ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(8)

Starptautiskie veselības aizsardzības noteikumi (turpmāk tekstā – “IHR”) stājās spēkā 2007. gada 15. jūnijā. Ar tiem reglamentē infekcijas slimību uzliesmojumu izplatību, kontroli un reaģēšanu uz šiem uzliesmojumiem neatkarīgi no to izcelsmes, un tajos liek PVO dalībvalstīm vairot svarīgākās laboratoriju un uzraudzības spējas, lai varētu īstenot IHR. PVO sekretariāts ir apņēmies atbalstīt PVO dalībvalstis, lai tās, izmantojot PVO galveno mītni un reģionālos birojus, tostarp PVO Lionas biroju, īstenotu IHR plānus attiecīgās valstīs. PVO bioloģisku apdraudējumu mazināšanas uzraudzības programmā ir dotas norādes par to, kā laboratorijām būtu jārīkojas, izmantojot normatīvas pamatnostādnes, rīkojot seminārus un mācības par bioloģiska drošuma jomā pieņemto praksi, nodrošinot laboratoriju bioloģisko drošību, un izstrādājot rīcības kodeksus, lai ar atbildības sajūtu veiktu pētījumus dabaszinātnes jomā. Tai arī ir uzdevums noteikt ANO pamatnostādnes par infekciozu vielu pārvadāšanu. Saskaņā ar IHR sabiedrības veselības aizsardzības laboratoriju uzdevums ir būt gatavām stāties pretī bioloģiskiem, ķīmiskiem, kā arī radioaktivitātes un kodolieroču radītiem apdraudējumiem. Bioloģiska drošuma un laboratoriju bioloģiskās drošības definīcijas iekļautas PVO Laboratoriju bioloģiska drošuma rokasgrāmatas 3. izdevumā (2004. gads) un rokasgrāmatā “Bioloģisku apdraudējumu regulācija – Laboratoriju bioloģiskās drošības pamatnostādnes” (2006. gads).
(5)

Stabilitātes programmas atjauninājuma budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir ievērojami samazināt valsts izdevumus tādos apstākļos, kuros tiek pieņemts, ka pieņemtās un izsludinātās strukturālās reformas stiprinās izaugsmi, lai vēlākais 2012. gadā sasniegtu vidējā termiņa mērķi (VTM) — līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē (t.i., cikliski koriģēta bilance, neņemot vērā vienreizējos un citus pagaidu pasākumus). Saskaņā ar atsauces scenāriju, faktiskais deficīts 2008. gadā nedaudz kritīsies — no 2,4 % no IKP 2007. gadā līdz 2,3 % no IKP, bet pēc tam vēl straujāk — par 0,6 procentu punktiem gadā, līdz 2012. gadā tiks sasniegts līdzsvarots budžets. Vienlaikus paredzams, ka primārais pārpalikums uzlabosies no 0,2 % no IKP 2007. gadā līdz 2,5 % no IKP 2012. gadā. Neraugoties uz labvēlīgākiem pieņēmumiem par makroekonomikas izaugsmi un labāku sākotnējo budžeta stāvokli, programmā ir atlikts iepriekšējā atjauninājumā plānotais korekciju līmenis, kurā kā VTM sasniegšanas gads bija izvirzīts 2010. gads. Pirmajā programmas gadā strukturālā korekcija ir ļoti ierobežota, un tā turpinās ilgāku laikposmu. Ir plānots, ka deficīta samazināšana balstīsies tikai uz izdevumiem. Izdevumi tādējādi samazinātos par gandrīz 3 procentu punktiem no IKP. Tiek paredzēts, ka arī ieņēmumu attiecība pret IKP nedaudz samazināsies 2008. un 2009. gadā un pēc tam stabilizēsies. Paredzams, ka kopējais valsts parāds, kas saskaņā ar aplēsēm atjauninājumā 2007. gadā ir 64, 2 % no IKP, t.i., pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP, programmas periodā samazināsies par vairāk nekā 4 procentu punktiem no IKP un sasniegs atsauces vērtību 2012. gadā.
(2)

