielāku leņķi ar vertikāli. Šādā gadījumā bloka trieciena plakne ir jānoregulē ar papildu atbalsta palīdzību tā, lai tas būtu paralēls aizsargkonstrukcijai trieciena punktā maksimālās deformācijas momentā, atbalsta ķēdēm vai trosēm paliekot iepriekš noteiktajā leņķī. Jānoregulē bloka piekāršanas augstums un jāveic vajadzīgās darbības tā, lai atturētu svārstu no griešanās ap trieciena punktu. Triecienu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz aizmuguri, parasti tā ir augšējā mala. Bloka smaguma centra stāvoklis ir 1/6 no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšu no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidusplaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšējās daļas galējo ārējo robežu. Ja konstrukcija šajā punktā tiek saliekta vai izvirzās uz āru, jāpievieno ķīļi, kas radītu iedarbību šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju. 3.2.1.1.1.2. Traktors jāpieķēdē pie zemes ar četrām trosēm, pa vienai katras ass galā, izvietojot tās, kā norādīts 7.4. attēlā. Attālumam starp priekšējo un aizmugurējo stiprinājumu jābūt tādam, lai troses veidotu mazāk nekā 30° leņķi ar zemi. Turklāt aizmugures stiprinājumi jāizvieto tā, lai abu trošu krustošanās punkts atrastos vertikālajā plaknē, kurā krīt bloka smaguma centrs. Troses jānospriego tā, lai riepas deformētos, kā noteikts 3.1.5.6.2. punktā. Kad troses ir nospriegotas, ķīlējošais baļķis jānovieto priekšā un cieši pret aizmugurējiem riteņiem, un tad tas jāpiestiprina pie zemes. 3.2.1.1.1.3. Ja traktors ir ar šarnīrsavienojumu, sakabes punkts papildus jāatbalsta ar koka bluķi ar vismaz 100 mm2 laukumu un stingri jāpiestiprina pie zemes. 3.2.1.1.1.4. Svārsta bloks jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām formulām: H = 2,165 × 10-8 M L2 vai H = 5,73 × 10-2 I Tad tiek atlaists svārsta bloks, un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju. 3.2.1.1.1.5. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats) augstums ir lielākā vērtība no iepriekšminētajām vai arī viena no turpmāk minētajām vērtībām: H = 25 + 0,07 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = 125 + 0,02 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg. 3.2.1.1.2. Trieciens no priekšas 3.2.1.1.2.1. Attiecībā pret svārsta bloku traktors jānovieto tā, lai bloks iedarbotos uz aizsargkonstrukciju, kad bloka trieciena plakne un atbalsta ķēdes vai troses ir tādā leņķī ar vertikālo A plakni, kas ir vienāda ar M/100 ar 20° maksimumu, ja vien deformācijas laikā aizsargkonstrukcija kontakta punktā neveido lielāku leņķi ar vertikāli. Šādā gadījumā bloka trieciena plakne ir jānoregulē ar papildu atbalsta palīdzību tā, lai tas būtu paralēls aizsargkonstrukcijai trieciena punktā maksimālās deformācijas momentā, atbalsta ķēdēm vai trosēm paliekot iepriekš noteiktajā leņķī. Jānoregulē bloka piekāršanas augstums un jāveic vajadzīgās darbības tā, lai atturētu svārsta griešanos ap trieciena punktu. Triecienu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, parasti tā ir augšējā mala Bloka smaguma centra stāvoklis ir 1/6 no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšu no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidusplaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšējās daļas galējo ārējo robežu. Ja konstrukcija šajā punktā tiek saliekta vai izvirzās uz āru, jāpievieno ķīļi, kas radītu