PIELIKUMU SARAKSTS

2.2. Otrs piemērs sniegts par Euro 5 vieglā pasažieru automobiļa ceturto apstiprinājumu attiecināšanai uz otro tipu (M1G kategorijas automobilis, kas atbilst īpašām sociālo vajadzību prasībām (C burts)). Apstiprinājums piešķirts saskaņā ar pamatregulu un 2009. gadā pieņemtu grozījumu regulu, un tas izdots Vācijā:

“Euro 6- plus IUPR”OBD

C

c)

sīka informācija par to, kā atjaunot ekspluatācijas apgaismojuma sākotnējos iestatījumus;

sīka informācija par to, kā iegūt informāciju par visiem komponentiem un statusu, laika zīmogiem, DTC gaidīšanas režīmā un reģistrējumiem;

c)

sīka informācija par to, kā iegūt un skaidrot visus kļūdu kodus, kuri neatbilst XI pielikuma 4. iedaļā noteiktajiem standartiem;

2.3. Izsmeļošs dokuments, kurā aprakstīti visi sensora kontrolētie komponenti ar kļūdas noteikšanas un MI iedarbināšanas stratēģiju (nemainīgs braukšanas ciklu skaits vai statistikas metode), tostarp atbilstīgu sekundāru sensora kontrolētu parametru uzskaitījums par katru OBD sistēmas pārraudzītu komponentu, un saraksts, kurā uzskaitīti un paskaidroti visi izmantotie OBD izvades kodi un formāti, kas saistīti ar atsevišķai emisijai atbilstīgiem spēka piedziņas bloku komponentiem un atsevišķiem ar emisiju nesaistītiem komponentiem, ja komponentu pārraudzību izmanto, lai noteiktu MI iedarbināšanu. Īpaši jāsniedz izsmeļošs paskaidrojums par datiem, kas sniegti $05 režīma testā ID $21 līdz FF, un dati, kas sniegti $06 režīmā. Ja attiecīgajā transportlīdzekļa tipā izmanto komunikācijas saiti saskaņā ar ISO 15765–4 “Ceļu transportlīdzeklis, kontroliera apgabala tīkla (CAN) diagnostika – 4. daļa: prasības sistēmām, kas saistītas ar emisijām”, jāsniedz izsmeļošs paskaidrojums par datiem, kas sniegti $06 režīma testā ID $00 līdz FF par katru atbalstītā OBD pārrauga ID.

2.1. Apraksts par to iepriekšējas sagatavošanas ciklu tipiem un skaitu, kuri izmantoti transportlīdzekļa oriģinālajam tipa apstiprinājumam;

CO vērtība

CO (mg/km)

CO

4.4.1. Ātruma samazināšanas informācija no testa ceļa.

(5) Vadītāja masu un, attiecīgā gadījumā, apkalpes locekļu masu pieņem kā 75 kg (ko saskaņā ar ISO Standartu 2416–1992tālāk iedala pasažieru masā, kas ir 68 kg, un bagāžas svarā, kas ir 7 kg), degvielas tvertni piepilda par 90 % un citas šķidrumu saturošās sistēmas (izņemot tās, kuras izmanto lietotu ūdeni) par 100 % no izgatavotāja norādītās kapacitātes.

9.1. Virsbūves tips: (izmanto Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma C iedaļā noteiktos kodus): …

par Z kategorijas riepām, kuras paredzēts uzmontēt transportlīdzekļiem, kuru maksimālais ātrums pārsniedz 300 km/h, sniedz līdzvērtīgu informāciju; riteņiem norāda aploces izmēru(-s) un izvirzījumu no riteņa centra

3.2.16.3.1. Katalizatora aizsardzības sistēmas apraksts, pārslēdzoties no benzīna uz NG un otrādi: …

3.2.15.3.1. Katalizatora aizsardzības sistēmas apraksts, pārslēdzoties no benzīna uz LPG un otrādi: …

3.2.12.2.7.6.4. Šajā iedaļā paredzēto informāciju var, piemēram, sniegt, aizpildot šādu tabulu un pievienojot to šim pielikumam.

