ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(8)

Ņemot vērā Slovēnijas vispārējās valdības parāda attiecību virs 60 % no IKP un prognozēto pozitīvo izlaides starpību 4,1 % apmērā no IKP, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam 2019. gadā nebūtu jāpārsniedz 2,2 % atbilstoši strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP, kas izriet no kopīgi pieņemtās korekcijas matricas prasībām saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Tajā pašā laikā ir vērojamas izteiktas pazīmes, ka neizmantotā jauda ekonomikā ir novērtēta par zemu: paredzams, ka inflācija 2019. gadā sasniegs 2 %, nepietiekamās nodarbinātības rādītājs ir augstāks nekā pirms krīzes, un investīciju apjoms, kas krīzes gados spēcīgi saruka, pieaug. Turklāt arī “ticamības instruments” norāda uz lielu nenoteiktību saistībā ar aplēsi par starpību starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu, kuras pamatā ir vispārpieņemta metodoloģija. Pamatojoties uz iepriekš minēto, gada strukturālā korekcija 0,65 % apmērā no IKP, kas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam pieauguma tempam 3,1 % apmērā, šķiet atbilstīga. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks būtiskai novirzei no minētās prasības 2019. gadā un 2018. un 2019. gadā, abus aplūkojot kopā. Tiek prognozēts, ka 2018. gadā Slovēnija izpildīs pārejas noteikumu par parādu un 2019. gadā – noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot ar 2018. gadu, būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
1.

Dalībvalstīm vajadzētu noteikt un īstenot skaidru politiku (kā detalizēti noteikts valstu rīcības plānos) attiecībā uz tādu pētījumu zinātnisko publikāciju izplatīšanu un atvērtu piekļuvi tām, kuriem piešķirts publiskais finansējums. Šādā politikā un rīcības plānos būtu jāparedz: — konkrēti mērķi un rādītāji progresa noteikšanai, — īstenošanas plāni, tostarp pienākumu sadale un pienācīga licencēšana, — saistītā finanšu plānošana. Dalībvalstīm atbilstīgi ES acquis attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām būtu jānodrošina, ka šādas politikas vai rīcības plānu rezultātā: — visas tādu pētījumu zinātniskās publikācijas, kam piešķirts publiskais finansējums, tiek darītas pieejamas atvērtai piekļuvei vēlākais no 2020. gada, — neatkarīgi no publicēšanas veida (zinātniskā žurnālā, digitālajā infrastruktūrā, multivides kanālos vai izmantojot jaunas un eksperimentālas zinātniskās saziņas metodes) atvērtā piekļuve publikācijām, kas sagatavotas no publiskiem līdzekļiem finansētā pētniecībā, tiek piešķirta pēc iespējas drīzāk, vēlams publicēšanas brīdī un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc publicēšanas dienas (ne vēlāk kā divpadsmit mēnešus pēc minētās dienas sociālo un humanitāro zinātņu jomā), — ņemot vērā tehnoloģiju attīstību, tirgū izmantotie licencēšanas noteikumi nepamatoti neierobežo tekstizraci un datizraci no publikācijām, kas, neskarot piemērojamos autortiesību aktus un saskaņā ar tiem, sagatavotas publiski finansētos pētījumos, — slēdzot līgumiskas vienošanās ar zinātnisko darbu izdevējiem, pētnieki saglabā nepieciešamās intelektuālā īpašuma tiesības, inter alia, lai ievērotu atvērtās piekļuves politikas prasības. Tas jo īpaši attiecas uz pašarhivēšanu un atkalizmantošanu (jo īpaši izmantojot tekstizraci un datizraci), — neskarot zinātības un uzņēmējdarbības informācijas (komercnoslēpumu) aizsargāšanu, tiek publicēta informācija par nolīgumiem starp publiskajām iestādēm vai publisko iestāžu grupām un izdevējiem par zinātniskās informācijas piegādāšanu, lai uzlabotu tirgus pārredzamību un godīgu konkurenci, Tam vajadzētu ietvert visa veida nolīgumus, kas jo īpaši aptver tā sauktos “lielos darījumus” (t. i., iespiesto un elektronisko žurnālu pakešu abonēšanu ar atlaižu cenām) un saistītos “kompensējošos darījumus” ar mērķi ar atlaidi iegūt atvērto piekļuvi publicēšanas maksas konsorcijiem, — inovatīviem uzņēmumiem, jo īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, neatkarīgiem pētniekiem (piemēram, amatierzinātniekiem), publiskajam sektoram, presei un iedzīvotājiem kopumā pārredzamā un nediskriminējošā veidā, lai veicinātu inovāciju, stiprinātu publisko sektoru un informētu iedzīvotājus, tiek nodrošināta pēc iespējas plašāka piekļuve tādu pētījumu rezultātu zinātniskām publikācijām, kam piešķirts publiskais finansējums.
(6)