iedarbību šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju. 3.2.1.1.2.2. Traktors jāpieķēdē pie zemes ar četrām trosēm, pa vienai katras ass galā, izvietojot tās, kā norādīts 7.5. attēlā. Attālumam starp priekšējo un aizmugurējo stiprinājumu jābūt tādam, lai troses veidotu mazāk nekā 30° leņķi ar zemi. Turklāt aizmugures stiprinājumi jāizvieto tā, lai abu trošu krustošanās punkts atrastos vertikālajā plaknē, kurā krīt bloka smaguma centrs. Troses jānospriego tā, lai riepas deformētos, kā noteikts 3.1.5.6.2. punktā. Kad troses ir nospriegotas, ķīlējošais baļķis jānovieto priekšā un cieši pret aizmugurējiem riteņiem, un tad tas jāpiestiprina pie zemes. 3.2.1.1.2.3. Ja traktors ir ar šarnīrsavienojumu, sakabes punkts papildus jāatbalsta ar koka bluķi ar vismaz 100 mm2 laukumu un stingri jāpiestiprina pie zemes. 3.2.1.1.2.4. Svārsta bloks jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām formulām, kuras jāizvēlas atkarībā no testiem pakļaujamā mezgla atskaites masas: H = 25 + 0,07 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = 125 + 0,02 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg. Tad tiek atlaists svārsta bloks un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju. 3.2.1.1.2.5. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats): — ja aizsargkonstrukcija ir aizmugurē montēti preatpgāšanās stieņi, izmanto iepriekš minēto formulu, — citiem aizsargkonstrukciju veidiem augstums ir lielākā vērtība, kas izriet vai nu no iepriekšminētās formulas, vai arī no turpmāk minētās formulas: H = 2,165 × 10-8 ML2 vai H = 5,73 × 10-2 I Tad tiek atlaists svārsta bloks un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju. 3.2.1.1.3. Trieciens no sāna 3.2.1.1.3.1. Traktors jānovieto attiecībā pret svārsta bloku tā, lai bloks iedarbotos uz aizsargkonstrukciju, kad bloka trieciena plakne un atbalsta ķēdes vai troses ir vertikālā stāvoklī, ja vien deformācijas laikā aizsargkonstrukcija kontakta punktā neveido leņķi ar vertikāli, kas ir mazāks par 20°. Šādā gadījumā bloka trieciena plakne ir jānoregulē ar papildu atbalsta palīdzību tā, lai tā būtu paralēla aizsargkonstrukcijai trieciena punktā maksimālās deformācijas momentā, atbalsta ķēdēm vai trosēm paliekot vertikālā stāvoklī trieciena brīdī. 3.2.1.1.3.2. Jānoregulē svārsta bloka piekāršanas augstums un jāveic vajadzīgās darbības tā, lai atturētu svārstu no griešanās ap trieciena punktu. 3.2.1.1.3.3. Triecienu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, parasti tā ir augšējā mala. Ja nav iemesla uzskatīt, ka pirmā pret zemi atsitīsies cita šīs malas daļa, tad trieciena punkts ir plaknē, kas atrodas taisnā leņķī pret vidusplakni un 60 mm uz priekšu no sēdekļa indeksa punkta, kad sēdeklis ir noregulēts garenvirziena regulatora vidusstāvoklī. 3.2.1.1.3.4. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats) trieciena punkts ir plaknē, kas atrodas taisnā leņķī pret vidusplakni un kas šķērso segmenta viduspunktu, kas savieno divus sēdekļa punktus, kas ir noteikti, savienojot divus dažādus sēdekļa stāvokļus. Aizsargkonstrukcijām ar diviem stieņiem, triecienu piemēro uz viena no abiem statņiem. 