LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 59/87

KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2016/288

(2015. gada 27. marts)

par atbalsta shēmu SA.34775 (13/C) (ex 12/NN), ko īsteno Apvienotā Karaliste – Minerālo materiālu nodoklis

(izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 2141)

(Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

pēc tam, kad ieinteresētās personas tika aicinātas iesniegt piezīmes atbilstoši minētajiem nosacījumiem (1), un ņemot vērā to iesniegtās piezīmes,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

(1) Apvienotās Karalistes iestādes (“AK iestādes”) 2001. gada 20. decembra vēstulē (reģistrēta 2001. gada 28. decembrī) paziņoja Komisijai par atbalsta shēmu ar nosaukumu “Pakāpeniska nodokļa par minerālajiem materiāliem ieviešana Ziemeļīrijā”. Paziņojumā AK iestādes informēja Komisiju, ka tās no 2002. gada 1. aprīļa plāno ieviest minerālo materiālu nodokli (“MMN”). Nodoklis tika ieviests ar 2001. gada Finanšu likuma 2. daļas 16.–49. pantu un 4.–10. pielikumu. Pati atbalsta shēma (pakāpeniska nodokļa par minerālajiem materiāliem ieviešana Ziemeļīrijā) tika raksturota kā shēma, ko veido nodokļa ieviešana Ziemeļīrijā vairākās kārtās, lai saglabātu to Ziemeļīrijas uzņēmumu starptautisko konkurētspēju, kas no minerālajiem materiāliem ražo pārstrādes produktus, piemēram, betonu un asfaltu. Nodokļa pakāpenisku ieviešanu Ziemeļīrijā īstenoja ar 2002. gada Finanšu likumu.

(2) Papildus minētajam paziņojumam Komisija 2001. gada 27. septembrī saņēma sūdzību, ko iesniedza divi uzņēmumi, kuri veic minerālo materiālu ieguvi un apstrādi, un 2002. gada 15. aprīlī – papildu sūdzību, ko iesniedza apvienība British Aggregates Association (“BAA”). Sūdzības iesniedzēji uzskatīja, ka 2001. gada Finanšu likums ir saistīts ar valsts atbalstu produktiem un procesiem, kas ir atbrīvoti no MMN, un ka atkāpes attiecībā uz Ziemeļīriju ir atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.

(3) Pēc papildu informācijas saņemšanas 2002. gada 21. februārī Komisija 2002. gada 24. aprīlī pieņēma lēmumu necelt iebildumus attiecībā uz MMN (2). Tā uzskatīja, ka dažādos atbrīvojumus, kas paredzēti 2001. gada Finanšu likumā, pamato nodokļa loģika un ka 2001. gada Finanšu likums nav saistīts ar valsts atbalstu. Komisija arī uzskatīja, ka MMN pakāpeniska ieviešana Ziemeļīrijā ir uzskatāma par atbalstu, kas ir saderīgs ar iekšējo tirgu.

(4) BAA2002. gada 12. jūlijā cēla prasību tiesā, lūdzot atcelt Komisijas 2002. gada 24. aprīļa lēmumu (reģistrēta kā lieta T-210/02). Vispārējā tiesa 2006. gada 13. septembrī noraidīja šo prasību kopumā. BAA2006. gada 27. novembrī pārsūdzēja šo Vispārējās tiesas spriedumu. Ar 2008. gada 22. decembra spriedumu lietā C-487/06 P Tiesa atcēla pārsūdzēto spriedumu un nodeva lietu atpakaļ Vispārējai tiesai.

(5) Vispārējā tiesa 2012. gada 7. marta spriedumā lietā T-210/02 RENV atcēla Komisijas lēmumu, kas minēts iepriekš 3. apsvērumā. Vispārējā tiesa konstatēja, ka Komisija nav spējusi pierādīt, ka nodokļa diferenciācija, kas saistīta ar atbrīvojumu, ir pamatojama ar MMN standarta piemērošanas principu vai MMN mērķi vides aizsardzības jomā. Jo īpaši Vispārējā tiesa konstatēja, ka, nosakot jebkuras MMN radītās priekšrocības selektīvo raksturu, Komisija nav ņēmusi vērā šā nodokļa standarta piemērošanas principu. Šajā sakarā Vispārējā tiesa norādīja uz nekonsekvencēm terminoloģijā, ko Komisija lietoja savā lēmumā, proti, attiecībā uz tādiem terminiem kā “neapstrādāti”, “primāri” un “sekundāri” minerālie materiāli, kuri neatbilda terminiem, kas izmantoti grozītajā 2001. gada Finanšu likumā. Turklāt savā lēmumā Komisija nebija paskaidrojusi, kāpēc daži no nodokļa atbrīvotie materiāli (kurus izmanto kā minerālos materiālus, piem., māla minerālie materiāli) nav tādā pašā juridiskajā un faktiskajā situācijā kā ar nodokli apliktie materiāli.

(6) Pēc Komisijas 2002. gada 24. aprīļa lēmuma atcelšanas Komisijai vēlreiz bija jāizvērtē, vai atbrīvojumi, izņēmumi un nodokļa atlaides, kas paredzēti 2001. gada Finanšu likumā, kurš grozīts ar 2002. gada Finanšu likumu un 2007. gada Finanšu likumu, ir valsts atbalsts. Komisija reģistrēja lietu, piešķirot tai NN atsauci, jo MMN ir spēkā kopš 2002. gada 1. aprīļa. Saderības jautājums attiecībā uz pakāpenisku MMN ieviešanu Ziemeļīrijā ir izskatīts saistībā ar citu procedūru (sk. SA.18859 (11/C) – Apvienotā Karaliste – Minerālo materiālu nodokļa atlaide Ziemeļīrijā).

(7) Papildus Savienības tiesās izskatāmās tiesvedības gaitā iesniegtajiem apsvērumiem un dokumentiem sūdzības iesniedzējs 2012. gada 13. jūnijā un 2012. gada 26. oktobrī iesniedza Komisijai papildu piezīmes un informāciju. Šīs piezīmes 2013. gada 15. maijā tika pārsūtītas Apvienotajai Karalistei. AK iestādes 2012. gada 27. septembrī un 2013. gada 27. maijā sniedza papildu informāciju par MMN.

(8) Komisija 2013. gada 31. jūlija vēstulē informēja Apvienoto Karalisti, ka tā ir nolēmusi sākt Līguma 108. pantu 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz nodokļa atbrīvojumiem, nodokļa izņēmumiem un nodokļa atlaidēm, kas paredzēti saskaņā ar 2001. gada Finanšu likuma – kurš grozīts ar 2002. gada Finanšu likumu un 2007. gada Finanšu likumu – 17. panta 3. punkta e) apakšpunktu un f) apakšpunkta i) un ii) punktu, 17. panta 4. punkta a) apakšpunktu (ciktāl atbrīvotie materiāli sastāv tikai no akmeņoglēm, brūnoglēm (lignīta), degslānekļa un dabīgā šīfera, ko izmanto kā minerālos materiālus vai kas sastāv galvenokārt no akmeņoglēm, brūnoglēm (lignīta), degslānekļa un dabīgā šīfera), c) apakšpunkta i) un ii) punktu (ja materiāli sastāv galvenokārt no grunts) un f) apakšpunktu (ciktāl tas attiecas uz mālu), 18. panta 2. punkta b) apakšpunktu (ciktāl tas attiecas uz ražošanas procesiem, kas atbrīvoti no nodokļa attiecībā uz materiāliem, ko izmanto kā minerālos materiālus) un 30. panta 1. punkta b) apakšpunktu (ciktāl tas attiecas uz ražošanas procesiem, kas atbrīvoti no nodokļa 18. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē attiecībā uz materiāliem, kurus izmanto kā minerālos materiālus). Komisija neiebilda pret nodokļa atbrīvojumiem, nodokļa izņēmumiem un nodokļa atlaidēm, kas paredzēti 2001. gada Finanšu likuma – kurš grozīts ar 2002. gada Finanšu likumu un 2007. gada Finanšu likumu – 17. panta 2. punkta b), c) un d) apakšpunktā, 17. panta 3. punkta b), c), d) un da) apakšpunktā, 17. panta 4. punkta d) un e) apakšpunktā, 17. panta 4. punkta a) apakšpunktā (ciktāl no nodokļa atbrīvotie materiāli pilnībā sastāv no akmeņoglēm, brūnoglēm (lignīta), degslānekļa un dabīgā šīfera, ko izmanto citiem mērķiem, nevis kā minerālos materiālus), 17. panta 4. punkta c) apakšpunktā (ja tie pilnībā sastāv no grunts), 17. panta 4. punkta f) apakšpunktā (izņemot mālu), 18. panta 2. punkta a) apakšpunktā, 18. panta 2. punkta b) apakšpunktā (ciktāl tas attiecas uz materiāliem, ko neizmanto kā minerālos materiālus), 18. panta 2. punkta c) apakšpunktā, 30. panta 1. punkta a) apakšpunktā, 30. panta 1. punkta b) apakšpunktā (ciktāl tas attiecas uz ražošanas procesiem, kas ir atbrīvoti no nodokļa 18. panta 2. punkta a) un c) apakšpunkta izpratnē), 30. panta 1. punkta b) apakšpunktā (ciktāl tas attiecas uz ražošanas procesiem, kas ir atbrīvoti no nodokļa 18. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē attiecībā uz materiāliem, kurus neizmanto kā minerālos materiālus) un 30. panta 1. punkta c) apakšpunktā, pamatojoties uz to, ka tie nav valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē.

(9) Komisijas lēmums ierosināt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3) (“Lēmums par procedūras sākšanu”). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par minēto atbalstu.

(10) Komisija no 2013. gada 20. decembra līdz 2014. gada 17. janvārim saņēma plaši izklāstītas piezīmes no sešpadsmit ieinteresētajām personām, 2014. gada 10. februārī – papildu informāciju no BAA dalībnieka un 2014. gada 5. martā – no BAA. Tās tika pārsūtītas Apvienotajai Karalistei 2014. gada 27. maija un 2014. gada 13. jūnija vēstulē, pēc tam dodot iespēju atbildēt. Apvienotā Karaliste savu atbildi sniedza 2014. gada 30. jūnija vēstulē. Turklāt 2013. gada 1. un 31. oktobrī un 2014. gada 28. februārī Apvienotā Karaliste iesniedza apsvērumus par Lēmumu par procedūras sākšanu.

(11) Komisija 2014. gada 14. jūlijā, 1. un 8. septembrī un 28. novembrī pieprasīja no Apvienotās Karalistes papildu informāciju. Apvienotā Karaliste sniedza šādu informāciju 2014. gada 29. augustā, 9. un 18. septembrī un 8. un 9. decembrī.

(12) Pēc trīspusējas sanāksmes, kas notika 2014. gada 15. jūlijā, Komisija 2014. gada 18. jūlijā pieprasīja papildu informāciju, kas Apvienotajai Karalistei un BAA bija jāiesniedz kopīgi. Šī informācija Komisijai tika iesniegta 2014. gada 8. septembrī. Atbildot uz Komisijas jautājumiem, BAA2014. gada 15. septembrī iesniedza papildu informāciju. Pēc tam, 2014. gada 17. oktobrī, iesniegtā informācija tika pārsūtīta Apvienotās Karalistes iestādēm, kas atbildēja 2014. gada 12., 14. un 17. novembrī.

(13) Komisija 2014. gada 10. jūlijā un 16. oktobrī pieprasīja papildu informāciju no BAA. BAA sniedza šo informāciju 2014. gada 6. un 21. novembrī. Minētā informācija 2014. gada 2. decembrī tika pārsūtīta Apvienotās Karalistes iestādēm, kas atbildēja 2014. gada 18. decembrī.

2. PASĀKUMA DETALIZĒTS APRAKSTS

2.1. MINERĀLO MATERIĀLU JĒDZIENS

(14) Minerālos materiālus izmanto būvniecības nozarē. Tie vispārīgi (4) raksturojami kā materiāli, kas sastāv no fizikāli un ķīmiski inertām granulām vai daļiņām, un tāpēc tie ir piemēroti izmantošanai celtniecībā tīrā veidā vai pievienojot tiem cementu, kaļķus vai bitumena materiālus, piemēram, betonā (5), akmens šķembās, asfaltā vai drenāžas slānī (6), vai arī tos izmanto kā būvniecības pildmateriālu (7). Minerālie materiāli var būt dabīgi, rūpnieciski izgatavoti vai pārstrādāti (8). Lēmuma par procedūras sākšanu 8.–13. apsvērumā ir sīki izklāstīts minerālo materiālu jēdziens un minerālo materiālu izmantošanas veidi.

(15) Kā paskaidrots iepriekš 14. apsvērumā, minerālo materiālu definīcija ir cieši saistīta ar konkrētu, no granulām vai daļiņām sastāvošu, karjeros iegūstamu materiālu izmantošanas iespējām būvniecības nozarē, jo tieši šis aspekts galvenokārt ļauj atšķirt jēdzienu “minerālie materiāli” no jēdziena “minerāli”.

(16) Dabīgie minerālie materiāli ir minerālie materiāli, kas sastopami dabā un ko var izmantot bez rūpnieciskas apstrādes. Tie ir smilts, grants un drupināti ieži (9), ko iegūst karjeros un grantsbedrēs vai jūras bagarēšanas darbos.

(17) Pārstrādātos minerālos materiālus iegūst būvniecībā iepriekš jau izmantotu materiālu, tostarp būvju celtniecības un nojaukšanas atkritumu, pārstrādes rezultātā (10).

(18) Rūpnieciski izgatavotie minerālie materiāli parasti ir viegli un īpaši blīvi minerālie materiāli, kas ražoti speciālām vajadzībām. Tos izgatavo, piemērojot kādu ražošanas procesu (parasti – termisko apstrādi). Kā piemēru var minēt tādus minerālos materiālus kā domnu sārņus, keramzītu, uzpūstu perlītu, putu polistirola lodītes (11).

(19) Materiālus, kas ir piemēroti, lai tos izmantotu kā minerālos materiālus, var izmantot arī citu produktu ražošanā. Šajā ziņā rūpniecībā izšķir gadījumus, kad smilts, grants un drupinātu iežu materiāli tiek izmantoti kā minerālie materiāli, un gadījumus, kad smilts, grants un drupinātu iežu materiāli netiek izmantoti kā minerālie materiāli (12). Piemēram, ieži, smilts un grants netiek izmantoti kā minerālie materiāli cementa un stikla ražošanā, kā arī citos ar rūpniecību (13) vai lauksaimniecību saistītos izmantojuma veidos (14).

2.2. VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA PAR MMN UN TĀ MĒRĶI

(20) Minerālais materiāls ir ierobežots dabas resurss, ņemot vērā vietas, kurās ir atļauts to iegūt (15). Minerālo materiālu ieguve ietekmē zemi vidējā termiņā un ilgtermiņā, kā arī apdraud un piesārņo vidi.

(21) Pēc vairāku tādu pasākumu īstenošanas, kuru mērķis bija novērst ar minerālo materiālu ieguvi saistītās vides problēmas, kas izklāstītas Lēmuma par procedūras sākšanu 15.–18. apsvērumā, 2002. gada aprīlī tika ieviests MMN, lai veicinātu minerālo materiālu efektīvāku izmantošanu būvniecības nozarē: — daļēji iekļaujot minerālo materiālu cenā vides aizsardzības izmaksas, kas ir saistītas ar minerālo materiālu ieguves procesu, piemēram, saistībā ar troksni, putekļiem, kaitējumu ainavai un bioloģiskajai daudzveidībai. Šajā ziņā MMN būtu jāveicina efektīva minerālo materiālu ieguve, jāstimulē to ekonomiska izmantošana un jārada mazāk atkritumu būvlaukumā, — palīdzot novirzīt pieprasījumu no apzināti iegūtiem minerālajiem materiāliem uz tādiem alternatīviem minerālajiem materiāliem kā: — pārstrādāti minerālie materiāli, — atkritumi un citu procesu blakusprodukti, tostarp no citu minerālu (māla un akmeņogļu ieguves atkritumu, stikla un riepu atkritumu) ieguves (16).