Uz Apvienoto Karalisti pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2017.–2018. gada konverģences programmā paredz, ka nominālais deficīts samazināsies no 2,2 % no IKP 2017.–2018. gadā līdz 1,8 % no IKP 2018.–2019. gadā un līdz 1,7 % no IKP 2019.–2020. gadā. Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa budžeta mērķis. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP no 2017.–2018. gada līdz 2019.–2020. gadam kopumā stabilizēsies ap 85,5 %, pirms tā 2021.–2022. gadā samazināsies līdz 84,8 % no IKP. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Lai gan pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos budžeta deficīta mērķus, kopumā ir sīki precizēti, pieaugošais spiediens uz valdības izdevumiem vairākās jomās apdraud plānotā budžeta deficīta samazinājuma sasniegšanu.
6.

Dalībvalstīm ir jāveicina un jāatbalsta tādu pieejamu IT rīku izstrāde un ieviešana, kas var atvieglot un uzlabot iepirkuma sistēmu darbību, piemēram: a) sistēmas, kas nodrošina piekļuvi informācijai, izveidojot vienotus tiešsaistes portālus; b) IT rīku izstrāde ar atbilstošu apmācību (piemēram, apjomradītu ietaupījumu, energoefektivitātes vai komandas darba panākšanai) vai atbalsts attiecīgiem tirgus virzītiem risinājumiem; un c) stratēģiskas pieejas veicināšana digitalizācijas jomā, atbalstot produktu un pakalpojumu standartizāciju, koplietošanu, atkalizmantošanu un sadarbspēju, ko it īpaši var panākt, izmantojot ES līmenī pieejamos IT risinājumus (10), kā arī dodot savu ieguldījumu tādu rīku pilnveidošanā kā tiešsaistes IKT standartu katalogs iepirkuma vajadzībām (11).
(6)

Rumānija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno panākt nominālo deficītu 2,9 % apmērā no IKP gan 2017., gan arī 2018. gadā un pēc tam līdz 2020. gadam tā pakāpenisku samazinājumu līdz 2,0 % no IKP. Nav paredzams, ka programmas darbības laikā, proti, līdz 2020. gadam, tiks sasniegts vidējā termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP. Paredzams, ka pārrēķinātā (4) strukturālā bilance līdz 2020. gadam sasniegs -2,6 %. Saskaņā ar konverģences programmu ir paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP palielināsies no 37,6 % no IKP 2016. gadā līdz 38,3 % no IKP 2018. gadā un pēc tam samazināsies līdz 37,6 % no IKP 2020. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir labvēlīgs. Galvenais lejupslīdes risks attiecībā uz makroekonomisko perspektīvu izriet no mazākas fiskālo un strukturālo pasākumu ietekmes uz tuvākā laika un vidējā termiņa izaugsmes perspektīvām. Tajā pašā laikā pasākumi, kas vajadzīgi plānoto deficīta mērķu atbalstam, nav pietiekami konkretizēti. Turklāt vienotais atalgojuma likuma projekts rada būtisku risku, ka fiskālās prognozes pasliktināsies.
(5)

Uz Dāniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno panākt nominālo deficītu 1,9 % apmērā no IKP 2017. gadā un arī turpmāk visā programmas periodā līdz 2020. gadam izpildīt vidējā termiņa budžeta mērķi, proti, panākt strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Kā teikts 2017. gada konverģences programmā, ir paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pazemināsies līdz 37,0 % 2017. gadā un turpinās samazināties līdz 33,9 % 2020. gadā. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minētās budžeta prognozes pamatā, programmas periodā ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka 2017. gadā strukturālajā bilancē tiks reģistrēts deficīts 0,4 % apmērā no IKP un 2018. gadā -0,1 % no IKP, kas kopumā atbilst programmas mērķim un pārsniedz vidējā termiņa budžeta mērķi saskaņā ar 2017. gada konverģences programmu. Kopumā Padome uzskata: ir paredzams, ka Dānija 2017. un 2018. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
3.