3.2.1.1.3.5. Traktora riteņi tajā pusē, kura saņems triecienu, jāpieķēdē pie zemes ar trosēm, ko apsien priekšējo un aizmugurējo asu atbilstīgajiem galiem. Troses jānospriego, lai radītu riepu deformācijas lielumus, kādi norādīti 3.1.5.6.2. punktā. Kad troses nospriegotas, ķīļa baļķis jānovieto uz zemes, atspiežot to cieši pret riepām pusē, kas ir pretī pusei, kas saņems triecienu, un tad jānostiprina pie zemes. Ja priekšējo un aizmugurējo riepu ārmalas nav vienā un tajā pašā vertikālajā plaknē, iespējams, ka jālieto divas sijas vai ķīļi. Tādā gadījumā atbalsts jānovieto tā, kā norādīts 7.6. attēlā, pret tā riteņa diska malu, kurš ir visvairāk noslogots, pretēji trieciena punktam, stingri uzspiežot to pret diska malu un tad nostiprinot pie tā pamata. Balsta garumam jābūt tādam, lai tas veidotu 30 ± 3° leņķi ar zemi, kad tas novietots pret disku. Turklāt tā biezumam jābūt, ja iespējams, 20 līdz 25 reižu mazākam nekā tā garumam un no divām līdz trim reizēm mazākam nekā tā platumam. Balstiem abos galos jābūt veidotiem tā, kā sīki norādīts 7.6. attēlā. 3.2.1.1.3.6. Ja traktors ir ar šarnīrsavienojumu, sakabes punkts papildus jāatbalsta ar koka bluķi ar vismaz 100 mm2 laukumu un no sāniem tas jāatbalsta ar ierīci, kas ir līdzīga balstam un atstutēta pret aizmugurējo riteni, kā norādīts 3.2.1.1.3.2. punktā. Pēc tam sakabi stingri nostiprina ar trosi pie zemes. 3.2.1.1.3.7. Svārsta bloks jāatvelk atpakaļ tā, lai tā smaguma centra augstumu virs smaguma centra augstuma trieciena punktā varētu izteikt ar vienu no šādām formulām, kuras jāizvēlas atkarībā no testiem pakļaujamā mezgla atskaites masas: H = 25 + 0,20 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = 125 + 0,15 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg. 3.2.1.1.3.8. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats): — ja aizsargkonstrukcija ir divi aizmugurē montēti preatpgāšanās stieņi, izvēlas augstumu, kurš ir lielākais no iepriekšminētajām formulām vai arī no turpmāk minētajām formulām: H = (25 + 0,20 M) (B6 + B) / 2B traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = (125 + 0,15 M) (B6 + B) / 2B traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg, — citiem aizsargkonstrukciju veidiem augstums ir lielākā vērtība, kas izriet vai nu no iepriekšminētās formulas, vai arī no turpmāk minētās formulas: H = 25 + 0,20 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir mazāka par 2 000 kg; H = 125 + 0,15 M traktoriem ar atskaites masu, kas ir lielāka par 2 000 kg. Tad tiek atlaists svārsta bloks un tas iedarbojas uz aizsargkonstrukciju. 3.2.1.1.4. Spiediens aizmugurē Baļķis jānovieto pār aizmugurējo(-ām) augstāko(-ajām) strukturālo(-ajām) daļu(-ām), un spiediena spēka rezultantei jābūt traktora vidusplaknē A; jāpiemēro spēks Fv, kur: Fv = 20 M Spēku Fv piemēro vismaz piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmas aizsargkonstrukcijas kustības pārtraukšanas. Ja aizsargkonstrukcijas jumta aizmugurējā daļa neizturēs pilnu spiediena spēku, spēks jāpiemēro tikmēr, kamēr jumts ir saliekts tā, ka sakrīt ar vietu, kura savieno aizsargkonstrukcijas augšējo daļu ar šo daļu traktora aizmugurē, kas ir spējīga balstīt transportlīdzekļa masu, kad tas apgāzies. Tad spēks jānoņem un traktors vai spiediena spēks jāpārvieto tā, lai baļķis ir pāri aizsargkonstrukcijas daļai, kura balstītu traktoru, kad tas pilnībā apgāztos. Pēc tam atkārtoti piemēro spēku Fv. 3.2.1.1.5. Spiediens priekšā Baļķis jānovieto pār priekšējām augstāko(-ajām) strukturālo(-ajām) daļu(-ām), un spiediena spēka rezultantei jābūt traktora vidusplaknē. Piemēro