Vācijā 2006. un 2007. gadā vērojamā ekonomiskā izaugsme bija daudz lielāka nekā desmitgades pirmajā pusē. Pastāvīgs algu ierobežojums, kā arī strukturālās reformas palīdzēja atgūt konkurētspēju un stimulēt nodarbinātības pieaugumu. Darba tirgus uzlabošanās apstiprina prognozi par iekšzemes pieprasījuma stabilu atjaunošanos, palīdzot izlīdzināt gaidāmo mazāko neto ārējā pieprasījuma pieaugumu. Ātrums, ar kādu notiek budžeta konsolidācija, ir bijis ievērojams. Vispārējās valdības bilance mainījās no deficīta, kas sasniedza gandrīz 3,5 % no IKP 2005. gadā, līdz nelielam pārpalikumam 2007. gadā. Līdzīgi laikposmā no 2005. līdz 2007. gadam strukturālais deficīts tika samazināts par 2,5 procentu punktiem no IKP. Valdības izdevumu kontrole bija galvenais faktors konsolidācijas procesā, un samazinājums bija no gandrīz 47 % no IKP 2005. gadā līdz mazāk nekā 44 % 2007. gadā. To noteica ne tikai kopš 2005. gada apstiprinātie konsolidācijas pasākumi, bet arī tas, ka neparedzēti lielie nodokļu ieņēmumi netika iztērēti, bet gan tika izmantoti deficīta samazināšanai.
(5)

Atjauninātāja programmā nav norādīts kvantitatīvs vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz budžeta stāvokli. Programmā sniegtas perspektīvas, pamatojoties uz nemainīgu politiku, un paredzēta pakāpeniska vispārējās valdības deficīta samazināšana. Ir prognozēts, ka deficīta attiecība pret IKP 2008./2009. finanšu gadā būs nedaudz mazāka nekā iepriekšējā gadā. Ir aplēsts, ka tā paša gada laikā strukturālais deficīts uzlabosies par aptuveni 0,3 procentu punktiem (p.p.). Paredzams, ka primārais deficīts uzlabosies, jo primāro izdevumu pieaugumu tikai daļēji kompensēs procentu maksājumu samazināšanās. Pēc tam programmā prognozēta vispārējās valdības deficīta samazināšanās par 0,5 p.p. 2009./2010. finanšu gadā un vidēji par 0,25 p.p. ik gadus turpmāko trīs finanšu gadu laikā. Paredzams, ka līdz 2010./2011. finanšu gada bilancei primārā bilance uzlabosies no deficīta 0,9 % no IKP 2008./2009. finanšu gadā. Paredzams, ka programmas laikā ieņēmumu attiecības pret IKP palielinājums un izdevumu attiecības samazinājums veidos attiecīgi aptuveni trīs piektdaļas un divas piektdaļas no korekcijas. Ieņēmumu attiecības palielinājums ir vienmērīgi izdalīts programmas periodā, fiskālajām bremzēm uz personīgo ienākumu nodokli un — mazākā mērā — jau paziņotajiem pasākumiem dodot ieguldījumu lielākos ieņēmumos. Izdevumu pusē 2007. gada Vispārējā izdevumu pārskatā (Comprehensive Spending Review (CSR)) minētais patēriņa kopums norāda, ka gada vidējo izdevumu pieaugums ievērojami samazināsies laika posmā no 2008./2009. finanšu gada līdz 2010./2011. finanšu gadam, salīdzinot ar ikgadējo vidējo lielumu iepriekšējos 10 gados. Ministrijas jau ir guvušas labus panākumus attiecībā uz efektivitātes mērķiem SR04 periodā (tas beidzas 2007./2008. g.) un ir publiskots ierosināto ietaupījumu apkopojums CSR periodam. Tomēr ir paredzams, ka 2008./2009. finanšu gadā kopējie izdevumi palielināsies straujāk par nominālo IKP, tādējādi palielinot deficīta attiecību. Salīdzinot ar iepriekšējo programmu, kaut arī jaunais atjauninājums daļēji atspoguļo iepriekš minēto valsts kontu reklasifikāciju, tas paredz sliktāku budžeta stāvokli, jo īpaši programmas perioda beigās. Ir noteikts, ka bruto parāda attiecība paliks stipri zem atsauces vērtības 60 % no IKP, pat ja ir paredzēts, ka līdz 2010./2011. finanšu gadam tai būs tendence palielināties.
(3)