Dalībvalstīm pārtikas paraugi būtu jāņem saskaņā ar Komisijas Regulā (EK) Nr. 333/2007 (2) izklāstītajiem noteikumiem. Paraugu ņemšanā būtu jāiekļauj samērīgs skaits fasētu pārtikas produktu. Paraugi no materiāliem, kas paredzēti saskarei ar pārtiku, būtu jāņem saskaņā ar konkrētiem materiāliem vai izstrādājumiem piemērotu paraugpraksi, kura atspoguļota norādījumos. Būtu jāizmeklē citi iespējami MOH avoti, kas saistīti ar citu saskarei ar pārtiku paredzētu materiālu izmantošanu pārtikas apritē, piemēram, uzglabāšanas vai pārstrādes laikā, ja ir skaidras norādes uz to, ka tie ir MOH avoti. Ņemot paraugus no fasētiem pārtikas produktiem, galvenā uzmanība būtu jāpievērš precēm, kurām tuvojas minimālā derīguma termiņa beigas, gadījumos, kad to uzglabāšana vai pārstrāde notiek salīdzinoši siltos apstākļos.
(9)

Transponējot Direktīvu 1999/94/EK, dažas dalībvalstis ir izvēlējušās automobiļu etiķetēs papildus informācijai par degvielas patēriņu un īpatnējām CO2 emisijām norādīt arī informāciju par gaisu piesārņojošām vielām. Līdz ar WLTP un to testēšanas procedūras ieviešanu, ar kuru mēra emisijas reālos braukšanas apstākļos (RDE), un jaunajām prasībām par to, ka jauno automobiļu atbilstības sertifikātā jādeklarē RDE maksimālā vērtība (6), informācija par gaisu piesārņojošām vielām attiecībā uz visiem jauniem transportlīdzekļu tipiem būs pieejama no 2017. gada 1. septembra un attiecībā uz visiem jauniem transportlīdzekļiem – no 2019. gada 1. septembra. Ievērojot Eiropas Parlamenta ieteikumus pēc izmeklēšanas saistībā ar emisiju mērījumiem autobūves nozarē (7), dalībvalstīm būtu jāizvērtē, vai darīt patērētājiem pieejamu šādu informāciju, lai palielinātu viņu informētību un dotu iespēju, iegādājoties automobili, izdarīt apzinātu izvēli.
—

ML 9. Visas preces, izņemot: — veselus kuģus un veselas zemūdenes, — zemūdens detektoriekārtas un īpaši izstrādātas to sastāvdaļas, — zemūdenēm paredzētas no gaisa padeves neatkarīgas vilces sistēmas un īpaši izstrādātas to sastāvdaļas, — veselus korpusus, — pretpasākumus, — ierīces un sastāvdaļas, kas nav ietvertas citās tās pašas vispārīgās sūtījumu licences kategorijās.
(6)

Uz Lietuvu pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2016. gada stabilitātes programmā plāno nominālās bilances uzlabošanos – no deficīta 0,8 % apmērā no IKP (2016. gadā) līdz pārpalikumam 0,9 % apmērā no IKP (2019. gadā). Ir sagaidāms, ka (pārrēķinātā (5)) strukturālā bilance 2016. gadā un pēc tam saglabāsies virs vidēja termiņa budžeta mērķa – deficīta 1 % apmērā no IKP (strukturālā izteiksmē). Korekcijas ietver arī sistēmisko pensiju reformu 2016. gadā, bet neatspoguļo plānoto strukturālo reformu 2017. gadā. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP kritīsies no 39,9 % no IKP 2016. gadā līdz 35,7 % 2019. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Tomēr pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2018. gadu, netika pietiekamā mērā precizēti. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance 2016. gadā būs – 1,2 % no IKP, ko var uzskatīt par tuvu vidēja termiņa budžeta mērķim, bet 2017. gadā tā būs – 0,8 % no IKP, kas pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, ir sagaidāms, ka Lietuva ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
(5)