spēku Fv, kur: Fv = 20 M Spēku Fv piemēro vismaz piecas sekundes pēc vizuāli nosakāmas aizsargkonstrukcijas kustības pārtraukšanas. Ja aizsargkonstrukcijas jumta priekšējā daļa neizturēs pilnu spiediena spēku, spēks jāpiemēro tikmēr, kamēr jumts ir saliekts tā, ka sakrīt ar vietu, kura savieno aizsargkonstrukcijas augšējo daļu ar šo daļu traktora priekšā, kas ir spējīga balstīt transportlīdzekļa masu, kad tas apgāzies. Tad spēks jānoņem un traktors vai spiediena spēks jāpārvieto tā, lai baļķis ir pāri aizsargkonstrukcijas daļai, kura balstītu traktoru, kad tas pilnībā apgāztos. Pēc tam atkārtoti piemēro spēku Fv. 3.2.1.1.6. Papildu trieciena testi Ja trieciena testa laikā rodas plaisas vai plīsumi, kurus nevar uzskatīt par nenozīmīgiem, otrs līdzīgs tests, bet ar kritiena augstumu: H’ = (H × 10-1) (12 + 4a) (1 + 2a)-1 jāveic tūlīt pēc trieciena testa, kas izraisījis šīs plaisas vai plīsumus, kur “a” ir paliekošā deformācijas (Dp) attiecība pret elastīgo deformāciju (De): a = Dp / De kā aprēķināts trieciena punktā. Papildu paliekošā deformācija, kuru izraisījis otrais trieciens, nedrīkst pārsniegt 30 % no paliekošās deformācijas, kuru izraisījis pirmais trieciens. Lai būtu iespējams izdarīt papildu testu, visu trieciena testu laikā jāmēra elastīgā deformācija. 3.2.1.1.7. Papildu spiediena testi Ja trieciena testa laikā rodas nozīmīgas plaisas vai plīsumi, tūlīt pēc trieciena testa, kurš izraisīja šīs plaisas vai plīsumus, jāveic otrs līdzīgs tests, bet ar 1,2 Fv spēku. 3.2.1.2. Izdarāmie mērījumi 3.2.1.2.1. Lūzumi un plaisas Pēc katra testa vizuāli jāpārbauda visas strukturālās daļas, savienojumi un stiprinājuma iekārtas, vai tajās nav lūzumu vai plaisu, neņemot vērā mazas plaisas mazsvarīgās daļās. Jebkādi plīsumi, kurus radījušas svārsta svara šķautnes, nav ņemamas vērā. 3.2.1.2.2. Iekļūšana klīrensa zonā Katrā testā aizsargkonstrukcija jāpārbauda, lai noteiktu, vai kāda daļa ir iekļuvusi klīrensa zonā ap vadītāja sēdekli, kā noteikts 1.6. punktā. Turklāt klīrensa zona nedrīkst būt ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas. Šādā gadījumā uzskata, ka tā ir ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības zonas, ja jebkāda tās daļa nonāktu kontaktā ar zemes virsmu, traktoram apgāžoties virzienā, no kura piemērota testa slodze. Lai noteiktu minēto, priekšējo un aizmugurējo riepu izmēram un sliedes platumam ir jābūt vismazākajam, kādu noteicis ražotājs standartaprīkojumā. 3.2.1.2.3. Elastīga deformācija (sānu slogošanā) Elastīgo deformāciju mēra (810 + av) mm virs sēdekļa indeksa punkta vertikālajā plaknē, kurā piemēro slodzi. Šā mērījuma veikšanai jālieto ierīce, kas līdzinās 7.8. attēlā norādītajai. 3.2.1.2.4. Paliekoša deformācija Pēc pēdējā spiediena testa reģistrē aizsargkonstrukcijas paliekošo deformāciju. Šajā nolūkā pirms testa jāizmanto apgāšanās aizsargkonstrukcijas galveno konstrukcijas daļu stāvoklis attiecībā pret sēdekļa indeksa punktu. 3.2.2. Statiskie testi 3.2.2.1. Slodzes un spiediena testi 3.2.2.1.1. Spiediens aizmugurē 3.2.2.1.1.1. Slodzi piemēro horizontāli vertikālā plaknē, kas atrodas paralēli traktora vidusplaknei. Slodzes piemērošanas punktu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz aizmuguri, parasti tā ir augšējā mala. Vertikālā plakne, kurai tiek piemērota slodze, atrodas tādā attālumā no vidusplaknes, kas ir vienāds ar vienu trešdaļu no aizsargkonstrukcijas ārējā platuma. Ja konstrukcija šajā punktā tiek saliekta vai izvirzās uz āru, jāpievieno ķīļi, kas radītu slodzi šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju. 3.2.2.1.1.2. Mezglu pieķēdē pie zemes, kā aprakstīts 3.1.6.3. punktā. 