3.2.12.2.7.6.3. Izsmeļošs dokuments, kurā aprakstīti visi sensora kontrolētie komponenti ar kļūdas noteikšanas un MI iedarbināšanas stratēģiju (nemainīgs braukšanas ciklu skaits vai statistikas metode), tostarp atbilstīgu sekundāru sensora kontrolētu parametru uzskaitījums par katru OBD sistēmas pārraudzītu komponentu. Saraksts, kurā uzskaitīti un paskaidroti visi izmantotie OBD izvades kodi un formāti, kas saistīti ar atsevišķai emisijai atbilstīgiem spēka piedziņas bloku komponentiem un atsevišķiem ar emisiju nesaistītiem komponentiem, ja komponentu pārraudzību izmanto, lai noteiktu MI iedarbināšanu. Īpaši jāsniedz izsmeļošs paskaidrojums par datiem, kas sniegti $05 režīma testā ID $21 līdz FF, un dati, kas sniegti $06 režīmā. Ja attiecīgajā transportlīdzekļa tipā izmanto komunikācijas saiti saskaņā ar ISO 15765–4 “Ceļu transportlīdzeklis, kontroliera apgabala tīkla (CAN) diagnostika – 4. daļa: prasības sistēmām, kas saistītas ar emisijām”, jāsniedz izsmeļošs paskaidrojums par datiem, kas sniegti $06 režīma testā ID $00 līdz FF par katru atbalstītā OBD pārrauga ID.

3.2.12.2.7.6.1. Apraksts par to iepriekšējas sagatavošanas ciklu tipiem un skaitu, kuri izmantoti transportlīdzekļa oriģinālajam tipa apstiprinājumam.

3.2.12.2.5.1. Sīks iekārtu un to iestatījumu apraksts: …

3.2.12.2.4.1. Raksturlielumi (plūsmas ātrums u. c.): …

3.2.12.2.3.1. Tips (gaisa impulss, gaisa sūknis u. c.): …

Ieplūdes cauruļu un to aprīkojuma (gaisa ieplūdes kameras, sildiekārtas, papildu gaisa ieplūdes atveru utt.) apraksts un rasējumi: …

4.10.2. Papildus 10.1. punktam, ja pārbauda no sērijas ņemtu transportlīdzekli, testi jāveic šādi:

4.8.1.3. Ja no sērijas paņemtais transportlīdzeklis neatbilst 4.8.1.1. iedaļas prasībām, nejaušas izlases veidā no sērijas ņem vēl četrus transportlīdzekļus un veic XI pielikuma 1. papildinājumā aprakstītos testus. Testus var veikt transportlīdzekļiem, kuru nobraukums nepārsniedz 15 000 km.

4.8.1.1. Ja apstiprinātājiestāde konstatē, ka ražojuma kvalitāte šķiet neapmierinoša, no sērijas nejauši paņem transportlīdzekli un tam veic XI pielikuma 1. papildinājumā aprakstītos testus.

Ja jāpārbauda OBD sistēmas darbība, to veic saskaņā ar šādām prasībām:

4.7.1. Ja jāveic 4. tipa tests, to veic atbilstīgi VI pielikumam.

4.6.1. Ja jāveic 3. tipa tests, to veic visiem transportlīdzekļiem, kas atlasīti 1. tipa testam par ražojumu atbilstību, kā noteikts 4.2. iedaļā. Piemēro V pielikuma nosacījumus.

pārējos transportlīdzekļus neiebrauc, bet to nulles km emisijas reizina ar emisiju izvērtēšanas koeficientu. Šajā gadījumā jāņem šādas vērtības:

c)

No sērijas nejauši paņem trīs transportlīdzekļus un testē, kā aprakstīts XII pielikumā.

pārējos transportlīdzekļus neiebrauc, bet to nulles km emisijas reizina ar maiņas koeficientu. Šajā gadījumā jāņem šādas vērtības:

c)

Neskarot III pielikumā minētās prasības, testus veic ar transportlīdzekļiem, kas nākuši tieši no ražošanas līnijas.

Ja nav pieņemts lēmums, ka visi piesārņotāji izturējuši testu, vai par to, ka viens piesārņotājs nav izturējis testu, testu veic ar citu transportlīdzekli (skatīt I.4.2. attēlu).

Sērijas ražojumus uzskata par atbilstīgiem vai neatbilstīgiem, pamatojoties uz transportlīdzekļu izlases testu, tiklīdz ir pieņemts lēmums par to, ka visi piesārņotāji izturējuši testu, vai par to, ka viens piesārņotājs nav izturējis testu, saskaņā ar attiecīgajā papildinājumā piemērojamiem testēšanas kritērijiem.

