Oficiālais Vēstnesis L 301 , 28/10/1982 Lpp. 0001 - 0066

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 7 Sējums 3 Lpp. 0031

Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 07 Sējums 3 Lpp. 0074

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 7 Sējums 3 Lpp. 0031

Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 07 Sējums 3 Lpp. 0074



Padomes Direktīva (1982. gada 4. oktobris), ar ko nosaka tehniskās prasības attiecībā uz iekšējo ūdensceļu kuģiem (82/714/EEK) EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 75. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [1], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [2], tā kā vienotas transporta politikas mērķi un ieviešana cita starpā iekšējo ūdeņu kuģošanas jomā prasa, lai kuģu kustība Kopienas ūdensceļu tīklā notiktu saskaņā ar labākajiem nosacījumiem, ciktāl tie attiecas uz drošību un konkurenci; tā kā Kopienas 1976. gada 20. janvāra Direktīva 76/135/EEK par iekšējo ūdensceļu kuģu kuģošanas licenču savstarpēju atzīšanu [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 78/1016/EEK [4], nosaka, ka Padome pieņem vienotus noteikumus, ar ko iedibina tehniskās prasības iekšējo ūdensceļu kuģiem; šīs direktīvas mērķis ir izveidot šādas prasības; tā kā dažas kuģu kategorijas tomēr nevajadzētu iekļaut šīs direktīvas darbības jomā; tā kā Kopienas iekšējie ūdensceļi atšķiras pēc drošības un tāpēc tie jāsadala vairākās zonās; tā kā ir vēlams nepārkāpt sistēmu, ko izveidojusi Pārskatītā konvencija par kuģošanu Reinā; tā kā ir vēlams ieviest Kopienas iekšējās kuģošanas sertifikātu, kas būtu derīgs visiem Kopienas ūdensceļiem, izņemot tos, uz kuriem attiecas Pārskatītā konvencija par kuģošanu Reinā, un kas apliecinātu kuģu atbilstību vienotajām tehniskajām prasībām; tā kā ir jābūt iespējai izmantot pārbaudes sertifikātu, kas izsniegts saskaņā ar Pārskatītās konvencijas par kuģošanu Reinā 22. pantu, visos Kopienas ūdensceļos, noteiktos gadījumos tomēr prasot arī papildu Kopienas sertifikātu; tā kā, ņemot vērā to vietējo nozīmi un īpašās drošības prasības, dalībvalstīm jābūt tiesīgām atbrīvot no šīs direktīvas vai tās daļas noteikumiem atsevišķus kuģus, kas nekuģo pa citu dalībvalstu iekšējiem ūdensceļiem; tā kā jānosaka vajadzīgie datumi, lai veiktu tehniskās pārbaudes, kas ļauj izsniegt sertifikātus ekspluatācijā esošiem kuģiem; tā kā, lai atvieglotu strauju šīs direktīvas pielikumu pielāgošanu tehniskajam progresam, jānosaka vienkāršota grozījumu izdarīšanas kārtība; tā kā saskaņā ar Direktīvas 76/135/EEK 7. pantu Direktīvā 76/135/EEK noteiktajiem pasākumiem jāpaliek spēkā līdz šīs direktīvas spēkā stāšanās brīdim; tā kā Direktīvai 76/135/EEK joprojām jābūt piemērojamai tiem tajā ietvertiem kuģiem, uz ko neattiecas šī direktīva, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. I SADAĻA Vispārīgi noteikumi 1. pants Šajā direktīvā Kopienas iekšējie ūdensceļi ir klasificēti šādi: - 1. un 2. zona: I pielikuma 1. nodaļā uzskaitītie ūdensceļi, - 3. zona: I pielikuma 2. nodaļā uzskaitītie ūdensceļi, - 4. zona: visi pārējie Kopienas ūdensceļi. Zona R ietver tos augšminētos ūdensceļus, kam pārbaudes sertifikāti jāizsniedz saskaņā ar Pārskatītās konvencijas par kuģošanu Reinā 22. pantu, tādā redakcijā, kādā minētais pants izteikts šīs direktīvas pieņemšanas dienā. 2. pants 1. Šī direktīva attiecas uz: - kuģiem, kuru pilnā kravnesība ir 15 tonnu vai vairāk, vai kuģiem, kuri nav paredzēti kravu pārvadāšanai un kuru ūdensizspaids ir 15 kubikmetru vai vairāk, - vilcējvelkoņiem un stūmējvelkoņiem, ieskaitot tos, kuru ūdensizspaids ir mazāks par 15 kubikmetriem, ar noteikumu, ka tie ir būvēti tā, lai vilktu, stumtu vai pārvietotu ar bortiem sakabinātus kuģus. 2. Šī direktīva neattiecas uz: - pasažieru kuģiem, - prāmjiem, - peldošām iekārtām, - peldošām konstrukcijām un peldošām sistēmām, ieskaitot tās, ko pārvieto no vienas vietas uz citu, - izpriecu kuģiem, - dienesta kuģiem, kas pieder pārraudzības iestādēm, un ugunsdrošības dienesta kuģiem, - karakuģiem, - jūras kuģiem, ieskaitot jūras vilcējvelkoņus un stūmējvelkoņus, kas kuģo vai ir bāzēti paisuma un bēguma ūdeņos vai īslaicīgi iekšējos ūdensceļos, un kuriem ir derīga kuģošanas atļauja, - vilcējvelkoņiem un stūmējvelkoņiem, kuru ūdensizspaids ir mazāks par 15 kubikmetriem un kuri ir būvēti, lai vilktu, stumtu vai pārvietotu tikai kuģus, kuru ūdensizspaids ir mazāks par 15 kubikmetriem. 3. pants Kuģiem, kas kuģo tajos Kopienas ūdensceļos, kuri uzskaitīti 1. pantā, jābūt: - sertifikātam, kas izsniegts saskaņā ar 22. pantu Pārskatītajā konvencijā par kuģošanu Reinā, kad tie darbojas uz R zonas ūdensceļiem, - Kopienas iekšējās kuģošanas sertifikātam, kas izsniegts kuģiem, kuri atbilst II pielikuma tehniskajām prasībām, kad tie kuģo pārējo zonu ūdensceļos. Kopienas sertifikātu sastāda pēc parauga, kas dots III pielikumā, un izdod saskaņā ar šo direktīvu. 4. pants 1. Visi kuģi, kam ir derīgs sertifikāts, kas izsniegts saskaņā ar Pārskatītās konvencijas par kuģošanu Reinā 22. pantu, var kuģot Kopienas ūdeņos tikai ar šo sertifikātu. 2. Visus kuģus, kam ir 1. punktā minētais sertifikāts, tomēr nodrošina ar papildu iekšējās kuģošanas sertifikātu (papildu Kopienas sertifikāts), - kad tie darbojas 3. un 4. zonas ūdensceļos, ja tie vēlas izmantot tehnisko prasību samazinājumu šajos ūdensceļos, - kad tie darbojas 1. un 2. zonas ūdensceļos, ja attiecīgās dalībvalstis saskaņā ar 5. pantu ir pieņēmušas papildus tehniskās prasības šiem ūdensceļiem. Papildu Kopienas sertifikātu sastāda pēc IV pielikumā dotā parauga, un to izsniedz valsts kompetentās iestādes, uzrādot 1. punktā minēto sertifikātu un saskaņā ar šo iestāžu noteiktajiem noteikumiem. 5. pants 1. Katra dalībvalsts, ievērojot Pārskatītās konvencijas par kuģošanu Reinā prasības, pēc apspriešanās ar Komisiju var pieņemt tehniskās prasības papildus II pielikumā minētajām attiecībā uz kuģiem, kas darbojas 1. un 2. zonas ūdensceļos tās teritorijā. Par šādām papildu prasībām paziņo dalībvalstīm un Komisijai vismaz sešus mēnešus pirms to stāšanās spēkā, izņemot gadījumu, ja tie bija spēkā jau 1977. gada 21. janvārī. 2. Kuģu atbilstību šīm papildu prasībām nosaka 3. pantā minētajā Kopienas sertifikātā vai, ja 4. panta 2. punkts ir piemērojams, papildu Kopienas sertifikātā. 6. pants Jebkurš kuģis, kam ir sertifikāts, kas izsniegts saskaņā ar Noteikumiem par bīstamu vielu pārvadāšanu Reinā (ADNR), var pārvadāt bīstamas kravas Kopienas teritorijā saskaņā ar šajā sertifikātā minētajiem noteikumiem. Jebkura dalībvalsts var noteikt obligātu prasību, ka kuģi, kam nav ADNR sertifikāta, ir tiesīgi pārvadāt bīstamas kravas tās teritorijā tikai tad, ja šie kuģi atbilst vēl citām prasībām papildus tām, kas noteiktas šajā direktīvā. Par šādām prasībām paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm. 7. pants 1. Dalībvalstis var atbrīvot no šīs direktīvas vai tās daļas piemērošanas: a) kuģus, kas darbojas uz kuģojamiem ūdensceļiem, kurus iekšējie ūdensceļi nesaista ar citu dalībvalstu ūdensceļiem; b) kuģus, kuru pilnā kravnesība nepārsniedz 350 tonnu un kurus uzsākts būvēt pirms 1950. gada 1. janvāra, un kuri darbojas tikai uz valsts ūdensceļiem. 2. Dalībvalstis attiecībā uz kuģošanu savos valsts ūdensceļos var ļaut atkāpties no viena vai vairākiem šīs direktīvas noteikumiem ierobežotos vietējās nozīmes braucienos vai ostu zonās. Minētās atkāpes un braucienus vai zonas, uz kurām tās attiecas, nosaka kuģa sertifikātā. 3. Komisijai paziņo par atkāpēm, kas pieņemtas saskaņā ar šo pantu. 4. Dalībvalstij, kurai saskaņā ar 1. un 2. punktu piešķirto atkāpju dēļ nav kuģu, uz ko attiecas šī direktīva un kas darbojas uz tās ūdensceļiem, nav jāievēro 9., 10. un 12. pants. II SADAĻA Noteikumi un nosacījumi Kopienas iekšējo ūdensceļu sertifikātu izsniegšanai 8. pants 1. Kopienas sertifikātu izsniedz kuģiem, ko sākts būvēt pēc 1985. gada 1. janvāra, pēc tehniskās pārbaudes, kas veikta pirms kuģa nodošanas ekspluatācijai un ar mērķi pārbaudīt, vai kuģis atbilst II pielikumā noteiktajām tehniskajām prasībām. 2. Kopienas sertifikātu izsniedz kuģiem, kas ir ekspluatācijā 1985. gada 1. janvārī un kuģiem, kas sākti būvēt pirms šī datuma pēc tehniskās pārbaudes, kas veicama starp 1986. gada 1. janvāri un 1998. gada 1. jūliju saskaņā ar laika grafiku, kas jāsastāda katrai dalībvalstij, lai pārbaudītu, vai kuģis atbilst II pielikumā noteiktajām tehniskajām prasībām. Par šo laika grafiku paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm. Taču attiecībā uz kuģiem, kas kuģo tikai attiecīgās valsts ūdensceļu tīklā, ja šo kuģi sākts būvēt pirms 1970. gada 1. janvāra, jebkura dalībvalsts var izlemt par septiņiem gadiem pagarināt laikposmu, kurā veic tehnisko pārbaudi. 3. Kuģa atbilstību papildu prasībām, kas minētas 5. pantā, vajadzības gadījumā pārbauda tehniskās pārbaudes laikā, kura minēta iepriekšējos punktos, vai tādas tehniskās pārbaudes laikā, kas veikta pēc kuģa īpašnieka pieprasījuma. 9. pants Kopienas sertifikātu izsniedz tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā kuģis ir reģistrēts, vai — ja tas nenotiek — tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kur atrodas kuģa piederības osta, vai — ja tas nenotiek — tās dalībvalsts kompetentā valsts iestāde, kurā tā īpašnieks veic uzņēmējdarbību. Šādas iestādes vajadzības gadījumā var pieprasīt citas dalībvalsts kompetentajai iestādei izsniegt šo sertifikātu. Katra dalībvalsts izveido sarakstu, kurā norāda, kuras no tās iestādēm ir kompetentas izsniegt sertifikātu, un paziņo par to Komisijai un pārējām dalībvalstīm. Jebkura dalībvalsts, kas, pamatojoties uz 7. panta 4. punktu, nav noteikusi kompetento iestādi, var pieprasīt citai dalībvalstij vai dalībvalstīm norīkot to kompetentās iestādes izsniegt Kopienas sertifikātu attiecībā uz kuģiem, kuri reģistrēti tajā dalībvalstī vai kuru piederības osta atrodas tās teritorijā, vai kuru īpašnieks veic uzņēmējdarbību tajā dalībvalstī. 10. pants Šīs direktīvas 8. pantā minēto tehnisko pārbaudi veic kompetentās iestādes, kas var pilnībā vai daļēji neveikt kuģim tehnisko pārbaudi, ja spēkā esošs apliecinājums, kuru izsniegusi klasifikācijas sabiedrība, ko apstiprinājusi valsts, kurā sertifikāts ir izsniegts, norāda, ka šis kuģis pilnībā vai daļēji atbilst II pielikuma tehniskajām prasībām. Katra dalībvalsts izveido sarakstu, kurā norāda, kuras no tās iestādēm ir kompetentas veikt tehnisko pārbaudi, un paziņo par to Komisijai un pārējām dalībvalstīm. 11. pants Kopienas sertifikāta derīguma termiņu katrā konkrētā gadījumā nosaka iestāde, kas ir kompetenta izsniegt šādu sertifikātu. Taču šis laikposms nepārsniedz 10 gadus. 12. pants Katra dalībvalsts nosaka noteikumus, saskaņā ar kuriem var aizstāt spēkā esošu sertifikātu, kas ir pazaudēts vai sabojāts. III SADAĻA Noteikumi un nosacījumi sertifikātu atjaunošanai vai grozīšanai 13. pants Kopienas sertifikātu atjauno pēc tā derīguma termiņa beigām saskaņā ar noteikumiem un nosacījumiem šādu sertifikātu izsniegšanai. 14. pants Sertifikāta derīguma termiņu izņēmuma kārtā ne vairāk kā par 12 mēnešiem var pagarināt iestāde, kas to izsniegusi vai atjaunojusi. Šādu pagarinājumu norāda Kopienas sertifikātā. 15. pants Nozīmīgu izmaiņu vai remonta gadījumā, kas pārveido kuģa strukturālo drošību vai parametrus, tam pirms turpmākiem braucieniem atkal jāveic 8. pantā minētā tehniskā pārbaude. Pēc šīs pārbaudes izsniedz jaunu sertifikātu, kurā uzrāda kuģa tehniskos parametrus. Ja šo sertifikātu izsniedz dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kura izsniegusi vai atjaunojusi sākotnējo sertifikātu, kompetento iestādi, kas izsniegusi vai atjaunojusi sertifikātu, par to informē viena mēneša laikā. IV SADAĻA Atteikums vai atsaukšana 16. pants Katrā lēmumā atteikt Kopienas sertifikāta izsniegšanu vai atjaunošanu norāda iemeslus, uz kuriem ir balstīts šis atteikums. Par tiem, kā arī par pārsūdzības kārtību un tās laika ierobežojumiem attiecīgajā dalībvalstī paziņo attiecīgajām personām. Jebkuru spēkā esošu sertifikātu var anulēt kompetentā iestāde, kas to izsniegusi vai atjaunojusi, ja kuģis vairs neatbilst tā sertifikātā noteiktajām tehniskajām prasībām. V SADAĻA Verificēšana 17. pants 1. Dalībvalsts kompetentā iestāde jebkurā laikā var pārbaudīt, vai kuģim ir sertifikāts, kas ir spēkā saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem, un vai kuģis atbilst šādā (-os) sertifikātā (-os) noteiktajām prasībām. 2. Ja iestādes, veicot pārbaudi, atklāj, ka sertifikāts ir spēkā neesošs vai ka kuģis neatbilst šajā sertifikātā noteiktajām prasībām, taču šī spēkā neesamība vai neatbilstība prasībām nerada acīmredzamus draudus, kuģa īpašnieks vai tā pārstāvis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai labotu situāciju. Par to ziņo iestādei, kas izsniegusi vai pēdējoreiz atjaunojusi sertifikātu. 