Minētās kontroles rezultāti tika iekļauti 2014. gada 28. martā pieņemtajā EFSA tehniskajā ziņojumā “Etilkarbamāta līmeņa kontroles datu novērtējums par laikposmu no 2010. līdz 2012. gadam” (5). Ziņojumā ir sniegts pārskats par etilkarbamātu līmeni “spirtā, kas iegūts no kauleņiem” un “spirtā, kas izgatavots no augļiem, izņemot kauleņiem” trijos paraugu ņemšanas gados (2010.–2012. gadā). Kopumā 2010.–2012. gadā datu kopums par etilkarbamātu liecināja, ka 80 % analīžu rezultātu attiecībā uz “spirtu, kas iegūts no kauleņiem” un 95 % analīžu rezultātu attiecībā uz “spirtu, kas izgatavots no augļiem, izņemot kauleņiem” ir zem 1 mg/l mērķvērtības. Turklāt vidējā sastopamība šajās pašās pārtikas grupās bija zem mērķvērtības (gandrīz divas trešdaļas no mērķvērtības “spirtam, kas iegūts no kauleņiem” un viena trešdaļa “spirtam, kas izgatavots no augļiem, izņemot kauleņiem”).
(3)

Eurozonā vēl netiek pietiekamā apmērā īstenotas vērienīgas strukturālās reformas tautsaimniecības modernizēšanai, kā arī konkurētspējas un izaugsmes potenciāla stimulēšanai. Dalībvalstīs pastāv ievērojamas atšķirības pirmskrīzes nelīdzsvarotības, ekonomikas attīstības cikla sasniegtās stadijas un fiskālās manevrēšanas iespēju ziņā. Neatkarīgi no sasniegtajiem uzlabojumiem darba tirgū un nelielā progresa attiecībā uz reformām, ar kurām paredzēts uzlabot darba tirgus izturētspēju, bezdarba līmenis joprojām ir augsts, un pastāv risks, ka samazināt ilgtermiņa bezdarba līmeni kļūs arvien grūtāk, un līdz ar to vēl vairāk pasliktināsies sociālā situācija visneaizsargātākajās valstīs. Joprojām notiek ārējā līdzsvarošana, tomēr sasniegtie rezultāti ir bijuši asimetriski un dažās dalībvalstīs joprojām ir pārmērīgi tekošā konta pārpalikumi. Vērienīgas darba tirgus un ražojumu tirgus strukturālās reformas veicinātu nepieciešamo ekonomikas korekciju eurozonas ietvaros un stimulētu izaugsmi valstīs, kas īsteno šādas reformas. Apstākļos, kad palielinās nodarbinātības līmenis un samazinās patēriņa preču cenas, reformas var veicināt arī pilnīgāku sociālo iekļaušanu. Ja strukturālās reformas tiek īstenotas vienlaikus vairākās dalībvalstīs, no tā iegūst visa eurozona, jo pa tirdzniecības un finanšu kanāliem izplatās pozitīvā pārrobežu iedarbība. Tas arī iedrošinātu izdarīt atbilstošu politikas izvēli pārējās eurozonas valstīs. Eurogrupas tematiskās apspriedes šo procesu var atbalstīt tādējādi, ka tiek salīdzinoši izvērtētas reformas un to ietekme uz eurozonu kopumā. To var paveikt, mācoties no paraugprakses, vienojoties par kopīgiem reformu īstenošanas principiem un veicot savstarpēju motivēšanu. Ņemot vērā valsts mērogā īstenotās korekcijas procesus un to ietekmi uz eurozonas darbību, īpaši svarīgi ir regulāri uzraudzīt reformu īstenošanas progresu dalībvalstīs, kurās pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība un dalībvalstīs, kurās attiecībā uz nelīdzsvarotību ir nepieciešama izlēmīga rīcība.
(8)