Makroekonomiskais scenārijs, uz ko pamatojas šī programma, paredz, ka reālā IKP izaugsme programmas īstenošanas laikā samazināsies, laikposmā no 2008. gada līdz 2009. gadam saglabājoties virs 3 % un līdz 2011. gadam samazinoties līdz līmenim, kas nedaudz pārsniedz 2 %. Pamatojoties uz pašlaik pieejamo informāciju (2), domājams, ka šis scenārijs ir balstīts uz ticamiem pieņēmumiem par pieaugumu, vērtējot to diezgan piesardzīgi laikposmam no 2010. gada līdz 2011. gadam. Arī programmas prognozes par inflāciju šķiet ticamas.
(5)

Ievērojot šos pārskatītos datus, pašreizējā programmā atšķirībā no iepriekšējās programmas vairs nav paredzēta budžeta konsolidācija. Tās vidēja termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis tagad ir uzturēt nominālo pārpalikumu vidēji 1 % apjomā no IKP un turpināt ievērot VTM ar pietiekamu drošības rezervi visā programmas laikā. Tiek prognozēts, ka pirms turpmāka pakāpeniska pieauguma pārpalikums saruks no 1,0 % no IKP 2007. gadā līdz 0,8 % no IKP 2008. gadā, jo iedzīvotāju ienākuma nodoklis samazināsies. Primārā pārpalikuma pārmaiņas būs tādas pašas. Pārpalikuma palielinājumu 2007.–2010. gadā plāno sasniegt, par 0,9 procentu punktiem no IKP samazinot izdevumu attiecību, un tas būs vairāk nekā nepieciešams, lai kompensētu ieņēmumu attiecības samazinājumu par 0,7 procentu punktiem no IKP. Izņemot 2008. gadu, kad tiek atspoguļoti budžetā ietvertie pasākumi, šie skaitļi drīzāk atspoguļo prognozes, kas neietver pārmaiņas politikā, nevis mērķus, kas atspoguļo politikas pasākumu ieviešanu.
(4)

Attiecībā uz 2007. gadu stabilitātes programmas 2007. gada atjauninājumā tiek lēsts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts ir 2,4 % no IKP salīdzinājumā ar iepriekšējā atjauninājumā izvirzīto mērķi — 2,8 % no IKP. Komisijas dienestu 2007. gada rudens prognozē bija paredzēts, ka deficīts sasniegs 2,3 % no IKP. Šīs zemākās deficīta prognozes bija iespējamas, pateicoties 2007. gada nominālā IKP pieaugumam, kas par 1,8 procentu punktiem pārsniedza 2006. gada programmā paredzēto, un pateicoties koriģējošo pasākumu efektīvai īstenošanai 2006. un 2007. gadā, ko daļēji atsvēra papildu izdevumi, galvenokārt sociālie pārvedumi un kapitālizdevumi, par ko tika izlemts 2007. gadā un kas sasniedza apmēram 0,9 % no IKP. Ņemot vērā jaunāko informāciju, deficīts 2007. gadā varētu būt ievērojami zemāks, nekā lēsts rudens prognozē — krietni mazāks par Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % no IKP. Budžeta īstenošana 2007. gadā ir saskaņā ar Padomes 27. februāra atzinumā par iepriekšējo atjaunināto Itālijas stabilitātes programmu (3) pausto aicinājumu novērst pārmērīgu budžeta deficītu. Iespējamie ļoti sekmīgie budžeta rezultāti 2007. gadā varētu būt pat labāki, ja attiecīgajā gadā nebūtu radušies minētie papildu izdevumi, tāpēc nevar uzskatīt, ka pilnībā būtu ievērots aicinājums izmantot labākas nekā gaidītās budžeta tendences deficīta samazināšanai. Padome uzsver, ka 2007. gada budžeta īstenošana arī pilnībā neatbilst Euro grupas 2007. gada aprīļa budžeta politikas ievirzēm.
(5)