4.2.2.1. No sērijas nejauši izvēlas trīs transportlīdzekļus un tos testē, kā aprakstīts šīs regulas III pielikumā. Nolietojuma koeficientus izmanto tādā pašā veidā. Robežvērtības ir noteiktas Regulas (EK) Nr. 715/2007 I pielikuma 1. un 2. tabulā.

N kategorijas transportlīdzekļa tipu saimes ietvaros apstiprina, kā noteikts 3.6.1. punktā, izmantojot vienu no attiecīgi 3.6.2. un 3.6.3. punktā aprakstītajām metodēm.

to kopējā pārnesuma attiecība ir zemāka nekā testētajam saimes loceklim tikai atšķirīga riepu izmēra dēļ,

tie ir līdz 110 kg smagāki nekā testētais saimes transportlīdzeklis, ja vien to masas starpība ar vieglāko saimes transportlīdzekli nepārsniedz 220 kg,

virsbūves tips, kā definēts Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma C iedaļā,

virsbūves tips, kā definēts Direktīvas 2007/46/EK II pielikuma C iedaļā,

c)

3.4.1. Tipa apstiprinājums jāattiecina uz atšķirīgiem transportlīdzekļiem ar identisku motoru un emisijas kontroles sistēmām, kā noteikts XI pielikuma 2. papildinājumā. Tipa apstiprinājums jāattiecina uz citu tipu, neatkarīgi no šādam transportlīdzekļa iezīmēm:

3.3.1.4. Ilglaicīguma testu var veikt, izmantojot transportlīdzekli, virsbūves veidu, pārnesumkārbu (automātisko vai manuālo) un riteņu vai riepu izmēru, kas ir atšķirīgs no tā, kas ir transportlīdzekļa tipam, kuram tipa apstiprinājums ir pieprasīts.

c)

tips (ar gaisa impulsu, ar gaisa sūkni u. c.);

c)

3.2.1.6. degvielas tvaiku uzglabāšanas metode ir identiska, t. i., identiska filtra forma un tilpums, uzglabāšanas līdzeklis, gaisa attīrītājs (ja to izmanto iztvaikošanas emisiju kontrolei) utt.;

2.3.4. Ražotājs var pieteikties apstiprinātājiestādē, lai saņemtu atbrīvojumu no kādas no 2.3. iedaļā minētajām prasībām tādiem transportlīdzekļiem, kuriem šāda aizsardzība visdrīzāk nav vajadzīga. Starp kritērijiem, kurus apstiprinātājiestāde novērtē, apsverot atbrīvojuma noteikšanu, cita starpā, ir darbības mikroshēmu pieejamība konkrētajā brīdī, transportlīdzekļa spēja darboties ar augstu efektivitāti un plānotais transportlīdzekļu pārdošanas apjoms.

2.3.3. Tādu mehānisku degvielas iesmidzināšanas sūkņu gadījumā, kas uzstādīti kompresijaizdedzes motoriem, ražotājiem jāveic atbilstīgi pasākumi, lai aizsargātu maksimālās degvielas padeves iestatījumu no bojājuma, transportlīdzeklim esot ekspluatācijā.

vai arī jebkādu citu līdzekli ar tādu pašu efektu. Piemēram, var minēt (neizsmeļošs uzskaitījums) piesietu tvertnes vāku, ar ķēdi piestiprinātu tvertnes vāku vai tādu vāku, kam izmanto to pašu atslēgu gan tvertnes vākam, gan transportlīdzekļa aizdedzei. Šādā gadījumā atslēgai ir jābūt izņemamai no tvertnes vāka tikai tad, kad tas ir aizslēgts.

c)

2.2.3. Ir jāparedz noteikums, lai novērstu pārmērīgas iztvaikošanas emisijas un degvielas izlīšanu, ko rada degvielas tvertnes vāka neesība. To var panākt, izmantojot vienu no turpmāk minētā:

2.2.1. Benzīna vai etanola tvertnes uzpildes sprausla ir projektēta tā, ka tvertni pa to nevar uzpildīt ar degvielas sūkņa uzpildes stobru, kura ārējais diametrs ir 23,6 mm vai lielāks.