(22) Saistībā ar Lēmumu par procedūras sākšanu AK iestādes paskaidroja, ka būvniecības vajadzībām paredzētie minerālie materiāli ir produkti ar salīdzinoši zemu vērtību, jo īpaši salīdzinājumā ar to būvniecības projektu kopējām izmaksām, kuriem minerālie materiāli ir paredzēti. Minerālos materiālus no zemes var iegūt samērā viegli. Tāpēc bez papildu cenu signāliem, piemēram, tādiem, ko sniedz MMN, nav īpaša stimula izmantot minerālos materiālus efektīvi.

(23) Arī bez papildu cenu signāliem minerālo materiālu pārstrāde varētu nebūt ekonomiski izdevīga. AK iestādes uzskatīja, ka pārstrādātu minerālo materiālu izmantošana – lai gan ne bez vides aizsardzības izmaksām, piemēram, par enerģijas izmantošanu un trokšņa radīšanu – ir svarīgs aspekts, lai samazinātu vides aizsardzības izmaksas saistībā ar materiālu ieguvi no zemes (piem., saistībā ar ilgtermiņa ietekmi uz bioloģisko daudzveidību). Pārstrādātu materiālu izmantošana nav saistīta ar traucējumu radīšanu jauniem zemes gabaliem vai jūras gultnes apgabaliem.

(24) Papildus tam, ka MMN struktūra rosina izmantot pārstrādātos minerālos materiālus kā alternatīvu jauniegūtiem materiāliem, tā arī cenšas samazināt smilts, grants un iežu ieguvi nolūkā izmantot tos kā minerālos materiālus, stimulējot citu tādu materiālu izmantošanu, kas pretējā gadījumā būtu jāizmet. Parasti uzskata, ka citu ieguves vai rūpniecisko procesu blakusproduktiem, gruntij un atkritumiem ir zemāka kvalitāte un specifikācija nekā materiāliem, kurus īpaši iegūst un izmanto kā minerālos materiālus. Tiem var būt nedaudz atšķirīgs izmantojums un lietojums. Piemēram, zemāka blīvuma vai neviendabīgas struktūras dēļ tos, iespējams, nav droši izmantot konkrētu ceļa segumu būvniecībā vai citās situācijās, kurās minerālajiem materiāliem ir jābūt noturīgiem pret augstu spiedienu un nodilumu. Taču daudzās situācijās blakusprodukti, atkritumi un grunts joprojām var būt izdevīga alternatīva, salīdzinot ar augstākās kvalitātes minerālajiem materiāliem. Ja nebūtu MMN, blakusprodukti, atkritumi un grunts, kas rodas 2001. gada Finanšu likumā norādītajos procesos, tiktu vienkārši izmesti. Tomēr, tā kā vairāku procesu nenovēršamie blakusprodukti nodrošina svarīgus materiālus būvniecības nozarei (piem., dabīgā šīfera jumta dakstiņus) vai citām nozarēm (piem., laukšpatu stikla rūpniecībai), AK iestādes uzskatīja, ka vides saudzēšanas ziņā daudz efektīvāk ir, ja šos materiālus izmanto kā minerālos materiālus, nevis uzglabā kā atkritumus. Izmantojot jau iegūtus produktus, kas pretējā gadījumā kļūtu par atkritumiem, var izvairīties no liekām vides aizsardzības izmaksām, ja salīdzina ar jaunu minerālo materiālu (papildu) ieguvi, kas rada nevajadzīgas papildu vides aizsardzības izmaksas (saistībā ar traucējumu radīšanu jauniem zemes gabaliem). Turklāt tas palīdz atjaunot zemi, kas jau tāpat ir piesārņota ar plašām atkritumu un grunts izgāztuvēm. AK iestādes piebilda, ka MMN piemērošana šādiem materiāliem varētu negatīvi ietekmēt un samazināt jau tā mazo šo materiālu izmantojumu, tādējādi palielinot, nevis samazinot atkritumu noglabāšanu. Lēmuma par procedūras sākšanu 23. apsvērumā ir iekļautas sīkas aplēses par pieejamiem alternatīvo materiālu daudzumiem.

(25) Sākotnējās prognozes liecina, ka MMN samazinātu pieprasījumu pēc neapstrādātiem minerālajiem materiāliem vidēji par 20 Mt/gadā.

(26) AK iestādes norādīja, ka, ņemot vērā mērķi – rosināt neapstrādātu minerālo materiālu efektīvāku ieguvi un izmantošanu –, “nodoklis ir jāmaksā tiem, kas izstrādā karjeru, lai minerālo materiālu izmantotu komerciālām vajadzībām” (17). Šajā sakarā AK iestādes paskaidroja, ka, lai gan tādu augstas specifikācijas materiālu ieguves procesā, ko izmanto būvniecības nozarē, rodas arī zemākas kvalitātes un tādēļ lētāki materiāli, praktiski nav iespējams atbrīvot šos materiālus no nodokļa līdzīgā veidā kā blakusproduktus, kas rodas rūpnieciskajos procesos vai citās ieguves darbībās. Pirmkārt, ģeoloģisko faktoru dēļ augstas kvalitātes un zemas kvalitātes minerālo materiālu proporcija dažādos karjeros ir atšķirīga, taču šī proporcija nav nemainīgs rādītājs kādam konkrētam karjeram, jo zemas kvalitātes minerālo materiālu proporciju var samazināt, izmantojot efektīvākas metodes. Turklāt terminam “zemas kvalitātes minerālais materiāls” zināmā mērā ir subjektīvs raksturs. Materiāli, ko viens karjera apsaimniekotājs uzskata par zemas kvalitātes materiāliem, varētu būt daļa no cita apsaimniekotāja primārā produktu klāsta. Tādējādi zemas kvalitātes minerālo materiālu atbrīvošana no nodokļa varētu radīt nevienlīdzīgu attieksmi pret apsaimniekotājiem un novest pie nodokļa apiešanas vai nemaksāšanas. MMN ieviešanas laikā šā jautājuma plaša sabiedriskā apspriešana ar nozares pārstāvjiem nedeva praktiski izmantojamu definīciju par to, kā izšķirt augstas kvalitātes materiālus – kas būtu apliekami ar nodokli – un zemākas kvalitātes blakusproduktus, kas radušies augstvērtīgu minerālo materiālu ieguves procesā. Turklāt AK iestādes norādīja, ka zemas kvalitātes minerālo materiālu aplikšana ar nodokli atspoguļo arī vēlmi aplūkot vides aizsardzības izmaksas saistībā ar minerālo materiālu ieguvi neatkarīgi no tā, vai iegūtais produkts galu galā ir uzskatāms par augstas vai zemas kvalitātes produktu.

(27) Visbeidzot AK iestādes norādīja, ka MMN nav iecerēts kā vispārējs nodoklis par minerālu ieguvi, bet gan kā nodoklis par to iežu, smilšu un grants ieguvi, ko Apvienotajā Karalistē komerciāli izmanto kā minerālos materiālus būvniecības nozarē. AK iestādes paskaidroja, ka, lai gan arī citu materiālu ieguvei var būt līdzīga ietekme uz vidi, ne visu materiālu ieguves intensitāti var samazināt, prasībām atbilstošā veidā izmantojot to vietā alternatīvus materiālus, piemēram, pārstrādātus materiālus un grunti. Turklāt minerālo materiālu ieguve bija lielākā minerālu ieguves darbība Apvienotajā Karalistē (2002. gadā tā veidoja, ņemot vērā tonnāžu, aptuveni 70 % no visu minerālu ieguves), un tādēļ tā bija galvenais tā vides apdraudējuma avots, kas kopumā rodas no minerālu ieguves visā Apvienotajā Karalistē. Nodokļa piemērošanas joma tika noteikta, lai pēc iespējas labvēlīgāk ietekmētu vidi, proti, lai samazinātu minerālo materiālu ieguvi un saglabātu stratēģiskos resursus, vienlaikus neuzliekot neto svara nodokļa slogu materiāliem, kuriem nav alternatīvas.

2.3. 2001. GADA FINANŠU LIKUMS – STĀŠANĀS SPĒKĀ, GROZĪJUMI UN DARBĪBAS TERMIŅŠ

(28) Primārie tiesību akti, kas reglamentē MMN, ir izklāstīti 2001. gada Finanšu likuma 16.–49. pantā un 4.–10. pielikumā. Minētais 2001. gada Finanšu likums tika pieņemts 2001. gada 11. maijā, un tajā ir izdarīti vairāki grozījumi, kā izklāstīts Lēmuma par procedūras sākšanu 28. un 29. apsvērumā. Šajā lēmumā minētas atsauces uz 2001. gada Finanšu likumu, ņemot vērā tā grozījumus. MMN stājās spēkā 2002. gada 1. aprīlī un ir spēkā joprojām. Likumā nav paredzēti MMN piemērošanas termiņi.

(29) Pēc Lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanas AK iestādes grozīja 2001. gada Finanšu likumu, atceļot atbrīvojumus materiāliem, attiecībā uz kuriem Komisija pauda šaubas 2014. gada 1. aprīlī.

(30) AK iestādes paskaidroja, ka šādai atcelšanai vajadzīgo tiesību aktu sagatavošanas laikā tās ir secinājušas, pamatojoties uz piezīmēm, kas saņemtas no nozares pārstāvjiem, ka noteikt to, vai konkrētie materiāli ir “iegūti nolūkā izmantot tos kā minerālos materiālus”, varētu būt nepraktiski. Attiecīgi tās ieviesa jaunu kritēriju “būvniecības vajadzībām”, kas atbilst definīcijām, kuras jau tiek izmantotas spēkā esošajos tiesību aktos. Taču, lai piemērojot minēto kritēriju tiktu sasniegts tāds pats rezultāts kā tas, kas paredzēts Lēmumā par procedūras sākšanu, atcelšanas tiesību aktos papildus tiek noteikts, ka ir uzskatāms, ka nodoklis netiek piemērots i) mālam (tostarp plastiskajam mālam, kaolīnam un šamotam) un degslāneklim, ko izmanto, lai izgatavotu keramikas būvmateriālus, un ii) ģipsim, ko izmanto, lai izgatavotu apmetumu un ģipša plāksnes. Tas ir saistīts ar to, ka minētos materiālus varētu iekļaut pie materiāliem, kas ir iegūti “būvniecības vajadzībām”, taču tie netiek izmantoti kā attiecīgo materiālu minerālie materiāli.

2.4. MMN STRUKTŪRA UN NOTIKUMI, KAS RADĪJA NEPIECIEŠAMĪBU NOTEIKT NODOKLI

(31) 2001. gada Finanšu likuma 16. panta 1. punktā ir noteikts, ka “saskaņā ar šo daļu nodokli, kas zināms kā minerālo materiālu nodoklis, piemēro minerālajiem materiāliem, ko izmanto komerciāliem mērķiem”. Likuma 16. panta 2. punktā ir paredzēts, ka “nodoklis maksājams no dienas (vai pēc tās), kad noteikts daudzums ar nodokli apliekamo minerālo materiālu tiek komerciāli izmantots Apvienotajā Karalistē”.

(32) Saskaņā ar 17. panta 1. punktu “minerālie materiāli”“ir (ievērojot turpmāk norādīto šā likuma 18. pantu) ieži, grants vai smilts, kā arī visas vielas, kas attiecīgā brīdī pievienotas iežiem, grantij vai smiltij vai kas dabīgi sajaukušās ar tiem”.

(33) Likuma 18. panta 1. punktā paredzēts: “Šajā daļā atsauces uz minerālajiem materiāliem: a) ietver atsauces uz grunti, atkritumiem, atgriezumiem un citiem blakusproduktiem, kas rodas, piemērojot jebkuru no nodokļa atbrīvotu procesu jebkuram minerālajam materiālam, b) bet neietver atsauces uz jebko citu, kas rodas, piemērojot jebkuru šādu procesu jebkuram minerālajam materiālam.”

(34) Saskaņā ar 18. panta 2. punktu no nodokļa atbrīvoti procesi ir: “a) jebkura ieža šķelšana, lai izveidotu akmeni ar vienu vai vairākām plakanām virsmām; b) jebkurš process, ar kuru attiecīgā viela tiek izdalīta vai citādi atdalīta no jebkura minerālā materiāla (vai daļa no procesa, kurā šo vielu iegūst no jebkādas zemes vai citādi); c) jebkurš process, kas paredzēts kaļķu vai cementa ražošanai no kaļķakmens vai no kaļķakmens un vēl kādas vielas.”

(35) Likuma 18. panta 3. punktā ir uzskaitītas attiecīgās vielas, proti: a) anhidrīts; b) plastiskais māls; c) barīts; e) kaolīns; f) laukšpats; g) šamots; i) fluoršpats; j) pigmentos ievadāma pildviela; k) dārgakmeņi un pusdārgakmeņi; l) ģipsis; m) jebkurš metāls vai jebkura metāla rūda; n) muskovīts; o) perlīts; p) potaša; q) pumeks; r) iežu fosfāti; s) nātrija hlorīds; t) talks; u) vermikulīts. Izdarot grozījumus ar 2002. gada Finanšu likumu, 18. panta 3. punkta d) un h) apakšpunkts tika izlaisti ar atpakaļejošu spēku no 2002. gada 1. aprīļa.

(36) 2001. gada Finanšu likuma 16. panta 2. punktā, kas lasāms kopā ar 19. panta 1. un 2. punktu, ir noteikts, ka MMN noteikšanas pamatā ir viens no turpmāk minētajiem četriem veidiem (kurš konstatēts pirmais), kā minerālo materiālu komerciāli izmanto Apvienotajā Karalistē: a) tas tiek pārvietots no izcelsmes vietas vai jebkuras vietas, kas reģistrēta, izmantojot tās personas nosaukumu, kas ir izcelsmes vietas apsaimniekotājs (18), vai no jebkuras citas vietas, uz kuru ir pārvietots konkrēts minerālā materiāla daudzums, lai minētajā vietā tam varētu piemērot no nodokļa atbrīvotu procesu, bet kurā šāds process tam nav piemērots; b) uz to attiecas nolīgums par tā piegādi kādai personai (19); c) tas tiek izmantots būvniecības vajadzībām (20); d) tas ir sajaukts – citādi nekā atļautajos gadījumos (21) – ar kādu materiālu vai vielu, kas nav ūdens.

(37) Saistībā ar MMN 2001. gada Finanšu likumā pēc būtības tiek izšķirtas triju veidu izcelsmes vietas: a) osta vai cita piestātnes vieta, kurā pirmo reizi izkrauj minerālo materiālu, kas iegūts no Apvienotās Karalistes jūras gultnes (20. panta 1. punkta a) apakšpunkts); b) vieta, kur notiek no nodokļa atbrīvots process (20. panta 1. punkta b) apakšpunkts). Tas attiecas uz situācijām, kad ir piemērots no nodokļa atbrīvots process, iegūta no nodokļa atbrīvota viela, kā arī palicis pāri un izmantots kāds minerālais materiāls. Vieta, kurā notiek no nodokļa atbrīvotās vielas ieguve, kļūst par minerālā materiāla izcelsmes vietu; c) vieta, kur minerālais materiāls tiek iegūts no zemes (20. panta 1. punkta d) apakšpunkts).

(38) Kā izriet no komerciālās izmantošanas jēdziena, MMN attiecas gan uz Apvienotajā Karalistē iegūtiem minerālajiem materiāliem, gan uz importētiem minerālajiem materiāliem. MMN piemēro importētiem minerālajiem materiāliem nevis tad, kad tie tiek izkrauti Apvienotajā Karalistē (22), bet tad, kad tie ir kļuvuši par nolīguma priekšmetu (un minerālie materiāli jau atrodas Apvienotajā Karalistē) vai tiek izmantoti būvniecības vajadzībām (Apvienotajā Karalistē), vai tiek sajaukti (Apvienotajā Karalistē) ar jebkuru materiālu vai vielu, kas nav ūdens, ja vien tas nenotiek atļautos apstākļos (23).