3.2.2.1.1.3. Enerģijai, kādu uzņem aizsargkonstrukcija testa laikā, jābūt vismaz: Eil = 2,165 × 10-7 M L2 vai Eil = 0,574 × I 3.2.2.1.1.4. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats) enerģija ir lielākā vērtība, kas izriet no iepriekšminētajām formulām, vai arī turpmāk minētā vērtība: Eil = 500 + 0,5 M 3.2.2.1.2. Priekšas slogošana 3.2.2.1.2.1. Slodzi piemēro horizontāli vertikālā plaknē, kas atrodas paralēli traktora vidusplaknei. Slodzi vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, kad tas brauc uz priekšu, parasti tā ir augšējā mala. Slodzes piemērošanas punkts ir 1/6 no aizsargkonstrukcijas augšdaļas platuma uz iekšu no vertikālās plaknes, kas ir paralēla traktora vidusplaknei un skar aizsargkonstrukcijas augšējās daļas galējo ārējo robežu. Ja konstrukcija šajā punktā tiek saliekta vai izvirzās uz āru, jāpievieno ķīļi, kas radītu slodzi šajā punktā, tādējādi nepastiprinot konstrukciju. 3.2.2.1.2.2. Mezglu pieķēdē pie zemes, kā aprakstīts 3.1.6.3. punktā. 3.2.2.1.2.3. Enerģijai, kādu uzņem aizsargkonstrukcija testa laikā, jābūt vismaz: Eil = 500 + 0,5 M 3.2.2.1.2.4. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats): — ja aizsargkonstrukcija ir aizmugurē montēti preatpgāšanās stieņi, izmanto iepriekš minēto formulu, — citiem aizsargkonstrukciju veidiem enerģija ir lielākā vērtība, kas izriet vai nu no iepriekšminētās formulas, vai arī no turpmāk minētajām formulām: Eil = 2,165 × 10-7 ML2 vai Eil = 0,574 I 3.2.2.1.3. Slodze no sāna 3.2.2.1.3.1. Slodzi no sāna horizontāli piemēro vertikālā plaknē, kas ir perpendikulāra traktora vidusplaknei un atrodas 60 mm uz priekšu no sēdekļa indeksa punkta, ja sēdeklis ir garenvirziena regulatora vidusstāvoklī. Slodzes piemērošanas punktu vērš pret to aizsargkonstrukcijas daļu, kurai ir vislielākā varbūtība pirmajai atsisties pret zemi, traktoram gāžoties uz sāniem, parasti tā ir augšējā mala. 3.2.2.1.3.2. Mezglu pieķēdē pie zemes, kā aprakstīts 3.1.6.3. punktā. 3.2.2.1.3.3. Enerģijai, kādu uzņem aizsargkonstrukcija testa laikā, jābūt vismaz: Eis = 1,75 M 3.2.2.1.3.4. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats) slodzes piemērošanas punkts ir plaknē, kas atrodas taisnā leņķī pret vidusplakni un kas šķērso segmenta viduspunktu, kas savieno divus sēdekļa punktus, kas ir noteikti, savienojot divus dažādus sēdekļa stāvokļus. Aizsargkonstrukcijām ar diviem stieņiem slodzi piemēro uz viena no abiem statņiem. 3.2.2.1.3.5. Traktoriem ar grozāmu vadītāja stāvokli (grozāms sēdeklis un stūresrats), ja aizsargkonstrukcija ir aizmugurē montēti preatpgāšanās stieņi, enerģija ir lielākā vērtība, kas izriet no turpmāk minētajām formulām: Eis = 1,75 M vai Eis = 1,75 M (B6 + B) / 2B 3.2.2.1.4. Spiediens aizmugurē Visi noteikumi ir vienādi ar noteikumiem, kas iekļauti 3.2.1.1.4. punktā. 3.2.2.1.5. Spiediens priekšā Visi noteikumi ir vienādi ar noteikumiem, kas iekļauti 3.2.1.1.5. punktā. 