3. Ja, veicot 1. punktā minēto pārbaudi, iestādes atklāj, ka sertifikāta nav vai ka kuģis rada acīmredzamus draudus, tās var aizkavēt kuģojumu līdz brīdim, kad tiek pieņemti vajadzīgie pasākumi, lai labotu situāciju. Tās var arī noteikt pasākumus, kas ļautu kuģim, vajadzības gadījumā pārtraucot transporta operācijas, droši kuģot līdz vietai, kur to pārbaudītu vai salabotu. Par to ziņo iestādei, kas izsniegusi vai pēdējoreiz atjaunojusi sertifikātu. 4. Dalībvalsts, kas aizkavējusi kuģojumu vai paziņojusi kuģa īpašniekam par nodomu to darīt, ja atklātie defekti netiks laboti, paziņo iestādei dalībvalstī, kas izsniegusi vai pēdējoreiz atjaunojusi sertifikātu, par lēmumu, ko tā pieņēmusi vai gatavojas pieņemt. 5. Katrā lēmumā aizkavēt attiecīgā kuģa kuģojumu saskaņā ar pasākumiem, kas pieņemti, īstenojot šo direktīvu, sīki izklāsta iemeslus, uz kuriem lēmums balstīts. Tos paziņo attiecīgajai pusei, reizē informējot arī par pārsūdzības kārtību, kas šai pusei pieejama saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem, un tās termiņu. VI SADAĻA Noteikumi, kas piemērojami trešo valstu kuģiem 18. pants Līdz nolīgumu slēgšanai starp Kopienu un trešajām valstīm par kuģošanas sertifikātu savstarpēju atzīšanu, dalībvalstis var atzīt trešo valstu kuģu kuģošanas sertifikātus un vajadzības gadījumā saskaņā ar šo direktīvu izsniegt Kopienas sertifikātus vai papildu Kopienas sertifikātus kuģiem no trešajām valstīm. VII SADAĻA Direktīvas pielikumu pielāgošana tehnikas attīstībai 19. pants Padome pēc Komisijas ierosinājuma ar kvalificētu balsu vairākumu pieņem grozījumus, kas vajadzīgi, lai šīs direktīvas pielikumus pielāgotu tehnikas attīstībai. VIII SADAĻA Nobeiguma noteikumi 20. pants Direktīva 76/135/EEK joprojām attiecas uz: - šīs direktīvas 8. panta 2. punktā minētajiem kuģiem, kas ir ekspluatācijā, līdz brīdim, kad tiem tiek veikta 8. pantā minētā pārbaude, - pasažieru kuģiem, - kuģiem, kam ir Kopienas sertifikāts, bet kas vēl neatbilst II pielikuma prasībām, saskaņā ar 13. nodaļas 13.01. punkta a) apakšpunktā minētajiem noteikumiem. 21. pants Šī direktīva neietekmē noteikumus par apkalpes sastāvu un kvalifikāciju, un vajadzīgajiem sertifikātiem, kas ir piemērojami dalībvalstīs. 22. pants Dalībvalstis pēc apspriešanās ar Komisiju pieņem noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā līdz 1985. gada 1. janvārim. 23. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Luksemburgā, 1982. gada 4. oktobrī Padomes vārdā — priekšsēdētājs H. Grove [1] OV C 289, 19.11.1979., 25. lpp. [2] OV C 182, 21.7.1980., 16. lpp. [3] OV L 21, 29.1.1976., 10. lpp. [4] OV L 349, 13.12.1978., 31. lpp. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS ĢEOGRĀFISKI 1., 2., 3. UN 4. ZONĀ SADALĪTU KOPIENAS IEKŠĒJO ŪDENSCEĻU SARAKSTS (Direktīvas 1. pants) I NODAĻA 1. zona Vācijas Federatīvā Republika Emsa: no līnijas, kas savieno Delfceilas un Knokas bākas atklātās jūras virzienā 53°30' ziemeļu platumā un 6°45' austrumu garumā (t.i., kaut kur ārpus pārkraušanas zonas sauso kravu pārvadātājiem Vecajā Emsā, ņemot vērā Emsas-Dollarta sadarbības līgumu). 2. zona Vācijas Federatīvā Republika Emsa: no līnijas, kas stiepjas no ieejas ostā Papenburgas virzienā, šķērsojot Emsu, un kas savieno Dīmas sūkņu staciju (Diemer Schöpfwerk) un dambja caurteku pie Haltes līdz līnijai, kas savieno Delfceilas un Knokas bākas, ņemot vērā Emsas-Dollarta sadarbības līgumu. Jade: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Schillighörn augstāko bāku un Langwarden baznīcas torni. Vēzere: no Brēmenes dzelzceļa tilta līdz līnijai, kas savieno Langwarden un Kappel baznīcas torņus ar Schweiburg sekundāro atteku, ieskaitot mazo Vēzeri, Rekumder-Loch, un Rechter Nebenarm sekundārās attekas. Elba: no Hamburgas ostas apakšējās robežas līdz līnijai, kas savieno Döse bāku un Hohe Ufer (Dieksand) ziemeļrietumu punktu ar Este, Lühe, Schwinge, Oste, Pinnau, Krückau un Stör pietekām (visos gadījumos no grīvas aizsprosta), ieskaitot Nebenelbe. Meldorfas līcis: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Hohe Ufer (Dieksand) ziemeļrietumu punktu un Büsum rietumu mola galu. Flensburgas līcis: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Kekenis bāku un Birknack. Ekernferdas līcis: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Bocknis-Eck ar cietzemes ziemeļaustrumu galu pie Dänisch Nienhof. Ķīles līcis: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Bülk bāku un Laboe jūras memoriālu. Leda: no Leer jūras slūžu ieejas ārējā ostā līdz grīvai. Hunte: no Oldenburgas ostas un no 200 metriem uz leju pa Amalienbrücke Oldenburgā līdz grīvai. Lēzuma: no Bremen-Burg dzelzceļa tilta līdz grīvai. Este: no Buxtehude aizsprosta izejas līdz Este aizsprostam. Līe: no dzirnavām, kas atrodas 250 metrus augšpus Marschdamm-Horneburg ceļa tilta līdz Lühe aizsprostam. Švinga: no gājēju tilta lejpus Güldenstern bastiona pie Stade līdz Schwinge aizsprostam. Freiburgas ostas caurtece: no Freiburg/Elbe slūžām līdz grīvai. Oste: no Bremervörde dzirnavu aizsprosta līdz Oste aizsprostam. Pinnava: no Pinneburgas dzelzceļa tilta līdz Pinnau aizsprostam. Krikava: no Elmshorn ūdens dzirnavām līdz Krückau aizsprostam. Štēra: no Pegel Rensing līdz Stör aizsprostam. Eidera: no Gieselau kanāla līdz Eider aizsprostam. Ziemeļjūras-Baltijas jūras kanāls (-īles kanāls): no līnijas, kas savieno Brunsbüttel mola galus, līdz līnijai, kas savieno Kiel-Holtenau ieejas ugunis un Schirnauer See, Bergstedter See, Audorfer See, Obereidersee ar Enge, Achterwehrer kanālu un Flemhuder See. Trāve: no dzelzceļa tilta un Holsten tilta (Stadttrave) Lībekā līdz līnijai, kas savieno divu ārējo Trāvemindes molu galu un Pötenitzer Wiek, un Dassower See. Šleija: tās līnijas iekšpusē, kas savieno Schleimünde mola galus. Francijas Republika Sēna: lejpus Žannas d'Arkas tilta Ruānā. Garona un Žironda: lejpus Bordo akmens tilta. Rona: lejpus Trinquetaille tilta Arlā un aiz tā Marseļas virzienā. Nīderlandes Karaliste Dollarda. Emsa. Vadenzē: ieskaitot saiknes ar Ziemeļjūru. Eiselmēras līcis: ieskaitot Markermeer un Ijmeer, taču neieskaitot Gouwzee. Rotterdamas ūdensceļš un Šēra. Hollands Diep. Haringvliet un Vuile Gat: ieskaitot ūdensceļus starp Gūri-Overflaki no vienas puses un Voorne-Putten un Hoekse Waard no otras puses. Hellegats. Folkeraks. Krāmera. Grevelingen un Brouwershavense Gat: ieskaitot ūdensceļus starp Schouwen-Duiveland un Gūri-Overflaki. Keten, Mastgat, Zijpe Eastern Scheldt un Roompot: ieskaitot ūdensceļus starp Walcheren, Noord-Beveland un Zuid-Beveland no vienas puses un Schouwen-Duiveland and Tholen no otras puses, neieskaitot Scheldt-Rhine kanālu. Šelda un Rietumu Šelda un tās grīva jūrā: ieskaitot ūdensceļus starp Zeeland Flanders no vienas puses un Walcheren un Zuid-Beveland no otras puses, neieskaitot Scheldt-Rhine kanālu. II NODAĻA 3. zona Beļģijas Karaliste Jūras Šelda (lejpus Antverpenes atklātās enkurvietas). Vācijas Federatīvā Republika Donava: no Kelheimas (414 60 km) līdz Vācijas un Austrijas robežai. Reina: no Vācijas un Šveices robežas līdz Vācijas un Nīderlandes robežai. Elba: no Elbe-Seiten-Canal grīvas līdz Hamburgas ostas apakšējai robežai. Francijas Republika Reina. Nīderlandes Karaliste Reina. Sneekermeer, Koevordermeer, Heegermeer, Fluessen, Slotermeer, Tjeukemeer, Beulakkerwijde, Belterwijde, Ramsdiep, Ketelmeer, Zwartemeer, Veluwemeer, Eemmeer, Alkmaardermeer, Gouwzee, Buiten IJ, afgesloten IJ, Noordzeekanaal, Ijmuiden osta, Roterdamas ostas zona, Nieuwe Maas, Noord, Oude Maas, Beneden Merwede, Nieuwe Merwede, Dordtsche Kil, Boven Merwede, Waal, Bijlandsch Canal, Boven Rijn, Pannersdensch Canal, Geldersche IJssel, Neder Rijn, Lek, Amsterdamas-Reinas kanāls, Veerse Meer, Scheldt-Rhine Canal līdz grīvai Volkerak, Amer, Bergsche Maas, Meuse zem Venlo. III NODAĻA 4. zona Beļģijas Karaliste Viss Beļģijas ūdensceļu tīkls, izņemot 3. zonas ūdensceļus. Vācijas Federatīvā Republika Visi federālie ūdensceļi, izņemot 1., 2. un 3. zonas ūdensceļus. Francijas Republika Viss Francijas ūdensceļu tīkls, izņemot 1., 2. un 3. zonas ūdensceļus. Nīderlandes Karaliste Visas pārējās upes, kanāli un iekšzemes jūras, kas nav uzskaitītas 1., 2. un 3. zonā. Itālijas Republika Po upe: no Pjačencas līdz grīvai. Milānas-Kremonas kanāls, Po upe: pēdējie 15 kilometri līdz Po. Minčo upe: no Mantujas, Governolo līdz Po. Ferrāras ūdensceļš: no Po (Pontelagoskuro), Ferrāras līdz Porto Garibaldi. Brondolo un Valles kanāli: no austrumu Po līdz Venēcijas lagūnai. Fissero kanāls - Tartaro - Canalbianco: no Adrijas līdz austrumu Po. Venēcijas krasta līnija: no Venēcijas lagūnas līdz Grado. Luksemburgas Lielhercogiste Mozele. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS TEHNISKO PRASĪBU MINIMUMS KUĢIEM, KAS DARBOJAS UZ 1., 2., 3. UN 4. ZONAS ŪDENSCEĻIEM (direktīvas 3. pants) 1. NODAĻA. DEFINĪCIJAS … | 155 | 2. NODAĻA. PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ KUĢUBŪVI … | 156 | 2.01. Pamatnoteikums … | 156 | 2.02. Korpuss … | 156 | 2.03. Sildīšanas, ēdiena gatavošanas un dzesēšanas iekārtas … | 156 | 2.04. Apkure ar šķidro kurināmo, kuru uzliesmošanas temperatūra ir virs 55 °C … | 157 | 2.05. Apkure ar cieto kurināmo … | 157 | 2.06. Mašīntelpas, katlu telpas un bunkuri … | 158 | 3. NODAĻA. STŪRES IERĪCE UN STŪRES MĀJA … | 158 | 3.01. Vispārīgs raksturojums … | 158 | 3.02. Stūres ierīces efektivitāte … | 158 | 3.03. Vispārīgas konstrukcijas prasības … | 159 | 3.04. Stūres ierīce ar motorizētu piedziņu … | 159 | 3.05. Sekundārā pievada iedarbināšana … | 159 | 3.06. Rokas pievads … | 159 | 3.07. Manuāls hidrauliskais pievads … | 159 | 3.08. Hidrauliskais pievads … | 159 | 3.09. Elektriskais pievads … | 160 | 3.10. Stūres dzenskrūve un Voita-Šneidera iekārta … | 160 | 3.11. Tālvadības iekārtas … | 160 | 3.12. Stūres stāvokļa indikators … | 160 | 3.13. Stūres palīgiekārtas … | 160 | 3.14. Brīva redzamība … | 161 | 3.15. Skaņas spiediens … | 161 | 3.16. Stūres ierīces elektriskās daļas … | 161 | 3.17. Nolaižama stūres māja … | 162 | 4. NODAĻA. DROŠĪBAS ATTĀLUMS, BRĪVSĀNI UN IEGRIMES SKALAS … | 162 | 4.01. Definīcijas … | 162 | 4.02. Drošības attālums … | 162 | 4.03. Brīvsāni … | 162 | 4.04. Iegrimes atzīmes … | 162 | 4.05. Iegrimes skalas … | 163 | 5. NODAĻA. MEHĀNISMI … | 163 | 5.01. Vispārīgs raksturojums … | 163 | 5.02. Drošības aprīkojums … | 163 | 5.03. Dzenskrūves mehānisms … | 163 | 5.04. Dzinēja izpūtēji … | 164 | 5.05. Cisternas, bunkuri un cauruļvadi … | 164 | 5.06. Tilpņu sūkņi … | 164 | 5.07. Eļļas atkritumu savākšanas sistēma … | 165 | 5.08. Vinčas … | 165 | 5.09. Kuģa raksturīgais troksnis … | 165 | 6. NODAĻA. ELEKTROIEKĀRTAS … | 166 | 6.01. Vispārīgs raksturojums … | 166 | 6.02. Maksimālais pieļaujamais spriegums … | 166 | 6.03. Savienojumi ar krastu … | 166 | 6.04. Ģeneratori un motori … | 167 | 6.05. Akumulatori … | 167 | 6.06. Sadales skapji … | 168 | 6.07. Slēdžu, spraudkontaktu, kūstošo drošinātāju un kabeļu aizsardzība … | 168 | 6.08. Zemējuma kontroles ierīce … | 169 | 6.09. Apgaismojums … | 169 | 6.10. Signāllampas … | 169 | 6.11. Zemējums … | 169 | 6.12. Avārijas elektroiekārtas … | 169 | 7. NODAĻA. APRĪKOJUMS … | 170 | 7.01. Enkuri, ķēdes un enkura tauvas … | 170 | 7.02. Pārējais aprīkojums … | 170 | 7.03. Ugunsdzēsības ierīces … | 170 | 7.04. Kuģa laivas … | 172 | 7.05. Glābšanas riņķi, lodveida glābšanas pludiņi un glābšanas vestes … | 173 | 8. NODAĻA. SAŠĶIDRINĀTĀS GĀZES IEKĀRTAS SAIMNIECĪBAS VAJADZĪBĀM … | 173 | 8.01. Vispārīgs raksturojums … | 173 | 8.02. Iekārta … | 174 | 8.03. Tvertnes … | 174 | 8.04. Padeves ierīces novietojums un izkārtojums … | 174 | 8.05. Rezerves tvertnes un tukšās tvertnes … | 174 | 8.06. Redukcijas vārsti … | 174 | 8.07. Spiediens … | 175 | 8.08. Cauruļvadi un elastīgās caurules … | 175 | 8.09. Sadales sistēma … | 175 | 8.10. Gāzi patērējošas ierīces un to uzstādīšana … | 175 | 8.11. Ventilācija un deggāzu izvadīšana … | 176 | 8.12. Lietošanas instrukcijas un drošība … | 176 | 8.13. Pārbaude … | 176 | 8.14. Testi … | 176 | 8.15. Apliecinājums … | 177 | 9. NODAĻA. ĪPAŠS STŪRES MĀJAS IEKĀRTOJUMS, KUR STŪRĒŠANU AR RADARU VEIC VIENA PERSONA … | 177 | 9.01. Vispārīgs raksturojums … | 177 | 9.02. Vispārīgi konstrukcijas noteikumi … | 177 | 9.03. Radara aprīkojums un rotācijas ātruma indikators … | 177 | 9.04. Signalizējošs un signālus radošs aprīkojums … | 178 | 9.05. Iekārtas kuģa stūrēšanai un dzinēju vadīšanai … | 178 | 9.06. Pakaļgala enkura vadības iekārta … | 178 | 9.07. Tālruņa