(39) 2001. gada Finanšu likuma 19. panta 3. punktā ir iekļauta sīkāka informācija par jēdzienu “komerciāla izmantošana”. Minētā punkta e) apakšpunktā ir paredzēts, ka minerālais materiāls netiek komerciāli izmantots, ja – neattiecinot to uz nevienu procesu, kas ietver minerālā materiāla sajaukšanu ar kādu citu vielu vai materiālu (izņemot ūdeni) – tas atkal kļūst par zemes daļu tajā vietā, kurā tas ir iegūts (24).

(40) Likuma 21. un 22. punktā ir definēts, kas ir ieguves vietas apsaimniekotājs un vai konkrētajā situācijā par izmantošanu ir atbildīgs ieguves vietas apsaimniekotājs, vai kāda cita persona (kuram tāpēc ir pienākums atskaitīties par MMN).

2.5. AR NODOKLI APLIEKAMA MINERĀLĀ MATERIĀLA JĒDZIENS – MMN ATBRĪVOJUMI UN NODOKĻA KREDĪTI

(41) 2001. gada Finanšu likuma 17. panta 2. punktā paredzēts, ka minerālais materiāls nav apliekams ar nodokli četros gadījumos: a) ja tas ir tieši atbrīvots no nodokļa; b) ja tas ir iepriekš ticis izmantots būvniecības vajadzībām (līdz komerciālās izmantošanas sākšanas dienai vai pēc tās); c) ja tas ir minerālais materiāls vai ir iegūts no minerālā materiāla, kas jau ir bijis aplikts ar MMN; d) ja tas ir minerālais materiāls, kas līdz komerciālās izmantošanas sākšanas dienai ir pārvietots no tā izcelsmes vietas.

(42) Uzskata, ka minerālo materiālu izmanto būvniecības vajadzībām, ja to izmanto kā materiālu konstrukcijas atbalstam vai kādas struktūras (tostarp ceļu, celiņu, stigas, kurā ir vai tiks novietotas dzelzceļa sliedes, uzbērumu, ēku un tiltu) uzlabošanai, vai – ja tas ir sajaukts ar kaut ko – kā sastāvdaļu javas, betona, darvota makadama (šķembu ceļa seguma), melno šķembu vai jebkura līdzīga būvmateriāla ražošanas procesā (25).

(43) Likuma 17. panta 3. punktā ir norādīts, ka minerālais materiāls ir atbrīvots no MMN, ja: “b) tas sastāv tikai no minerālā materiāla, kas iegūts, izrokot to no zemes kādas ēkas vai plānotas ēkas būvlaukumā likumīgi veiktu rakšanas darbu gaitā: i) saistībā ar ēkas pārbūvi vai būvniecību un ii) tikai tādēļ, lai izbūvētu pamatus vai ieguldītu caurules vai kabeļus; c) tas sastāv tikai no minerālā materiāla, kas iegūts, i) izrokot to no kādas upes, kanāla vai ūdenstilpes (dabīgas vai mākslīgas) gultnes vai no kāda ostas kanāla vai ostas pieejas (dabīgas vai mākslīgas) gultnes un ii) veicot bagarēšanas darbus tikai tādēļ, lai izveidotu, atjaunotu, uzlabotu un saglabātu minēto upi, kanālu, ūdenstilpi, ostas kanālu vai pieeju; d) tas sastāv tikai no minerālā materiāla, kas iegūts, izrokot to no zemes kādas šosejas vai plānotas šosejas maršrutā vai plānotā maršrutā un veicot rakšanas darbus: i) lai uzlabotu vai saglabātu šo šoseju vai uzbūvētu plānoto šoseju, nevis ii) lai iegūtu minēto minerālo materiālu; da) tas sastāv tikai no minerālā materiāla, kas iegūts, izrokot to no zemes kāda dzelzceļa, tramvaja līnijas vai viensliedes ceļa vai plānota dzelzceļa, tramvaja līnijas vai viensliedes ceļa maršrutā vai plānotā maršrutā un veicot rakšanas darbus: i) lai uzlabotu vai saglabātu šo dzelzceļu, tramvaja līniju vai viensliedes ceļu vai uzbūvētu plānoto dzelzceļu, tramvaja līniju vai viensliedes ceļu, nevis ii) lai iegūtu minēto minerālo materiālu; e) tas sastāv tikai no grunts, atkritumiem vai citiem blakusproduktiem – izņemot grunts segkārtu –, kas rodas no kaolīna vai plastiskā māla ieguves vai citas atdalīšanas no jebkura minerālā materiāla daudzuma; vai f) tas sastāv tikai no grunts, kas radusies jebkurā procesā, kurā i) akmeņogles, brūnogles (lignīts), dabīgais šīferis vai degslāneklis vai ii) turpmāk 18. panta 3. punktā uzskaitītās vielas pēc ieguves ir atdalīti no citiem iežiem vai iegūti kopā ar šiem citiem iežiem.”

(44) Ar 2007. gada Finanšu likuma 22. panta 3. punktu tika iekļauts 17. panta 3. punkta da) apakšpunkts, kuru piemēro no 2007. gada 1. augusta.

(45) Turklāt ar 17. panta 4. punktu no nodokļa ir atbrīvoti minerālie materiāli, kas pilnīgi vai lielākoties sastāv no viena vai vairākiem turpmāk minētajiem materiāliem vai kas ir daļa no to sastāva, proti: “a) akmeņogles, brūnogles (lignīts), dabīgais šīferis vai degslāneklis; c) grunts vai atkritumi, vai citi blakusprodukti, kas radušies i) jebkurā rūpnieciskās sadedzināšanas procesā vai ii) metāla kausēšanas vai attīrīšanas procesā; d) izurbtā grunts, kas rodas jebkurās darbībās, kuras veiktas saskaņā ar licenci, kas piešķirta atbilstīgi 1998. gada Naftas likumam (Petroleum Act 1998) (vai 1964. gada Naftas (ražošanas) likumam (Ziemeļīrija) (Petroleum (Production) Act (Northern Ireland) 1964)); e) visi materiāli, kas rodas darbos, kurus veic, lai īstenotu pilnvaras, kas jāīsteno vai kas ir piešķirtas saskaņā ar noteikumu, kurš paredzēts 1991. gada Jaunu ceļu un ielu būvniecības likumā (New Roads and Street Works Act 1991), 1993. gada Rīkojumā par ceļiem (Ziemeļīrija) (Roads (Northern Ireland) Order 1993) vai 1995. gada Rīkojumā par ielu būvdarbiem (Ziemeļīrija) (Street Works (Northern Ireland) Order 1995), vai arī saskaņā ar minētajiem tiesību aktiem; f) māls, augsne vai augu izcelsmes vai citas organiskas vielas.”

(46) Saskaņā ar dokumentu Notice AGL 1 vārds “tikai” nozīmē, ka attiecīgo materiālu 100 % veido viens no materiāliem, kas ir atbrīvots no nodokļa. Vārds “lielākoties” nozīmē, ka vairāk nekā 50 % no šā materiāla veido viens no materiāliem, kas ir atbrīvots no nodokļa. Mākslīgi sajaucot minerālo materiālu ar lielāku daudzumu materiāla, kas ir atbrīvots no nodokļa, netiks izgatavots no nodokļa atbrīvots maisījums, bet tas nozīmēs, ka MMN ir piemērojams minerālajam materiālam tā jaukšanas laikā.

(47) 2001. gada Finanšu likuma 30. panta 1. punktā paredzēts, ka ir jāizstrādā noteikumi, ar kuriem nosaka personas tiesības uz nodokļa kredītu, ja: a) minerālais materiāls, kas apliekams ar MMN, tiek eksportēts no Apvienotās Karalistes minerālā materiāla veidā; b) no nodokļa atbrīvots process tiek piemērots minerālajam materiālam, kas apliekams ar MMN; c) minerālais materiāls, kas apliekams ar MMN, tiek izmantots noteiktā rūpniecības vai lauksaimniecības procesā; d) no minerālā materiāla, kas apliekams ar MMN, atbrīvojas tādā veidā, kas nav uzskatāms par tā izmantošanu būvniecības vajadzībām, kā var būt noteikts (26); vai e) visu parādu vai daļu no parāda, kas radies personai, kura ir atbildīga par minerālā materiāla komerciālu izmantošanu, grāmatvedībā noraksta kā bezcerīgu parādu.

(48) 2001. gada Finanšu likuma 30. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēta nodokļa atlaide, ja no nodokļa atbrīvots process – 2001. gada Finanšu likuma 18. panta 2. punkta a), b) un c) apakšpunkta izpratnē – tiek piemērots materiālam, kad materiāls jau ir aplikts ar MMN. Tādējādi tas atspoguļo 18. panta 2. punktā paredzētos atbrīvojumus.

(49) Rūpnieciskie un lauksaimniecības procesi, kam var piemērot nodokļa atlaides saskaņā ar 30. panta 1. punkta c) apakšpunktu, ir norādīti 2002. gada Minerālo materiālu nodokļa (vispārīgajos) noteikumos, proti, 13. noteikuma pielikumā “Rūpnieciskie un lauksaimniecības procesi”. Attiecīgo procesu veidi sīkāk ir izklāstīti dokumentā Notice AGL 2 (27). Ir norādīti šādi procesi: Rūpnieciskie procesi — Kods 001: dzelzs, tērauda un krāsainā metāla ražošanas un kausēšanas procesi, tostarp liešanas procesi, liešana ar izkausējamiem modeļiem, aglomerāta ražošana un stieples vilkšana — Kods 002: sakausējumu ražošana — Kods 003: emisijas samazināšana gaisā, uz sauszemes un ūdenī — Kods 004: dzeramā ūdens, gaisa un eļļas filtrēšana un attīrīšana — Kods 005: notekūdeņu attīrīšana — Kods 006: enerģijas ražošana — Kods 007: keramikas ražošanas procesi — Kods 008: ugunsizturīgu materiālu ražošanas procesi — Kods 009: stikla un stikla izstrādājumu ražošana — Kods 010: stikla šķiedras ražošana — Kods 011: ķīmisku šķiedru ražošana — Kods 012: pārtikas un dzērienu ražošana un pārstrāde — Kods 013: plastmasas, gumijas un PVC ražošana — Kods 014: ķīmisku vielu, piemēram, kalcinētās sodas, magnija oksīda (no jūras ūdens), alumīnija oksīda, kvarca ražošana — Kods 015: izgulsnēta kalcija karbonāta ražošana — Kods 016: farmaceitisko produktu, balinātāju, tualetes piederumu un mazgāšanas līdzekļu ražošana — Kods 017: aerācijas procesi — Kods 018: pildvielu ražošana pārklājumiem, blīvējuma materiāliem, līmvielām, krāsām, javām, mastikām, tepēm un citām saistvielām vai apstrādes līdzekļiem — Kods 019: pigmentu, laku un tintes ražošana — Kods 020: augsnes substrātu un marķējuma līniju ražošana sporta laukumiem un citām brīvā laika pavadīšanas vietām — Kods 021: sadedzināšana — Kods 022: žāvējošu vielu ražošana — Kods 023: paklāju pamatņu, izolējošu slāņu un putu materiālu ražošana — Kods 024: sveķu apstrādes procesi — Kods 025: smērvielu piedevu ražošana — Kods 026: ādas miecēšana — Kods 027: papīra ražošana — Kods 028: tēlotājmākslas materiālu ražošana — Kods 029: rotaļām paredzētās smilts ražošana, piem., bērnu smilšu kastēm — Kods 030: lidojošo māla šķīvīšu ražošana — Kods 031: abrazīvās apstrādes procesi: specializēta smilšstrūklošana, slīpēšana bez dzelzs (ložu dzirnavās) un smilšpapīra ražošana — Kods 032: nostiprināšanas materiālu (piem., lūzuma vietām paredzētās smilts un urbšanas šķidrumu) izmantošana naftas izpētē (vai ražošanā) — Kods 033: dūmgāzu atsērošana un dūmgāzu attīrīšana — Kods 034: raktuvju ierobežotājmateriālu ražošana — Kods 035: ugunsdzēsības aparātu ražošana — Kods 036: tādu materiālu ražošana, ko izmanto ugunsizturības piešķiršanai — Kods 037: skābes neitralizēšana — Kods 038: bremžu materiālu ražošana, piemēram, automobiļu detaļām Lauksaimniecības procesi — Kods 039: augsnes piedevu ražošana — Kods 040: dzīvnieku barības ražošana — Kods 041: dzīvnieku pakaišu ražošana — Kods 042: mēslošanas līdzekļu ražošana — Kods 043: pesticīdu un herbicīdu ražošana — Kods 044: augsnes substrāta, tostarp komposta, ražošana tikai lauksaimniecības un dārzkopības vajadzībām — Kods 045: augsnes apstrāde, tostarp bagātināšana ar minerāliem un skābuma mazināšana

2.6. LIKME

(50) Sākotnēji MMN tika iekasēts, piemērojot likmi GBP 1,60 par tonnu. Likme tika palielināta līdz GBP 1,95 par tonnu attiecībā uz minerālajiem materiāliem, kurus sāka izmantot komerciāliem mērķiem no 2008. gada 1. aprīļa (vai pēc tam). Pašlaik piemērojamā likme ir GBP 2,00 par tonnu (kopš 2009. gada 1. aprīļa).

2.7. OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

(51) Kā paskaidrots Lēmuma par procedūras sākšanu 170. apsvērumā, Komisija apšaubīja, vai Lēmuma par procedūras sākšanu 139. apsvērumā minēto atbrīvojumu un izņēmumu (28) (“izmeklējamie atbrīvojumi”) pamatā ir MMN vispārīgie principi un loģika. Attiecīgie atbrīvojumi un izņēmumi paredzēti, lai atbrīvotu saņēmējus no nodokļa, kas tiem parasti būtu jāmaksā, tāpēc tie ir darbības atbalsts. Tā kā nebija pietiekami daudz informācijas, lai varētu secināt, vai pasākums atbilst nosacījumiem, kas iekļauti 2001. gada Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu vides aizsardzībai (29) (“2001. gada EAG”) un 2008. gada Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu vides aizsardzībai (30) (“2008. gada EAG”), Komisijai bija šaubas par izmeklējamo atbrīvojumu un izņēmumu saderību ar iekšējo tirgu.

3. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES

(52) Kā minēts iepriekš 10. apsvērumā, pēc Lēmuma par procedūras sākšanu publicēšanas Komisija saņēma no ieinteresētajām personām plaši izklāstītas piezīmes.

(53) Šo ieinteresēto personu piezīmes attiecās uz i) pašu Lēmumu par procedūras sākšanu, ii) MMN loģiku, iii) atbrīvojumiem, par kuriem jau iepriekš Lēmumā par procedūras sākšanu tika atzīts, ka tie nav valsts atbalsts, un iv) izmeklējamajiem atbrīvojumiem.

(54) Ērtības labad šajā iedaļā tiks izklāstītas piezīmes, kas saņemtas attiecībā uz Lēmumu par procedūras sākšanu. Pārējo kategoriju saņemtās piezīmes ir izklāstītas attiecīgajās šā lēmuma iedaļās.

3.1. PIEZĪMES ATTIECĪBĀ UZ LĒMUMA PAR PROCEDŪRAS SĀKŠANU SATURU

a) Piezīmes, kas saņemtas no BAA izpilddirektora Richard Bird 2013. gada 20. un 23. decembrī

(55) R. Bird pārsūtīja Komisijai informāciju, ko viņš sniedza AK iestāžu organizētajā sabiedriskajā apspriešanā par veidu, kā atcelt MMN atbrīvojumus, attiecībā uz kuriem Komisija pauda šaubas Lēmumā par procedūras sākšanu.