Galvenais budžeta stratēģijas mērķis ir sasniegt strukturālā deficīta budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķi (VTM) nedaudz zem 1 % no IKP līdz 2010. gadam. Programma paredz vispārējā valsts budžeta deficīta samazināšanos no 2,5 % no IKP 2007. gadā līdz 0,8 % no IKP 2010. gadā nominālajā izteiksmē, primārajai bilancei uzlabojoties no 1,0 % no IKP deficīta 2007. gadā līdz 0,5 % no IKP pārpalikumam 2010. gadā. Korekcijas kā strukturālajā, tā nominālajā izteiksmē tiek atliktas uz programmas perioda beigām. Salīdzinot ar iepriekšējo programmas atjauninājumu, jaunais programmas atjauninājums kopumā apstiprina plānotās korekcijas atbilstīgi labvēlīgākam makroekonomiskajam scenārijam. Fiskālo konsolidāciju ir paredzēts pamatot ar izdevumiem (īpaši samazinot sociālos maksājumus un kompensācijas valsts darbā strādājošajiem), jo programmas laikā ir plānots samazināt izdevumu attiecību par 3 procentu punktiem no IKP, kamēr ieņēmumu attiecība samazināsies par pusi no šā apjoma.
(5)

Programmas budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir plānotā valsts termiņa beigās, t. i., 2011. gadā, panākt strukturālo pārpalikumu, resp., cikliski koriģētu pārpalikumu, izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, 1 % no IKP. Tādējādi programmas periodā Nīderlande plāno pilnībā sekot vidēja termiņa mērķim (VTM) attiecībā uz budžeta stāvokli, kas ir strukturālais deficīts 0,5–1 % no IKP. Pēc ievērojamas pasliktināšanās 2007. gadā programma prognozē atgriešanos pie neliela, kopumā stabila pārpalikuma. Primārā bilance seko līdzīgam paraugam, 2008.–2010. gadā nostabilizējoties 2,75 % no IKP līmeņa. Stabilitātes programmas iepriekšējā atjauninājumā izaugsmes palēninājums 2008. gadā tika pieņemts lielāks nekā 2009. gadā, un mērķis bija kopumā līdzsvarots vispārējās valdības budžets līdz 2008. gadam un pārpalikums gandrīz 1 % no IKP 2009. gadā. Pašreizējā atjauninājumā pamata korekcija programmas periodā pilnībā balstās uz ieņēmumiem programmas sākumā 2008. gadā. To galvenokārt sekmē to ieņēmumu pieaugums, kas gūti par gāzi, sociālo maksājumu pieaugums un labvēlīgas ekonomiskās izaugsmes perspektīvas. Valsts izdevumiem plānots noteikt izdevumu robežlielumus reālā izteiksmē, kas 2008. gada budžeta projektā noteikti visam valdības termiņam.
Atjauninājums apstiprina iepriekšējās programmas galveno mērķi sasniegt budžeta stāvokļa vidējā termiņa mērķi (VTM) — strukturālo deficītu (t.i., cikliski koriģētu deficītu, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) 0,9 % no IKP līdz 2011. gadam (t.i., pēc programmas perioda beigām). Programmā paredzēts stabilizēt pamata deficītu 2,9 % apmērā no IKP laika posmā no 2007. līdz 2009. gadam un samazināt līdz 2,4 % no IKP 2010. gadā. Primārais deficīts attīstīsies pa līdzīgu līkni. Nekādi centieni fiskālās politikas uzlabošanai netiek veikti laika posmā no 2007. līdz 2009. gadam, kad tiek lēsts, ka strukturālais deficīts saglabāsies nemainīgs aptuveni 3,5 % no IKP, un tikai 2010. gadā ir gaidāma 0,75 % korekcija, lai sasniegtu paredzēto VTM. Salīdzinot ar iepriekšējo konverģences programmu, kurā drīzāk tika plānota nosacīti pakāpeniska nekā pilnībā atlikta VTM korekcija, budžeta mērķi ir daudz pieticīgāki, neraugoties uz daudz labvēlīgākiem izaugsmes pieņēmumiem 2008.–2009. gadā. Korekciju atjauninājumā veicināja ieņēmumu attiecības pret IKP ievērojamais pieaugums (par 3,5 procentu punktiem, kuri pamatā balstījās uz optimistiskām ieņēmumu prognozēm), apsteidzot izdevumu attiecības pret IKP vērā ņemamo pieaugumu (par gandrīz 3 procentu punktiem).