Uz Čehijas Republiku pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Savā 2015. gada konverģences programmā valdība plāno pakāpeniski samazināt nominālo deficītu – 2015. gadā līdz 1,9 % no IKP un 2018. gadā vēl līdz 0,6 % no IKP. Valdība paziņo par savu nodomu 2018. gadā sasniegt vidēja termiņa mērķi, proti, strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP, taču saskaņā ar pārrēķināto strukturālo bilanci (5) ir paredzams, ka tas tiks sasniegts līdz 2016. gadam. Saskaņā ar konverģences programmu tiek prognozēts, ka valdības parāda/IKP attiecība 2015. gadā sasniegs gandrīz 41 % un pēc tam pakāpeniski samazināsies līdz 40,2 % 2018. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir pamatā šīm budžeta prognozēm, ir ticams, un pietiekamā mērā ir precizēti pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2016. gadu. Tomēr pastāv risks, ka plānotajiem pasākumiem ieņēmumu jomā varētu būt mazāka ietekme, nekā prognozēts. Balstoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, tiek paredzēts, ka izdevumu kritērijs 2015. gadā tiks izpildīts. 2016. gadā ir paredzama neliela novirze, jo izdevumu neto pieaugums pārsniedz kritēriju par 0,3 % no IKP. Tāpēc 2016. gadā būs vajadzīgi papildu pasākumi. Pamatojoties uz savu konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Čehijas Republika kopumā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Ir ieviesti galvenie pašreizējās fiskālās sistēmas elementi. Tomēr budžeta vidēja termiņa plānošanas un skaitliskā fiskālā noteikuma mērogs ir ierobežots, un izpilde ir vāja. Reformu paketes projekts ir vairākas reizes grozīts un aizkavējies, un pašlaik tā pieņemšana ir plānota 2015. gadā. Čehijas Republika joprojām saskaras ar problēmām saistībā ar ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju; tā iemesls lielākoties ir prognozējamais pensiju un veselības aprūpes izdevumu pieaugums. Pateicoties labvēlīgākām demogrāfiskām prognozēm, ir nedaudz uzlabojušās pensiju sistēmas izredzes. Ar tiesību aktiem tiek paredzēts pakāpeniski paaugstināt likumā noteikto pensionēšanās vecumu, taču vidējā termiņā paredzētās izmaiņas ir pārāk lēnas. Šobrīd tiek apspriestas izmaiņas pašreizējā pensiju indeksācijas sistēmā, tomēr vēl nav pieņemti nekādi pasākumi. Kaut arī ir veikti daži pasākumi, lai uzlabotu izmaksu efektivitāti un pārvaldību veselības aprūpes nozarē, šajā jomā ir gūti tikai ierobežoti panākumi. Slimnīcu nozares darbības izvērtējumam izmantotie rādītāji liecina, ka medicīniskā aprūpe ne vienmēr tiek nodrošināta izmaksu ziņā efektīvā veidā, savukārt resursu piešķiršanu traucē pašreizējās grūtības, kas saistītas ar sistēmas ieviešanu slimnīcās radušos izmaksu atmaksai. Ir arī pazīmes, ka ģimenes ārsti pienācīgi nepilda savu starpnieka (gate-keeper) lomu. Publisko iepirkumu veselības aprūpes nozarē apgrūtina plaši izplatīti pārkāpumi, kas liecina par nepietiekamām norādēm un uzraudzību.
(9)

Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2016. gadam sasniegt vidējā termiņa mērķi, proti, līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē, vienlaikus ievērojot šo parāda noteikumu 2013.–2015. gada pārejas posmā. Stabilitātes programmā apstiprināts vidējā termiņa mērķis, proti, līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Stabilitātes programmā plānotās (pārrēķinātās) strukturālās korekcijas 2014. gadā ir 0,2 procentu punkti un 2015. gadā 0,4 procentu punkti no IKP. Saskaņā ar stabilitātes programmu šādas ierobežotas korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai pamato skarbie ekonomiskie nosacījumi un vērienīgas strukturālo reformu programmas īstenošanai nepieciešamais darbs. Konkrēti, ir plānotas vairākas strukturālās reformas, kurām būtu labvēlīga ietekme uz potenciālo ekonomisko izaugsmi un kuras ar laiku turpmākajos gados samazinātu valdības parāda attiecību pret IKP. Stabilitātes programmā plānotās strukturālās korekcijas ļautu Itālijai ievērot parāda samazināšanas kritēriju 2013.–2015. gada pārejas posmā, daļēji pateicoties vērienīgam privatizācijas plānam, kurš jāīsteno 2014.–2017. gadā (ik gadu par līdz pat 0,7 procentu punktiem no IKP). Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs, ko nav apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir diezgan optimistisks, jo īpaši stabilitātes programmas vēlākajiem gadiem. Novirzīšanās no korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai ir plānota 2014. gadā. Ja tā turpināsies arī nākamajā gadā, to varētu novērtēt kā būtisku, arī pamatojoties uz izdevumu kritēriju. Turklāt budžeta mērķu sasniegšana netiek pilnībā atbalstīta ar pietiekami konkrētiem pasākumiem, jo īpaši 2015. gadā. Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē norādīts uz parāda samazināšanas kritērija neievērošanu 2014. gadā, jo plānotās strukturālās korekcijas (tikai 0,1 procentu punkts no IKP) nesasniedz prasītās strukturālās korekcijas (0,7 procentu punkti no IKP). Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka ir vajadzīgi papildu centieni, arī 2014. gadā, lai nodrošinātu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām.
(8)