aprīkojums … | 178 | 9.08. Trauksmes signāli … | 179 | 9.09. Pārējās ierīces … | 179 | 9.10. Pārbaudes sertifikāta indosēšana … | 179 | 10. NODAĻA. ĪPAŠI NOTEIKUMI KUĢIEM, KAS PAREDZĒTI PĀRVEIDOŠANAI PAR STUMJAMĀM LIELLAIVĀM, VELKAMĀM LIELLAIVĀM VAI SAKABINĀŠANAI … | 179 | 10.01. Stūmējvelkoņi … | 179 | 10.02. Lihteri … | 179 | 10.03. Pašgājēji kuģi un vilcējvelkoņi, kas var stumt … | 180 | 10.04. Stumjamu liellaivu testēšana … | 180 | 10.05. Vilcējvelkoņi … | 180 | 10.06. Kuģi, kas paredzēti sakabinātu veidojumu vadīšanai … | 180 | 11. NODAĻA. VESELĪBA UN DROŠĪBA APKALPES KAJĪTĒS UN DARBAVIETĀS … | 181 | 11.01. Vispārīgs raksturojums … | 181 | 11.02. Kajīšu atrašanās vieta un aprīkojums … | 181 | 11.03. Kajīšu izmēri … | 181 | 11.04. Cauruļvadu sistēma kajītēs … | 182 | 11.05. Pieejas līdzekļi, durvis un kāpnes uz kajītēm … | 182 | 11.06. Kajīšu grīdas, sienas un griesti … | 182 | 11.07. Kajīšu apkure un ventilācija … | 182 | 11.08. Dienasgaisma un apgaismojums kajītēs … | 183 | 11.09. Kajīšu mēbelējums … | 183 | 11.10. Kambīzes, kopkajītes un glabāšanas telpas … | 183 | 11.11. Sanitārās iekārtas … | 183 | 11.12. Dzeramā ūdens iekārtas … | 184 | 11.13. Drošības ierīces … | 184 | 11.14. Darbavietu pieejamība … | 185 | 11.15. Darbavietu izmēri … | 185 | 11.16. Aizsardzība pret krišanu … | 185 | 11.17. Darbavietu pieejas, durvis un kāpnes … | 185 | 11.18. Grīdas, klāju virsmas, kravas telpu grīdas, sienas, griesti, borta lūkas un gaismas lūkas … | 186 | 11.19. Darbavietu ventilācija un apkure … | 186 | 11.20. Dabiskā gaisma un apgaismojums darbavietās … | 186 | 11.21. Aizsardzība pret troksni un vibrāciju … | 186 | 12. NODAĻA. NOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ TEHNISKAJĀM PRASĪBĀM PAPILDUS 4. ZONAS PRASĪBĀM, KAS PIEMĒROJAMI KUĢIEM, KURI DARBOJAS UZ 3. ZONAS IEKŠĒJIEM ŪDENSCEĻIEM … | 187 | 12.01. Prasības attiecībā uz kuģu būvniecību … | 187 | 12.02. Brīvsāni, drošības distance un iegrimes līmeņi … | 187 | 12.03. Aprīkojums | 190 | 12.04. Īpaši noteikumi kuģiem, kas konstruēti pārveidošanai par stumjamām liellaivām, velkamām liellaivām vai sakabināšanai … | 191 | 13. NODAĻA. ATKĀPES EKSPLUATĀCIJĀ ESOŠIEM KUĢIEM … | 191 | 14. NODAĻA. PROCEDŪRA … | 195 | 14.01. Pārbaudes pieteikums … | 195 | 14.02. Kuģa iesniegšana pārbaudei … | 195 | 14.03. Izmaksas … | 195 | 14.04. Informācija … | 195 | 14.05. Kopienas sertifikātu reģistrs … | 195 | 14.06. Kopienas sertifikāta aizpildīšana … | 196 | 14.07. Komentāri par dažādiem sertifikāta punktiem … | 196 | 1. NODAĻA DEFINĪCIJAS Šajā direktīvā un tās pielikumos: a) "kuģis" nozīmē iekšējo ūdensceļu kuģi; b) "pašgājējs kravas kuģis" nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravas pārvadāšanai, kas nav tankkuģis un kas būvēts, lai kuģotu patstāvīgi, izmantojot savu virzošo jaudu; c) "pašgājējs tankkuģis" nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravu pārvadāšanai nostiprinātās tvertnēs, un kas būvēts, lai kuģotu patstāvīgi, izmantojot savu virzošo jaudu; d) "pašgājējs kuģis" nozīmē pašgājēju kravas kuģi vai pašgājēju tankkuģi; e) "vilcējvelkonis" nozīmē jebkuru kuģi, kas īpaši būvēts vilkšanai; f) "stūmējvelkonis" nozīmē jebkuru kuģi, kas īpaši būvēts, lai stumtu stumjamu sakabinātu kuģa liellaivu; g) "stūmējvilcējvelkonis" nozīmē jebkuru kuģi, kas īpaši būvēts, lai vilktu un lai stumtu stumjamu sakabinātu kuģa liellaivu; h) "velkama barža" nozīmē jebkuru kuģi, kas nav cisternbarža, kas paredzēts preču pārvadāšanai un kas būvēts tā, lai to vilktu, un: - kam nav savas virzošās jaudas, - vai ir virzošā jauda, kas spēj nodrošināt tikai īsus manevrus; i) "cisternbarža" nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravu pārvadāšanai nostiprinātās tvertnēs un ir būvēts tā, lai to vilktu, un: - kam nav savas virzošās jaudas, - vai ir virzošā jauda, kas spēj nodrošināt tikai īsus manevrus; k) "barža" nozīmē velkamu baržu vai cisternbaržu; l) "parasts lihteris" nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravu pārvadāšanai, kas nav cisternlihteris un ir īpaši būvēts, lai to stumtu, un: - kam nav savas virzošās jaudas, - vai ir virzošā jauda, kas spēj nodrošināt tikai īsus manevrus, kad tas nav stumjamas kuģa liellaivas daļa; m) "cisternlihteris" nozīmē jebkuru kuģi, kas paredzēts kravu pārvadāšanai nostiprinātās cisternās un ir būvēts tā, lai to stumtu, un: - kam nav sava dzinēja, - vai ir dzinējs, kas spēj nodrošināt tikai īsus manevrus, kad tas nav stumtās liellaivas daļa; n) "lihteris uz kuģa" nozīmē stumjamu lihteri, kas būvēts, lai to pārvadātu jūras kuģi un lai tas kuģotu pa iekšējiem ūdensceļiem; o) "lihteris" nozīmē parastu lihteri, cisternlihteri vai lihteri uz kuģa; p) "pasažieru kuģis" nozīmē kuģi, kas būvēts un aprīkots tā, lai tas varētu pārvadāt vairāk nekā 12 pasažieru; q) "peldošās iekārtas un aprīkojums" nozīmē jebkuru peldošu konstrukciju, uz kura ir mehāniskas iekārtas un kurš paredzēts darbam uz ūdensceļiem vai ostās (piemēram, bagars, celtnis vai krāns); r) "peldoša konstrukcija" nozīmē jebkuru peldošu iekārtu, kas parasti nav paredzēta pārvietošanai (piemēram, peldbaseins, doks, mols vai laivu stacija); s) "peldošās iekārtas" nozīmē plostu vai jebkuru citu būvi, objektu vai agregātu, kas spējīgs kuģot, tam neesot kuģim vai iekārtai vai aprīkojumam, vai konstrukcijai; t) "stūres māja" nozīmē telpu, kurā ir ierīkotas visas kuģa vadīšanai vajadzīgās sviras; u) "mašīntelpa" nozīmē telpu, kurā ir uzstādīti dzinēji un palīgierīces; v) "kajītes" nozīmē jebkuru telpu, kas paredzēta tām personām, kas parasti dzīvo uz kuģa, vai pasažieriem, ieskaitot kambīzi, noliktavas telpu krājumiem, tualetes un mazgāšanās telpas, veļas mazgāšanas telpas, priekštelpas un kāpnes, bet ne stūres māju; w) "maksimālās pieļaujamās iegrimes līmenis" nozīmē ūdens līmeni, kas atbilst maksimālajai pieļaujamajai iegrimei, ar kādu kuģim ir atļauts kuģot; x) "brīvsāni" nozīmē attālumu starp maksimālās pieļaujamās iegrimes līmeni un paralēlu līniju, kas iet caur zemāko sānu klāja punktu vai, ja sānu klāja nav, caur zemāko korpusa dēļu apšuvuma vai metāla pārklājuma augšējās malas punktu; y) "drošības attālums" nozīmē attālumu starp maksimālās pieļaujamās iegrimes līmeni un paralēlu līniju, kas iet caur zemāko iespējamo punktu, virs kura kuģis vairs nav uzskatāms par ūdensdrošu; z) "sertifikāts" nozīmē Kopienas sertifikātu iekšējo ūdeņu kuģiem. 2. NODAĻA PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ KUĢUBŪVI 2.01. Pamatnoteikums Kuģiem jābūt būvētiem saskaņā ar labu kuģu būvniecības praksi; to stabilitātei jāatbilst to paredzamās izmantošanas prasībām. 2.02. Korpuss 2.02.1. Korpusam ir jābūt pietiekami izturīgam pret spriegumiem, kam tas pie normālas izmantošanas tiek pakļauts. 2.02.2. Ūdens ieplūde un izplūde, un ar to saistītie cauruļvadi tiek uzskatīti par ūdensnecaurlaidīgiem, ja tie būvēti tā, ka nekāda neparedzēta ūdens iekļūšana kuģī nav iespējama. 2.02.3. Ūdens starpsienām, kas stiepjas līdz klājam vai, ja klāja nav, līdz korpusa augšējam dēļu pārklājumam vai metāliskajam apšuvumam, ir jābūt iebūvētām šādi: a) sadursmes starpsiena ir pienācīgā attālumā no priekšgala; b) kuģos, kuru kopējais garums pārsniedz 25 m, aizmugurējā starpsiena ir pienācīgā attālumā no kuģa pakaļgala. 2.02.4. Kajītēm, mašīntelpām un katlu telpām, kā arī visām darba telpām, kas ir to daļas, ir jābūt atdalītām no kravas telpām tā, lai šis atdalījums būtu ūdensnecaurlaidīgs. 2.02.5. Jābūt iespējai izsūknēt jebkuru nodalījumu, kas brauciena laikā parasti nav hermētiski noslēgts. Jābūt iespējai izsūknēt katru nodalījumu atsevišķi. 2.02.6. Kajītes nedrīkst atrasties tālāk par sadursmes starpsienu. Kajītēm jābūt atdalītām no mašīntelpām un katlu telpām ar gāzes necaurlaidīgām starpsienām, un tām jābūt tieši pieejamām no klāja. Ja šādas pieejas nav, ir jābūt avārijas izejai, kas ved tieši uz klāju. 2.02.7. Starpsienās un citos atdalījumos starp 2.02.3. un 2.02.4. punktā minētajām telpām nedrīkst būt atveru. Līdlūkas ir atļautas, taču tikai starpsienās, kas nav sadursmes starpsiena, ar noteikumu, ka tās var aizvērt tā, lai tās būtu ūdensnecaurlaidīgas. Kāpņu galalūkas vāks aizmugures starpsienā un atveres uz dzenskrūves vārpstām, cauruļvadiem u. c. ir atļautas, ja tās būvētas tā, ka tās neietekmē starpsienu un citu atdalījumu efektivitāti starp telpām. 2.02.8. Atkāpjoties no 2.02.5. un 2.02.7. punkta, kuģa pakaļgala nodalījums var būt savienots ar mašīntelpu ar viegli pieejamas pašaizverošās ūdens noteces iekārtas palīdzību. 2.03. Sildīšanas, ēdiena gatavošanas un dzesēšanas iekārtas 2.03.1. Sildīšanas, ēdiena gatavošanas un dzesēšanas iekārtām kopā ar to palīgierīcēm jābūt tā veidotām un uzstādītām, ka tās nav bīstamas pat pārkaršanas gadījumā. Tās uzstāda tā, ka tās nevar apgāzties un tās nevar nejauši izkustināt. 2.03.2. Ja 2.03.1. punktā minētajam aprīkojumam izmanto šķidro kurināmo, to var darbināt tikai ar kurināmo, kura uzliesmošanas temperatūra ir virs 55 °C. 2.03.3. Atkāpjoties no 2.03.2. punkta, ēdiena gatavošanas, sildīšanas un dzesēšanas iekārtas, kuras aprīkotas ar degļiem, kam ir dakts un kas darbojas ar rūpniecisko petroleju, var atļaut kajītēs un stūres mājā, ja kurināmā tvertnes tilpums nepārsniedz 12 litrus. 2.03.4. Iekārtas, kas minētas 2.03.1. punktā, nedrīkst ierīkot telpās vai mašīntelpās, kurās tiek uzglabātas vai izmantotas ADNR IIIa klases K1n, K1s vai K2 kategorijas vielas. Dūmvadi no šīm iekārtām nedrīkst iet caur minētajām telpām vai mašīntelpām. 2.03.5. Jānodrošina degšanai vajadzīgā gaisa ieplūde. Ventilatori nedrīkst būt aprīkoti ar aizvēršanas ierīcēm. 2.03.6. Sildīšanas un ēdiena gatavošanas ierīcēm jābūt droši savienotām ar dūmvadiem. Dūmvadiem jābūt labā stāvoklī un aprīkotiem ar piemērotiem vākiem vai ierīcēm, kas nodrošina aizsardzību no vēja. Sildīšanas ierīču dūmvadiem jābūt veidotiem tā, lai mazinātu aizsprostošanās iespēju ar degšanas produktiem un lai būtu iespējama to tīrīšana. 2.03.7. Jābūt ierīkotām ventilācijas lūkām virs to dzesēšanas iekārtu izejām, kas darbojas ar šķidro kurināmo. 2.04. Apkure ar šķidro kurināmo, kuru uzliesmošanas temperatūra ir virs 55 °C 2.04.1. Visām ierīcēm ir jābūt veidotām tā, lai tās būtu iespējams aizdedzināt bez cita viegli uzliesmojoša šķidruma palīdzības. Tām jābūt nostiprinātām virs metāla eļļas savācēja ar pietiekamu tilpumu, lai novērstu nejaušu kurināmā pārplūdi, un aprīkotām ar ierīci, kas novērš sūci gadījumā, ja liesma nejauši nodziest. Ja kurināmā tvertne ir atdalīta no iekārtas, teces kritums starp cisternu un degļa padevi nedrīkst pārsniegt to, kas noteikta ražotāja lietošanas instrukcijā. Cisterna nedrīkst atrasties tuvu liesmai. Ir jābūt iespējai pārtraukt kurināmā padevi no klāja. Kurināmā tvertnes, kuru tilpums pārsniedz 12 litrus, nedrīkst iebūvēt kajītēs. 2.04.2. Ja iekārta ir uzstādīta mašīntelpā, uz tās jābūt noteikumiem, kas regulē uzstādīšanu. Ja mašīntelpā ir iebūvētas iekārtas ar atklātu liesmu, tām jābūt novietotām virs sūcesdroša savācēja ar sānu malām, kuru augstums ir ne mazāks par 0,72 m virs grīdas. 2.04.3. Ja iekārta ir iebūvēta mašīntelpā, gaisa padevei uz šo iekārtu un uz dzinējiem jābūt tādai, lai iekārta un dzinēji var darboties neatkarīgi, efektīvi un pilnīgi droši. Vajadzības gadījumā jāierīko atsevišķi gaisa padeves cauruļvadi. 2.04.4. Visām dabiskās vilkmes iekārtām jābūt aprīkotām ar ierīci, kas novērš pretēja virziena vilkmi. Piespiedu vilkmes iekārtām jābūt aprīkotām ar ierīci, kas automātiski pārtrauc kurināmā padevi, kad tiek pārtraukta gaisa padeve, kas vajadzīga degšanai. 2.04.5. Piespiedu vilkmes centrālapkures iekārtām, kas uzstādītas mašīntelpā vai nodalījumā, kas pieejams no mašīntelpas, jāatbilst arī šādām prasībām: a) iedarbināšanas laikā ventilatoram sākotnēji jādarbojas vienam pašam, lai nodrošinātu, ka katls ir labi ventilēts; b) ir jābūt termostatiskai ierīcei, kas regulē kurināmā plūsmu; c) kurināmais jāaizdedzina automātiski ar kontrolliesmu vai kādu citu līdzekli; d) ir jābūt iespējai no klāja apturēt ventilatoru un degļa degvielas sūkni; e) ja centrālās apkures iekārta atrodas mašīntelpā, tai jābūt uzstādītai tā, lai liesma no degļa nevarētu skart citus telpā esošos priekšmetus; f) ja siltā gaisa apkures iekārtas ir ierīkotas mašīntelpā, gaisa ieplūdēm jābūt savienotām ar kanālu, kas ved uz āru. 2.05. Apkure ar cieto kurināmo 2.05.1. Izņemot gadījumus, kad apkures iekārtas ir uzstādītas nodalījumā, kas būvēts no ugunsdrošiem materiāliem un ir īpaši paredzētas katliem, cietā kurināmā apkures iekārtām jābūt novietotām uz metāla pamatnes (ar uzlocītām malām) vai līdzīgas aizsargiekārtas, lai nodrošinātu, ka degošs kurināmais vai karsti izdedži neizkrīt ārā no šīs pamatnes. 