3.2.2.1.6. Papildu pārslodzes tests (7.9. līdz 7.11. attēls) Pārslodzes tests jāveic visos gadījumos, kad spēks samazinās par vairāk nekā 3 % pēdējo deformācijas 5 % laikā, kas sasniegta, kad konstrukcija uzņem vajadzīgo enerģiju (sk. 7.10. attēlu). Pārslodzes tests ietver horizontālās slodzes pakāpenisku palielināšanu ar 5 % sākotnēji obligātās enerģijas palielinājumu, palielinot to maksimāli līdz 20 % no pievienotās enerģijas (sk. 7.11. attēlu). Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja pēc katra vajadzīgās enerģijas palielinājuma par 5, 10 vai 15 % spēks samazinās par mazāk nekā 3 % uz 5 % palielinājumu un saglabājas vairāk nekā 0,8 Fmax. Pārslodzes tests ir apmierinošs, ja pēc tam, kad konstrukcija ir uzņēmusi 20 % pievienotās enerģijas, spēks pārsniedz 0,8 Fmax. Pārslodzes testa laikā pieļaujamas papildu plaisas vai plīsumi un/vai klīrensa zonas nonākšana aizsargkonstrukcijā vai tās aizsardzības nepietiekamība elastīgās deformācijas dēļ. Pēc slodzes noņemšanas konstrukcija tomēr nedrīkst iekļūt klīrensa zonā, kurai jābūt pilnībā aizsargātai. 3.2.2.1.7. Papildu spiediena testi Ja spiediena testa laikā parādās plaisas vai plīsumi, kurus nevar uzskatīt par nenozīmīgiem, tūlīt pēc spiediena testa, kurš izraisīja plīsumu vai plaisu parādīšanos, jāveic otrs, līdzīgs spiediena tests, bet ar 1,2 Fv spēku. 3.2.2.2. Veicamie mērījumi 3.2.2.2.1. Lūzumi un plaisas Pēc katra testa vizuāli jāpārbauda visas strukturālās daļas, savienojumi un stiprinājuma iekārtas, vai tajās nav lūzumu vai plaisu, neņemot vērā mazas plaisas mazsvarīgās daļās. 3.2.2.2.2. Iekļūšana klīrensa zonā Katrā testā aizsargkonstrukcija jāpārbauda, lai noteiktu, vai kāda daļa ir iekļuvusi klīrensa zonā, kā noteikts iepriekš I pielikuma 1.6. punktā. Turklāt jāpārbauda aizsargkonstrukcija, lai noteiktu, vai kāda klīrensa zonas daļa nav ārpus aizsargkonstrukcijas aizsardzības. Šajā nolūkā uzskata, ka tā ir ārpus apgāšanās aizsargkonstrukcijas aizsardzības, ja jebkura tās daļa nonāktu saskarē ar zemes plakni, traktoram apgāžoties virzienā, no kura nācis trieciens. Šajā nolūkā uzskata, ka priekšējo un aizmugurējo riepu izmērs un riteņu platums ir vismazākie, kādus noteicis ražotājs. 3.2.2.2.3. Elastīga deformācija (sānu slogošana) Elastīgo deformāciju mēra (810 + av) mm virs sēdekļa indeksa punkta vertikālajā plaknē, kurā piemēro slodzi. Šā mērījuma veikšanai jālieto ierīce, kas līdzinās 7.8. attēlā norādītajai. 3.2.2.2.4. Paliekoša deformācija Pēc pēdējā spiediena testa reģistrē aizsargkonstrukcijas paliekošo deformāciju. Šajā nolūkā pirms testa jāizmanto apgāšanās aizsargkonstrukcijas galveno konstrukcijas daļu stāvoklis attiecībā pret sēdekļa indeksa punktu. Attiecināšana uz pārējiem traktoru modeļiem 3.3.1. [Nepiemēro] 3.3.2. Tehniskā attiecināšana Ja traktorā, aizsargkonstrukcijā vai aizsargkonstrukcijas stiprinājumā pie traktora izdara tehniskas izmaiņas, testēšanas iestāde, kas ir veikusi sākotnējo testu, šādos gadījumos var izdot “tehniskā attiecinājuma ziņojumu”: 3.3.2.1. Konstrukcijas testa rezultātu attiecināšana uz pārējiem traktora modeļiem Trieciena un spiediena testi nav jāveic katram traktora modelim, ja aizsargkonstrukcija un traktors atbilst turpmāk 3.3.2.1.1. līdz 3.3.2.1.5. punktā minētajiem nosacījumiem. 3.3.2.1.1. Konstrukcijai jābūt vienādai ar jau testēto. 3.3.2.1.2. Vajadzīgā enerģija nedrīkst pārsniegt enerģiju, kas ir aprēķināta sākotnējam testam, par vairāk kā 5 %. 3.3.2.1.3. Stiprinājuma metodei un traktora daļām, pie kurām veic piestiprināšanu, ir jābūt vienādām. 