2014. gada konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2015. gadam sasniegt vidējā termiņa mērķi un konverģences programmas noslēgumā 2017. gadā panākt strukturālu pārpalikumu 0,9 % apmērā no IKP. Konverģences programma apstiprina iepriekšējo vidējā termiņa mērķi –1 % apmērā no IKP, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Pamatojoties uz (pārrēķinātu) strukturālo budžeta bilanci, virzībā uz vidējā termiņa mērķi ikgadējais progress ir ne mazāks kā 0,5 % no IKP 2014. un 2015. gadā. Vienlaikus 2015. gadā ir risks novirzīties no izdevumu kritērija izpildes. Kopumā korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai lielā mērā atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Konverģences programma liecina, ka plānošanas periodā līdz 2017. gadam parāds ievērojami samazināsies līdz aptuveni 35 %. Konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs lielā mērā ir ticams. Vienlaikus vēl ir skaidri jādefinē konsolidācijas pasākumi 2015.-2017. gadā. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi paredzams, ka strukturālās korekcijas 2014. gadā būs 0,2 % no IKP, bet 2015. gadā 0,6 % no IKP, līdz ar to 2014. gadā par 0,3 % no IKP neizpildot prasīto ierobežojumu 0,5 % apmērā no IKP. Turklāt 2014. gadā ir risks ievērojami novirzīties no izdevumu kritērija izpildes, bet 2015. gadā – vēl vairāk, kaut arī vairs ne tik lielā mērā. Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka ir risks ievērojami novirzīties no korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai 2014. gadā.
Konverģences programmā 2014. gadam izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir panākt, ka vispārējās valdības budžeta deficīts programmas periodā paliek zem Līguma atsauces vērtības, t. i., 3 % no IKP. Konverģences programmā ir minēts vidējā termiņa mērķis, proti, deficīts – 1 % apmērā no IKP, kas atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Kaut arī budžeta stratēģija 2014. gadā atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām, tomēr paredzams, ka vajadzīgās korekcijas strukturālā izteiksmē 2015. gadā netiks sasniegtas, jo tiek prognozēts, ka pārrēķinātā strukturālā bilance pasliktināsies par 0,6 procentu punktiem. Turklāt paredzams, ka valsts izdevumi palielināsies tādā tempā, kas neatbilst izdevumu kritērijam. Prognozējams, ka pārrēķinātā strukturālā bilance arī 2016. un 2017. gadā novirzīsies no nepieciešamajiem korekcijas pasākumiem, proti, ir paredzams, ka pārrēķinātā strukturālā bilance būs attiecīgi – 1,6 % un – 1,9 % no IKP. Kopumā paredzams, ka, sākot no 2015. gada, pastāv novirzes no korekcijas vidējā termiņa mērķa sasniegšanai risks. Saskaņā ar konverģences programmu ir prognozējams, ka parāda un IKP attiecība, kas ir zem atsauces vērtības (60 %), 2014. gadā īslaicīgi samazināsies par 1,1 procentu punktu līdz 45 % no IKP, savukārt 2015. gadā tā palielināsies līdz 46 % no IKP. Konverģences programmas makroekonomikas scenārijs, kas ir budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Saskaņā ar konverģences programmu ir paredzams, ka Čehijas ekonomika 2014. gadā pieaugs par 1,7 % un 2015. gadā par 2 % salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē prognozētajiem 2 % un 2,4 %. Galvenos riskus budžeta perspektīvai rada lielā nedrošība par valsts ieguldījumu turpmāko attīstību un iespējamie vienreizējie izdevumi, kas saistīti ar plānoto nomas līgumu par kaujas lidmašīnām, kā rezultātā paredzams, ka deficīts 2015. gadā palielināsies par 0,5 % no IKP.

Saskaņā ar Komisijas prognozi 2015. gadā pastāv ievērojamas novirzes risks no vidēja termiņa mērķa. Iemesls atšķirībai ar konverģences programmas scenāriju ir dažādie pieņēmumi par politiskajiem un diskrecionārajiem pasākumiem. Pamatojoties uz savu konverģences programmas novērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka 2013. gadā deficīts ir noturīgi samazināts zem 3 % no IKP, tādējādi izpildot Padomes ieteikumu, un ka, kaut arī paredzams, ka 2014. gadā tiks sasniegts vidēja termiņa mērķis, tomēr, sākot no 2015. gada, pastāv ievērojams novirzes risks no šā mērķa.