1.2.2. Attiecībā uz pielāgojamas degvielas transportlīdzekļiem pārejai no vienas standartdegvielas uz otru testu starplaikos jānotiek, manuāli nekoriģējot motora iestatījumus.

veicot 1. tipa testu, transportlīdzeklī, to darbinot gāzes režīmā, ne vairāk kā 60 sekundes izmanto vienīgi benzīnu.

ja ar vienu un to pašu motoru veic atkārtotus testus, tad rezultātus, izmantojot par standartdegvielu G20 vai A, un rezultātus, izmantojot par standartdegvielu G25 vai B, vispirms aprēķina kā vidējo lielumu un tad no vidējiem lielumiem aprēķina koeficientu “r”;

c)

1.1.3. Vienas degvielas ar gāzi darbināma transportlīdzekļa un divu degvielu ar gāzi darbināma transportlīdzekļa, ko darbina gāzes režīmā kā saimes locekli, tipa apstiprinājumam veic 1. tipa testu ar vienu gāzes standartdegvielu. Šī standartdegviela var būt jebkura no abām gāzes standartdegvielām. Transportlīdzekli uzskata par atbilstīgu, ja tiek izpildītas šādas prasības:

1.1.2.2. Cilmes transportlīdzeklis jāpārbauda 1. tipa testā ar divām galēji atšķirīgām gāzes standartdegvielām, kā norādīts IX pielikumā. NG/biometāna gadījumā, ja pāreja no vienas gāzes degvielas uz otru praksē notiek, izmantojot slēdzi, šo slēdzi nedrīkst izmantot tipa apstiprināšanas laikā.

Attiecībā uz c) un d) apakšpunktā minētajām prasībām – ja demonstrācija parāda, ka divi ar gāzi darbināmi transportlīdzekļi varētu būt vienas saimes transportlīdzekļi, izņemot to sertificēto jaudu, kas ir attiecīgi P1 un P2 (P1 < P2), un tos abus testē kā cilmes transportlīdzekļus, transportlīdzekļu saimes attiecības uzskatīs par spēkā esošām visiem transportlīdzekļiem, kuru sertificētā jauda ir no 0,7 × P1 līdz 1,15 × P2.

šo gāzes degvielas padeves sistēmu kontrolē tāda paša tipa elektroniskais vadības bloks (ECU) ar tādām pašām tehniskām specifikācijām, kurā ir tādi paši programmatūras principi un kontroles stratēģija. Transportlīdzeklim var būt otrs ECU salīdzinājumā ar cilmes transportlīdzekli, ja vien ECU izmanto vienīgi tādēļ, lai kontrolētu iesmidzinātājus, papildu aizvēršanās vārstus un datu ieguvi no papildu devējiem

ja gāzes degvielas sistēmai ir individuāls mērītājs katram cilindram, tās katra cilindra sertificētās jaudas attiecība pret cilmes transportlīdzekļa motora sertificēto jaudu ir no 0,7 līdz 1,15 reizēm;

ja gāzes degvielas sistēmai ir centrālais mērītājs visam motoram, tās sertificētās jaudas attiecība pret cilmes transportlīdzekļa motora sertificēto jaudu ir no 0,7 līdz 1,15 reizēm;

c)

uz to attiecas tādi paši emisiju ierobežojumi;

to ražo tas pats transportlīdzekļu ražotājs;

4. Ja, novērtējot iesniegto informāciju, konstatē neatbilstības vai rodas nesaskaņas, apstiprinātājiestāde pieprasa skaidrojumu no tehniskā dienesta, kas veicis tipa apstiprinājuma testu.

2. Ražotājs sagatavo visu nepieciešamo informāciju, lai nodrošinātu atbilstību šā pielikuma prasībām. Apstiprinātājiestāde var arī ņemt vērā informāciju no uzraudzības programmām.

6.5.8. Visu to instrukciju kopija, kuras nosūtāmas personām, kas veic remontu.

6.5.5. Procedūras apraksts, kas jāievēro transportlīdzekļu īpašniekiem, lai iegūtu neatbilstības labojumu. Tajā jāiekļauj datums, pēc kura var veikt stāvokļa izlabošanas pasākumus, paredzamais laiks, kas nepieciešams darbnīcai, lai veiktu remontu, un vietas, kur to var veikt. Remonts jāveic pienācīgā laika posmā pēc transportlīdzekļa piegādes.