3.3.2.1.4. Visām daļām, piemēram, dubļusargiem un pārsegiem, kas varētu balstīt aizsardzības konstrukciju, ir jābūt vienādiem, 3.3.2.1.5. Sēdekļa novietojums un kritiskie izmēri aizsargkonstrukcijā, kā arī aizsargkonstrukcijas un traktora relatīvais novietojums ir tāds, ka visos testos būtu jāpaliek klīrensa zonai deformētās konstrukcijas aizsardzībai (to pārbauda, izmantojot tādu pašu klīrensa zonas atskaites punktu kā sākotnējā ziņojumā, proti, sēdekļa atskaites punktu (SAP) un sēdekļa indeksa punktu (SIP)). 3.3.2.2. Konstrukcijas testa rezultātu attiecināšana uz aizsargkonstrukcijas izmainītiem modeļiem. Šī procedūra ir jāveic, ja netiek izpildīti 3.3.2.1. punktā minētie noteikumi; to neizmanto, ja aizsargkonstrukcijas stiprinājuma metodes princips atšķiras (piemēram, gumijas stiprinājumus aizstāj ar piekares iekārtu). 3.3.2.2.1. Izmaiņas, kas neietekmē sākotnējā testa rezultātus (piemēram, piederuma montāžas paneļa stiprinājums ar metināšanas palīdzību nekritiskā konstrukcijas vietā), sēdekļu pievienošana ar atšķirīgu SIP novietojumu aizsargkonstrukcijā (jāpārbauda, vai jaunā klīrensa zona(-as) visos testos paliek deformētās konstrukcijas aizsardzībā). 3.3.2.2.2. Izmaiņas, kas, iespējams, ietekmē sākotnējā testa rezultātus, neradot bažas par aizsargkonstrukcijas apstiprināšanu (piemēram, izmaiņas konstrukcijas daļā, izmaiņas metodē attiecībā uz aizsargkonstrukcijas stiprinājumu pie traktora). Ir iespējams veikt validācijas testu, kura rezultātus apkopo attiecinājuma ziņojumā. Minētajam tipa attiecinājumam piemēro šādus ierobežojumus: 3.3.2.2.2.1. var apstiprināt ne vairāk par 5 attiecinājumiem, neveicot validācijas testu; 3.3.2.2.2.2. validācijas testa rezultātus attiecībā uz attiecinājumu apstiprinās, ja tiks izpildīti visi koda pieņemšanas nosacījumi, un: ja deformācija, kas mērīta pēc katra trieciena testa, nenovirzās par vairāk kā ± 7 % (dinamiskais tests) no deformācijas, kas mērīta pēc katra trieciena testa sākotnējā testa ziņojumā; ja spēks, kas mērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slogošanas testos nenovirzās par vairāk kā ± 7 % no spēka, kas mērīts, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts sākotnējā testā, un ja deformācija, kas mērīta (4), kad vajadzīgais enerģijas līmenis sasniegts vairākos horizontālās slogošanas testos nenovirzās par vairāk kā ± 7 % (statiskais tests) no deformācijas, kas mērīta, kad vajadzīgais enerģijas līmenis tika sasniegts sākotnējā testā; 3.3.2.2.2.3. vienā attiecinājuma ziņojumā var iekļaut vairākas aizsargkonstrukcijas izmaiņas, ja tie ir dažādi tās pašas aizsargkonstrukcijas risinājumi, tomēr vienā attiecinājuma ziņojumā var apstiprināt tikai vienu validācijas testu. Risinājumi, kurus netestē, jāapraksta attiecinājuma ziņojuma īpašā sadaļā. 3.3.2.2.3. Atskaites masas palielinājums, ko ražotājs deklarējis attiecībā uz aizsargkonstrukciju, kas jau ir testēta. Ja ražotājs vēlas saglabāt to pašu apstiprinājuma numuru, pēc validācijas testa veikšanas (šādā gadījumā 3.3.2.2.2.2. punktā noteiktos ± 7 % ierobežojumus nepiemēro) ir iespējams izdot attiecinājuma ziņojumu. 3.4. [Nepiemēro] 3.5. Aizsargkonstrukciju sniegums aukstā laikā 3.5.1. Ja tiek apgalvots, ka aizsargkonstrukcijai ir īpašības, kas to padara izturīgu pret trauslumu aukstā laikā, ražotājam jāsniedz sīka informācija, kas jāiekļauj ziņojumā. 