(56) Turklāt R. Bird norāda, ka Lēmumā par procedūras sākšanu ir vairākas neprecizitātes, piemēram: i) ir apzinātas vairākas karjeru vietas, kas apliecina, ka Apvienotajā Karalistē nepastāv risks, ka varētu beigties minerālie materiāli; ii) galvenais minerālo materiālu avots vienmēr ir bijuši sārņi, drupināts dabīgais šīferis un kvarca smilts no kaolīna ražošanas; iii) ar minerālajiem materiāliem, kas ir atbrīvoti no nodokļa, un ar pārstrādātajiem minerālajiem materiāliem nevarētu aizstāt būvniecībā nepieciešamos kvalitatīvos minerālos materiālus, kas tiek iegūti kopā ar mazāk kvalitatīviem minerālajiem materiāliem (viena tonna labas kvalitātes minerālo materiālu tiek iegūta kopā ar vienu tonnu zemākas kvalitātes minerālo materiālu). Šā materiāla dēļ ir radītas jaunas atkritumu kaudzes; iv) saistībā ar MMN notiek virkne pārkāpumu; v) ir karjeri, kas ir atvērti tikai tādēļ, lai ražotu minerālos materiālus, kas ir atbrīvoti no nodokļa (31). R. Bird norāda, ka ir dabīgā šīfera karjeri, kas ražo nevis jumtiem paredzēto dabīgo šīferi, bet tikai dabīgā šīfera iezi. R. Bird kā piemēru min divu karjeru nosaukumus; vi) degslānekļa karjeri ražo un pārdod ar nodokli neapliktus minerālos materiālus. Viens miljons tonnu degslānekļa tika izmantots, būvējot ceļu netālu no Edinburgas; vii) Lēmumā par procedūras sākšanu īsti nav norādīts, kas ir minerālie materiāli – mazāka izmēra ieži, drupināti vai nedrupināti, tostarp dabīgā smilts un grants. Jūras krastu nocietināšanai paredzētie akmeņi, akmeņi upju krastu aizsardzībai, sienu mūrakmeņi, akmeņi kamīniem, akmeņi grāvju nostiprināšanai, bruģakmeņi ceļam un vidmūra akmeņi jūras moliem tiek aplikti ar nodokli kā minerālie materiāli, ja no ģeoloģiskā viedokļa tie nav dabīgais šīferis vai degslāneklis; viii) MMN ir bezjēdzīgs, ja ar to tiek aplikts sašķirots sienu mūrakmens, kas nav šķelts; ix) tikai dabīgo šīferi no Ziemeļvelsas var izmantot kā jumtiem paredzētu dabīgo šīferi. Dabīgais šīferis no citiem Apvienotās Karalistes apgabaliem, kur iegūst šo materiālu, tiek izmantots nevis kā jumta šīferis, bet kā sienu mūrakmens vai bruģakmens. Smilšakmens, sienu mūrakmens un bruģakmens tiek aplikti ar nodokli. Degslāneklis netiek izmantots jumtu segšanai. Dabīgā šīfera un degslānekļa karjeri ir atvērti tāpēc, ka šie materiāli ir atbrīvoti no nodokļa (32); x) iespējams, ka MMN faktiski ir negatīvi ietekmējis vidi, jo ar pārstrādātiem minerālajiem materiāliem saistītās darbības rada kaitējumu videi arī tādēļ, ka no nodokļa atbrīvotos materiālus transportē tālāk; xi) kaolīna izstrādnēs iegūtā kvarca smilts vienmēr ir bijusi šā minerālā materiāla avots. Kornvolā ir maz smilšu, tāpēc kaolīna karjeros iegūtā smilts nesamazina dabīgās smilts ieguvi. Faktiski apgabalā tas ir nozīmīgs smilšu ieguves avots. Šī smilts kropļo tirgu, kurā pārdod drupināto iežu smelkni, kas ir to vietējo cieto iežu karjeru blakusprodukts, kuri galvenokārt ražo šķembas betonam, asfaltam un būvniecības darbiem; xii) kaolīna blakusprodukti ir atbrīvoti no nodokļa, bet kaļķakmens blakusprodukti ir aplikti ar nodokli, pat ja kaļķakmeni izmanto lauksaimniecībā vai rūpnieciskajos procesos. Tie rada 20 % no atkritumu blakusproduktiem; xiii) iespējams, ka vairāki veci un jau izstrādāti kaolīna karjeri ir atkal atvērti tikai tādēļ, lai varētu izmantot no nodokļa atbrīvotos minerālos materiālus, jo kaolīns tur jau ir izstrādāts. Savukārt, ja kāds vēlētos izmantot vecu granīta ieguves vietu, viņam būtu jāmaksā nodoklis; xiv) metāla attīrīšanas un kausēšanas blakusprodukti atšķiras no dabīgiem minerālajiem materiāliem, taču tie nekad nav bijuši atkritumi un tiem ir ļoti labs noieta tirgus. R. Bird norāda, ka MMN būtu jāpiemēro blakusproduktiem, kas nav atkritumi; xv) R. Bird uzskata, ka nav iespējams aizstāt kvalitatīvus minerālos materiālus ar minerālajiem materiāliem, kas pārsvarā rodas no ražošanas darbībām saistībā ar dabīgā šīfera, degslānekļa vai kaolīna apstrādi.

(57) R. Bird papildināja šo informāciju, iesniedzot 2014. gada 10. februārī dokumentu par sārņu – tērauda ražošanas nozares blakusproduktu – izmantošanas veidiem. Iesniegtā dokumenta mērķis bija pierādīt, ka sārņi nav atkritumi, bet augstākā labuma minerālais materiāls, ko var izmantot kā cementa alternatīvu.

b) Piezīmes, kas saņemtas no BAA 2014. gada 10. janvārī

(58) BAA uzskata, ka minerālā materiāla jēdziens nebūtu jālieto, lai noteiktu, vai saistībā ar MMN ir sniegts valsts atbalsts, jo nav izstrādāta skaidra minerālo materiālu definīcija, kas atbilstu šā nodokļa piemērošanas jomai. Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija definē minerālos materiālus šādi: “ieži, grants un smilts, ko iegūst ar mērķi nodrošināt būves pamatapjomu”. Tomēr, iespējams, MMN tiek piemērots daudziem materiāliem, kurus izmanto citiem mērķiem, nevis “būves pamatapjoma nodrošināšanai”, piemēram, nešķeltiem būvakmeņiem, ko izmanto sienu mūrēšanai, krastu nostiprināšanai paredzētiem akmeņiem, dzelzceļa sliežu balastam, akmeņiem ar augstu pulējamības vērtību (“PSV”), kas paredzēti neslīdīga asfalta nodrošināšanai, u. c. BAA norāda, ka Apvienotās Karalistes konkurences iestādes ir vairākkārt izvērtējušas minerālo materiālu tirgu un kopumā secinājušas, ka specializētie materiāli, piemēram, sliežu ceļa balasts un akmeņi ar augstu PSV, ne tikai atrodas dažādos tirgos, bet pat neatrodas “minerālo būvmateriālu” tirgū, jo to izmantošanas veidi ir atšķirīgi un tos nevar aizstāt ne pieprasījuma, ne piedāvājuma ziņā (33).

(59) BAA joprojām apgalvo, ka trīs no atbrīvojumiem, kurus Komisija Lēmumā par procedūras sākšanu novērtēja pozitīvi, ir selektīvi, proti, atbrīvojums pārstrādātiem būvniecības atkritumiem, atbrīvojums minerālajiem materiāliem, kas iegūti ceļu, dzelzceļu, ēku un citu objektu būvniecības gaitā, un atbrīvojums rūpnieciskiem atkritumiem/blakusproduktiem. BAA norāda, ka, ņemot vērā “pieprasījuma novirzes” mērķi, šīs trīs no nodokļa atbrīvoto materiālu kategorijas ir tādā pašā situācijā kā, piemēram, kaolīna, dabīgā šīfera un akmeņogļu atkritumi/blakusprodukti, attiecībā uz kuriem Komisija pauda šaubas Lēmumā par procedūras sākšanu.

c) Piezīmes, kas saņemtas no uzņēmuma Lantoom Quarry 2014. gada 16. janvārī

(60) Uzņēmums Lantoom Quarry norāda, ka Lēmums par procedūras sākšanu ir radījis neskaidrības un ir ietekmējis ieguldījumus un nodarbinātību.

4. APVIENOTĀS KARALISTES PIEZĪMES

(61) AK iestādes iesniedza plaši izklāstītas piezīmes par šaubām, kas paustas Lēmumā par procedūras sākšanu, kā arī papildu informāciju un izmeklējamo atbrīvojumu saderības pamatojumu.

(62) No AK iestādēm netika saņemtas piezīmes par Lēmuma par procedūras sākšanu saturu. Ērtības labad piezīmes un saņemtā informācija ir izklāstītas attiecīgajās šā lēmuma iedaļās.

5. PASĀKUMA NOVĒRTĒJUMS

(63) Saistībā ar MMN Komisija, pieņemot Lēmumu par procedūras sākšanu, jau ir nolēmusi neiebilst pret atbrīvojumiem, izņēmumiem un nodokļa atlaidēm, kas paredzēti 2001. gada Finanšu likuma – kurš grozīts ar 2002. gada Finanšu likumu un 2007. gada Finanšu likumu – 17. panta 2. punkta b), c) un d) apakšpunktā, 17. panta 3. punkta b), c), d) un da) apakšpunktā, 17. panta 4. punkta d) un e) apakšpunktā, kā arī 17. panta 4. punkta a) apakšpunktā (ciktāl no nodokļa atbrīvotie materiāli pilnībā sastāv no akmeņoglēm, brūnoglēm (lignīta), degslānekļa un dabīgā šīfera, ko izmanto citiem mērķiem, nevis kā minerālos materiālus), 17. panta 4. punkta c) apakšpunktā (ja tie pilnībā sastāv no grunts), 17. panta 4. punkta f) apakšpunktā (izņemot mālu), 18. panta 2. punkta a) apakšpunktā, 18. panta 2. punkta b) apakšpunktā (ciktāl tas attiecas uz materiāliem, ko neizmanto kā minerālos materiālus), 18. panta 2. punkta c) apakšpunktā, 30. panta 1. punkta a) apakšpunktā, 30. panta 1. punkta b) apakšpunktā (ciktāl tas attiecas uz ražošanas procesiem, kas ir atbrīvoti no nodokļa 18. panta 2. punkta a) un c) apakšpunkta izpratnē), 30. panta 1. punkta b) apakšpunktā (ciktāl tas attiecas uz ražošanas procesiem, kas ir atbrīvoti no nodokļa 18. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē attiecībā uz materiāliem, kurus neizmanto kā minerālos materiālus) un 30. panta 1. punkta c) apakšpunktā, jo Komisija uzskata, ka šie atbrīvojumi, izņēmumi un nodokļa atlaides nav valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē. Tāpēc Komisija nevērtēs šos atbrīvojumus, izņēmumus un nodokļa atlaides, kas saistībā ar MMN paredzēti 2001. gada Finanšu likumā, kurš grozīts ar 2002. gada Finanšu likumu un 2007. gada Finanšu likumu, bet vērtēs tikai izmeklējamos atbrīvojumus.

5.1. TO PIEZĪMJU IZVĒRTĒJUMS, KAS SAŅEMTAS PAR LĒMUMA PAR PROCEDŪRAS SĀKŠANU SATURU

(64) Kā iepriekš minēts 59. apsvērumā, BAA apgalvo, ka atbrīvojumi, kas paredzēti pārstrādātiem būvniecības atkritumiem, minerālajiem materiāliem, kas izrakti ceļu, dzelzceļu, ēku un citu objektu būvniecības gaitā, un rūpnieciskiem atkritumiem/blakusproduktiem, neatbilst MMN loģikai, ņemot vērā mērķi “pieprasījuma novirzīšana”.

(65) Komisija Lēmumā par procedūras sākšanu secināja, ka pārstrādāti minerālie materiāli un jauniegūti minerālie materiāli, ņemot vērā MMN mērķi, nav salīdzināmā situācijā un ka atšķirība starp pārstrādātiem un jauniegūtiem minerālajiem materiāliem ir radusies MMN rakstura un loģikas dēļ. Ir skaidrs, ka pārstrādātu minerālo materiālu izmantošana – kaut arī pārstrādes process rada videi lielāku kaitējumu nekā jaunu minerālo materiālu ieguves process – palīdz novērst tāda paša daudzuma jaunu minerālo materiālu ieguvi. Turklāt pamudinājums izmantot materiālus, kas nenovēršami rodas, veicot konkrētas darbības, kuras tiktu veiktas jebkurā gadījumā, nepārprotami palīdz samazināt atkritumu uzkrāšanos un novērš tāda paša daudzuma jaunu minerālo materiālu ieguvi.

(66) Tāpēc šie trīs atbrīvojumi palīdz sasniegt labvēlīgāku ietekmi uz vidi, novēršot papildu karjeru izstrādi.

(67) Šajā sakarā vairākas ieinteresētās personas minēja, ka ir bijuši papildu rakšanas gadījumi tikai tādēļ, lai iegūtu minerālos materiālus pārdošanai. Tomēr tie ir skaidri pārkāpuma gadījumi, par kuriem būtu jāziņo un kuri būtu jāizskata saskaņā ar Apvienotās Karalistes tiesību aktiem, nevis atbilstīgi tiesību normām par valsts atbalstu.

(68) Iemesli, kas ir to šaubu pamatā, kuras Komisija izteica Lēmumā par procedūras sākšanu attiecībā uz, piemēram, kaolīna, dabīgā šīfera un akmeņogļu atkritumiem/blakusproduktiem, neietekmē triju iepriekš minēto atbrīvojumu vērtējumu, jo Komisijas paustās šaubas vispirms jau nekavē iegūt oficiālās izmeklēšanas procedūras galarezultātus un neizslēdz to, ka materiāli, uz kuriem attiecas atbrīvojumi, ir atšķirīgi un ir radušies dažādos apstākļos.

(69) R. Bird norāda, ka tas apstāklis, ka virkne no MMN atbrīvotu materiālu tiek izmantoti kā minerālie materiāli, pierāda, ka MMN atbrīvojumi palīdz sasniegt šā nodokļa vides aizsardzības mērķi, jo ar minētajiem materiāliem sekmīgi tiek aizstāti jauniegūti minerālie materiāli.

(70) AK iestāžu sniegtie dati, kas tiks norādīti turpmāk 143. apsvērumā, liecina, ka to karjeru skaits, kuri ražo no nodokļa atbrīvotus materiālus, pēc MMN ieviešanas ir nevis palielinājies, bet faktiski pat samazinājies.

(71) Viens no karjeriem, attiecībā uz kuru R. Bird norādīja, ka tas, iespējams, ražo nevis jumtiem paredzēto dabīgo šīferi, bet tikai dabīgā šīfera iezi, faktiski, kā redzams tā tīmekļa vietnē, ražo tieši jumtiem paredzēto dabīgo šīferi. Attiecībā uz otru karjeru AK iestādes ir apņēmušās noskaidrot, kādus materiālus tas patiesībā ražo, un atkarībā no izmeklēšanas rezultātiem sākt izpildes procedūru atbilstīgi valsts tiesību aktiem.

(72) Gan AK iestādes, gan BAA apgalvo, ka viņiem nav informācijas par to, ka pēdējā laikā ir atkal atvērti iepriekš jau izstrādāti kaolīna karjeri. AK iestādes nav informētas ne par vienu atļauju, kas būtu izsniegta šajā sakarā, un arī abi kaolīna un plastiskā māla ražotāji nav informēti par šādu karjeru atvēršanu.

5.2. VALSTS ATBALSTS LĪGUMA 107. PANTA 1. PUNKTA (BIJUŠĀ EK LĪGUMA 87. PANTA 1. PUNKTA) IZPRATNĒ

(73) Pasākums ir valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. panta 1. punkta izpratnē, ja tas atbilst četriem nosacījumiem. Pirmkārt, pasākums rada priekšrocības saņēmējiem. Otrkārt, pasākums rada priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai saimnieciskām darbībām (selektivitāte). Treškārt, pasākumu finansē valsts, vai tas tiek finansēts, izmantojot valsts līdzekļus. Un, ceturtkārt, pasākums varētu ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un izkropļot konkurenci iekšējā tirgū.

(74) Saskaņā ar iedibināto judikatūru “atbalsta” definīcija ir plašāka par “subsīdijas” definīciju, jo atbalsts ietver ne tikai pozitīvus ieguvumus, piemēram, pašas subsīdijas, bet arī valsts pasākumus, kuri dažādos veidos samazina izdevumus, kas parasti būtu jāsedz no uzņēmuma budžeta, un kuri tādējādi, nebūdami subsīdijas šā vārda burtiskā nozīmē, līdzinās tām pēc rakstura un rada tādas pašas sekas (34).