Ieņēmumi lielākoties (1,4 procentu punkti no IKP) palielinās no nodokļiem saistībā ar pieņēmumiem par tiešo nodokļu strauju pieaugumu (paredzams ienākumu nodokļu pieaugums saistībā ar labvēlīgāku vidējās izpeļņas attīstību, un darbinieku skaitu un uzņēmumu ienākuma nodokli labvēlīgi ietekmēs darbinieku sociālo iemaksu samazinājums), kā arī no pasākumiem attiecībā uz PVN (saistībā dažu PVN maksājumu termiņu), kas tomēr nav pietiekami sīki izklāstīti programmā. “Citi ieņēmumi” pieaug līdzīgā apjomā, kas arī atspoguļo pieņēmumus par palielinājumu ES fondos. Vairāki reformu pasākumi 2008. gadā attiecas uz sociālajām iemaksām ar paredzamu neto pozitīvo iznākumu (likmes samazinājums par 6 procentu punktiem, otrā pensiju pīlāra ieviešana un pensiju iemaksu avotu paplašināšanās, atceļot robežlielumu, kas ir piecas reizes lielāks par vidējo algu, un nodokļu bāzē ietverot prēmijas). Izdevumu izmaiņas lielākoties izriet no būtiskā valsts ieguldījumu pieauguma, pieņemot, ka būtiski pieaugs ES fondu apguve, kas šķiet ambiciozi. Paredzams arī, ka būtiski palielināsies sociālie maksājumi (īpaši pensijas). Šo pieaugumu tikai daļēji atsvērs darbinieku un dotāciju kompensāciju krasā samazināšanās (abi faktori programmā nav pamatoti).
Atjauninājuma galvenais mērķis ir novērst pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2009. gadam (samazinot to no 6,2 % no IKP 2007. gadā līdz 3,2 % no IKP 2009. gadā (4)) atbilstīgi iepriekšējam atjauninājumam, ievērojot lielā mērā līdzīgu makroekonomiskās attīstības scenāriju, un turpmāk to samazināt līdz 2,2 % no IKP 2011. gadā. Tā kā plānots pakāpenisks procentu izdevumu samazinājums pēc 2008. gada, primārā bilance varētu uzlaboties nedaudz mazāk — no deficīta 2,2 % apmērā no IKP 2007. gadā līdz atlikumam 1,1 % apmērā no IKP 2011. gadā. Atjauninājums apstiprina vidējā termiņa mērķi (VTM) budžeta stāvoklim — 0,5 % no IKP deficīta strukturālā izteiksmē (t.i., cikliski koriģēta bilance, izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko nav plānots sasniegt programmas periodā.