3.5.2. Turpmāk minētās prasības un procedūras ir paredzētas, lai nodrošinātu izturību un pretestību pret lūzumiem trausluma dēļ pie zemas temperatūras. Ierosina izvirzīt šādās obligātās prasības materiāliem, vērtējot aizsargkonstrukcijas stabilitāti, kad darbs norit zemā temperatūrā valstīs, kurās ir vajadzīga šāda papildu darba aizsardzība. 3.5.2.1. Skrūvēm un uzgriežņiem, kurus izmanto, lai stiprinātu aizsargkonstrukciju pie traktora un savienotu aizsargkonstrukcijas nesošās daļas, ir jābūt ar atbilstošām temperatūras izturības īpašībām. 3.5.2.2. Visiem metināšanas elektrodiem, kas izmantoti konstrukcijas daļu un stiprinājumu ražošanā, jābūt saderīgiem ar aizsargkonstrukcijas materiālu, kas norādīts turpmāk 3.5.2.3. punktā. 3.5.2.3. Aizsargkonstrukcijas nesošo daļu tērauda materiāliem ir jāveic pārbaude attiecībā uz izturību (trieciena enerģijai obligātās prasības saskaņā ar 7.1. tabulu pēc Šarpi (ar V veida robojumu)). Tērauda kategorija un kvalitāte ir jānorāda saskaņā ar ISO 630:1995. Uzskata, ka tērauds ar velmēšanas biezumu, kas ir mazāks par 2,5 mm, un ar oglekļa saturu, kas ir mazāks par 0,2 %, atbilst prasībām. Aizsargkonstrukcijas nesošajām daļām, kas ir ražotas no materiāliem, izņemot tēraudu, ir jābūt līdzvērtīgai izturībai zemā temperatūrā. 3.5.2.4. Paraugs trieciena enerģijas testam pēc Šarpi (ar V veida robojumu) nedrīkst būt mazāks par to lielāko materiāla iespējamo izmēru, kas ir minēts 7.1. tabulā. 3.5.2.5. Šarpi (ar V veida robojumu) testi ir jāveic saskaņā ar procedūru ASTM A 370-1979, izņemot paraugu izmēriem, kuriem ir jābūt saskaņā ar izmēriem, kas doti 7.1. tabulā. 7.1. tabula Minimālā Šarpi (ar V veida robojumu) trieciena enerģija Parauga izmēri Enerģija pie Enerģija pie –30 °C –20 °C mm J J (6) 10 × 10 (5) 11 27,5 10 × 9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 (5) 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 (5) 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 (5) 5,5 14 3.5.2.6. Alternatīva šai procedūrai ir mierīgā vai pusmierīgā tērauda izmantošana, par kuru jāsniedz piemērota specifikācija. Tērauda kategorija un kvalitāte ir jānorāda saskaņā ar ISO 630:1995, Amd 1:2003. 3.5.2.7. Paraugiem ir jābūt gareniskiem, kas pirms veidošanas un metināšanas izmantošanai aizsargkonstrukcijās, ir ņemti no plakana materiāla, caurulēm vai profiliem. Paraugi no caurulēm un profiliem ir jāņem no tā sāna vidus, kuram ir lielākie izmēri, un tajos nedrīkst iekļaut metināto šuvi. 3.6. [Nepiemēro] 7.1. attēls Klīrensa zona 7.1.a attēls Sānskats Griezums atskaites plaknē 7.1.b attēls Skats no aizmugures 7.1.c attēls Skats no augšas 7.2.a attēls Klīrensa zona traktoriem ar grozāmu sēdekli: aizmugurē montēts preatpgāšanās stienis 7.2.b attēls Klīrensa zona traktoriem ar grozāmu sēdekli: pārējie apgāšanās aizsargkonstrukciju veidi 7.3. attēls Svārsta bloks un tā piekares ķēdes vai troses 7.4. attēls Piemērs traktora nostiprināšanai (trieciens no aizmugures) 7.5. attēls Piemērs traktora nostiprināšanai (trieciens no priekšas) 7.6. attēls Piemērs traktora nostiprināšanai (trieciens no sāniem) 7.7. attēls Piemērs traktora spiediena stendam 7.8. attēls Elastīgās deformācijas mērīšanas iekārtas paraugs 7.9. attēls Spēka/deformācijas līkne Pārslodzes tests nav vajadzīgs 7.10. attēls Spēka/deformācijas līkne Pārslodzes tests vajadzīgs 7.11. attēls Spēka/deformācijas līkne Pārslodzes tests ir jāturpina