(75) Attiecībā uz priekšrocības selektivitātes kritēriju ir jānoskaidro, vai konkrēta juridiskā režīma vai īpašas nodokļu sistēmas ietvaros valsts pasākums var sniegt priekšrocības konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai LESD 107. panta 1. punkta izpratnē salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas ir līdzīgā faktiskajā un juridiskajā situācijā, ņemot vērā šā režīma vai nodokļu sistēmas izvirzīto mērķi (35).

(76) Tomēr šis nosacījums par selektivitāti nav izpildīts tad, ja pasākums, lai arī sniedz priekšrocību tā saņēmējam, tomēr ir pamatots, ievērojot tās nodokļu sistēmas raksturu vai vispārējo uzbūvi, kurā tas iekļaujas (36). Tādējādi dalībvalsts var pierādīt, ka pasākums izriet tieši no valsts nodokļu sistēmas pamatprincipiem.

(77) Lai novērtētu attiecīgā pasākuma radītās priekšrocības selektīvo raksturu, ir svarīgi noteikt atsauces sistēmu, jo priekšrocības esību var konstatēt tikai tad, ja to salīdzina ar šo atsauces sistēmu (37).

(78) Kopumā selektivitāti var novērtēt, izmantojot triju posmu pieeju: i) ja ir paredzēts MMN standarta piemērošanas princips un (vides aizsardzības) mērķis, nosaka atsauces sistēmu (vai nodokļa standarta piemērošanas sistēmu); ii) nosaka, vai nodokļa diferenciācija ir atkāpe no nodokļa standarta piemērošanas režīma tiktāl, ciktāl ar to tiek ieviestas atšķirības starp tirgus dalībniekiem, kuri ir līdzīgā juridiskajā un faktiskajā situācijā; iii) ja juridiskā un faktiskā situācija ir līdzīga, nodokļa diferenciāciju neuzskata par atkāpi, ja to var pamatot ar nodokļa sistēmas mērķi. Ja šāda pamatojuma nav, pasākums de facto ir uzskatāms par selektīvu. Pamatojot nodokļa diferenciāciju, var atsaukties tikai uz būtiskiem nodokļa sistēmas mehānismiem, kas vajadzīgi izvirzītā mērķa sasniegšanai. Šajā sakarā nevar ņemt vērā mērķus, kas nav saistīti ar nodokļa sistēmu.

(79) Kā ir apstiprinājusi Vispārējā tiesa (38) – atsauces sistēma, pamatojoties uz kuru ir jānosaka nodokļa standarta piemērošana un selektīvu priekšrocību esamība, ir pats MMN, jo ar to tika ieviesta specifiska nodokļa sistēma, kas piemērojama minerālo materiālu nozarē Apvienotajā Karalistē. Tādējādi, atsaucoties uz MMN standarta piemērošanu un tā mērķi, ir jāpārbauda, vai nodokļa diferenciācija ir pamatota.

(80) Komisija pārbaudīja 2001. gada Finanšu likumu, kas ar atpakaļejošu spēku grozīts ar 2002. gada Finanšu likumu. Tā kā MMN ir pašreiz spēkā esoša shēma, Komisija pārbaudīja arī 17. panta 3. punkta da) apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu, kas tika ieviests ar 2007. gada Finanšu likumu.

5.3. MMN STANDARTA PIEMĒROŠANA UN MMN MĒRĶIS

(81) MMN ir nodoklis par minerālajiem materiāliem. 2001. gada Finanšu likuma 16. panta 1. un 2. punktā ir noteikts nodoklis attiecībā uz minerālajiem materiāliem, kas ir apliekami ar nodokli un kas tiek komerciāli izmantoti Apvienotajā Karalistē, no dienas (vai pēc tam), kad minētie materiāli tiek komerciāli izmantoti.

(82) MMN tika ieviests 2002. gada 1. aprīlī. Jēdziens “komerciālā izmantošana” ir definēts 19. pantā. Ir paredzēti četri komerciālās izmantošanas veidi: a) minerālā materiāla pārvietošana no tā izcelsmes vietas; b) piegādes nolīguma noslēgšana; c) izmantošana būvniecības vajadzībām; vai d) sajaukšana ar kādu citu materiālu vai vielu, kas nav ūdens.

(83) Attiecībā uz minerālo materiālu jēdzienu AK iestādes vairākkārt ir apstiprinājušas, ka MMN nav iecerēts kā nodoklis par visiem iegūtajiem minerāliem vai pat par visiem iežiem, granti vai smilti, bet tikai kā nodoklis par iežiem, granti un smilti, kas iegūti ar mērķi nodrošināt būves pamatapjomu.

(84) To apstiprina arī MMN sagatavošanas darbi (39). Šie darbi apstiprina, ka jau no paša sākuma MMN bija paredzēts kā nodoklis par minerālajiem materiāliem, nevis par kādu konkrētu iegūto minerālu. To ir atzinusi arī Vispārējā tiesa (40).

(85) Kā norādīts iepriekš 14. apsvērumā, minerālie materiāli vispārīgi ir raksturojami kā materiāli, kas sastāv no fizikāli un ķīmiski inertām granulām vai daļiņām, un tāpēc tie ir piemēroti izmantošanai celtniecībā tīrā veidā vai pievienojot tiem cementu, kaļķus vai bitumena materiālus, piemēram, betonā, akmens šķembās, asfaltā vai drenāžas slānī, vai arī tos izmanto kā būvniecības pildmateriālu. Dabīgie minerālie materiāli ir smilts, ieži un grants. Taču materiālus, kas tiek izmantoti kā minerālie materiāli, var izmantot arī citām vajadzībām. Citiem vārdiem sakot, saskaņā ar MMN tas, vai materiāls ir uzskatāms par minerālo materiālu, drīzāk būs atkarīgs no tā izmantošanas veida, nevis no tā ģeoloģiskā sastāva.

(86) MMN tiesību aktu izstrādes gaitā AK iestādes saprata, ka nodokļa piemērošanas jomas definēšana, pamatojoties uz minerālo materiālu izmantojumu, var izrādīties problemātiska, jo pēc nodokļa piemērošanas šo produktu paredzētais izmantojums var mainīties (41). Lai atrisinātu minēto problēmu, AK iestādes izvēlējās citu metodi. Tās nevis precīzi definēja terminu “minerālais materiāls” vai vispārīgus nodokļa piemērošanas kritērijus, bet gan 2001. gada Finanšu likuma sākumā paredzēja, ka ar nodokli ir apliekama smilts, grants vai ieži, bet pēc tam sašaurināja nodokļa piemērošanas un darbības jomu, nosakot izņēmumus, atbrīvojumus un nodokļa atlaides iežiem, smiltij vai grantij, kas tiek izmantoti konkrētām vajadzībām vai pakļauti konkrētiem procesiem.

(87) MMN mērķis ir nodrošināt, ka minerālo materiālu ieguves ietekme uz vidi (jo īpaši kaitējums bioloģiskajai daudzveidībai un ainaviskajai vērtībai) tiek vairāk atspoguļota cenās, lai rosinātu minerālo materiālu efektīvāku ieguvi un izmantošanu. Tā mērķis ir arī veicināt pieprasījuma novirzīšanu no jauniegūtiem minerālajiem materiāliem uz tādiem alternatīviem minerālajiem materiāliem kā pārstrādāti minerālie materiāli un minerālie materiāli, kas ir kādu ieguves vai ražošanas procesu blakusprodukti vai atkritumi. Savukārt pieprasījuma novirzīšana samazinās vajadzību pēc jauniegūtiem minerālajiem materiāliem un tādējādi ierobežos vides apdraudējumu saistībā ar ieguves darbību.

(88) Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija uzskatīja, ka MMN sistēmas mērķis ir jānosaka, atsaucoties uz tās saturu, nevis uz neapstrādāto vai primāro minerālo materiālu terminoloģiju. Terminoloģija ir sīki aprakstīta Lēmuma par procedūras sākšanu 64. un 65. apsvērumā.

(89) Neatkarīgi no izmantotās terminoloģijas AK iestādes pretstata minerālos materiālus, kas ir (tikko) iegūti, lai tos izmantotu kā minerālos materiālus, un citus materiālus, kuri nav tikko iegūti kā minerālie materiāli vai kuri nenovēršami rodas no citām darbībām, kas nav vērstas uz minerālo materiālu ieguvi, bet kurus tomēr var izmantot kā jauniegūto un īpaši iegūto minerālo materiālu alternatīvu.

(90) Ņemot vērā AK iestāžu sniegtos paskaidrojumus, Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija secināja, ka MMN standarta piemērošanas princips ir to iežu, grants un smilts aplikšana ar nodokli, kas ir (tikko) iegūti, lai tos Apvienotajā Karalistē komerciāli izmantotu kā minerālos materiālus no 2002. gada 1. aprīļa (vai pēc tam).

(91) Attiecībā uz MMN mērķi Komisija norādīja, ka tā mērķis ir padarīt minerālo materiālu ieguvi efektīvāku, iekļaujot to cenā ar minēto darbību saistītās vides aizsardzības izmaksas. Turklāt MMN mērķis ir arī novirzīt pieprasījumu no apzinātas iežu, grants un smilts ieguves, lai tos izmantotu kā minerālos materiālus būvniecības nozarē, uz tādu minerālo materiālu izmantošanu, kas ir konkrētu procesu vai pārstrādātu minerālo materiālu blakusprodukti vai atkritumi.

(92) Komisija ir saņēmusi plaši izklāstītas piezīmes no ieinteresētajām personām attiecībā uz MMN standarta piemērošanas principu un mērķi.

5.4. PIEZĪMES, KAS SAŅEMTAS PAR MMN STANDARTA PIEMĒROŠANAS PRINCIPU UN MĒRĶI

a) Piezīmes, kas saņemtas no BAA2014. gada 15. septembrī

(93) BAA atkārtoti izteica savu viedokli, kas tika pausts arī iepriekš iesniegtajos dokumentos, proti, ka MMN ir neloģisks pēc būtības. BAA norāda, ka nav izstrādāta skaidra minerālo materiālu definīcija, kurā būtu paskaidrota MMN piemērošanas joma. BAA apgalvo, ka MMN piemēro daudziem materiāliem, kas neietilpst Lēmumā par procedūras sākšanu noteiktās definīcijas darbības jomā, proti, materiāliem, kurus izmanto citiem mērķiem, nevis tādēļ, lai “nodrošinātu būves pamatapjomu”, pievienotu betonam, akmens šķembām, asfaltam, drenāžas slānim vai lietotu kā būvniecības pildmateriālus. BAA norāda, ka jūras krastu nocietināšanai paredzētos akmeņus, kas ir apliekami ar nodokli, neizmanto būves pamatapjoma nodrošināšanai un ka tie ir daudz lielāki un smagāki nekā minerālie materiāli, kurus izmanto betona vai citu norādīto materiālu ražošanai. Turklāt arī nešķeltie būvakmeņi ir apliekami ar MMN, lai gan tos izmanto nevis kādā no uzskaitītajiem veidiem, bet gan ēku sienu un tradicionālo nožogojumu (t. i., sienu, kas atdala laukus) būvniecībā. BAA iebilst, ka nevar norādīt, ka šie materiāli ir “minerālie materiāli”, bet jumtiem paredzētais dabīgais šīferis, šķeltais būvakmens, ķieģeļu ražošanā izmantojamais māls nav “minerālais materiāls”. Visi šie materiāli ir ieži, kas iegūti no zemes dzīlēm, taču tos izmanto dažādām vajadzībām un tie nav savstarpēji aizstājami. Turklāt, visticamāk, arī no vides aizsardzības viedokļa nav pamata dažus no šiem materiāliem uzskatīt par “minerālajiem materiāliem”, bet citus neuzskatīt.

(94) BAA norāda, ka tas apstāklis, ka atbrīvojumu pamatā ir materiāla ģeoloģiskās īpašības, rada problēmas, jo māla, degslānekļa un dabīgā šīfera ģeoloģiskie termini attiecas uz ļoti plašu tādu iežu ģeoloģisko grupu, kuri tiek iegūti karjeros, bet no kuriem nevarētu ražot dabīgā šīfera jumta dakstiņus vai keramikas izstrādājumus. Tomēr no ģeoloģiskā viedokļa šis materiāls joprojām ir kvalificējams kā no nodokļa atbrīvots māls, degslāneklis un dabīgais šīferis. BAA norāda uz ģeoloģijas doktores Rachel Hardie teikto, ka iežu diferencēšanai trūkst ģeoloģisko terminu. Turklāt atbrīvojumi attiecībā uz materiālu, kas galvenokārt sastāv no atsevišķām ģeoloģiskām grupām, rada vēl vairāk problēmu. Šajā sakarā BAA iesniedza ziņojumu, ko Lielbritānijas Ģeoloģijas biedrība (British Geological Society – BGS) 2003. gadā sagatavoja Apvienotās Karalistes nodokļu iestādēm, lai palīdzētu nodokļu inspektoriem piemērot atbrīvojumus dabīgajam šīferim, degslāneklim un mālam ģeoloģiski pareizā veidā (“Ziņojums”). Lai palīdzētu Apvienotās Karalistes nodokļu iestādēm, Ziņojumā ir mēģināts definēt, kas ir degslāneklis, dabīgais šīferis un māls, ņemot vērā to īpašības un ģeoloģisko izcelsmi. Taču Ziņojumā ir arī norādīts, ka “šo terminu sākotnējā izvēle likuma vajadzībām, visticamāk, pamatojas uz to izmantojumu, proti, termini drīzāk definē minerālos produktus kā ekonomikas vienības, nevis kā ģeoloģiskas vienības”. Tajā arī norādīts, ka “[m]āls, degslāneklis, argilīts un dabīgais šīferis ir plaši izplatīti Apvienotajā Karalistē” un ka degslāneklis bieži vien “atrodas starp smilšakmens slāņiem”.

(95) BAA norāda, ka AK iestādes uzskata, ka degslāneklis un argilīts ir sinonīmi un tātad visa šo iežu saime ir atbrīvota no nodokļa. Turklāt BAA apgalvo, ka Ziņojumā iekļautās minēto triju materiālu definīcijas ir ļoti ierobežojošas un ka citus materiālus joprojām varētu klasificēt kā degslānekli, dabīgo šīferi vai mālu. Piemēram, dabīgā šīfera iezis ar vajadzīgo “slāņainību”, lai no tā varētu ražot jumta dakstiņus, ir salīdzinoši reti sastopams, bet ieži ar nelielu slāņainību, kas nebūtu piemēroti sašķelšanai, var būt izplatīti daudz plašāk, taču joprojām tiek klasificēti kā dabīgais šīferis. Turklāt BAA, daļēji citējot Ziņojumu, apgalvo, ka dabīgo šīferi iegūst arī tādēļ, lai to izmantotu dekoratīvajā arhitektūrā, t. i., kā dabīga akmens būvdetaļu, sienu apšuvumam, bruģēšanai, palodzēm, kamīniem, galda virsmām, kā arī mājas un dārza rotājumiem, lai gan materiāla slāņainība šajā gadījumā būtu mazāk svarīga tā īpašība nekā iespēja to šķelt un pulēt. BAA min piemēru par karjeru, kas ražo dabīgo šīferi, kurš atšķiras no jumtiem paredzētā dabīgā šīfera un attiecībā uz kuru īsti nav skaidrs, vai šis materiāls vispār būtu klasificējams kā dabīgais šīferis.

(96) BAA, pamatojoties uz pieredzi, iebilst, ka saistībā ar MMN piemērošanu parasti tiek prasīts ekspertu ģeologu atzinums, lai noskaidrotu, kāds iezis atrodas karjerā un vai attiecībā uz tā ieguvi ir izmantojams atbrīvojums.