2.05.2. Cietā kurināmā apkures katliem jābūt aprīkotiem ar termostatiskām kontroles ierīcēm, kas regulē degšanas gaisa plūsmu. 2.05.3. Netālu no katras apkures iekārtas jāatrodas līdzeklim, ar ko izdedžus var ātri nodzēst. 2.06. Mašīntelpas, katlu telpas un bunkuri 2.06.1. Mašīntelpām un katlu telpām jābūt izkārtotām tā, lai tajās uzstādītās iekārtas būtu viegli un droši kontrolēt un uzturēt. 2.06.2. Šķidrās degvielas vai ziežeļļu bunkuriem nedrīkst būt kopīgas sienas ar kajītēm. 2.06.3. Mašīntelpu, katlu telpu un bunkuru sienām, griestiem un durvīm jābūt no tērauda vai līdzīgi ugunsdroša materiāla. 2.06.4. Mašīntelpas, katlu telpas un citas zonas, kurās var izdalīties viegli uzliesmojošas vai toksiskas gāzes, pienācīgi jāvēdina. 2.06.5. Kāpnēm un trepēm, kas nodrošina piekļuvi mašīnu un katlu telpām un bunkuriem, jābūt pastāvīgi nostiprinātām un būvētām no tērauda vai cita līdzīgi izturīga un ugunsdroša materiāla. 2.06.6. Mašīntelpām un katlu telpām jābūt divām izejām, viena no kurām var būt avārijas izeja. 2.06.7. Maksimāli pieļaujamais skaņas spiediena līmenis motortelpā ir 110 dB(A). Jāizvēlas mērījuma punkti, ņemot vērā vajadzīgo apkopi, kad iekārta darbojas normāli. Ja skaņas spiediena līmenis mašīntelpā pārsniedz 90 dB(A), pie katras no ieejām jābūt skaidri saprotamai brīdinājuma zīmei. 3. NODAĻA STŪRES IERĪCE UN STŪRES MĀJA 3.01. Vispārīgs raksturojums 3.01.1. Katram kuģim ir jābūt aprīkotam ar drošu stūres ierīci - vajadzības gadījumā ieskaitot priekšgala stūri - kas nodrošina labas manevrēšanas spējas, ņemot vērā kuģa izmantošanu un pamatizmērus. 3.01.2. Stūres ierīcei jābūt tā veidotai, ka stūre nevar mainīt savu pozīciju, ja nav bijis tāda nolūka. 3.02. Stūres ierīces efektivitāte Stūres ierīcei attiecībā uz tā darbību ir jāatbilst šādām prasībām: a) ja stūres ierīce ir manuāli vadāma, vienam pilnīgam rokas stūres rata apgriezienam jāatbilst vismaz 3° no stūres leņķa; b) ja stūres ierīce ir ar motorizētu piedziņu, jābūt iespējai sasniegt vidējo stūres novirzes līmeni 4° sekundē visā stūres gājienā, kad tā ir pilnībā iegrimusi un kuģis peld pilnā ātrumā; c) ja stūres ierīce ir aprīkota ar stūres pastiprinātāju (stūres pastiprinātājs, kas papildina galveno rokas stūres ierīci), ir jābūt iespējai sasniegt vidējo stūres novirzes ātrumu 3° sekundē ar 30° pagriezienu uz jebkuru pusi no stūres neitrālas pozīcijas, kad tā ir pilnībā iegrimusi un kuģis peld pilnā ātrumā; d) ja stūres ierīce ar pilnīgi motorizētu piedziņu ir aprīkota ar otru, rokas vadību, tai vismaz jāļauj kuģim darboties pietauvošanās vietā ar pazeminātu ātrumu. 3.03. Vispārīgas konstrukcijas prasības 3.03.1. Visai stūres ierīcei jābūt veidotai, konstruētai un uzstādītai tā, lai ļautu ilgstošu šķērssvēršanos līdz 15°un apkārtējo temperatūru līdz 40 °C. 3.03.2. Daļām, no kā sastāv stūres ierīce, jābūt ar tādiem izmēriem, lai tās varētu izturēt visus maksimālos mehāniskos spriegumus, kam tās tiks pakļautas normālos lietošanas apstākļos. Lai stūres ierīce varētu izturēt ārkārtas mehāniskos spriegumus, cik efektīvi vien iespējams, tā nedrīkst būt sistēmas neizturīgākā daļa. Jebkuru stūres iekārtu, kas konstruēta saskaņā ar atzītas klasifikācijas sabiedrības noteikumiem, var uzskatīt par šajā ziņā atbilstīgu. 3.04. Stūres ierīce ar motorizētu piedziņu 3.04.1. Ja kuģis ir aprīkots ar stūres ierīci ar motorizētu piedziņu, jānodrošina neatkarīga sekundārā stūrēšanas sistēma, kas tūlīt nodrošinātu manevrēšanas spējas, ja galvenā ierīce sabojājas. 3.04.2. Stūres ierīcei ar motorizētu piedziņu jābūt aprīkotai ar pretpārslodzes ierīci, lai ierobežotu pārvada griezes momentu. 3.04.3. Stūres ierīcei ar motorizētu piedziņu nejauši izslēdzoties vai nenostrādājot, par to jānorāda ar vizuāliem un skaņas signāliem stūres mājā. 3.05. Sekundārā pievada iedarbināšana 3.05.1. Ja stūres ierīces sekundārais pievads neiedarbojas automātiski galvenā pievada bojājuma gadījumā, ir jābūt iespējai to iedarbināt ar roku uzreiz un vienkārši, stūrei esot jebkādā stāvoklī. Veicamo manipulāciju skaits nedrīkst pārsniegt divas un tām jābūt paveicamām vienai personai. 3.05.2. Ir jābūt iespējai veikt pilnīgu iedarbināšanu mazāk nekā piecās sekundēs. Ir jābūt iespējai no stūres mājas noteikt, kura pievada iekārta tiek izmantota. 3.06. Rokas pievads 3.06.1. Ja neatkarīgais sekundārais pievads ir manuāls, tam jābūt iedarbināmam automātiski vai tādam, ka to var uzreiz iedarbināt no stūres mājas gadījumā, ja elektriskais pievads izslēdzas vai sabojājas. Spīļu sajūgi ir atļauti tikai tad, ja tie nav pakļauti griezes momentam iedarbināšanas laikā. 3.06.2. Mehāniskais pievads nedrīkst iedarbināt rokas stūresratu; ir jābūt ierīcei, kas novērš rokas stūresrata atgriešanos jebkurā stūres pozīcijā, ja rokas pievadu iedarbina automātiski. 3.07. Manuāls hidrauliskais pievads 3.07.1. Manuāla hidrauliska stūres ierīce ir iekārta, kurā stūres sviru vada sūknis, ko savukārt darbina tikai ar roku vadāms stūresrats (stūresrata sūknis). 3.07.2. Ja visa stūrēšanas iekārta ir ar roku vadāma hidrauliska sistēma, to nevar uzskatīt par stūres ierīci ar motorizētu piedziņu 3.04. punkta nozīmē, un ir vajadzīga neatkarīga sekundārā stūrēšanas sistēma ar noteikumu, ka: - cauruļvadu izmēri, konstrukcija un izvietojums nepieļauj bojājumus mehāniskas darbības vai ugunsgrēka dēļ un - stūresrata sūkņa konstrukcija garantē nekļūdīgu darbību. 3.08. Hidrauliskais pievads 3.08.1. Ja galvenā stūres ierīce ir hidrauliski vadāma, bet sekundārā stūre ir ar roku vadāma hidrauliska sistēma, ar roku vadāmās sistēmas cauruļvadiem jābūt atdalītiem no galvenās iekārtas cauruļvadiem. Ir jābūt iespējai vadīt galveno iekārtu, neizmantojot sekundārās iekārtas stūres rata sūkni. 3.08.2. Ja gan galvenā, gan sekundārā vadība ir hidrauliska, attiecīgajiem sūkņiem jābūt darbināmiem neatkarīgi (piemēram: - ja galveno sūkni darbina galvenais dzinējs, sekundārajam sūknim jābūt elektriski darbināmam, - ja galvenais sūknis darbojas galvenajā elektriskajā ķēdē, sekundārajam sūknim jādarbojas avārijas elektriskajā ķēdē, - ja galveno sūkni darbina I ģenerators, sekundāro sūkni jādarbina II ģeneratoram). 3.08.3. Ja sekundāro sūkni darbina avārijas dzinējs, kas nedarbojas pastāvīgi, kamēr kuģis ir kustībā, ir jābūt ierīkotai buferiekārtai, lai darbinātu sūkni, kamēr avārijas dzinējs iesāk darboties. 3.08.4. Abām iekārtām jābūt atsevišķiem cauruļvadiem, vārstiem, vadības svirām u.c. Ja ir nodrošināta abu iekārtu neatkarīga darbība, tām tomēr var būt kopīgas detaļas. 3.09. Elektriskais pievads 3.09.1. Ja gan galvenā, gan sekundārā iekārta ir darbināma ar elektrību, attiecīgajām barošanas un vadības sistēmām jābūt neatkarīgām vienai no otras. Katrai iekārtai jābūt savam motoram. 3.09.2. Ja sekundārais motors tiek barots no palīgdzinēja, kas nedarbojas pastāvīgi, kamēr kuģis ir kustībā, ir jābūt ierīkotai buferiekārtai, lai darbinātu sekundāro motoru, kamēr avārijas dzinējs iesāk darboties. 3.10. Stūres dzenskrūve un Voita-Šneidera iekārta Ja stūres un Voita-Šneidera dzenskrūves tālvadība ir elektriska, hidrauliska vai pneimatiska, ir jābūt divām neatkarīgām vadības sistēmām starp stūres māju un dzinējiekārtu. Ja ir divas vai vairākas neatkarīgas dzinējiekārtas, sekundārā neatkarīgā vadības sistēma nav vajadzīga, ja kuģis ir pietiekami manevrētspējīgs gadījumā, kad viena no iekārtām nedarbojas. 3.11. Tālvadības iekārtas Tālvadības iekārtām, ieskaitot tās, kas atrodas ārpus stūres mājas, jābūt pastāvīgi nostiprinātām. Ja šādas iekārtas var izslēgt, ir jānodrošina indikatori, kas uzrāda, vai iekārta ir ieslēgta vai izslēgta. Vadības ierīču izvietojumam un iedarbināšanai jāatbilst to darbībai. 3.12. Stūres stāvokļa indikators Stūres stāvoklim jābūt skaidri norādītai stūres mājā; vajadzības gadījumā ir jānodrošina uzticams indikators. 3.13. Stūres palīgiekārtas 3.13.1. Stūres palīgiekārtas ir iekārtas ar spēka piedziņu, kas ierīkotas papildus ar roku vadāmai stūres ierīcei. 3.13.2. Ja izmanto stūres palīgierīci, savienojumam starp stūres galveno stūres ierīci un palīgierīci vajadzētu būt tādam, ka nav vajadzīgs ievērojams fiziskā roku spēka palielinājums, griežot stūresratu. 3.13.3. Papildus iepriekš minētajam, stūres palīgiekārtai jāatbilst šādām prasībām: a) ir jābūt iespējai iedarbināt un izslēgt stūres palīgiekārtu stūres mājā, stūrei esot jebkurā pozīcijā. Jābūt skaidri uzrādītiem stāvokļiem "ieslēgts" un "izslēgts"; b) elektriskais, hidrauliskais un pneimatiskais savienojums starp palīgierīci un ar roku vadāmu mehānisko galveno stūres ierīci nedrīkst apdraudēt iespēju uzreiz iedarbināt galveno ierīci. Citi stūres palīgierīces darbības traucējumi nedrīkst izraisīt galvenās sistēmas bojājumus vai bloķēšanu; c) visām esošās stūres palīgierīces daļām un visām jaunajām daļām, kas pievienotas vēlāk, jāatbilst stūres ierīču prasībām, kas noteiktas šajā nodaļā. 3.13.4. Stūres stāvokļa indikatoram jādarbojas gan ar galveno, gan arī ar sekundāro stūres ierīci. 3.13.5. Šeit minētās prasības ir piemērojamas arī tad, ja stūres palīgierīce ir ierīkota pēc tam, kad kuģis ir uzbūvēts. 3.14. Brīva redzamība Redzamībai visos virzienos no stūres mājas ir jābūt pietiekami brīvai. Virzienā uz priekšu to var nodrošināt ar drošiem optiskiem līdzekļiem. 3.15. Skaņas spiediens Normālos darbības apstākļos skaņas spiediena līmenis troksnim, ko rada kuģis, nedrīkst pārsniegt 70 dB (A) stūrmaņa galvas līmenī. 3.16. Stūres ierīces elektriskās daļas 3.16.1. Motoru nominālajai jaudai jāatbilst stūres ierīces maksimālajam griezes momentam. Hidrauliskām ierīcēm pievada motora nominālajai jaudai jābūt tādai, lai nodrošinātu maksimālo sūkņa jaudu pie maksimālā spiediena ierīcē (drošības vārsta regulējums), ņemot vērā sūkņa lietderības koeficientu. 3.16.2. Motoriem jāatbilst vismaz šādām prasībām: a) stūres ierīce ar motorizētu piedziņu intermitējošai darbībai: - Elektrohidrauliskā pievada motoriem un ar tiem saistītiem pārveidotājiem jābūt būvētiem nepārtrauktai darbībai ar intermitējošu slodzi un ar 15 % aizpildes koeficientu. Ir jāpieņem 10 minūšu darbības cikls. - Motoriem stūres ierīcei ar elektrisku piedziņu jābūt veidotiem intermitējošai darbībai, tos neietekmējot ar iedarbināšanas procesu, un ar 15 % aizpildes koeficientu. Ir jāpieņem 10 minūšu darbības cikls. b) Stūres ierīcei ar pastāvīgu spēka vajadzību jābūt veidotai pastāvīgai darbībai. 3.16.3. Piedziņas un kontroles elektriskās ķēdes var būt aizsargātas tikai pret īssavienojumiem. Kontroles elektriskajām ķēdēm jābūt aizsargātām pret divkāršu maksimālo elektriskās ķēdes nominālo strāvu; aizsargierīču kalibram jābūt vismaz 6 A. 3.16.4. Motora barošanas kabeļiem jābūt aizsargātiem šādi. Ja izmanto kūstošus drošinātāji, to nominālajai strāvai jābūt divas pakāpes augstākai nekā motoru nominālā strāva, taču ne vairāk kā 160 % no nominālās strāvas intermitējošās vai īslaicīgās darbības motoriem. Īssavienojuma jaudas slēdžu momentānā atslēgšanās nedrīkst būt uzstādīta uz nominālo strāvu, kas 10 reizes pārsniedz vadības motora nominālo strāvu. 3.16.5. Ja jaudas slēdžos ir termiskās atvienošanas ierīces, tām jābūt vai nu atslēgtām, vai uzstādītām uz strāvu, kas ir divreiz lielāka par motora nominālo strāvu. 3.16.6. Elektriskajam aprīkojumam ir jānodrošina šādas pārraudzības un indikatorierīces: a) zaļa signāllampiņa, kas norāda, ka iekārta darbojas; b) sarkana signāllampiņa, kas iedegas tad, kad iekārta sabojājas vai ir netīši izslēgta, kad elektromotors ir pārslogots vai kad viena fāze no trīsfāzu padeves ir bojāta. Tajā pašā laikā, kad ieslēdzas sarkanā lampiņa, ir jāskan skaņas signālam. Ja padeve iet tikai caur jaudas slēdzi, fāzes bojājuma uzraudzība nav vajadzīga. 3.16.7. Ja stūres stāvokļa rādītājs ir elektrisks, tam ir jābūt neatkarīgai strāvas padevei. 3.17. Nolaižama stūres māja Ja stūres māja ir nolaižama, jābūt ierīcei, kas kavē cilvēkus tai tuvoties nolaišanas laikā. Ja cilvēki var pakļūt zem šādas stūres mājas, jābūt brīdinošam skaņas signālam, kas skan automātiski, kad stūres māja tiek nolaista. Ja iekārta, kas nolaiž stūres māju, ir bojāta, ir jābūt iespējai šo darbību veikt ar citiem līdzekļiem. 4. NODAĻA DROŠĪBAS ATTĀLUMS, BRĪVSĀNI UN IEGRIMES SKALAS 4.01. Definīcijas Šajā nodaļā: a) "garums L" nozīmē maksimālo korpusa garumu, neietverot stūri un bugspritu; b) "kuģa vidusdaļa" nozīmē pusi no kuģa garuma L; c) konstrukcijas daļas vai ierīces tiek uzskatītas par "šļakatu necaurlaidīgām un laika apstākļu izturīgām", ja normālos apstākļos tās ļauj iekļūt tikai ļoti mazam ūdens daudzumam. 