6.5.4. Atbilstīgas tehniskās apkopes vai izmantošanas apraksts, ja ražotājs to paredz kā nosacījumu, lai saņemtu atļauju veikt remontu stāvokļa izlabošanas pasākumu ietvaros, un ražotāja paskaidrojums par iemesliem šādu nosacījumu noteikšanai. Tehniskās apkopes vai izmantošanas nosacījumus var noteikt tikai tad, ja tie nepārprotami attiecas uz neatbilstību un stāvokļa izlabošanas pasākumiem.

6.2. Pasākumu plānu stāvokļa izlabošanai tipa apstiprinātājiestādei iesniedz ne vēlāk kā 60 darbadienas pēc 6.1. iedaļā minētās paziņošanas dienas. Tipa apstiprinātājiestāde 30 darbadienu laikā apstiprina plānu pasākumiem stāvokļa izlabošanai vai to noraida. Tomēr, ja ražotājs kompetentajai apstiprinātājiestādei var uzskatāmi parādīt, ka ir nepieciešamas ilgāks laiks, lai izmeklētu neatbilstību un iesniegtu pasākumu plānu stāvokļa izlabošanai, piešķir pagarinājumu.

6.1. Apstiprinātājiestāde pieprasa ražotājam iesniegt plānu pasākumiem neatbilstības novēršanai, ja konstatē, ka vairāk nekā viens transportlīdzeklis ir kaitīgs emisijas avots, kas atbilst kādam no šiem kritērijiem:

3.6. Ja transportlīdzekļa nobraukums ir 800 km robežās no plānotās tehniskās apkopes, jāveic tehniskā apkope saskaņā ar ražotāja norādījumiem. Neatkarīgi no hodometra nolasījuma pēc ražotāja pieprasījuma var nomainīt eļļas un gaisa filtru.

2.6. No transportlīdzekļa degvielas tvertnes ņemtajā degvielas paraugā svina un sēra saturam jāatbilst Direktīvā 98/70/EK (1) noteiktajiem piemērojamiem standartiem, un nav pieļaujamas nepareizas degvielas izmantošanas pazīmes. Var veikt pārbaudes izpūtējā.

2.2. Transportlīdzeklim jābūt ekspluatētam vismaz 15 000 km vai 6 mēnešus, atkarībā no tā, kurš no šiem lielumiem sasniegts vēlāk, un ne vairāk kā 100 000 km vai 5 gadus, atkarībā no tā, kurš no šiem lielumiem tiek sasniegts ātrāk.

4.3. Ražotājs drīkst apstiprinātājiestādes uzraudzībā veikt pārbaudes, pat ja tās ir destruktīvas, tiem transportlīdzekļiem, kuru emisijas līmenis pārsniedz robežvērtības, lai tādējādi noteiktu iespējamos nolietošanās iemeslus, kurus nevar attiecināt uz ražotāju (piemēram, pirms testa izmantots benzīns ar svina piedevu). Ja pārbaužu rezultāti apstiprina šos iemeslus, attiecīgos testa rezultātus izslēdz no atbilstības pārbaudes.

4.1. Ja uzskatīta, ka jāveic 1. tipa tests, lai pārbaudītu emisiju kontroles iekārtu atbilstību prasībām par to veiktspēju ekspluatācijas laikā, šos testus veic, izmantojot testa procedūru, kas atbilst 2. papildinājumā noteiktajiem statistikas kritērijiem.

c)

Pamatojoties uz 2. iedaļā minēto revīziju, apstiprinātājiestāde pieņem vienu no šādiem lēmumiem un pasākumiem:

3.5. Piemērojot 2. papildinājumā minēto statistikas procedūru, izlašu skaitu nosaka atkarībā no ekspluatācijā esošo transportlīdzekļu saimes gada pārdošanas apjoma Kopienā, kā noteikts šajā tabulā:

3.2. Izvēloties dalībvalstis transportlīdzekļu izlasei, ražotājs var izvēlēties transportlīdzekļus no dalībvalsts, kuru uzskata par īpaši pārstāvniecisku. Šādā gadījumā ražotājam uzskatāmi jāparāda apstiprinātājiestādei, kas piešķīrusi tipa apstiprinājumu, ka izvēle bijusi pārstāvnieciska (piemēram, attiecīgajā tirgū gada laikā pārdots visvairāk konkrētās saimes transportlīdzekļu Kopienā). Ja ekspluatācijā esošu transportlīdzekļu saimei nepieciešams vairāk nekā viens izlases paraugs testam, kā noteikts 3.5. punktā, transportlīdzekļiem otrajā un trešajā izlases paraugā jāatspoguļo atšķirīgi transportlīdzekļa darbības apstākļi salīdzinājumā ar pirmajai izlasei atlasītajiem transportlīdzekļiem.