(97) BAA apgalvo, ka, lai gan viņiem kopš MMN ieviešanas nav nekādas informācijas par dabīgā šīfera un degslānekļa grunts daudzuma izmaiņām, ir pieaudzis ar nodokli apliekamo minerālo materiālu blakusproduktu daudzums. BAA min piemērus par trim karjeriem, kuros atrodas liels daudzums blakusproduktu. Vienam karjeram bija jānosūta vairāk nekā viens miljons tonnu blakusproduktu, savukārt otram nācās ieguldīt divus miljonus sterliņu mārciņu jaunās iekārtās, lai varētu turpināt tā blakusproduktu apstrādi, lai tos varētu pārdot.

b) Piezīmes, kas saņemtas no BAA2014. gada 17. janvārī

(98) BAA apgalvo, ka tad, kad AK iestādes atcēla MMN atbrīvojumus, par kuriem Komisija bija paudusi šaubas Lēmumā par procedūras sākšanu, šīs iestādes faktiski ieviesa divus jaunus atbrīvojumus, t. i., attiecībā uz mālu un degslānekli, ko izmanto keramikas būvmateriālu ražošanā, un ģipsi, ko izmanto apmetuma un ģipša plākšņu ražošanā. Viņi uzskata, ka nevar pieņemt, ka šie materiāli ir citā situācijā nekā tie materiāli, kas aplikti ar MMN, ņemot vērā šā nodokļa ar vides aizsardzību saistīto loģiku. BAA apgalvo, ka šie materiāli ir tādā pašā situācijā kā ieži, smilts un grants, jo tie ir iegūti būvniecības vajadzībām. Viņi norāda, ka šie papildu atbrīvojumi ir valsts atbalsts, kuru Komisija nevar atzīt par saderīgu atbalstu, jo nav ievēroti attiecīgie nosacījumi.

(99) BAA apgalvo, ka keramikas būvmateriālu ražošanā izmantojamā māla un degslānekļa ieguvi varētu samazināt, izmantojot betona būvmateriālus, kurus var izgatavot no karjera atkritumiem/blakusproduktiem (kas bieži vien ir aplikti ar nodokli).

(100) BAA norāda, ka nav svarīgi, ka ķieģeļu un citu keramikas būvmateriālu ražošanas procesā māls ķīmiski mainās, jo tam no vides aizsardzības viedokļa nav īpašas nozīmes.

c) Piezīmes, kas saņemtas no uzņēmuma Cloburn Quarry Company Ltd2014. gada 17. janvārī

(101) Uzņēmums Cloburn Quarry apgalvo, ka tas iegūst granītu un grauvaku. Grauvaku izmanto tādu minerālo materiālu ražošanai, kuriem ir pretslīdes īpašības un kuru pulējamības vērtība (PSV) pārsniedz 70. Tā kā šādu materiālu blakusproduktiem atbrīvojums nav paredzēts, uzkrājas liels daudzums grauvakas atlieku un pēc kāda laika situācija būs ļoti problemātiska.

(102) Uzņēmums Cloburn Quarry apgalvo, ka karjera produkcijas pārdošanas apjomi nesen samazinājušies no 1,3 miljoniem tonnu 2007./2008. gadā uz 0,5 miljoniem tonnu. Tas, iespējams, ir mazāk saistīts ar recesiju, bet vairāk ar to, ka konkurējošie karjeri pārdod materiālus, kas ir atbrīvoti no nodokļa.

(103) Saskaņā ar uzņēmuma Cloburn Quarry sniegto informāciju MMN samazina karjera iespējas konkurēt ar importētiem minerālajiem materiāliem, jo to blakusprodukti tiek pārdoti bez nodokļa kaut kur citur, un konkurēt ar citu valstu karjeriem, kuriem nav jāmaksā līdzīgs nodoklis.

(104) Uzņēmums Cloburn Quarry apgalvo, ka MMN ir radījis tirgus stagnāciju, proti, cena par minerālajiem materiāliem ir zema, bet no nodokļa atbrīvotie karjeri var transportēt savus materiālus tālāk.

(105) Saskaņā ar uzņēmuma Cloburn Quarry sniegto informāciju 2013. gadā to karjeru dēļ, kuriem nav jāmaksā nodoklis, netika pārdots 50 000 tonnu minerālo materiālu. Īpaša problēma ir saistīta ar degslānekļa atradnēm, kas tiek izmantotas lielos būvobjektos, jo īpaši Glāzgovas–Edinburgas koridora būvniecībā. Ceļu būvniecībai izmantoja aptuveni vienu miljonu tonnu degslānekļa. Tas ietekmēja konkurenci, jo citi karjeri nevarēja pārdot savus mazvērtīgos blakusproduktus. Turklāt karjera spilgti sarkanie minerālie materiāli konkurē ar plūmju sarkano, dekoratīvo dabīgo šīferi, kas ir atbrīvots no nodokļa.

(106) Uzņēmums uzskata, ka karjers ir konkurējis un zaudējis projektu konkursos tiem karjeriem, par kuriem tam ir aizdomas, ka tie gūst labumu no MMN atbrīvojuma. Saskaņā ar uzņēmuma sniegto informāciju saistībā ar karjeru viens līgums tika zaudēts tāda karjera dēļ, kas saņēma plānošanas atļauju izstrādāt no nodokļa atbrīvota degslānekļa atradni, lai varētu iegūt minerālos materiālos. Saskaņā ar uzņēmuma sniegto informāciju saistībā ar karjeru bija pieejamas vismaz 800 000 tonnu degslānekļa, kas varētu būt nosūtītas un pārdotas galvenajam darbuzņēmējam.

(107) Uzņēmums saistībā ar karjeru iesniedza arī vairākas vispārējas piezīmes par to, ka nav paredzēta MMN piemērošanas joma attiecībā uz vides aizsardzību.

d) Piezīmes, kas saņemtas no uzņēmuma Blinkbonny Quarry (Borders) Ltd (“Blinkbonny Quarry”)2014. gada 8. janvārī

(108) Uzņēmums Blinkbonny Quarry ziņo, ka ir konkurējis ar citu karjeru, kas, iespējams, pārdod no nodokļa atbrīvotu materiālu, kurš ir iekļauts gatava betona maisījumā, un tādēļ ir spējīgs piedāvāt zemāku cenu. Uzņēmums Blinkbonny Quarry uzskata, ka konkurējošais karjers netiktu atvērts un nevarētu konkurēt tirgū, ja tas nebūtu atbrīvots no nodokļa. Uzņēmums Blinkbonny Quarry apgalvo, ka atbrīvojums no nodokļa ļauj tā konkurentam transportēt materiālus tālāk un tas rada kaitējumu videi.

(109) Uzņēmums Blinkbonny Quarry iesniedza arī vairākas piezīmes, atbildot uz Lēmumu par procedūras sākšanu. Tas norāda, ka pasākums rada priekšrocību tiem karjeriem, kas saņem nodokļa atbrīvojumus, jo tie var pārdot produktus brīvā tirgū bez tādām pašām izmaksām, kādas rodas karjeriem, kas negūst labumu no šīs priekšrocības.

(110) Uzņēmums Blinkbonny Quarry uzskata, ka MMN nav sasniedzis savu vides aizsardzības mērķi, jo šā nodokļa dēļ tiek izgatavots lētāks materiāls, kas tiek transportēts tālāk, un tas veicina no nodokļa atbrīvotu minerālo materiālu ieguvi, lai ražotu lētākus materiālus, kas nav blakusprodukti vai atkritumi. Turklāt uzņēmums Blinkbonny Quarry norāda, ka degslāneklis un dabīgais šīferis, kas ir atbrīvoti no nodokļa, tiek pārdoti kā būvniecībai paredzēti minerālie materiāli un ka šā atbrīvojuma dēļ tiek iegūts aizvien vairāk degslānekļa un dabīgā šīfera, lai tos izmantotu kā minerālos materiālus.

e) Piezīmes, kas saņemtas no uzņēmuma Kinegar Quarries Ltd (“Kinegar Quarries”)2014. gada 15. janvārī

(111) Uzņēmums Kinegar Quarries norāda, ka visi tā karjeri ražo zemākas kvalitātes minerālos materiālus. Uzņēmums pauž viedokli, ka nav nekādas starpības, vai produkts ir dabīgais šīferis, kas tiek eksportēts visā pasaulē, vai ikdienišķi minerālie materiāli, kurus izmanto 15 jūdžu attālumā no karjera. Uzņēmums Kinegar Quarries apgalvo, ka, tā kā minerālie materiāli ir sekundāri produkti, tos var izmantot dažādos veidos un tie vienmēr ir bijuši lēti. Uzņēmums Kinegar Quarries arī uzskata, ka minerālo materiālu cena ir zema, jo tie ir augstākas kvalitātes produktu blakusprodukti, un to cena, lai saglabātu krājumu līdzsvaru, tiks noteikta atbilstīgi piedāvājumam un pieprasījumam. Tomēr tas apgalvo, ka līdz MMN ieviešanai minerālie materiāli vienmēr ir devuši zināmus ieņēmumus. Pēc tam sekundārajiem minerālajiem materiāliem bija jākonkurē ar minerālajiem materiāliem, kam piešķirts nodokļa atbrīvojums, un noteiktos apstākļos tie vairs nebija konkurētspējīgi. Tomēr sekundāro minerālo materiālu ražošana nav samazinājusies, jo ir pieprasījums pēc augstākas kvalitātes produktiem. Vienkārši šos produktus vairs nevar pārdot tādā pašā apjomā. Tas, iespējams, palielinās sekundāro minerālo materiālu uzkrājumus. Turklāt uzņēmums Kinegar Quarries norāda, ka vides aizsardzības ziņā nav nekādu ieguvumu, jo minerālie materiāli tiek transportēti tālāk.

(112) Uzņēmums Kinegar Quarries norāda, ka Apvienotās Karalistes valdība ir pieprasījusi nodrošināt, ka ražotāji, kas neražo minerālos materiālus, var pārdot to blakusproduktus kā no nodokļa atbrīvotus minerālos materiālus, tādējādi samazinot savus blakusproduktu krājumus. Uzņēmums uzskata, ka šis mērķis ir sasniegts, piešķirot atbrīvojumus ražotājiem, kas neražo minerālos materiālus, (un minerālo materiālu ražotājiem, kuru skaits aizvien pieaug) attiecībā uz produktiem, kurus faktiski vajadzētu saukt par minerālajiem materiāliem, jo tie tiek pārdoti tām pašām vajadzībām kā materiāli, kurus ražo minerālo materiālu ražotājs. Taču blakusproduktu krājumi tagad ir lielāki nevis ražotājiem, kas neražo minerālos materiālus, bet gan minerālo materiālu ražotājiem, kuri maksā nodokli.

(113) Uzņēmums Kinegar Quarries norāda, ka pēc MMN ieviešanas tā sekundāro minerālo materiālu pārdošana samazinājās no vairāk nekā 50 000 tonnām 2007. gadā uz 9 000 tonnām 2013. gadā un to nevar saistīt tikai ar ekonomikas recesiju. Uzņēmums apgalvo, ka vairs nevar konkurēt ar minerālajiem materiāliem, kas ir atbrīvoti no nodokļa, jo tā cena ir par GBP 1,5–2,0 augstāka nekā konkurentu cena.

f) Piezīmes, kas saņemtas no uzņēmuma Torrington Stone Ltd (Beam Quarry & Vyse Quarry) (“Torrington Stone”) 2014. gada 17. janvārī

(114) Uzņēmums Torrington Stone uzskata, ka gadījumā, ja abiem tā karjeriem nebūtu viens un tas pats īpašnieks, šodien MMN ieviešanas dēļ tie nebūtu dzīvotspējīgi. Tas apgalvo, ka klienti, veicot iepirkumu, izdara savu izvēli, pamatojoties uz materiālu raksturojumu, piemēram, kvalitāti un izmēru, nevis uz materiālu ģeoloģiskajām īpašībām. Klienti nezina, vai materiāls tiek vai netiek aplikts ar nodokli.

(115) Viens no karjeriem galvenokārt ražo degslānekli kopā ar argilīta blakusproduktiem, turpretim otrs – grantītu kopā ar degslānekļa grunti. Visu produkciju pārdod kā minerālos materiālus. Argilīta blakusproduktus nevar pārdot ar peļņu, tādēļ tie tiek izgāzti atkritumos.

g) Piezīmes, kas saņemtas no Mineral Products Association Ltd (“Mineral Products Association”)2014. gada 2. janvārī

(116) Mineral Products Association (Minerālo produktu asociācija) apgalvo, ka dažu uzņēmumu spēja iegūt no nodokļa atbrīvotus materiālus, piemēram, degslānekli un dabīgo šīferi, lai apgādātu minerālo materiālu tirgu, neatbilst sākotnējiem MMN izveides principiem. Asociācija uzskata, ka iegūtie materiāli, ko izmanto kā minerālos materiālus, būtu jāapliek ar MMN un atbrīvojumi būtu jāpiešķir tikai tiem materiāliem, kuri netiek izmantoti kā minerālie materiāli.

(117) Asociācija uzskata, ka materiāli, kas rodas atsevišķos dedzināšanas procesos vai metāla kausēšanas un attīrīšanas laikā, patiešām ir šo procesu blakusprodukti, kas būtu jāatbrīvo no nodokļa, jo tie atbilst MMN pamatmērķim – veicināt pārstrādātu materiālu izmantošanu un resursu efektivitāti. Turpretim degslānekļa, dabīgā šīfera un citu iegūto materiālu atbrīvojums no nodokļa var radīt vietējā tirgus izkropļojumus, jo ar materiāliem, kas nav aplikti ar nodokli, tiek aizstāti materiāli, kas ar nodokli ir aplikti.

h) Piezīmes, kas saņemtas no BAA2014. gada 10. janvārī

(118) BAA norāda, ka MMN vides aizsardzības mērķis ir novirzīt pieprasījumu uz atkritumu/blakusproduktu materiālu izmantošanu, nevis īstenot principu “piesārņotājs maksā”, kā Komisija, šķiet, norāda Lēmumā par procedūras sākšanu. Šis ierosinātais primārais mērķis – īstenot principu “piesārņotājs maksā” –, ja to patiešām īstenotu, nozīmētu selektīvu pieeju materiāliem (runājot par “minerālo materiālu nozari”, nevis kādu citu minerālu ieguves darbību), kas nenovēršami radītu valsts atbalstu. Drīzāk MMN vides aizsardzības mērķis ir paredzēts, lai rosinātu izmantot minerālos materiālus, kas ir konkrētu procesu vai pārstrādātu minerālo materiālu atkritumu blakusprodukti, tādējādi samazinot iegūto minerālo materiālu izmantošanu (pieprasījuma novirzīšanas loģika).

(119) BAA uzskata, ka nodokļa iespējamās “pieprasījuma novirzīšanas” loģikas ietekme praksē nozīmētu to, ka MMN attiecas tikai uz iežiem, smilti vai granti, ko izmanto, lai nodrošinātu būves pamatapjomu, un ka, ņemot vērā šo mērķi, atbrīvojums būtu piemērojams tikai blakusproduktiem vai atkritumiem, kas var aizstāt iegūtos minerālus. Tomēr BAA norāda, ka šis ierobežojums nav MMN piemērošanas pamatprincips, jo MMN ļauj aplikt ar nodokli materiālus, kurus nevar aizstāt.

(120) BAA uzskata, ka pat tad, ja izmeklējamie atbrīvojumi tiktu atcelti, MMN piemērošanas joma neatbilstu šā nodokļa vides aizsardzības loģikai, t. i., “pieprasījuma novirzīšanas” loģikai. Saskaņā ar BAA sniegto informāciju, ja blakusproduktu/atkritumu materiāliem atceltu atbrīvojumus, MMN mazāk atbilstu savam vides aizsardzības mērķim. Turpretī viņi norāda, ka atbrīvojumu atcelšana materiāliem, kas iegūti, lai tos izmantotu “kā minerālos materiālus”, piemēram, dabīgajam šīferim un degslāneklim, būtu saskaņā ar MMN vides aizsardzības mērķi.

(121) BAA uzskata, ka to, ka MMN piemērošanas joma neatbilst vides aizsardzības mērķim par “pieprasījuma novirzīšanu”, pamato fakts, ka kaļķu vai šķelto būvakmeņu blakusprodukti/atkritumi un materiāli, piemēram, sliežu ceļa balasts un akmeņi ar augstu PSV, kuriem nav aizstājēju, tiek aplikti ar nodokli.