Budžeta konsolidāciju plānots īstenot, samazinot izdevumu attiecību pret IKP rādītāju aptuveni par 6 procentu punktiem programmas periodā pēc 1,5 procentu punktu samazinājumu 2007. gadā; tas ne tikai kompensētu samazinājumu (no 2008. gada) ieņēmumu attiecībā pret IKP par aptuveni 2 procentu punktiem (ko galvenokārt sekmē tā nodokļu sloga samazinājums, kam ir vāja IKP pieauguma nodokļu daļa). Pēc izdevumu iesaldēšanas beigām 2009. gadā izdevumu attiecības samazinājums tiktu sasniegts ar strukturālo reformu pakāpenisku īstenošanu valsts pārvaldes, izglītības, veselības aprūpes un pensiju jomās, kā arī samazinot cenu subsīdijas. Prognozēts, ka valsts parāda kopapjoms, kas 2007. gadā tiek lēsts kā 65 % no IKP, t.i., vairāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 60 % no IKP, programmas periodā samazināsies par 3,6 procentu punktiem.
5)

Programmā vidēja termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis, ko atbalsta centrālās valdības izdevumu griesti vairākiem gadiem un līdzsvarota pašvaldību budžeta prasības, ir sasniegt nominālo budžeta pārpalikumu vidēji 1 % no IKP visā ekonomikas attīstības ciklā. Minētais pārpalikuma mērķis atbilst Zviedrijas vidēja termiņa mērķim (VTM) sasniegt budžeta stāvokli ar 1 % no IKP strukturālo pārpalikumu (t.i., cikliski koriģētu pārpalikumu bez vienreizējiem un pagaidu pasākumiem), paredzot to ievērot ar labu rezervi visā programmas periodā. VTM mērķis ir pārskatīts, samazinot par 2 % salīdzinājumā ar iepriekšējo atjauninājumu, atbildot uz Eurostat 2004. gada marta lēmuma īstenošanu par otrā līmeņa pensiju fondiem ārpus valsts sektora no 2007. gada aprīļa. (4) Minētā pārskatīšana ir tikai tehniska, un jaunais mērķis apstiprina to pašu fiskālo ambīciju līmeni. Lēsts, ka valsts budžeta pārpalikums 2008. gadā nedaudz samazināsies — no 3,0 % no IKP 2007. gadā līdz 2,8 % no IKP 2008. gadā. Pēc tam tiek plānots pakāpeniski uzlabot bilanci līdz 3,6 % 2010. gadā. Pavājināšanās 2008. gadā atspoguļo ievērojamu ienākumu nodokļa samazinājumu mazu un vidēju ienākumu guvējiem ar palielinātām nodokļu kredītiem darbā, samazinājumu tikai daļēji finansē ar citiem ieņēmumus palielinošiem un izdevumus samazinošiem pasākumiem. Programmas perioda atlikušajai daļai prognozes pamatojas uz politikas stabilitātes pieņēmumu, saskaņā ar kuru gan ieņēmumu, gan izdevumu attiecībai ir pakāpeniskas samazināšanās tendence. Paturot prātā, ka 2006. un 2007. gada rezultāti bijuši labāki par gaidītajiem, pārpalikuma prognozes ir daudz lielākas nekā iepriekšējā atjauninājumā, ņemot vērā kopumā līdzīgo makroekonomisko stāvokli. Primārā bilance un strukturālā bilance uzrāda virzību, kas kopumā ir līdzīga vispārējās bilances virzībai.
Ievērojot 2007. gada rezultātus, kas bija labāki nekā gaidīts, stabilitātes programmā ietvertie budžeta mērķi ir ļoti uzlabojušies salīdzinājumā ar pēdējā konverģences programmas atjauninājumā ietvertajiem mērķiem, vērtējot kopumā nemainīgas makroekonomiskās situācijas kontekstā. Stabilitātes programma izvirza tālejošāku vidēja termiņa mērķi (VTM) attiecībā uz līdzsvarotu stāvokli strukturālajā bilancē (t. i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) salīdzinājumā ar iepriekšējo strukturālo deficītu 0,5 % apjomā no IKP. Stabilitātes programmā budžeta stratēģijas mērķis ir šā jaunā VTM, ko jau pārsniedza 2007. gadā, uzturēšana visā programmas laikā. Tiek plānots, ka valsts budžeta pārpalikums samazināsies no 1,5 % 2007. gadā līdz 0,7 % no IKP 2011. gadā; primārā pārpalikuma samazinājums ir nozīmīgāks — no 4,7 % no IKP līdz 2,8 % no IKP 2011. gadā. Pārpalikuma samazināšanās galvenokārt atspoguļo kopējo ieņēmumu daļas no IKP kritumu par 1,25 procentu punktiem, jo tiek plānots, ka kopējie izdevumi samazināsies tikai par 0,25 procentu punktiem no IKP.