4.02. Drošības attālums Minimālais drošības attālums ir: a) durvīm un atverēm, kas nav lūkas, kuras var aizvērt tā, lai tās būtu šļakatu necaurlaidīgas un laika apstākļu izturīgas: 0,15 m; b) durvīm un atverēm, kas nav lūkas, kuras nevar aizvērt tā, lai tās būtu šļakatu necaurlaidīgas un laika apstākļu izturīgas: 0,20 m; c) lūkām, kuras var aizvērt tā, lai tās būtu šļakatu necaurlaidīgas un laika apstākļu izturīgas: 0,30 m; d) lūkām, kuras nevar aizvērt ar īpašām ierīcēm vai kuras nav slēgtas (atvērtas kravas telpas): 0,50 m. 4.03. Brīvsāni Ir jābūt pietiekamiem brīvsāniem, lai nodrošinātu atbilstību drošības attālumam; tie nedrīkst būt negatīvi. 4.04. Iegrimes atzīmes 4.04.1. Maksimālajam iegrimes līmenim jābūt noteiktam tā, lai nodrošinātu atbilstību prasībām attiecībā uz drošības attālumu, vienlaikus nodrošinot, ka šis līmenis nekur nedrīkst būt augstāks par sānu klājiem vai, ja sānu klāju nav, korpusa augšējo dēļu apšuvuma vai metāla pārklājuma malu. 4.04.2. Maksimālās iegrimes līmenim jābūt norādītam ar skaidri redzamām nedzēšamām iegrimes atzīmēm. 4.04.3. Iegrimes atzīmēm jāsastāv no taisnstūra, kas ir 0,3 m garš un 0,04 m augsts ar horizontālu pamatu, kas sakrīt ar šajā pielikumā noteikto maksimālās pieļaujamās iegrimes līmeni. Šīs atzīmes var būt kopā ar citām, kas vajadzīgas saskaņā ar citiem noteikumiem. 4.04.4. Katram kuģim ir jābūt vismaz trim iegrimes atzīmju pāriem, viens no kuriem ir kuģa vidusdaļā un pārējie aptuveni vienu sesto daļu no kuģa garuma attiecīgi no kuģa priekšgala un pakaļgala. Tomēr, - ja kuģis ir īsāks par 40 m, pietiek ar diviem atzīmju pāriem apmēram vienu ceturtdaļu no kuģa garuma attiecīgi no kuģa priekšgala un pakaļgala, - ja kuģis nav paredzēts kravas pārvadāšanai, pietiek ar vienu atzīmju pāri aptuveni kuģa vidusdaļā. 4.04.5. Atzīmes vai informācija, kas pēc jaunas izpētes vairs neatbilst patiesībai, sertifikācijas iestādes uzraudzībā ir jādzēš vai jāatzīmē kā neatbilstīga patiesībai. Ja kādu iemeslu dēļ iegrimes atzīmes izzūd, tās var atjaunot tikai sertifikācijas iestādes uzraudzībā. 4.04.6. Ja kuģis ir mērīts saskaņā ar Konvenciju par iekšējo ūdensceļu kuģu mērīšanu [1] un kalibrēšanas plākšņu līmenis atbilst šī pielikuma prasībām, kalibrēšanas plāksnes var pieņemt par alternatīvu iegrimes atzīmēm. 4.05. Iegrimes skalas 4.05.1. Uz jebkura kuģa, kura iegrime var sasniegt 1 m, jābūt iegrimes skalām katrā pusē kuģa pakaļgala virzienā; uz tā var būt papildu iegrimes skalas. 4.05.2. Katras iegrimes skalas nulles punktam jābūt vertikāli zem iegrimes skalas vietā, kas atrodas plaknē, kura ir paralēla maksimālās pieļaujamās iegrimes līmenim un iet caur korpusa vai ķīļa, ja tāds ir, zemāko punktu. Vertikālajam attālumam virs nulles jābūt iedalītam decimetros. No vieglās iegrimes līmeņa līdz 10 cm virs maksimālās pieļaujamās iegrimes līmeņa šim iedalījumam jābūt atzīmētam ar līnijām, kas ir iesistas vai iegravētas un krāsotas divās atšķirīgās krāsās tā, lai tās būtu skaidri redzamas. Iedalījumam jābūt atzīmētam ar cipariem uz leju pa skalas malu katrus 5 dm un skalas augšā. 4.05.3. Iegrimes skalu vietā var būt divas aizmugurējās mērījuma skalas, kas piestiprinātas saskaņā ar 4.04.6. punktā minēto konvenciju ar noteikumu, ka tās ir iedalītas saskaņā ar iepriekš minētajām prasībām un vajadzības gadījumā tām pievienoti skaitļi, kas norāda iegrimi. 5. NODAĻA MEHĀNISMI 5.01. Vispārīgs raksturojums 5.01.1. Visiem mehānismiem un ar tiem saistītām iekārtām jābūt veidotiem, konstruētiem un ierīkotiem saskaņā ar labas inženiertehniskās prakses noteikumiem. 5.01.2. Līdz Kopienas noteikumu ieviešanai tvaika katlu un cita veida spiedtvertņu kuģiem un to ierīcēm jāatbilst tajā dalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem, kura izsniegusi sertifikātu. 5.01.3. Galvenie un sekundārie mehānismi, kas darbojas ar degvielu, kuras uzliesmošanas temperatūra ir zemāka nekā 55 °C, ir aizliegti. Dzinēji, kas nodrošina jaudu enkuru vinčām, kuģa laivām un pārnēsājamiem dzinēja sūkņiem, tomēr var darboties ar degvielu, kuras uzliesmošanas temperatūra ir zemāka nekā 55 °C. 5.01.4. Ir atļautas iedarbināšanas palīgiekārtas, kas darbojas ar degvielu, kuras uzliesmošanas temperatūra ir zemāka nekā 55 °C. 5.02. Drošības aprīkojums 5.02.1. Visiem mehānismiem jābūt ierīkotiem un uzstādītiem tā, lai tie būtu pietiekami pieejami darbināšanai un apkopei, un tā, lai tie neapdraudētu attiecīgo personālu. 5.02.2. Galvenajiem un papildu mehānismiem, katliem un visām palīgierīcēm jābūt aprīkotiem ar drošības ierīcēm, kas atbilst noteikumiem, kuri ir spēkā sertifikātu izsniegušajā dalībvalstī. 5.02.3. Ir jābūt arī iespējai apturēt dzinējus, kas darbina spiediena un vilkmes ventilatorus, no vietas ārpus tām telpām, kurās tie ir ierīkoti. 5.03. Dzenskrūves mehānisms 5.03.1. Ir jābūt iespējai ātri un droši iedarbināt, apturēt un palaist atpakaļgaitā kuģa dzenskrūves mehānismu (dzenskrūvi, riteņus u.tml.). 5.03.2. Ja dzenskrūves mehānisms nav vadāms no stūres mājas, kamēr kuģis ir kustībā, jānodrošina uzticama divpusēja komunikāciju sistēma starp stūres māju un mašīntelpu. 5.04. Dzinēja izpūtēji 5.04.1. Izpūtējiem, kas iet caur kajītēm vai stūres māju, jābūt noslēgtiem pietiekami gāzes necaurlaidīgā apvalkā. Telpai starp apvalku un izpūtēju jābūt savienotai ar kuģa ārpusi. 5.04.2. Visas izplūdes gāzes jāizvada no kuģa. Jāveic visi atbilstīgie drošības pasākumi, lai novērstu indīgo gāzu iekļūšanu dažādos nodalījumos. Galvenā dzinēja izpūtēji, kas izvada gāzes caur vai pār sānu, ir aizliegti. 5.04.3. Izpūtējiem jābūt atbilstīgi apšūtiem, izolētiem vai dzesētiem. 5.04.4. Ja izpūtēji iet gar vai caur uzliesmojošiem materiāliem, šiem materiāliem jābūt aizsargātiem ar izolējoša materiāla slāni vai kādu citu aizsargājošu iekārtu, kas nodrošina efektīvu izolāciju. 5.05. Cisternas, bunkuri un cauruļvadi 5.05.1. Šķidrais kurināmais ir jāglabā cisternās, kas ir droši piestiprinātas korpusam, vai bunkuros. 5.05.2. Cisternām un bunkuriem, to cauruļvadiem un citām ierīcēm jābūt izvietotām un aprīkotām tā, ka ne kurināmais, ne gāze nevar iekļūt kuģī. 5.05.3. Izņemot cisternas, ko uzpilda ikdienas lietošanai, šķidrās degvielas cisternu un bunkuru uzpildes cauruļvada atverei jāatrodas uz klāja. Uzpildes cauruļvads jānodrošina ar aizvēršanas līdzekli. Katrai cisternai un bunkuram ir jābūt aprīkotam ar ventilācijas cauruli, kas beidzas ārpusē virs klāja un ir novietota tā, ka tajā nevar iekļūt ūdens. 5.05.4. Šķidrā kurināmā sadales cauruļvadiem jābūt aprīkotiem ar aizvēršanas ierīci pie cisternas vai bunkura izejas. Turklāt jābūt iespējai no klāja apturēt ieplūdi cauruļvados, kas tieši apgādā dzinējus, katlus un apkures ierīces. Degvielas caurules nedrīkst būt pakļautas kaitīgai karstuma iedarbībai, un ir jābūt iespējai tās pārbaudīt visā to garumā. 5.05.5. Šķidruma līmeņa mērītājiem uz šķidrās degvielas cisternām un bunkuriem jābūt pienācīgi aizsargātiem pret triecienu bojājumiem, aprīkotiem ar pašslēdzošiem ventiļiem un saistītiem ar cisternām un bunkuriem augšgalā. 5.05.6. Šķidrās degvielas cisternām un bunkuriem jābūt aprīkotiem ar atverēm, kam ir sūces drošas aizvēršanas ierīces, lai varētu tos tīrīt un pārbaudīt. 5.05.7. Cisternām, kas tieši apgādā dzenskrūves mehānismu, jābūt aprīkotām ar ierīci, kas dod skaņas un gaismas signālu stūres mājā, kad degvielas līmenis vairs nav pietiekams drošai darbībai. 5.05.8. Cauruļvadi bīstamām gāzēm un šķidrumiem, jo īpaši cauruļvadi, kuros gāze vai šķidrums ir tādā spiedienā, ka sūce varētu apdraudēt cilvēkus, nedrīkst būt ierīkoti kajīšu zonās un ejās. Šī prasība neattiecas uz tvaika cauruļvadiem un hidraulisko sistēmu cauruļvadu sistēmām ar noteikumu, ka tos ietver aizsargājošs metāla apšuvums. 5.06. Tilpņu sūkņi 5.06.1. Piemēro 2.02.5. punkta prasības. 5.06.2. Kuģiem ar apkalpi ir jābūt aprīkotiem ar vismaz vienu tilpņu sūkni. Tomēr kuģiem, kuru dzinējmehānisma jauda pārsniedz 225 kW, un kuģiem virs 350 dwt jābūt aprīkotiem ar diviem atsevišķiem tilpņu sūkņiem, no kuriem vismaz vienu darbina ar motoru. Ar roku darbināmi tilpņu sūkņi ir pietiekami ūdensnecaurlaidīgos nodalījumos, kuru garums nepārsniedz 4 m. 5.06.3. d = 1,5 + 25 (mm) . To cauruļvadu atzarojumu iekšējam diametram (da), kuri savienojas pie dažādiem filtriem iesūkšanas pusē, jābūt vismaz: d = 2,0 + 25 (mm) . kur - L ir kuģa garums starp perpendikuliem (metros), - B ir kuģa korpusa platums (metros), - C ir sānu augstums līdz augšklājam (metros), - l ir attiecīgā ūdensnecaurlaidīgā nodalījuma garums (metros). 5.06.4. Tilpņu mehānisko sūkņu jaudai jābūt vismaz 0,1 d2 l/min. Papildu tilpņu sūkņu jaudai ir jābūt vismaz 0,1 da2 l/min, kur daattiecas uz garāko ūdensnecaurlaidīgo nodalījumu. Jebkura ar roku darbināma tikai vienā nodalījumā izmantojama tilpņu sūkņu jaudai jābūt vismaz: 0,1 da2 l/min, kur daattiecas uz šo nodalījumu. 5.06.5. Ir atļauti tikai tilpņu sūkņi ar automātisku uzpildīšanu. 5.06.6. Katra tāda nodalījuma iesūkšanas pusē, kurš platāks par 5 m un kura grīda ir plakana, jābūt vismaz vienam filtram. Ja mašīntelpa ir garāka par 5 m, jābūt vismaz diviem filtriem iesūkšanas pusē. 5.06.7. Ir jābūt iespējai nosusināt pakaļgala nodalījumu no mašīntelpas, izmantojot automātiski aizverošos cauruļvadus (2.02.8). 5.06.8. Kanalizācijas cauruļvadu atzarojumiem no dažādiem nodalījumiem jābūt saistītiem ar maģistrālo cauruļvadu ar pretvārstu palīdzību, kurus var aizvērt. Nodalījumiem un citām telpām, kas ierīkotas stabilitātei, jābūt saistītām tikai ar ūdens noteces sistēmu ar vienkāršu noslēgvārstu. 5.07. Eļļas atkritumu savākšanas sistēma Ierīcēm mašīntelpas tilpņu notecei jābūt veidotām tā, lai eļļa vai eļļainais ūdens, kas tiek izsūknēts no tilpnēm, paliktu uz kuģa. Cauruļvadu sistēmā lejpus tilpņu sūkņa jābūt ierīkotam dinamiskam eļļas atdalītājam vai, ja tāda nav, statiskam atdalītājam jābūt uzstādītam ap katru filtru nosūkšanas pusē. Šīm ierīcēm jābūt tāda tipa, ko ir apstiprinājusi kompetentā iestāde vienā no dalībvalstīm, un tām jābūt piemērota izmēra. 5.08. Vinčas 5.08.1. Enkuriem, kas smagāki par 50 kg, ir jānodrošina enkuru vinčas. 5.08.2. Vinčām, kas paredzētas vadīšanai elektriski, kā arī manuāli, jābūt veidotām tā, lai nodrošinātu, ka elektriskais pievads nevar iedarbināt manuālo pievadu. 5.09. Kuģa raksturīgais troksnis 5.09.1. Kuģa raksturīgajam troksnim, kad tas ir kustībā, jo īpaši troksnim, ko izraisa dzinēja ieplūde un izplūde, ir jābūt slāpētam ar pienācīgiem līdzekļiem. 5.09.2. Normālas darbības apstākļos kuģa raksturīgais troksnis, ko mēra sānos punktā 25 m no kuģa malas, nedrīkst pārsniegt 75 dB (A). 6. NODAĻA ELEKTROIEKĀRTAS 6.01. Vispārīgs raksturojums 6.01.1. Visām elektroiekārtām jāatbilst šīs nodaļas prasībām. 6.01.2. Uz kuģa ir jābūt: a) elektriskās ķēdes un instalāciju shēmai, ko pārbaudījusi un parakstījusi pārbaudes iestāde un kas nosaka: - izmantoto ierīču un mehānismu tipus un modeļus, - kabeļu tipus un šķērsgriezumus, - visas citas ziņas, kas ir svarīgas, lai izvērtētu atbilstību drošības prasībām; b) elektrisko iekārtu lietošanas instrukcijām. 6.01.3. Visām elektroiekārtām jābūt veidotām, konstruētām un uzstādītām tā, lai tās varētu izturēt pastāvīgu diagonālu šķērssveri līdz 15° un apkārtējo temperatūru līdz 40 °C. 6.02. Maksimālais pieļaujamais spriegums 6.02.1. Nedrīkst pārsniegt šādu spriegumu: Iekārtas raksturojums | Maksimālais pieļaujamais spriegums | Līdzstrāva | Vienas fāzes maiņstrāva | Trīs fāžu maiņstrāva | A.Elektroiekārtas un apkures iekārtas, ieskaitot vispārējās izmantošanas kontaktligzdas | 250 V | 250 V | 500 V | B.Apgaismes iekārtas, ieskaitot vispārējās izmantošanas kontaktligzdas | | 250 V | 250 V | — | C.Kontaktligzdas strāvas piegādei rokas ierīcēm, ko izmanto uz atklāta klāja vai ierobežotās vai mitra metāla ietvertās vietās, kas nav katli vai cisternas: | 1)vispārīgas | 50 V | 50 V | — | 2)izmantojot izolējošo transformatoru, kas apkalpo vienu ierīci, abiem šīs sistēmas vadiem jābūt sazemētiem | — | 250 V | — | 3)ja izmanto ierīces ar pastiprinātu vai dubultu izolāciju | 250 V | 250 V | — | D.Kontaktligzdas strāvas piegādei rokas ierīcēm, ko izmanto katlos un cisternās | | 50 V | 50 V | — | 6.02.2. Ievērojot atbilstību noteiktajiem drošības pasākumiem, augstāks spriegums ir pieļaujams: a) iekārtās, kas paredzētas bateriju uzlādēšanas aprīkojumam, kā pieprasa uzlādēšanas process; b) mehānismiem, kuru jauda to pieprasa; c) īpašām iekārtām uz kuģa klāja (piemēram, radioiekārtām un aizdedzes aprīkojumam). 6.03. Savienojumi ar krastu 6.03.1. Ja elektroiekārtu barošana notiek no strāvas avota, kas atrodas krastā, kabeļiem jābūt ar nostiprinātu savienojumu uz kuģa vai aprīkotiem ar pastāvīgu savienojumu vai atvienošanas kontaktierīcēm. Jānodrošina, ka kabeļi un to savienojumi nebūtu pakļauti pārmērīgai slodzei. 