3.1. Ražotāja sniegtajai informācijai jābūt pietiekami visaptverošai, lai nodrošinātu, ka ekspluatācijas atbilstību var novērtēt normālos izmantošanas apstākļos, kā definēts 1. iedaļā. Ražotājs izlasi veido no vismaz divām dalībvalstīm, kurās transportlīdzekļa izmantošanas apstākļi ievērojami atšķiras. Izvēloties dalībvalstis, ņem vērā tādus faktorus kā degvielas atšķirības, apkārtējās vides apstākļi, vidējais ātrums uz ceļiem, atšķirība starp braukšanas veidu pilsētās un uz automaģistrālēm.

c)

programmā ietverto transportlīdzekļu identifikācijas datus (neatkarīgi no tā, vai tie ir testēti vai nav). Identifikācijas datos norāda:

c)

2.5.7. sīka informācija par attiecinājumiem uz citu tipu un nozīmīgām izmaiņām/atsaukšanas gadījumiem attiecībā uz tiem transportlīdzekļu tipa apstiprinājumiem, uz kuriem attiecas ražotāja sniegtā informācija (ja to pieprasa apstiprinātājiestāde);

2.5.4. attiecīgā gadījumā to transportlīdzekļa tipu saraksts, uz kuriem attiecas ražotāja informācija, t. i., ekspluatācijā esošu transportlīdzekļu saimes grupa saskaņā ar 2.1. iedaļu;

3.13.3. Pēc ražotāja pieprasījuma, ja tehniskais dienests piekrīt, testa procedūru, kas attiecas uz periodiski reģenerējošām sistēmām, reģenerējošai ierīcei nepiemēro, ja ražotājs apstiprinātājiestādei sniedz informāciju par to, ka to ciklu laikā, kuros notiek reģenerācija, emisija nepārsniedz Regulas (EK) Nr. 715/2007 I pielikuma 1. vai 2. tabulā noteiktos ierobežojumus, ko piemēro attiecīgajai transportlīdzekļa kategorijai.

c)

c)

“… THC, CH4 un CO neveic mitruma korekciju,…”

“… CO2, CO, THC, CH4 un NOx koncentrācijām…”

3.5. Sākot no datumiem, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 715/2007 10. panta 4. punktā un 10. panta 5. punktā, 4. pielikuma 3. papildinājuma 4.1.2. punktu saprot šādi:

2.4. Atsauci uz nolietošanās koeficientiem no 5.3.6. punkta 5.3.1.4. punktā saprot kā atsauci uz nolietošanās koeficientu šīs regulas VII pielikumā.

2.2. Simbolam jābūt skaidri salasāmam un neizdzēšamam. To piestiprina labi redzamā un viegli pieejamā vietā, kas precizēta I pielikuma 4. papildinājumā norādītā tipa apstiprinājuma sertifikāta papildpielikumā.

3.1 Tehniskās prasības ir noteiktas ANO/EEK Noteikumu Nr. 83 6. pielikumā no 3. līdz 6. iedaļai.

1.1. Šajā pielikumā aprakstīta 4. tipa testa procedūra, ar kuru nosaka ogļūdeņražu emisijas, kas rodas, iztvaikojot no transportlīdzekļu degvielas sistēmām.

4.1.6. Iegūto koeficientu R salīdzina ar sākotnējo vērtību, kuru izmantoja 4.1.2. posmā. Ja aprēķinātais koeficients R no sākotnējās vērtības atšķiras par vairāk nekā 5 %, izvēlas jaunu koeficientu R, kas ir robežās starp sākotnējo un aprēķināto vērtību, un tad atkārto 2.–6. posmu, lai iegūtu jaunu koeficientu R. Procesu atkārto, līdz aprēķinātais koeficients R ir 5 % robežās no sākotnēji pieņemtā koeficienta.