(122) BAA uzskata, ka MMN piemērošanas joma ir pārāk tālu novirzījusies no šā nodokļa vides aizsardzības loģikas. Iespējams, tas ir saistīts ar to, ka dažus materiālus, kas netiek aplikti ar nodokli, varētu aizstāt ar blakusproduktiem vai atkritumiem. BAA kā piemēru min mālu, ko izmanto ķieģeļu ražošanā, un plastisko mālu, ko izmanto flīžu ražošanā.

i) Piezīmes, kas saņemtas no BAA2014. gada 17. janvārī

(123) BAA iesniedza 2007. gada Kornvolas būvakmens un dabīgā šīfera ceļveža (Cornish Building Stone and Slate Guide 2007) eksemplāru un norādīja, ka šajā publikācijā ir ievietota vairāku granīta un dabīgā šīfera karjeru reklāma, ka tie ražo līdzīga veida produktus un būvakmeņus. BAA apgalvo, ka šis ceļvedis liecina, ka MMN atbrīvojumi neatbilst šā nodokļa loģikai, proti, panākt pieprasījuma novirzīšanu no materiāliem, kas iegūti, lai tos izmantotu kā minerālos materiālus, uz atkritumiem, kurus ir iespējams izmantot kā minerālos materiālus.

(124) BAA norāda, ka ir pierādījumi, ka atbrīvojumu pieejamība kaolīna karjeru blakusproduktiem/atkritumiem ir veicinājusi to, ka tiek iegūts vairāk materiāla nekā pieprasīts, lai tikai gūtu labumu no atbrīvojumiem, kas paredzēti iespējamiem blakusproduktiem, t. i., augstas kvalitātes granītam (42). Turklāt BAA apgalvo, ka ir arī pierādījumi, ka daži kaolīna karjeru apsaimniekotāji ir vairāk pievērsušies šo iespējamo blakusproduktu ieguvei, nevis oriģinālā kaolīna materiāla ieguvei (43). BAA atsaucas uz e-pastu, ko kāds karjera apsaimniekotājs nosūtījis BAA (44), apgalvojot, ka kopš MMN ieviešanas tam ir ļoti grūti konkurēt ar minerālajiem materiāliem, ko ražo kaolīna karjeri, jo to ražotie minerālie materiāli ir lētāki un ir pārņēmuši tirgu. Kā norādīts e-pastā, kaolīna karjeru pārdotie minerālie materiāli ir nevis sekundāri produkti vai blakusprodukti, bet gan augstas kvalitātes akmeņi. Konkrētā karjera apsaimniekotāja ražošanas apjoms ir samazinājies uz pusi, un apsaimniekotājs nav guvis peļņu jau vairāk kā 9 gadus. Šā karjera atkritumu materiālus nav iespējams pārdot.

(125) BAA apgalvo, ka veids, kādā MMN tiek piemērots saistībā ar kaļķu ieguvi, var radīt problēmas. Pati kaļķu ieguve netiek aplikta ar nodokli, bet šā procesa atkritumi vai blakusprodukti tiek aplikti ar nodokli. Turklāt MMN piemēro dažu karjeru smelknei, blakusproduktiem vai atkritumiem, ko var izmantot tādu betona bloku ražošanā, ar kuriem varētu aizstāt ķieģeļus, kas ražoti no māla, kurš nav aplikts ar nodokli.

j) Piezīmes, kas saņemtas no Quarry Products Association Northern Ireland Limited (“QPANI”)2014. gada 8. janvārī

(126) Asociācija QPANI apgalvo, ka tā pārstāv aptuveni 95 % no uzņēmumiem, kas nodarbojas ar karjeros iegūto produktu piegādi Ziemeļīrijas būvniecības nozarei. QPANI uzskata, ka MMN jau pašā sākumā ir izstrādāts kļūdaini, jo materiāli būtu jāapliek ar nodokli, pamatojoties uz to izmantojuma veidiem, nevis ģeoloģiskajām īpašībām.

(127) QPANI uzskata, ka minerālo materiālu nodokļa atbrīvojums nebūtu jāpiemēro degslāneklim un dabīgajam šīferim, ja tos izmanto kā minerālos materiālus. Apvienotās Karalistes būvniecības tirgos dabīgo šīferi un degslānekli izmanto kā minerālos materiālus, un tie var būtiski ietekmēt vietējo tirgu, ja tos piegādā minerālo materiālu tirgos. Tas jo īpaši attiecas uz Ziemeļīriju. Lai gan tādu dabīgā šīfera un degslānekļa materiālu piegādē, kurus izmanto kā minerālos materiālus, var būt iekļauti materiāli, kas faktiski ir blakusprodukti no tādu materiālu ieguves, kurus neizmanto kā minerālos materiālus (piem., no tāda dabīgā šīfera ieguves, no kura ražo jumtiem paredzēto dabīgo šīferi), tomēr šie materiāli galvenokārt tiek iegūti tāpēc, lai tos piegādātu minerālo materiālu tirgiem.

(128) QPANI arī apšauba nepieciešamību piešķirt atbrīvojumu materiāliem, kas sastāv “lielākoties” no oglēm, brūnoglēm (lignīta), dabīgā šīfera vai degslānekļa. Saskaņā ar QPANI sniegto informāciju būtu daudz vienkāršāk un atbilstošāk, ja skaidri tiktu nošķirti materiāli, kurus izmanto kā minerālos materiālus, no vienas puses, un materiāli, kurus neizmanto kā minerālos materiālus, no otras puses. Materiāli, kurus izmanto kā minerālos materiālus, būtu jāapliek ar MMN, bet materiāli, kurus neizmanto kā minerālos materiālus, nebūtu arī jāapliek ar šo nodokli.

(129) QPANI apgalvo, ka MMN ir radījis kaitējumu videi, jo no nodokļa atbrīvotus materiālus ir iespējams transportēt tālāk.

(130) QPANI uzskata, ka Ziemeļīrijā ir simtiem tūkstošu tonnu degslānekļa, kas ir importēts no Donegolas (Īrija). Degslāneklis no Īrijas tiek pārdots būvniecības tirgos visā Ziemeļīrijā. Būvniecības projektos, kas īstenoti gar Īrijas robežu, ir izmantoti tādi no nodokļa atbrīvoti minerālie materiāli no Īrijas, kuri ir klasificēti kā degslāneklis.

(131) Turklāt QPANI norāda, ka ir iezis, kas tiek uzskatīts par degslānekli, un tādējādi tiek nepamatoti gūts labums no minētā atbrīvojuma.

k) Piezīmes, kas saņemtas no AK iestādēm

(132) AK iestādes joprojām apgalvo, ka izmeklējamie atbrīvojumi un atlaides nav saistīti ar valsts atbalstu. Jo īpaši tās uzskata, ka nodokļa radītās atšķirības ir pamatojamas ar nodokļa sistēmas raksturu vai vispārējo shēmu un tādēļ neatbilst nosacījumam par selektivitāti.

(133) AK iestādes atzīst, ka minerālo materiālu apraksts, kas iekļauts Lēmuma par procedūras sākšanu 8. apsvērumā, ir pareizs. Turklāt tās piekrīt, ka MMN loģika Lēmuma par procedūras sākšanu 67. apsvērumā ir izklāstīta pareizi.

(134) AK iestādes piemin, ka Vispārējā tiesa sava 2012. gada 7. marta sprieduma 55. punktā ir konstatējusi, ka “minerālo materiālu nodokļa pamatā esošās” normālās “aplikšanas ar nodokli princips ir balstīts vienīgi uz tā materiāla komerciālas izmantošanas Apvienotajā Karalistē jēdzienu, kurš kā” minerālais materiāls “ir apliekams ar nodokli”. AK iestādes apgalvo, ka, tā kā nav paredzēts piemērot MMN iežiem, smiltij vai grantij, ko iegūst izmantošanai rūpniecības vai lauksaimniecības procesos, jebkurš nodoklis, kas samaksāts par materiāliem, kurus neizmanto kā minerālos materiālus, ir atgūstams kā nodokļa atlaide. Ievērojot to pašu loģiku, ieži, smilts vai grants, ko iegūst, taču komerciāli neizmanto (kā definēts tiesību aktos), neietilpst šā nodokļa piemērošanas jomā.

(135) Apvienotā Karaliste, citējot Vispārējās tiesas spriedumu, paskaidroja, ka MMN mērķis “(…) galvenokārt paredz veicināt minerālo materiālu, kas ir noteiktu procesu blakusprodukti vai atkritumi (saukti arī par “sekundāriem” minerālajiem materiāliem), vai otrreiz pārstrādātu minerālo materiālu izmantošanu būvniecības nozarē, lai tādējādi samazinātu tādu karjeros iegūstamo minerālo materiālu izmantošanu (saukti arī par “primārajiem” minerālajiem materiāliem), kas ir neatjaunojams dabas resurss, un līdz ar to ierobežot šā ieguves procesa ietvaros videi nodarīto kaitējumu (turpmāk tekstā – “pieprasījuma novirzīšanas mērķis” vai “MMN ar vides aizsardzību saistītais mērķis”)”.

(136) AK iestādes apgalvo, ka nodokļa loģika jau pašā sākumā bija skaidri izklāstīta Regulējuma ietekmes novērtējumā: “Valdības izvēlētā risinājuma galvenais mērķis ir samazināt ar karjeru izstrādi saistītās vides aizsardzības izmaksas, kas sabiedrībā kopumā ir jāsedz privātpersonām un uzņēmumiem, un veicināt pārstrādi.”

(137) AK iestādes norāda, ka ar MMN ir mēģināts sasniegt tā vides aizsardzības mērķi divos dažādos, taču savstarpēji saistītos veidos. Pirmkārt, aplikšana ar nodokli zināmā mērā palīdz aptvert kaitējumu, ko izraisa minerālo materiālu ieguve un transportēšana. Tādējādi šis nodoklis samazina pieprasījumu pēc jauniegūtiem minerālajiem materiāliem, jo pieaug to izmaksas. Otrkārt, atbrīvojumi un atlaides tiek piešķirti atkritumiem un pārstrādātiem materiāliem, lai veicinātu pieprasījuma novirzīšanu no jauniegūtiem minerālajiem materiāliem uz šādiem materiāliem, vienlaikus neliedzot ražot materiālus, kas nav minerālie materiāli. Lai sasniegtu MMN vides aizsardzības mērķi, bija paredzēts nodrošināt, ka pastāv ekonomiski pievilcīgas alternatīvas jauniegūtiem, ar nodokli apliekamiem minerālajiem materiāliem.

(138) AK iestādes apgalvo, ka MMN mērķis ir, izmantojot atbrīvojumus, veicināt pārstrādātu vai blakusproduktu materiālu (kas rodas procesā, kurš nav paredzēts minerālo materiālu ražošanai) izmantošanu, lai samazinātu pieprasījumu pēc neapstrādātiem minerālajiem materiāliem un tādējādi samazinātu ar minerālo materiālu ieguvi saistīto vides apdraudējumu. Atkāpes no nodokļa piemērošanas jomas var iedalīt divās kategorijās – pārstrādāti minerālie materiāli un nenovēršamie atkritumu blakusprodukti. Pēdējos minētos var definēt kā materiālus, kurus Apvienotajā Karalistē komerciāli izmanto kā minerālos būvmateriālus, bet kuri rodas kā nenovēršamas tāda procesa sekas, kas netiek veikts ar nodomu, lai ražotu minerālos materiālus. Savukārt šādus produktus atkal var iedalīt divās kategorijās: a) materiāli, kas nenovēršami rodas, iegūstot materiālus, kas nav minerālie materiāli, un b) materiāli, kas nenovēršami rodas rakšanas vai bagarēšanas procesā, kurā nav paredzēts iegūt kādu materiālu izmantošanai komerciālos nolūkos.

(139) AK iestādes apgalvo, ka tie materiāli, kurus iegūst kā minerālos materiālus komerciālai izmantošanai vai kuri rodas kā tāda procesa blakusprodukti, kas paredzēts, lai ražotu minerālos materiālus komerciālai izmantošanai, salīdzinājumā ar atbrīvotajiem materiāliem faktiski ir atšķirīgā situācijā.

(140) AK iestādes apgalvo, ka saskaņā ar iepriekš izklāstītajām atkāpēm nodokļa atbrīvojumus piemēro atšķirīgi tiem atkritumu materiāliem, kas rodas kā blakusprodukti, iegūstot materiālus, kuri nav minerālie materiāli un ir atbrīvoti no nodokļa, un tiem atkritumu materiāliem, kas ir minerālo materiālu ieguves blakusprodukti (piem., atkritumi no kaļķakmens), kuriem turpina piemērot nodokli. Šī atšķirība, viņuprāt, izriet no mērķa samazināt kaļķakmens kā minerālā materiāla ieguvi, vienlaikus nesamazinot to materiālu ražošanu, kas nav minerālie materiāli. MMN samazina minerālo materiālu ieguvi no dabīgajiem iežiem, vienlaikus veicinot minerālo materiālu alternatīvo izejvielu izmantošanu.

(141) AK iestādes uzskata, ka nodokļa atbrīvojumiem ir būtiska nozīme, lai sasniegtu MMN vides aizsardzības mērķi, jo tie samazina kaitējumu, ko rada jaunu karjeru izstrāde. AK iestādes apgalvo, ka tieši cenu atšķirība starp atbrīvotajiem un apliktajiem materiāliem novirza pieprasījumu no jauniegūtiem minerālajiem materiāliem. Atbrīvojumi atbilst MMN vides aizsardzības mērķim, ciktāl atbrīvoto materiālu izmantošana galu galā samazina pieprasījumu pēc jauniegūtiem minerālajiem materiāliem un saistīto vides apdraudējumu.

(142) AK iestādes apgalvo, ka var minēt daudzus piemērus attiecībā uz atbrīvotiem materiāliem, ar kuriem tiek aizstāti augstākās kvalitātes minerālie materiāli. Piemēram, 2012. gadā Olimpiskā kompleksa būvniecībai bija vajadzīgs vairāk nekā miljons tonnu minerālo pildmateriālu. Tika izmantoti nevis tādi augstākās kvalitātes minerālie materiāli kā jauniegūts kaļķakmens vai granīts, bet gan kaolīna ražošanas blakusprodukti no Kornvolas un pārstrādāti minerālie materiāli. Dabīgā šīfera atkritumus no […] (45) dabīgā šīfera karjera izmantoja kā cauruļvadu paklājslāni […]. Šo drupināto dabīgo šīferi izmantoja kāda cita drupināta ieža minerālā materiāla vietā. Būvniecībā pie […] arī izmantoja dabīgā šīfera blakusproduktus no tā paša karjera, nevis augstākās kvalitātes minerālos materiālus.

(143) AK iestādes norāda, ka no nodokļa atbrīvoto karjeru skaits pēc MMN ieviešanas nav palielinājies, kā tas redzams turpmāk dotajā tabulā, kurā norādīts to karjeru skaits, kas ir aktīvi kādā konkrētā laikā. 2001. g. 2002. g. 2003. g. 2004. g. 2005. g. 2006. g. Plastiskais māls 20 20 22 18 18 18 Kaolīns 17 17 17 17 15 15 Kaļķakmens 348 348 359 336 340 319 Vulkāniskie un metamorfie ieži 211 211 210 204 213 199 Dabīgais šīferis 43 43 44 43 40 35 Māls un degslāneklis 177 177 180 172 169 172 2007. g. 2008. g. 2009. g. 2010. g. 2011. g. 2012. g. Plastiskais māls 18 18 18 18 18 18 Kaolīns 13 12 16 17 16 15 Kaļķakmens 338 335 324 331 317 322 Vulkāniskie un metamorfie ieži 208 203 207 195 204 191 Dabīgais šīferis 36 37 32 33 33 32 Māls un degslāneklis 175 165 156 159 155 155

(144) Drupināti ieži 2009. gadā veidoja 59,4 % no primārajiem minerālajiem materiāliem, kas pārdoti Apvienotajā Karalistē. Atlikusī daļa attiecās uz smilts un grants pārdošanu. Līdz šim svarīgākais drupinātu iežu minerālo materiālu avots bija kaļķakmens, veidojot 66 % no kopējā apjoma, un tam sekoja vulkāniskie ieži, piemēram, granīts (24 %) un smilšakmens (9 %). Kaļķakmeni, vulkāniskos iežus un smilšakmeni izmanto arī citos veidos, piemēram, kā būvakmeņus vai, kaļķakmens gadījumā, kā rūpnieciskos kaļķus.