6.03.2. Izmantot drīkst tikai elastīgus kabeļus, kas izolēti ar eļļas izturīgu un ugunsdrošu apvalku. 6.03.3. Ja pieslēguma spriegums pārsniedz 50 V, korpusam ir jābūt efektīvi sazemētam. Kontaktligzdai uz korpusa ir jābūt īpaši marķētai. 6.03.4. Uz galvenās vadības pults ir jābūt indikatoram, kas uzrāda, vai pa savienojumu ar krasta tīklu plūst strāva. 6.04. Ģeneratori un motori 6.04.1. Ģeneratoriem un motoriem ir jābūt izvietotiem tā, lai tie būtu viegli pieejami pārbaudei, mērījumiem un remontam, un tā, lai novērstu ūdens un/vai eļļas piekļūšanu tinumiem. Spaiļu kārbām jābūt viegli pieejamiem. 6.04.2. Ģeneratoriem, ko darbina galvenais dzinējs, dzenskrūves vārpsta vai papildu ierīces, kas paredzētas citām funkcijām, jābūt konstruētiem dažādam apgriezienu skaitam, kas var parādīties darbībā. 6.05. Akumulatori 6.05.1. Akumulatoriem jābūt īpaši pielāgotiem izmantošanai uz kuģa. Galvanisko elementu korpusiem jābūt veidotiem no triecienizturīga materiāla, kas ir izturīgs pret aizdegšanos, un izgatavotiem tā, lai novērstu elektrolīta izlīšanu, kad tās ir sagāztas 40 grādu leņķī no vertikāles. 6.05.2. Akumulatoriem jābūt nostiprinātiem tā, lai tie nepārvietotos, kuģim kustoties. Tie nedrīkst būt novietoti tā, ka tie ir pakļauti pārmērīgam karstumam, aukstumam, šļakatām, tvaikam vai izgarojumiem. Tiem jābūt tā izvietotiem, lai tie būtu viegli pieejami un tā, lai nodrošinātu, ka to radītais izgarojums nebojā blakus esošās ierīces. Akumulatora baterijas nedrīkst būt iebūvētas stūres mājā vai kajītēs, vai kravas telpās. Akumulatorus, kas paredzēti pārnēsājamām ierīcēm, drīkst novietot stūres mājās vai kajītēs. 6.05.3. Baterijām, kuru uzlādēšanai vajadzīgi vairāk par 2 kW (aprēķināts no maksimālās lādēšanas strāvas un nominālā baterijas sprieguma), jābūt uzstādītām telpās, kas tām īpaši atvēlētas. Ja tās ir novietotas uz klāja, tām jābūt ievietotām korpusā vai kastē. Baterijas, kuru uzlādēšanai vajadzīgā jauda nepārsniedz 2 kW, var uzstādīt zem klāja skapī vai kastē. Tās var uzstādīt arī mašīntelpā vai kādā citā labi ventilētā telpā ar noteikumu, ka tās ir aizsargātas no krītošiem objektiem un piloša ūdens. 6.05.4. Telpu, korpusu, kastu, plauktu iekšpusei, kā arī citu tādu strukturālu mezglu iekšpusei, kas īpaši atvēlēti baterijām, pret spēcīgu elektrolītu ietekmi ir jābūt aizsargātiem ar krāsas apvalku vai pret elektrolītiem izturīga materiāla oderējumu. 6.05.5. Ir jānodrošina efektīva ventilācija, ja baterijas ir uzstādītas skapja nodalījumā, skapī vai kastē. Gaisam jāiekļūst pa apakšu, un tas jāizvada pa augšpusi tā, lai būtu nodrošināta pilnīga gāzes izvade. Ventilācijas kanālos nedrīkst būt ierīču, kas var kavēt gaisa plūsmu (piemēram, noslēgvārstu). 6.05.6. kur - j (ampēros) ir viena ceturtdaļa no uzlādēšanas ierīces maksimālās pieļaujamās strāvas, - n ir elementu skaits. 6.05.7. Ar dabīgo ventilāciju kanālu šķērsgriezuma laukumam ir jābūt piemērotam gaisa plūsmai, kas vajadzīga pie ātruma 0,5 m/s. Tam jābūt vismaz 80 cm2 svina plākšņu baterijām, un vismaz 120 cm2 sārmu baterijām. 6.05.8. Ja vajadzīgo ventilāciju nevar iegūt ar dabisko gaisa plūsmu, jānodrošina ventilators, vēlams ar nosūkšanas ventilācijas sūkni, kura motors neatrodas gāzes vai gaisa plūsmā. Jānodrošina īpašas ierīces, lai novērstu gāzu iekļūšanu motorā. Ventilatoriem jābūt konstruētiem tā un no tāda materiāla, lai novērstu dzirksteļu rašanos, saskaroties lāpstiņai ar korpusu, un lai novērstu elektrostatisko lādiņu. 6.05.9. Uz to nodalījumu, korpusu vai kastu durvīm vai vākiem, kuros atrodas baterijas, jābūt piestiprinātam simbolam "nesmēķēt" ar diametru vismaz 0,10 m. 6.06. Sadales skapji 6.06.1. Sadales skapjiem jābūt novietotiem pieejamās un labi ventilētās vietās, kur nav gāzveida un skābes izmešu. Tiem jābūt izvietotiem tā, lai tie būtu aizsargāti pret triecieniem un pret negadījumiem, ko izraisa nelabvēlīgi laika apstākļi, ūdens, eļļa, šķidrā degviela, tvaiks vai izgarojumi. Sadales skapji nedrīkst būt novietoti tuvu pie tukšiem cauruļvadiem vai tuvu pie šķidrās degvielas cisternu lūkām. 6.06.2. Kopumā materiāliem, kas ir izmantoti sadales skapju konstrukcijā, jābūt mehāniski pietiekami izturīgiem, ilgi kalpojošiem un nedegošiem. Tie nedrīkst būt higroskopiski. 6.06.3. Ja spriegums pārsniedz 50 V: a) jāizmanto sadales skapji, kuru strāvu vadošās sastāvdaļas ir tā veidotas vai aizsargātas, lai novērstu nejaušu saslēgšanos; b) jānodrošina izolējošā apdare vai impregnēts koka režģis; tas tomēr neattiecas uz atvienošanas slēdža paneļiem; c) sadales skapju rāmju vai pamata metāla daļām un ierīču metāla apvalkiem jābūt rūpīgi sazemētiem. 6.06.4. Visām sadales skapju daļām, ieskaitot savienojumus, jābūt viegli pieejamām pārbaudei, uzturēšanai vai nomaiņai, un jābūt iespējai tās atvienot. 6.06.5. Sadales skapjiem jābūt piestiprinātiem visu galveno vai pievienoto ķēžu indikatorpultīm, kas uzrāda pievienoto ķēdi. 6.07. Slēdžu, spraudkontaktu, kūstošo drošinātāju un kabeļu aizsardzība 6.07.1. Ir jābūt iespējai atvienot visu konstrukciju, atzarvadus no galvenā sadales skapja un atzarvadus no sadales pults, izmantojot slēdžus vai jaudas slēdžus, kas vienlaikus atslēdz visus strāvas vadītājus, kuros ir strāva. Ja spriegums ir 50 V vai mazāks, ir pieļaujami izņēmumi atzarvadiem no sadales pults, īpaši gadījumā, ja ir ķēde, kur katrai ierīcei ir atsevišķs slēdzis. 6.07.2. Visiem ģeneratoriem un ķēdēm ir jābūt aizsargātiem pret pārslodzes strāvām jebkurā nezemētā spailē vai strāvas vadītājā. Šim nolūkam var izmantot automātiskos slēdžus ar īsslēguma un pārslodzes aizsardzību vai kalibrētiem drošinātājiem. Šādām elektriskās aizsardzības ierīcēm jābūt uzstādītām tā, lai tās būtu pietiekami aizsargātas pret triecieniem. 6.07.3. Attiecībā uz stūres ierīces sastāvdaļu aizsardzību, ir jāievēro 3.16.3., 3.16.4. un 3.16.5. punkta prasības. 6.07.4. Uz izslēgšanas ierīcēm jābūt norādītiem stāvokļiem "ieslēgts" un "izslēgts". Tas neattiecas uz gaismas slēdžiem, kuriem plūst cauri mazāk par 10 A. 6.07.5. Visiem slēdžiem un spraudkontaktiem jābūt veidotiem tā, lai atvienotu visus strāvas vadītājus vienlaicīgi. Gaismas slēdžus, kuriem plūst cauri mazāk par 10 A, var atbrīvot no šīs prasības, izņemot mitru zonu apgaismošanu. 6.07.6. Ierīcēm, kam vajadzīgi vairāk nekā 10 A, jābūt savienotām ar īpašu ķēdi. 6.07.7. Kabeļiem jābūt ar ūdensnecaurlaidīgu apvalku, kas ir ugunsdrošs un tāda veida, ko parasti izmanto uz kuģiem. Cita tipa kabeļus var izmantot kajītēs ar noteikumu, ka tie ir efektīvi aizsargāti un ugunsdroši. Kabeļiem jābūt aizsargātiem pret visiem bojājumu riskiem normālos darbības apstākļos, jo īpaši uz klāja un kravas telpās. 6.07.8. Pārvietojamām ierīcēm nekādos apstākļos strāvu nedrīkst pievadīt pa kabeļiem ar metāla apvalku. 6.07.9. Kabeļiem un aprīkojumam jābūt savienotiem ar izturīgu un ilgi kalpojošu ierīču palīdzību, kas nepieļauj savienojumus, ja slodze ir pārmērīga. 6.08. Zemējuma kontroles ierīce Visām nezemētām ķēdēm, kurās spriegums pārsniedz 50 V, jābūt nodrošinātai piemērotai zemējuma kontroles ierīcei. 6.09. Apgaismojums 6.09.1. Visām apgaismojuma ierīcēm jābūt ierīkotām tā, lai siltums, ko tās izstaro, nevarētu izraisīt netālu atrodošos uzliesmojošu objektu vai priekšmetu aizdegšanos. 6.09.2. Slēgtās telpās, kurās ir ierīkoti akumulatori vai kurās glabā krāsas vai citas viegli uzliesmojošas vielas, ir jāizmanto tikai tādas apgaismojuma ierīces, kas rada ierobežotu eksplozijas risku. 6.09.3. Apgaismojuma ierīcēm mašīnu vai katlu telpās ir jābūt izvietotām vismaz divās ķēdēs. 6.10. Signāllampas 6.10.1. Stūres mājā jābūt uzstādītam lampu kontroles sadales skapim; jābūt iespējai tam pievadīt strāvu pa atsevišķu kabeli no galvenā sadales skapja. 6.10.2. Katra lampa jānodrošina ar strāvu atsevišķi no gaismas kontroles sadales skapja, un tai jābūt atsevišķi aizsargātai un vadāmai. Lampas, kas veido grupu, var apgādāt no vienas ķēdes ar noteikumu, ka jebkuras lampas bojājums aktivizē trauksmi pārraudzības aprīkojumā. 6.10.3. Ja tieša pārraudzība no stūres mājas nav iespējama, lampām ir jābūt pārraudzītām ar signāllampiņu palīdzību vai ar līdzīgām ierīcēm, kas uzstādītas un vadības pults stūres mājā. Signāllampiņas bojājums nedrīkst ietekmēt lampas darbību, ko tā uzrāda. 6.11. Zemējums 6.11.1. Metāla daļas, kas nevada strāvu, kad tās lieto, tādas kā mašīnu rāmji un korpusi, ierīces, piederumi un palīgierīces, jāsazemē, ja tās jau nav tā uzstādītas, ka ir efektīvā metālu kontaktā ar korpusu. 6.11.2. Darbojoties ar līdzstrāvu, metāla piederumiem un palīgierīcēm, kabeļu metāla apvalkiem un kanāliem jābūt zemētiem vismaz abos galos. Ja kabeļi ir uzstādīti uz koka vai plastmasas pamata, pietiek ar vienu zemējumu. Maiņstrāvas darbībā viena vadītāja kabeļiem un kanāliem var nebūt vairāk par vienu zemējumu. 6.11.3. Ierīcēs, kurās spriegums nepārsniedz 50 V, zemējuma var nebūt. 6.11.4. Ja spriegums pārsniedz 50 V, pārvietojamo strāvu patērējošu ierīču korpusiem, ja tie nav veidoti no izolējoša materiāla vai nav aizsargāti, jābūt zemētiem caur barošanas kabeli ar papildu vadītāju, kurā parasti strāvas nav. 6.12. Avārijas elektroiekārtas 6.12.1. Kā avārijas elektroiekārtas ir atļautas šādas ierīces: a) papildu ierīce ar degvielas padeves sistēmu, kas ir neatkarīga no galvenā dzinēja, un atsevišķa dzesēšanas sistēma, kas galvenās ķēdes bojājuma gadījumā sāk darboties automātiski vai ir ieslēdzama ar roku, ja tā ir uzstādīta blakus stūres mājai vai kādai citai stacijai, kur pastāvīgi atrodas kvalificēts personāls, un spēj pati nodrošināt vajadzīgo strāvas daudzumu 30 sekunžu laikā; vai b) akumulatora baterija, kas automātiski pārņem strāvas padevi gadījumā, ja ir bojāta galvenā ķēde, vai ir ieslēdzama ar roku no stūres mājas vai kādas citas stacijas, kur pastāvīgi atrodas kvalificēts personāls, un spēj nodrošināt minētās strāvu patērējošās ierīces ar strāvu uz noteiktu laiku bez uzlādēšanas, nesamazinot spriegumu nepieļaujamā līmenī. 6.12.2. Papildu ierīces, avārijas baterijas un saistītā slēdžu ierīce var būt uzstādīta mašīntelpā, taču cik vien iespējams augstu. 6.12.3. Minimālā prasība ir tāda, lai avārijas strāvas avoti spētu nodrošināt, ka gadījumos, ja tie ir obligāti un ja ierīcēm nav neatkarīgas avārijas apgādes, vienlaikus var darboties šādas elektroiekārtas: a) signāllampas; b) skaņas signāli; c) avārijas apgaismojums; d) radiotālrunis; e) vispārējā trauksmes sistēma, attiecīgais skaļrunis vai citas avārijas sistēmas; f) avārijas prožektors. Laikposmam, kurā avārijas ierīcei jābūt spējīgai darboties, jābūt noteiktam saskaņā ar paredzēto kuģa izmantošanu, bet tas nedrīkst būt mazāks par 30 minūtēm. 7. NODAĻA APRĪKOJUMS 7.01. Enkuri, ķēdes un enkura tauvas Enkuru un to tauvu skaitam un svaram ir jāatbilst izmantoto ūdensceļu īpašībām un ir jābūt vietējās kompetentās iestādes noteiktam. 7.02. Pārējais aprīkojums 7.02.1. Kuģiem jābūt apgādātiem ar vismaz šādu aprīkojumu: a) ierīcēm un iekārtām, kas vajadzīgas vizuālo un skaņas signālu radīšanai un kuģu iezīmēšanai, kā noteikts esošajos kuģošanas noteikumos; b) avārijas gaismām, kas ir neatkarīgas no galvenās elektriskās ķēdes, lai vajadzības gadījumā aizstātu gaismas, kas vajadzīgas saskaņā ar augšminētajām prasībām kuģiem, kas ir apstājušies, atrodas uz sēkļa vai grimst; c) virvēm un metāla kabeļiem; d) borta ielāpam, izņemot gadījumus, kad sertifikāts norāda, ka tas nav vajadzīgs; e) kāpnēm, kas ir vismaz 0,40 m platas un 4 m garas, ar spilgtas krāsas svītru marķētām malām; tām jābūt ar margām; f) peldošiem fenderiem vai peldošiem koka fenderiem; g) laivas āķim; h) pirmās palīdzības aptieciņai; i) binoklim; j) piestiprinātam ziņojumam, kas izklāsta instrukcijas slīkstošo glābšanai un atdzīvināšanai; k) tvertnei ar vāku, kur glabāt eļļainas lupatas; l) sviedlīnei; m) cirvim. 7.02.2. Uz kuģiem, kuru klājs ir vairāk nekā 1,5 m virs mierīga ūdens līnijas, ir jābūt kāpnēm. 7.03. Ugunsdzēsības ierīces 7.03.1. Uz kuģa ir jābūt vismaz šādām ierīcēm: a) stūres mājā: vienam pārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam; b) pie katras ieejas kajītēs no klāja: vienam pārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam; c) pie ieejas jebkurā darba telpā, kas nav pieejama no kajītēm un kurā ir uzstādīts apkures, ēdiena gatavošanas vai dzesēšanas aprīkojums, kas darbojas ar cieto vai šķidro kurināmo: vienam pārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam; d) pie ieejas katrā mašīntelpā un katlu telpā: vienam pārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam; e) kuģiem, kuru kopējā jauda pārsniedz 110 kW, piemērotā vietā zem klāja mašīntelpā: vienam pārnēsājamam ugunsdzēšamajam aparātam. 