Pēdējais no minētajiem rādītājiem galvenokārt atspoguļo ievērojamus ietaupījumus saistībā ar procentu izdevumiem, jo ir paredzēts, ka primārie izdevumi pieaugs par 0,25 procentu punktiem, jo ar strādājošo samaksu, subsīdijām un valsts investīcijām saistīto izdevumu ierobežošanu vairāk nekā pietiekami kompensē sociālo maksājumu un citu izdevumu pieaugums. Kopējo ieņēmumu samazinājums galvenokārt koncentrēts 2008. gadā (1,5 procentu punkti no IKP), jo nav gaidāms, ka puse no ieņēmumu ārkārtas pieauguma 2007. gadā, kas sasniedza 1,5 % no IKP, turpināsies 2008. gadā. Valsts kopējais parāds, kas tiek lēsts 60 % apjomā no IKP 2007. gadā, saskaņā ar prognozēm samazināsies par 11,5 procentu punktiem no IKP 2008. gadā, sasniedzot 48,5 % no IKP. Tas notiek, galvenokārt pateicoties lielam primārajam pārpalikumam un lielai parādu mazinošai atlikumu un plūsmu korekcijai, ko rada liela ar vērtspapīru dzēšanas fondiem saistītu finanšu aktīvu dekumulācija. Tiek prognozēts, ka pēc tam programmas laikā attiecība pret IKP vēl samazināsies par 8 procentu punktiem no IKP, līdz 2011. gadam sasniedzot 40,5 %.
(5)