(145) Vienu tonnu kaļķakmens minerālo materiālu 2012. gadā varēja pārdot par GBP 7,16–11,70. Vienu tonnu granīta varēja pārdot par GBP 6,12–12,82. Vienu tonnu dabīgā šīfera minerālo materiālu varēja pārdot par GBP 2–8.

(146) Attiecībā uz dekoratīvajiem minerālajiem materiāliem AK iestādes kopīgi ar BAA iesniedza informāciju, norādot, ka tie nav tipisks minerālo materiālu izmantošanas veids. Materiālus, kurus lieto apkārtnes labiekārtošanas darbos, izmanto nelielos daudzumos un izvēlas, pamatojoties uz to vizuālajām īpašībām, piemēram, krāsu un formu, bet – atšķirībā no citiem minerālo materiālu izmantošanas veidiem – nepievēršot īpašu uzmanību to būvniecības īpašībām, piemēram, izturībai. Ņemot vērā nelielo patērēto daudzumu, dekoratīvie minerālie materiāli veido nelielu daļu no tirgus pieprasījuma pēc minerālajiem materiāliem Apvienotajā Karalistē.

5.5. SAŅEMTO PIEZĪMJU IZVĒRTĒJUMS

(147) Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija jau ir secinājusi, ka MMN standarta piemērošanas principu var rezumēt šādi – to iežu, grants un smilts aplikšana ar nodokli, kas ir tikko/apzināti iegūti, lai tos Apvienotajā Karalistē komerciāli izmantotu kā minerālos materiālus no 2002. gada 1. aprīļa (vai pēc tam).

(148) Papildus AK iestāžu iepriekš izteiktajām piezīmēm attiecībā uz MMN pamatprincipu Komisija izsaka turpmāk minētos apsvērumus.

(149) Vairākas trešās personas norādīja, ka MMN materiāliem netiek piemērots konsekventi, jo citu atbrīvoto materiālu blakusprodukti (ieži, ko izmanto, lai ražotu akmeņus ar vienu vai vairākām līdzenām virsmām (turpmāk tekstā “šķelti akmeņi”), kaļķi), akmeņi ar augstu PSV, jūras krastu nocietināšanai paredzētie akmeņi, sienu mūrakmeņi un blakusprodukti/atkritumi, kas rodas, iegūstot augstas kvalitātes primāros minerālos materiālus, no nodokļa nav atbrīvoti. Tiem būtu jāatrodas tādā pašā juridiskajā un faktiskajā situācijā, kādā pašlaik atrodas tādu materiālu atbrīvotie blakusprodukti, kuri nav minerālie materiāli, vai materiāli, kas paredzēti specializētiem izmantošanas veidiem un kas netiek aplikti ar nodokli.

(150) Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija pati izvirzīja jautājumu par to, kāpēc tiek uzskatīts, ka piešķirt atbrīvojumus plastiskā māla, kaolīna, akmeņogļu, brūnogļu (lignīta), degslānekļa un dabīgā šīfera blakusproduktiem ir pamatoti, bet lauksaimniecībā izmantojamo kaļķu un šķelto akmeņu blakusproduktiem – nav pamatoti.

5.5.1. NODOKĻA PIEMĒROŠANA ŠĶELTU AKMEŅU UN KAĻĶU IEGUVES BLAKUSPRODUKTIEM

(151) Pēc plašas informācijas saņemšanas no trešām personām un AK iestādēm Komisija norāda, ka šķeltu akmeņu un kaļķu ieguves atkritumi vai blakusprodukti sastāv no tāda paša veida iežiem kā šie šķeltie akmeņi un kaļķi: i) kaļķakmens ieguves atkritumi, ko izmanto kaļķu ražošanai, visticamāk, arī sastāv no kaļķakmens, bet ii) atkritumi, kas rodas, iegūstot iežus šķeltu akmeņu ražošanai, visticamāk, pārsvarā sastāv no to pašu iežu šķembām, kuri tiek šķelti.

(152) MMN atbrīvojumus piemēro atšķirīgi tiem atkritumu materiāliem, kas rodas kā tādu materiālu blakusprodukti, kurus iegūst, lai tos neizmantotu kā minerālos materiālus (piem., atkritumi no kaolīna, plastiskā māla, akmeņogļu, brūnogļu (lignīta) un dabīgā šīfera ieguves), un kuri ir atbrīvoti no nodokļa, un atkritumu materiāliem, kas ir tādu materiālu apzinātas ieguves blakusprodukti, kurus izmanto kā minerālos materiālus (piem., atkritumi no kaļķakmens) un kuriem turpina piemērot nodokli.

(153) Šā nodokļa atšķirīgās piemērošanas pamatā ir mērķis, kas paredz mazināt tāda jauna kaļķakmens, granīta, smilšakmens un citu materiālu ieguvi, kurus izmanto kā minerālos materiālus, vienlaikus neietekmējot tādu materiālu ražošanu, kas nav minerālie materiāli.

(154) Kā norādījušas AK iestādes, kaļķakmens, smilšakmens un granīts ir visizplatītākie materiāli, kas iegūti tāpēc, lai tiktu izmantoti kā minerālie materiāli. Patiesībā MMN atbrīvojumam attiecībā uz šķeltu akmeņu blakusproduktiem vai kaļķakmens blakusproduktiem, ko izmanto kaļķu ražošanai, vajadzētu vismaz palīdzēt saglabāt to pašu ieguves līmeni, ja ne veicināt minēto materiālu jaunu ieguvi.

(155) Turklāt, lai iegūtu šķeltus akmeņus un kaļķus no iegūtajiem pamatmateriāliem, nerodas nekādas papildu (apstrādes) izmaksas. Šī situācija atšķiras, piemēram, no plastiskā māla un kaolīna ieguves, kur šo materiālu atdalīšana no atkritumiem izmaksā ļoti dārgi.

(156) AK iestādes paskaidroja, ka gan šķeļamais akmens, gan kaļķakmens, ko izmanto kaļķu iegūšanai, tiek apzināti iegūti, lai tiktu izmantoti kā minerālie materiāli. Arī to blakusproduktus un atkritumus var pārdot tīrā veidā, pat nepievienojot pamatmateriālu, jo tie ir labas kvalitātes materiāli, ko izmanto kā minerālos materiālus. Kā pierādījumu tam AK iestādes iesniedza informāciju par cenām, kas patiesi liecina, ka vairumā gadījumu kaļķu un šķeltu akmeņu cenas nav daudz augstākas par to attiecīgo blakusproduktu cenām. Kaļķu ražošanai paredzētā kaļķakmens cena ir aptuveni GBP 12,50–19,50 par tonnu, savukārt tā blakusprodukta cena ir GBP 7,16–11,70 par tonnu. Tādu vulkānisko iežu (tostarp granīta) cena, kas tiek izmantoti arī šķeltu akmeņu ražošanai, ir aptuveni GBP 5,51–12,91 par tonnu, bet to blakusproduktus pārdod aptuveni par GBP 6,12–12,82 par tonnu. Tas nozīmē, ka gadījumā, ja nebūtu pieprasījuma pēc augstas kvalitātes specializētiem produktiem, karjerā joprojām turpinātu iegūt jaunus materiālus, jo pārdot jauniegūtus produktus un to blakusproduktus, ko izmanto kā minerālos materiālus, ir ekonomiski izdevīgi. Tādējādi nevar izslēgt, ka blakusproduktu atbrīvojums no nodokļa vēl vairāk veicinās jaunu karjeru izstrādi un graus MMN vides aizsardzības loģiku.

(157) Turklāt nav objektīva veida, kā atšķirt kaļķakmeni, kas ir lauksaimniecības kaļķu ražošanas blakusprodukts, no kaļķakmens, ko īpaši iegūst tāpēc, lai tas tiktu izmantots kā minerālais materiāls. Tas pats attiecas uz granītu, smilšakmeni un šķelta akmens blakusproduktiem. Tādējādi šie jauniegūtie materiāli un to blakusprodukti ir savstarpēji aizstājami un karjera apsaimniekotājs atkarībā no pieprasījuma var izlemt pārdot abus produktus izmantošanai vienā un tajā pašā veidā – kā minerālos materiālus.

(158) Pamatojoties uz apsvērumiem, kas izklāstīti iepriekš minētajā 151.–157. apsvērumā, Komisija norāda, ka kaļķu un šķeltu akmeņu ieguves blakusprodukti nav citādā faktiskajā un juridiskajā situācijā kā jauniegūtie produkti. Turklāt jebkurš iespējams atbrīvojums gruntij, kas rodas, iegūstot kaļķakmeni/iežus, kurus izmanto šķeltu akmeņu vai tādu materiālu ražošanai, ko neizmanto kā minerālos materiālus, tikai veicinātu jaunu iežu un kaļķakmens lielāku ieguvi, bet nesekmētu pieprasījuma novirzīšanu.

5.5.2. AKMEŅI AR AUGSTU PSV, JŪRAS KRASTU NOCIETINĀŠANAI PAREDZĒTI AKMEŅI, SIENU MŪRAKMEŅI, AUGSTAS KVALITĀTES PRIMĀRIE MINERĀLIE MATERIĀLI UN TO BLAKUSPRODUKTI/ATKRITUMI

(159) Materiāli, ko izmanto akmeņu ar augstu PSV, nocietināšanai paredzētu akmeņu, sienu mūrakmeņu un augstas kvalitātes primāro minerālo materiālu ražošanai, ir vai nu attiecīgie materiāli, kas tiek izmantoti specializētā veidā, vai arī tiek izmantoti tādā veidā, ka šos materiālus nevar aizstāt ar pārstrādātiem minerālajiem materiāliem vai to materiālu atkritumiem, kas nav aplikti ar nodokli.

(160) Tomēr visi šie materiāli, ko izmanto akmeņu ar augstu PSV, nocietināšanai paredzētu akmeņu, sienu mūrakmeņu, augstas kvalitātes primāro minerālo materiālu un to blakusproduktu ražošanai, ir iegūti no tiem pašiem iežiem. Piemēram, krastu nocietināšanai paredzētie akmeņi tiek ražoti no tiem pašiem iežiem kā minerālo materiālu sīkšķembas, kas rodas kā blakusprodukti.

(161) Kopumā šie ieži ir piemēroti, lai tos izmantotu kā minerālos materiālus, un karjeru apsaimniekotājiem ir izvēle attiecībā uz to, kā pārdot vai izmantot attiecīgos iežus atbilstīgi pieprasījumam.

(162) To iemeslu dēļ, kas iepriekš izskaidroti 151.–157. apsvērumā attiecībā uz šķeltu akmeņu un kaļķu blakusproduktiem, Komisija nevar izslēgt, ka atbrīvojums, kas paredzēts akmeņiem ar augstu PSV, jūras krastu nocietināšanai paredzētiem akmeņiem, sienu mūrakmeņiem, augstas kvalitātes primārajiem minerālajiem materiāliem un to blakusproduktiem/atkritumiem, varētu veicināt šo materiālu ieguvi nolūkā izmantot tos kā minerālos materiālus.

(163) Saistībā ar to, ka vairākas ieinteresētās personas apšaubīja MMN loģiku, ņemot vērā apstākli, ka akmeņus ar augstu PSV un nocietināšanai paredzētos akmeņus apliek ar nodokli, turpretim mālu, ko izmanto plūdu aizsargbūvēs, vai materiālus, ko izmanto citām specializētām vajadzībām, neapliek, AK iestādes kopīgi ar BAA iesniedza informāciju, ka PSV ir minerālā materiāla pulējamības vērtība; minerālos materiālus ar augstu PSV izmanto bitumena maisījumos, ko klāj uz ceļu virsmas, lai paaugstinātu tās neslīdīgumu. Minerālos materiālus ar visaugstāko PSV izmanto tādās vietās kā līkumos un bremzēšanas zonās, un tiem norāda PSV un minerālā materiāla nodiluma vērtību (aggregate abrasion value – AAV). Tās ir īpašības, kas raksturīgas šo iežu iegulām un kas ražošanas procesā tiek uzlabotas. Šie materiāli joprojām ir minerālie materiāli, un saskaņā ar MMN šis izmantošanas veids ir klasificēts kā minerālo materiālu izmantošana.

(164) Nocietināšanai paredzētos akmeņus izmanto, lai aizsargātu Apvienotās Karalistes piekrasti no erozijas. Specifikācijas prasības ir atkarīgas no konkrētiem jūras vides apstākļiem. Norādītās īpašības cita starpā ir blīvums un minerālā materiāla nodiluma vērtība. Saskaņā ar MMN tos klasificē kā materiālus, ko izmanto kā minerālos materiālus, jo tos lieto nostiprināšanas un apjoma palielināšanas vajadzībām.

(165) Turklāt tas, vai konkrētam mērķim izmantotie materiāli ir savstarpēji aizstājami, vai nav, neietekmē MMN loģiku un atbrīvojumus, ko piešķir citiem materiāliem. Komisija norāda, ka MMN patiesi attiecas uz daudziem un dažādiem izmantošanas veidiem, kas nav savstarpēji aizstājami. Tomēr, ja šādus materiālus var plaši izmantot un tie tiek plaši izmantoti kā minerālie materiāli un ja šāda izmantošana ir ekonomiski izdevīga, šādu materiālu un pat konkrētu izmantošanas veidu atbrīvojums varētu apdraudēt MMN mērķi.

(166) Daudzas ieinteresētās personas norāda uz to, ka ar minerālajiem materiāliem, kas ir atbrīvoti no nodokļa, tiek aizstāti nevis augstākās kvalitātes produkti, bet gan sekundārie minerālo materiālu produkti. Komisija, pirmkārt, norāda, ka šis apstāklis nerada šaubas par to, ka MMN ir sasniedzis savu vides aizsardzības mērķi, jo ar materiāliem, kas ir atbrīvoti no nodokļa un kas ir nenovēršami tāda materiāla blakusprodukti, kurš iegūts, lai netiktu izmantots kā minerālais materiāls, tiek aizstāti jauniegūti minerālie materiāli. Nav svarīgi, vai ar tiem tiek aizstāti augstākas vai zemākas kvalitātes minerālie materiāli, ja vien ir samazinājusies jaunu materiālu ieguve. Turklāt Komisija norāda, ka reizēm ar materiāliem, kas ir atbrīvoti no nodokļa, varētu tikt aizstāti pat augstākas kvalitātes minerālie materiāli, kā to ir izklāstījušas AK iestādes 142. apsvērumā.

(167) Komisija atzīst problēmas, kas saistītas ar MMN un tā atbrīvojumu īstenošanu, pamatojoties uz materiālu ģeoloģiskajām īpašībām. Tomēr Komisija arī norāda, ka daudz grūtāk būtu pamatot atbrīvojumus ar materiālu izmantošanas veidiem, jo tas varētu apgrūtināt nodokļa izpildi un dotu vairāk iespēju ļaunprātīgai izmantošanai. Turklāt šķiet, ka AK iestādes saņemto Ziņojumu izmanto kā pamatu MMN īstenošanai un attiecībā uz materiāliem piemēro tajā sniegtās definīcijas un testus. BAA apstiprināja, ka AK iestādes izmanto eksperta ģeologa pakalpojumus, lai noteiktu karjeros ražotos materiālus.

(168) Attiecībā uz tāda māla un degslānekļa izslēgšanu no MMN nepiemērošanas, ko izmanto keramikas izstrādājumu ražošanā, Komisija norāda, ka tas ir no nodokļa atbrīvots rūpniecisks process, kas jau ir izskatīts Lēmumā par procedūras sākšanu, kurā konstatēts, ka tas nav valsts atbalsts.

(169) Attiecībā uz BAA iesniegtā 2007. gada Kornvolas būvakmens un dabīgā šīfera ceļveža saturu Komisija norāda, ka tā nevar uz to pamatoties kā uz precīzas informācijas avotu, kurā sniegts visaptverošs visu karjera produktu pārskats. Tas ir ceļvedis, kurš izstrādāts reklāmas vajadzībām un kurā ka