7.03.2. Paredzētajiem pārnēsājamiem ugunsdzēšamajiem aparātiem jāatbilst šādām prasībām: a) šķidruma tipa pārnēsājamo ugunsdzēšamo aparātu tilpums nedrīkst būt lielāks par 13,5 litriem vai mazāks par deviņiem litriem. Sausā pulvera ugunsdzēšamo aparātu saturam jābūt vismaz 6 kg; b) minimālā prasība ir tāda, ka dzēšanas vielai jābūt piemērotai tādas uguns dzēšanai, kas visticamāk var rasties vietās, kuru dzēšanai šis ugunsdzēšamais aparāts ir galvenokārt paredzēts. Uz kuģiem, kuru elektroiekārtu darbības spriegums pārsniedz 50 voltus, dzēšanas vielai jābūt piemērotai arī uguns dzēšanai elektroiekārtās. Uz katra pārnēsājamā ugunsdzēšamā aparāta ir jābūt skaidri norādītai lietošanas instrukcijai; c) 7.03.1. punktā paredzēto pārnēsājamo ugunsdzēšamo aparātu dzēšanas viela nedrīkst sastāvēt no CO2 vai saturēt vielas, kuras izmantojot rodas toksiskas gāzes (piemēram, tetrahlorogleklis); d) ugunsdzēšamajiem aparātiem, kas ir jutīgi pret pārmērīgu aukstumu vai karstumu, jābūt uzstādītiem vai aizsargātiem tā, lai nodrošinātu to pastāvīgu efektivitāti. 7.03.3. Visi ugunsdzēšamie aparāti jāpārbauda vismaz reizi divos gados. Uz kuģa jābūt sertifikātam ar tās personas parakstu, kas veikusi pārbaudi. 7.03.4. Ja ugunsdzēšanas aparāti ir tā uzstādīti, ka tie nav redzami, to sedzošais apvalks jāapzīmē ar sarkanu "F" burtu, kas ir vismaz 10 cm augsts. 7.03.5. Var uzstādīt ugunsdzēšanas sistēmu, kas izmanto ūdeni zem spiediena un sastāv no cauruļvadiem, ko apgādā viens vai vairāki sūkņi, kas pa hidrantiem un šļūtenēm darbina sprauslas, saskaņā ar šādiem noteikumiem: a) ugunsdzēšamajiem sūkņiem jābūt mehāniskiem. Tie nedrīkst būt uzstādīti priekšgalā tālāk par sadursmes starpsienu; b) ūdens spiediens hidrantos jāuztur ne mazāks par 3 bāriem; c) hidrantiem un cauruļvadiem jābūt veidotiem tā, ka šļūtenes ir viegli savienojamas; d) visām sprauslām jābūt aprīkotām ar ierīci, kas regulē ūdens strūklu pie augsta spiediena vai izsmidzināšanu un ar ko pārtrauc ūdens plūsmu; e) visai sistēmai ir jāatbilst esošajiem standartiem. 7.03.6. Vienīgā atļautā dzēšanas viela pastāvīgi uzstādītās ierīcēs ir halons 1301 (CBrF3). Tās izmantošanai ir jāatbilst šādiem noteikumiem: a) šīs ierīces var izmantot tikai mašīntelpās, katlu vai sūkņu telpās; b) dzēšanas vielas daudzumam ir jābūt pietiekamam, lai gāzveida formā 20 °C temperatūrā piepildītu no 4,25 līdz 7 % no kopējā dzēšamās telpas tilpuma, ieskaitot ventilācijas šahtas. Aprēķinot vajadzīgo dzēšanas vielas daudzumu, uzskata, ka viens kilograms halona 1301 20 °C temperatūrā piepilda 0,16 m3 lielu telpu; c) spiediena cisternām, kas paredzētas halona 1301 glabāšanai, jāatbilst apstiprināto pārbaudes iestāžu noteiktajiem parametriem. Šīm cisternām arī jāspēj izturēt tādu pašu spiedienu, kādā ir visa sistēma apstākļos, kad apkārtējā temperatūra sasniegusi 60 °C. Uz tvertnes skaidri salasāmi un neizdzēšami ir jābūt norādītai šādai informācijai: nominālais darbības spiediens, spiediens, kādā tiek glabāts dzēšanas viela, ražošanas gads un pēdējās pārbaudes gads, kā arī dzēšanas vielas tips un daudzums; d) cisternām, kas atrodas aizsargājamajā telpā, jābūt aprīkotām ar automātisku drošības ierīci, kas nodrošina, ka dzēšanas vielu ielaiž dzēšamajā telpā, ja ugunsgrēka gadījumā cisterna ir pakļauta uguns ietekmei un ugunsdzēšanas sistēma nav iedarbināta; šai drošības ierīcei ir jādarbojas 60 °C apkārtējā temperatūrā; e) cisternām, kas atrodas ārpus telpas, kura jāaizsargā, ir jābūt pietiekami aizsargātām pret pārmērīgu spiedienu līdz 60 °C maksimālajai apkārtējai temperatūrai. Šis noteikums attiecas arī uz cisternām, kas satur dzinēja gāzi; f) jebkurai cisternai, kas arī satur dzinēja gāzi, ir jābūt aprīkotai ar manometru vai līdzīgu instrumentu, kas ļauj pārbaudīt šīs dzinēja gāzes spiedienu. Tabulai, kas norāda spiediena un temperatūras attiecību, jābūt netālu; g) cauruļvadiem un papildaprīkojumam ir jābūt veidotiem no tērauda vai materiāla, kas nodrošina līdzvērtīgu izturību pret karstumu; h) vienīgā atļautā dzinēja gāze cisternām, kas atrodas aizsargājamās telpas iekšpusē, ir slāpeklis, kuram jābūt pietiekamā spiedienā šādās cisternās; i) izplūdes vārstiem jābūt aprīkotiem tā, lai ļautu dzēšanas vielu izplatīt vienmērīgi, un tā veidotiem, lai ļautu dzēšanas vielai vienmērīgi un pilnīgi sajaukties ar gaisu, lai novērstu spēcīgu lokālu vielas koncentrāciju; j) cauruļvadu sistēmai un izplūdes vārstiem jābūt veidotiem tā, lai ļautu dzēšanas vielai izplūst aizsargājamajā telpā 10 sekunžu laikā, pieņemot, ka dzēšanas viela ir šķidrā stāvoklī 0 °C apkārtējā gaisa temperatūrā; k) ir jābūt iespējai ugunsdzēšanas sistēmu vadīt ar roku no stūres mājas vai no jebkuras citas vietas, kas ir uzskatāma par piemērotu; šai vietai ir jābūt ārpus aizsargājamās telpas; tādas automātiskās palaišanas iekārtas uzstādīšana, kas nav aprīkota ar brīdinošu skaņas ierīci, ir aizliegta; l) ja ugunsdzēšanas sistēmai ir jāaizsargā vairākas telpas, ir jābūt skaidri norādītai darbības instrukcijai un katrai telpai vajadzīgās dzēšanas vielas daudzumam; m) ir jābūt uzstādītām pneimatiskajām, hidrauliskajām un elektriskajām vadības sistēmām, lai samazinātu nedarbošanās iespējamību ugunsgrēka vai eksplozijas gadījumā; n) ugunsdzēšanas sistēma ir jāpārbauda vismaz reizi 12 mēnešos. Šī pārbaude ietver vismaz - visas sistēmas ārējo pārbaudi, - elektrisko sistēmu atbilstīgas darbības pārbaudi plombu atlaušanai, - spiediena pārbaudi cisternās. Pieļaujamais spiediena samazinājums katrā cisternā nedrīkst pārsniegt 10 %. Otrās pārbaudes laikā ir jāpārbauda arī dzēšanas vielas daudzums cisternās. Šā daudzuma samazinājums nedrīkst pārsniegt 5 % katrā ugunsdzēšamajā aparātā; o) uz kuģa jābūt pārbaudes sertifikātiem, ko parakstījuši pārbaudītāji; p) ja kuģis ir aprīkots ar vienu vai vairākām ugunsdzēšanas sistēmām, kas izmanto halonu 1301 un kas ir pārbaudītas, kuģim izsniegtā sertifikāta 18. nodaļā jānorāda šāda informācija: "… (skaits) pastāvīgi nostiprinātu ugunsdzēšanas sistēmu, kurās izmanto halonu 1301. Vajadzīgajiem sertifikātiem ir jābūt uz kuģa." 7.04. Kuģa laivas 7.04.1. Uz pašgājējiem kuģiem un baržām virs 150 dwt, kā arī uz velkoņiem, stūmējkuģiem un stūmējvelkoņiem, kuru ūdensizspaids ir virs 150 m3, ir jābūt vismaz vienai kuģa laivai. 7.04.2. Kuģa laivai ir jābūt novietotai uz kuģa tā, lai to var nolaist ūdenī pilnīgi droši un ar mazāko iespējamo kavēšanos, vajadzības gadījumā ar piemērotas nolaišanas ierīces palīdzību. 7.04.3. Kuģa laivām, kas paredzētas 7.04.1. un 7.04.2. punktā, jāatbilst šādām prasībām: a) tām jābūt aprīkotām ar sēdekļiem, kas paredzēti vismaz trim personām, katrai personai paredzētā sēdekļa platumam jābūt vismaz 0,45 m; b) tām jābūt pietiekami izturīgām; c) tilpumam jābūt vismaz 1,5 m3, vai garuma × platuma × dziļuma rezultātam jābūt vismaz 2,7 m3; d) vedot trīs cilvēkus, kas katrs sver aptuveni 75 kg, kuģa laivas brīvsāniem ir jābūt vismaz 25 cm; e) tām jābūt pietiekami stabilām. Tās uzskata par pietiekami stabilām, ja, diviem cilvēkiem, kas katrs sver aptuveni 75 kg, sēžot vienā pusē, cik tuvu vien iespējams malai, brīvsāni ir vismaz 10 cm; f) nevienam neesot laivā, bet tai esot pilnai ar ūdeni, laivas rezerves peldspējai (kilogramos) jābūt vismaz 30 × garums × platums × dziļums; g) laivā jābūt šādam aprīkojumam: - airu pārim, - pietauvošanās auklai, - smeļamajam traukam. 7.04.4. Šīs sadaļas 7.04.3. punktā: - garums ir kuģa laivas maksimālais garums (metros); - platums ir maksimālais kuģa korpusa platums (metros); - augstums ir maksimālais sānu augstums (metros). 7.05. Glābšanas riņķi, lodveida glābšanas pludiņi un glābšanas vestes 7.05.1. Uz visiem kuģiem ir jābūt vismaz trim glābšanas riņķiem vai diviem glābšanas riņķiem un diviem lodveida glābšanas pludiņiem. Tiem jābūt gataviem izmantošanai un nostiprinātiem uz klāja piemērotās vietās, taču ne piestiprinātiem pie to turētājiem. Vismaz vienam glābšanas riņķim jābūt novietotam tiešā stūres mājas tuvumā. Uz pašgājējiem kuģiem, kuru garums ir līdz 40 m, pietiek ar divām glābšanas bojām. Vismaz vienam glābšanas riņķim vai lodveida glābšanas pludiņam ir jābūt pietiekama garuma sviedlīnei. 7.05.2. Glābšanas riņķiem jābūt: - ar peldspēju vismaz 7,5 kg saldūdenī, - veidotiem no piemērota materiāla un izturīgiem pret eļlu un tās atvasinājumiem un pret temperatūrām līdz 50 °C, - tādā krāsā, lai tie ir viegli pamanāmas ūdenī, - vismaz 2,5 kg smagiem, - ar iekšējo diametru 0,45 m ± 10 %, - aptītiem ar virvi, kas nodrošina iespēju tiem pieķerties. 7.05.3. Lodveida glābšanas pludiņiem jābūt: - ar peldspēju vismaz 7,5 kg saldūdenī, - veidotiem no piemērota materiāla un izturīgiem pret eļlu un tās atvasinājumiem un pret temperatūrām līdz 50 °C, - tādā krāsā, lai tie ir viegli pamanāmi ūdenī, - vismaz 1 kg smagiem, - aptītiem ar auklu, kas nodrošina iespēju tiem pieķerties. 7.05.4. Glābšanas vestei ir jābūt novietotai tā, lai to nekavējoties var paņemt persona, kas parasti ir uz klāja. 7.05.5. Glābšanas vestes peldspējai, materiālam un krāsai ir jāatbilst 7.05.2. punktā minētajām prasībām. Piepūšamajām glābšanas vestēm jābūt piepūšamām automātiski vai manuāli; tām ir jābūt arī nodrošinātām tā, lai tās var piepūst ar muti. 8. NODAĻA SAŠĶIDRINĀTĀS GĀZES IEKĀRTAS SAIMNIECĪBAS VAJADZĪBĀM 8.01. Vispārīgs raksturojums 8.01.1. Katras sašķidrinātās gāzes iekārtas galvenās daļas ir padeves ierīce, ko veido viena vai vairākas gāzes tvertnes un viens vai vairāki redukcijas vārsti, sadales sistēma un vairākas gāzi patērējošas ierīces. 8.01.2. Iekārtas drīkst darboties tikai ar rūpniecisko propānu. 8.02. Iekārta 8.02.1. Sašķidrinātās gāzes iekārtām jābūt pilnībā piemērotām lietošanai ar propānu, tām jābūt uzstādītām saskaņa ar labu praksi un jāatbilst tās dalībvalsts esošajiem noteikumiem, kura izsniegusi sertifikātu. 8.02.2. Sašķidrinātās gāzes iekārtu var izmantot tikai saimniecības vajadzībām kajītēs un stūres mājā. 8.02.3. Uz kuģa var būt arī vairākas atsevišķas iekārtas. Atsevišķu iekārtu nedrīkst izmantot, lai apkalpotu kajītes, kuras nodalītas ar kravas telpu vai pastāvīgi uzstādītu cisternu. 8.03. Tvertnes 8.03.1. Ir atļautas tikai tādas tvertnes, kuru apstiprinātais tilpums ir starp 5 un 35 kg. 8.03.2. Tvertnēm ir jāatbilst tajā dalībvalstī spēkā esošajām prasībām, kas ir izsniegusi sertifikātu. Uz tā jābūt oficiālam zīmogam, kas apliecina, ka tām veiktas likumos paredzētās pārbaudes. 8.04. Padeves ierīces novietojums un izkārtojums 8.04.1. Ja izmanto tvertnes ar ietilpību līdz 35 kg, padeves ierīcei jābūt uzstādītai uz klāja īpašā skapī vai sienas skapī, kas atrodas ārpus kajītēm, tā, lai tās netraucētu kustību uz klāja. Taču tā nedrīkst būt uzstādīta pret priekšējās vai aizmugurējās aizsargsienas metālisko pārklājumu. Skapis var būt sienas skapis, kas iebūvēts virsbūvē, ar noteikumu, ka to var atvērt tikai uz āru. Tam jābūt novietotam tā, lai cauruļvadi uz gāzes patēriņa punktiem ir pēc iespējas īsāki. Katrai iekārtai var būt līdz četrām tvertnēm, kas darbojas vienlaikus, izmantojot vai neizmantojot automātiskās virzienmaiņas savienošanas ierīces. Uz kuģa esošo tvertņu skaits, ieskaitot rezerves tvertnes, nedrīkst pārsniegt sešas uz katru iekārtu. Spiediena reduktoram vai, divpakāpju spiediena redukcijas gadījumā, pirmajam spiediena reduktoram jābūt piestiprinātam pie starpsienas tajā pašā skapī, kur atrodas tvertnes. 8.04.2. Padeves ierīcei jābūt uzstādītai tā, ka sūces gadījumā radušos gāzi var izvadīt no ierīces skapja bez riska, ka tā varētu iekļūt kuģī vai nonākt saskarē ar objektiem, kas to varētu aizdedzināt. 8.04.3. Skapim ir jābūt veidotam no ugunsdrošiem materiāliem un ir jābūt pienācīgi ventilētam ar atvērumiem apakšā un augšpusē. Tvertnēm skapī ir jābūt novietotām stāvus tā, lai tās nevarētu apgāzties. 8.04.4. Skapim jābūt veidotam un novietotam tā, ka tvertnes temperatūra nevar pārsniegt 50 °C. 8.04.5. Uz skapja ārējās sienas ir jābūt piestiprinātam uzrakstam "sašķidrinātās gāzes iekārta" un simbolam "nesmēķēt", kas aprakstīts 6.05.9. punktā. 8.04.6. Ja skapī ir vajadzīgs iekšējais apgaismojums, tam jābūt elektriskam un iekārtai jābūt ugunsdrošai. 8.05. Rezerves tvertnes un tukšās tvertnes Rezerves tvertnes un tukšās tvertnes, kas nav padeves ierīcē, jāglabā ārpus kajītēm un stūres mājas skapī, kurš veidots saskaņā ar šīs nodaļas 8.04. punkta prasībām. 8.06. Redukcijas vārsti 8.06.1. Gāzi patērējošas ierīces var būt savienotas ar tvertnēm tikai caur sadales sistēmu, kas aprīkota ar vienu vai vairākiem redukcijas vārstiem, lai samazinātu gāzes spiedienu līdz izmantošanas spiedienam. Spiedienu var reducēt vienā vai divās pakāpēs. Visiem redukcijas vārstiem pastāvīgi jābūt noregulētiem uz spiedienu, kas noteikts saskaņā ar 8.07. punktu. 