Programmas vidēja termiņa budžeta stratēģijas mērķis ir saglabāt neitrālu fiskālo nostādni visā programmas darbības laikā. Programmā ietvertais vidējā termiņa mērķis (VTM) grozīts no līdzsvarota stāvokļa strukturālā izteiksmē (t.i., cikliski koriģēts budžets, atskaitot vienreizējos un citus pagaidu pasākumus) uz pārpalikumu 1,5 % apmērā no IKP, kas tiktu ievērots visā programmas darbības laikā. Lai gan Padomes atzinumā par sākotnējo programmu tās apstiprinātais VTM jau bija stingrāka prasība salīdzinājumā ar Paktā noteikto, nozīmīga augšupejoša pārskatīšana programmā pamatota ar ārējās nelīdzsvarotības palielināšanos, inflācijas pieaugumu un prognozēto iedzīvotāju novecošanās ietekmi. Prognozēts, ka gan vispārējā valsts budžeta bilance, gan primārā bilance programmas darbības laikā saglabāsies stabila ar pārpalikumu attiecīgi aptuveni 3 % un 4 % no IKP. Saskaņā ar programmu gan ieņēmumu, gan izdevumu attiecība pret IKP programmas darbības laikā pieaugs par aptuveni 1,75 procentu punktiem, korekciju veicot galvenokārt 2008. gadā. Ieņēmumu daļā programmā plānots “citu ieņēmumu” pieaugums par 2,25 % no IKP, galvenokārt atspoguļojot ES pārskaitījumu palielinājumu programmas darbības laikā. 2008. gadā prognozēts nodokļu ieņēmumu pieaugums par 1,25 % no IKP, ko sekmēs noteiktu akcīzes nodokļu likmju pieaugums, uzlabojumi nodokļu atbilstībā un labvēlīga izaugsmes struktūra. Prognozēts, ka vienotas likmes personas ienākumu nodokļa ieviešanu gandrīz pilnībā finansēs turpmāka ēnu ekonomikas likvidēšana un noteiktu nodokļu pārkāpumu izskaušana. Prognozēts, ka 2009. un 2010. gadā nodokļu ieņēmumi un sociālās iemaksas nedaudz samazināsies. Prognozēts, ka arī 2008. gadā sociālās iemaksas samazināsies par 1 % no IKP, ko izraisīs iemaksu likmju samazināšana, kas lielā mērā tomēr jākompensē iemaksu bāzes pieaugumam. Izdevumu daļā programmā paredzēta ievērojama pārstrukturizācija, kapitālizdevumus programmas darbības laikā palielinot par aptuveni 2 % no IKP, arvien vairāk tos finansējot no ES pārskaitījumiem, un “citus izdevumus” palielinot par aptuveni 1,5 % no IKP. Šo pieaugumu daļēji kompensētu zemāki procentu izdevumi, zemāki sociālie pabalsti un valsts sektora algām paredzēto līdzekļu samazinājums, ko sekmēs plānotā valsts sektorā nodarbināto skaita samazināšana. Pamatojoties uz neprognozēti labiem 2007. gada rezultātiem, pašreizējie budžeta mērķi ir daudz vērienīgāki par 2007. gada janvāra programmā iekļautajiem, ņemot vērā arī stingrākas ekonomiskās perspektīvas.
(5)

Galvenais budžeta stratēģijas mērķis ir veicināt makroekonomisko stabilitāti, programmas darbības laikā ar pieaugošu apjomu turpinot ievērot vidēja termiņa mērķi (VTM) — strukturālās bilances deficītu 1 % apmērā no IKP —, kas panākts kopš 2006. gada. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu, kurā VTM bija plānots sasniegt tikai no 2008. gada, pēdējais atjauninājums kopumā apstiprina paredzēto virzību uz konsolidāciju, taču no daudz labāka budžeta sākumstāvokļa, lai gan makroekonomiskais scenārijs kopumā nav mainījies. Saskaņā ar Komisijas dienestu veiktajiem aprēķiniem, kas veikti, pamatojoties uz programmā ietvertajiem datiem, ir paredzēta strukturālās bilances uzlabošanās no deficīta 0,5 % apmērā no IKP 2007. gadā līdz pārpalikumam 0,5 % apmērā no IKP 2008. gadā un par 0,5 procentpunktiem gadā 2009. un 2010. gadā. Divas trešdaļas no kopējā pārpalikuma pieauguma par gandrīz 1 procentpunktu no IKP saistāmas ar ieņēmumu attiecības pret IKP palielināšanos un atlikusī trešdaļa — ar izdevumu attiecības pret IKP samazināšanos. Ieņēmumos paredzētais netiešo nodokļu un “citu ieņēmumu” pieauguma īpatsvars IKP ir lielāks nekā paredzētā sociālo iemaksu samazināšanās notiekošās pensiju reformas dēļ. Ir pieņemts, ka, ierobežojot izdevumus valsts patēriņam un darbinieku atalgojumam attiecībā pret IKP (ko nenodrošina programmā paredzētie pasākumi), radīsies iespējas no budžeta līdzekļiem segt sociālās izmaksas, tostarp pensiju un bērna kopšanas pabalstu jomā, un paredzēto valsts investīciju palielinājumu.