8.06.2. Galējiem spiediena reduktoriem ir vai nu jābūt aprīkotiem ar ierīci, kas automātiski aizsargā cauruļvadu no pārmērīga spiediena gadījumā, ja ir bojāts redukcijas vārsts, vai arī šādai ierīcei jāatrodas uzreiz aiz galējā spiediena reducētāja. Gāze, kas izkļūst no šīs aizsardzības ierīces, jāizvada ārā bez riska, ka tā varētu iekļūt kuģī vai nonākt saskarē ar objektiem, kuri to varētu aizdedzināt; vajadzības gadījumā šim nolūkam ir jāierīko īpašs cauruļvads. 8.06.3. Gan aizsardzības ierīcēm, gan arī ventilācijas atverēm jābūt aizsargātām pret ūdens iekļūšanu tajās. 8.07. Spiediens 8.07.1. Spiedienam izejā no pēdējā spiediena reduktora jābūt vairāk nekā 0,05 bāriem virs atmosfēras spiediena, pieļaujot 10 % nobīdi. 8.07.2. Ja izmanto divpakāpju redukcijas sistēmas, vidējais spiediens nedrīkst pārsniegt 2,5 bārus virs atmosfēras spiediena. 8.08. Cauruļvadi un elastīgās caurules 8.08.1. Cauruļvadiem jāsastāv no fiksētām tērauda vai vara caurulēm. Savukārt cauruļvadiem, kas savienoti ar tvertnēm, jābūt augsta spiediena izturīgām elastīgām vai spirāles tipa caurulēm, kas ir piemērotas propānam. Gāzi patērējošas iekārtas, ja tās nav uzstādītas nekustīgi, var būt savienotas ar piemērotu elastīgu cauruļu palīdzību, kuras nav garākas par 1 m. 8.08.2. Cauruļvadiem jāspēj izturēt triecienus vai koroziju izraisošu ietekmi, kas var rasties normālos darbības apstākļos uz kuģa, un to īpašībām un izvietojumam jābūt tādam, lai tās nodrošinātu pietiekamu gāzes plūsmu ar pienācīgu spiedienu uz gāzi patērējošām ierīcēm. 8.08.3. Cauruļvados jābūt pēc iespējas mazāk savienojumu. Gan cauruļvadiem, gan savienojumiem jābūt gāzes necaurlaidīgiem un tādiem jāpaliek, par spīti vibrācijām vai spiedienam, kam tie var būt pakļauti. 8.08.4. Cauruļvadiem jābūt viegli pieejamiem, atbilstīgi nostiprinātiem un aizsargātiem visos punktos, kur tie varētu būt pakļauti triecienam vai salūzt, jo īpaši, kur tie iet caur tērauda starpsienām vai metāla sienām. Tērauda cauruļvadu visai ārējai virsmai ir jābūt apstrādātai pret koroziju. 8.08.5. Elastīgajiem cauruļvadiem un to savienojumiem jāspēj izturēt spiedienu, kas var rasties uz kuģa normālos darbības apstākļos. Tiem jābūt viegli pieejamiem un ierīkotiem tā, lai tos varētu pārbaudīt visā to garumā. 8.09. Sadales sistēma 8.09.1. Mašīntelpā nedrīkst atrasties neviena sašķidrinātās gāzes iekārtas daļa. Uz tankkuģiem, uz kuriem attiecas noteikumi par bīstamo kravu pārvadāšanu, neviena sašķidrinātās gāzes iekārtas daļa nedrīkst atrasties kravas telpā. 8.09.2. Vārstam, kas ir ātri un viegli pieejams, jānodrošina iespēja noslēgt visu sadales sistēmu. 8.09.3. Katrai gāzi patērējošai iekārtai jābūt apgādātai ar atsevišķu sadales sistēmas atzarvadu, un katram atzarvadam jābūt atsevišķai aizvēršanas ierīcei. 8.09.4. Cik vien iespējams, vārstiem jābūt ierīkotiem vietās, kur tie ir aizsargāti pret nelabvēlīgiem laika apstākļiem un trieciena. 8.10. Gāzi patērējošas ierīces un to uzstādīšana 8.10.1. Vienīgās ierīces, ko drīkst uzstādīt, ir propānu patērējošas ierīces, kas apstiprinātas dalībvalstī, kura izsniegusi sertifikātu, un kas ir aprīkotas ar ierīcēm, kuras efektīvi novērš gāzes izkļūšanu gan liesmas nodzišanas, gan arī kontrolliesmas nodzišanas gadījumā. 8.10.2. Katrai ierīcei ir jābūt novietotai un pievienotai tā, lai izvairītos no netīša pievienojuma cauruļvadu pārraušanas riska. 8.10.3. Apkures un ūdens sildīšanas ierīcēm jābūt savienotām ar kanālu deggāzu izvadīšanai. 8.10.4. Stūres mājā gāzi patērējošas ierīces drīkst uzstādīt tikai tad, ja stūres māja ir tā veidota, ka gāzes izplūdes gadījumā izplūdusī gāze nevar iekļūt zemākās kuģa daļās, jo īpaši caur vadības ejām, kas ved uz mašīntelpu. Uz tankkuģiem, uz kuriem attiecas noteikumi par bīstamo preču pārvadāšanu, stūres mājā nedrīkst atrasties neviena gāzi patērējoša iekārta. 8.10.5. Gāzi patērējošas iekārtas var būt ierīkotas guļamtelpās tikai tad, ja sadegšana notiek neatkarīgi no šajās telpās esošā gaisa. 8.10.6. Gāzi patērējošām iekārtām, kurās degšana ir atkarīga no gaisa, kas ir telpā, kurā tās atrodas, jābūt uzstādītām telpās, kas ir pietiekami lielas. 8.10.7. Uz tankkuģiem, uz kuriem attiecas noteikumi par bīstamo karvu pārvadāšanu, uz gāzi patērējošu ierīču ārpuses jābūt redzamam sarkanam marķējumam. 8.11. Ventilācija un deggāzu izvadīšana 8.11.1. Telpās, kurās ierīkotas ierīces, kurās degšana ir atkarīga no apkārtējā gaisa, jānodrošina svaiga gaisa padeve un deggāzu izvadīšana, izmantojot ventilācijas atvērumus pienācīgā izmērā, kas noteikts saskaņā ar ierīces jaudu. 8.11.2. Ventilācijas atvērumiem nedrīkst būt dozētājs un tie nedrīkst iziet uz guļamtelpām. 8.11.3. Izvadīšanas ierīcēm ir jābūt veidotām tā, lai tās nodrošinātu drošu deggāzu izvadīšanu. Tām jābūt stabilām darbībā un ugunsdrošām. To darbību nedrīkst ietekmēt ventilatori. 8.12. Lietošanas instrukcijas un drošība Piemērotā vietā uz kuģa jābūt piestiprinātam paziņojumam, kas satur iekārtas lietošanas instrukciju. Cita starpā, paziņojumā ir jābūt šādām instrukcijām piemērotā valodā vai valodās: - "tvertņu krāniem, kas nav savienoti ar sadales sistēmu, ir jābūt aizvērtiem pat tad, ja tvertnes ir uzskatāmas par tukšām", - "elastīgie cauruļvadi ir jānomaina, tiklīdz to stāvoklis rada šādu vajadzību", - "visām tvertnēm jāpaliek pievienotām, izņemot gadījumus, kad attiecīgās savienojuma caurules ir aizvērtas ar krānu vai plombētas". 8.13. Pārbaude Pirms sašķidrinātās gāzes iekārta tiek izmantota, pēc jebkuras pārbūves vai remonta un katrai 8.15. pantā minētās atestācijas atjaunošanai visa minētā iekārta ir jānodod pārbaudei, ko veic apstiprināts tās dalībvalsts eksperts, kura izsniedz sertifikātu. Pārbaudes laikā ekspertam jāpārbauda, vai iekārta atbilst šīs nodaļas prasībām. Ekspertam jāiesniedz pārbaudes ziņojums kompetentajā iestādē, kura izsniedz sertifikātu. 8.14. Testi Iekārtu testēšanu pēc uzstādīšanas jāveic šādi: 8.14.1. Vidēja spiediena cauruļvadiem starp pirmo reducēšanas ierīci un vārstiem, kas ierīkoti pirms pēdējā spiediena reduktora: a) izturības tests, ko veic ar gaisu, inertu gāzi vai šķidrumu ar spiedienu, kas par 20 bāriem pārsniedz atmosfēras spiedienu; b) gāzes necaurlaidības tests, ko veic ar gaisu vai inertu gāzi ar spiedienu, kas par 3,5 bāriem pārsniedz atmosfēras spiedienu. 8.14.2. Pie patēriņa spiediena cauruļvadi starp vienīgo vai pēdējo spiediena reduktoru un vārstu, kas ierīkots pirms gāzi patērējošas ierīces: - sūces tests, ko veic ar gaisu vai inertu gāzi ar spiedienu, kas par 1 bāru pārsniedz atmosfēras spiedienu. 8.14.3. Cauruļvadi, kas atrodas starp vienīgo vai pēdējo spiediena reduktoru un gāzi patērējošās ierīces vadības bloku: - sūces tests ar spiedienu, kas par 0,2 bāriem pārsniedz atmosfēras spiedienu. 8.14.4. Testā, kas minēts 8.14.1. punkta b) apakšpunktā, 8.14.2. punktā un 8.14.3. punktā, cauruļvadus uzskata par gāzi necaurlaidīgiem, ja pēc pietiekami ilga laika, kas atvēlēts izlīdzināšanai, pārbaudes spiediena kritums netiek novērots 10 minūšu laikā. 8.14.5. Tvertnes savienotāji, cauruļvadu sistēmas un cits aprīkojums, kas pakļauts spiedienam tvertnēs, un savienojumi starp redukcijas vārstu un sadales cauruļvadu: - sūces tests, ko veic ar putojošu vielu darba spiedienā. 8.14.6. Visām gāzi patērējošām ierīcēm jābūt palaistām darbībā un pārbaudītām ar nominālo spiedienu, lai nodrošinātu, ka degšana ir apmierinoša, regulēšanas pogām esot dažādās pozīcijās. Drošības ierīces ir jāpārbauda, lai pārliecinātos, ka to darbība ir apmierinoša. 8.14.7. Pēc 8.14.6. punktā minētā testa attiecībā uz katru gāzi patērējošu ierīci, kas savienota ar dūmvadu, jāpārbauda, vai pēc piecu minūšu darbības ar nominālo spiedienu, durvīm un logiem esot aizvērtiem un ventilācijas ierīcei darbojoties, jebkādas deggāzes izkļūst caur aizvērtni. Ja notiek vairāk nekā tikai īslaicīga šādu gāzu izkļūšana, nekavējoties jānosaka un jānovērš tās cēlonis. Ierīci nedrīkst apstiprināt izmantošanai, kamēr visi defekti nav novērsti. 8.15. Apliecinājums 8.15.1. Sertifikātā ir jāiekļauj ziņojums, kas apliecina, ka pēc 8.13. punktā minētās pārbaudes visas sašķidrinātās gāzes ierīces atbilst šīs nodaļas prasībām. 8.15.2. Apliecinājums ir spēkā uz laiku, kas nepārsniedz trīs gadus. To var atjaunot tikai pēc vēlreizējas pārbaudes, kas veikta saskaņā ar 8.13. punktu. Ja kuģa īpašnieks vai tā pārstāvis iesniedz pamatotu prasību, dalībvalsts, kas izsniegusi sertifikātu, var pagarināt apliecinājuma derīguma termiņu ne vairāk kā uz sešiem mēnešiem, neveicot saskaņā ar 8.13. punktu vajadzīgo pārbaudi. Informācija par šādu pagarināšanu ir jāieraksta sertifikātā. Datumu, kurā normāli notiktu nākamā pārbaude, nedrīkst atlikt pagarināšanas dēļ. 9. NODAĻA ĪPAŠS STŪRES MĀJAS IEKĀRTOJUMS, KUR STŪRĒŠANU AR RADARU VEIC VIENA PERSONA 9.01. Vispārīgs raksturojums Stūres māju uzskata par īpaši iekārtotu tā, lai stūrēšanu ar radaru varētu veikt viena persona, ja tā atbilst šīs nodaļas noteikumiem. 9.02. Vispārīgi konstrukcijas noteikumi 9.02.1. Stūres mājai jābūt iekārtotai tā, lai stūrmanis varētu sēdēt. 9.02.2. Visām iekārtām, instrumentiem un vadības ierīcēm jābūt izvietotiem tā, lai stūrmanis tās varētu ērti lietot brauciena laikā, neatstājot savu krēslu un neizlaižot radara ekrānu no redzesloka. Vadības ierīcēm ir jābūt viegli ieslēdzamām darbības pozīcijā, kurai jābūt nekļūdīgi skaidri nosakāmai. 9.02.3. Pārraudzības instrumentiem ir jābūt viegli lasāmiem, un to apgaismojumam jābūt pastāvīgi regulējamam līdz izdzišanai neatkarīgi no gaismas apstākļiem stūres mājā tā, lai apgaismojums nav apgrūtinošs un neietekmē redzamību. 9.02.4. Stūres mājai ir jābūt aprīkotai ar regulējamu apkuri. Stūres mājas aptumšošanas iekārta nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt ventilāciju. 9.03. Radara aprīkojums un rotācijas ātruma indikators 9.03.1. Radara ekrāns nedrīkst atrasties ārpus stūrmaņa redzeslauka, kad viņš ir normālā pozīcijā pie stūres rata. 9.03.2. Radaram ir jābūt pilnīgi redzamam bez maskas vai ekrāna palīdzības neatkarīgi no ārpus stūres mājas esošā apgaismojuma. 9.03.3. Rotācijas ātruma indikatoram jābūt uzstādītam tieši virs vai zem radara ekrāna. 9.04. Signalizējošs un signālus radošs aprīkojums 9.04.1. Gaismām un gaismas signāliem jābūt vadāmiem ar slēdžiem, kuru izvietojums atspoguļo faktisko gaismu un gaismas signālu izvietojumu. Katrai gaismai un gaismas signālam jābūt uzrādītam ar tādas pašas krāsas signāllampiņu, kādā ir gaisma vai gaismas signāls, ko tā uzrāda, un tai jābūt iebūvētai slēdzī vai blakus tam. Gaismas vai gaismas signāla bojājuma gadījumā atbilstīgā signāllampiņa nedeg. 9.04.2. Brīdinošām skaņas iekārtām jābūt vadāmām ar kāju. 9.05. Iekārtas kuģa stūrēšanai un dzinēju vadīšanai 9.05.1. Kuģa stūres ierīcei jābūt vadāmai ar horizontālu sviru. Šai svirai ir jābūt viegli vadāmai, un leņķim starp sviru un kuģa centra līniju ir precīzi jāatspoguļo stūres novirzes leņķis. Jābūt iespējai atlaist sviru neatkarīgi no tās stāvokļa, tādējādi nemainot stūres stāvokli. Līdzīga vadības sistēma ir pieļaujama Voita-Šneidera iekārtās un stūrējamās dzenskrūvēs. Ja kuģis ir aprīkots arī ar atpakaļgaitas stūri vai priekšgala stūri, tām jābūt vadāmām ar atsevišķām svirām. 9.05.2. Katram dzinējam jābūt vadāmam ar vienu sviru, kuras stāvoklis ir maināms apļa sektora robežās vertikālā plaknē, kas ir aptuveni paralēla kuģa garuma asij. Sviras pārvietošanai virzienā uz priekšu ir jāizraisa kuģa kustība uz priekšu, un tās pārvietošanai kuģa pakaļgala virzienā jāizraisa kuģa kustība atpakaļ. Kustības virziens uz priekšu vai atpakaļ tiek mainīts brīdī, kad svira ir sasniegusi aptuveni neitrālu pozīciju. Ir jābūt skaidri dzirdamam klikšķim, kad svira nonāk neitrālā pozīcijā. Sviras ceļš no neitrālas pozīcijas līdz pozīcijai "pilnā gaita uz priekšu" un no neitrālas pozīcijas līdz pozīcijai "pilnā gaita atpakaļ" nedrīkst pārsniegt 90°. 9.05.3. Dzenskrūvju rotācijas virzienam un ātrumam jābūt norādītam. 9.06. Pakaļgala enkura vadības iekārta Stūrmanim jāvar izmest kuģa pakaļgala enkuru(s), neatstājot savu krēslu. Šī prasība neattiecas uz stumjamām liellaivām vai sakabinātiem veidojumiem, kuru garums nepārsniedz 86 m. 9.07. Tālruņa aprīkojums 9.07.1. Kuģiem ir jābūt aprīkotiem ar radiotālruņa iekārtu, kas nodrošina sakarus starp kuģiem. Ziņas saņemšanai jānotiek ar skaļruni un nosūtīšanai — ar nostiprinātu mikrofonu. Stūrmanim ir jābūt spējīgam veikt abas darbības. Pāreja no ziņas saņemšanas uz nosūtīšanu ir jāveic ar pogas nospiešanu. Stūrmanim jāvar aizsniegt šo iekārtu no sava krēsla. Šīs pašas prasības vajadzības gadījumā attiecas arī uz navi