Kad novecošana pabeigta, katalizatora dati par laiku pie noteiktas temperatūras, kas savākti novecošanas procesa laikā, tiek attēloti histogrammā, grupējot temperatūru pa ne vairāk kā 10 °C. Lai noteiktu, vai katalizatora termālā novecošana faktiski notikusi atbilstīgā apjomā, izmanto VII pielikuma 2.3.1.4. punktā doto BAT vienādojumu un novecošanas ciklam aprēķināto reālo standarttemperatūru. Novecošanu stendā paildzina, ja aprēķinātā novecošanas laika termiskais efekts nav vismaz 95 % no plānotās termiskās novecošanas.

Kad iesmidzināšanas gaiss ir ieslēgts, iestata “bagātīgu”A/F attiecību, lai radītu katalizatora gultnes temperatūru 890 °C (±10 °C). Tipiska A/F vērtība šim posmam ir lambda 0,94 (aptuveni 2 % CO).

3.4. Gaisa/degvielas mērījumi. Gaisa/degvielas (A/F) attiecības mērījumi (piemēram, plaša diapazona skābekļa devējam) jānodrošina pēc iespējas tuvu katalizatora ieplūdes un izplūdes atlokiem. Informāciju no šiem sensoriem fiksē digitāli ar ātrumu 1 hercs (viens mērījums sekundē).

2.2. Katalizatora temperatūru kontrolē stehiometriskā darbībā (no 01 līdz 40 sekundēm ciklā) līdz ne mazāk kā 800 °C (±10 °C), izvēloties atbilstīgu motora ātrumu, slodzi un motora dzirksteles laiku. Maksimālo katalizatora temperatūru, kas ir cikla laikā, noved līdz 890 °C (±10 °C), izvēloties atbilstīgu A/F attiecību motoram “bagātīgā” fāzē, kā aprakstīts nākamajā tabulā.

Novecošanas ilgums stendā = reģenerācijas un/vai atsērošanas ciklu skaits (atkarībā no tā, kurš ir garāks), kas līdzvērtīgs nobrauktiem 160 000 km.

Lai aprēķinātu reālo standarttemperatūru, izmanto BAT vienādojumu ar atkārtotām standarttemperatūras (Tr) izmaiņām, līdz aprēķinātais novecošanas laiks ir vienāds ar faktisko katalizatora temperatūras histogrammā pārstāvēto laiku vai pārsniedz to. Rezultātā iegūtā temperatūra ir reālā standarttemperatūra SBC attiecībā uz šo katalizatora sistēmu un novecošanas stendu.

Katalizatora temperatūru mēra pie minimālā ātruma, kas ir viens hercs (viens mērījums sekundē), vismaz 20 minūtes no novecošanas stendā. Izmērītos katalizatora temperatūras rezultātus attēlo histogrammā, grupējot temperatūras pa ne vairāk kā 10 °C;

izmēra datus par laiku pie noteiktas temperatūras katalizatora sistēmā katalizatora novecošanas stendā saskaņā ar SBC. Katalizatora temperatūru mēra augstākās temperatūras punktā karstākajam katalizatoram sistēmā. Alternatīvi temperatūru var mērīt citā punktā, ja vien to koriģē tā, ka tiek iegūta temperatūra, ko mēra karstākajā punktā.

Katalizatora temperatūru mēra augstākās temperatūras punktā testa transportlīdzekļa karstākajā katalizatorā. Alternatīvi temperatūru var mērīt citā punktā, ja vien to, izmantojot kompetentu inženiertehnisko spriedumu, koriģē tā, lai tiktu iegūta temperatūra, ko mēra karstākajā punktā.

CO

1.1. Šajā pielikumā aprakstīti testi, ar kuriem pārbauda piesārņojuma kontroles iekārtu ilgizturīgumu. Atbilstību ilgizturīguma prasībām pierāda, izmantojot vienu no 1.2., 1.3. un 1.4. punktā izklāstītajām trim iespējām.

IX PIELIKUMS

STANDARTDEGVIELAS SPECIFIKĀCIJA

A. STANDARTDEGVIELAS

1. Tehniskie dati par degvielām testiem transportlīdzekļiem ar dzirksteļaizdedzes motoru

Tips: Benzīns (E5)

Parametrs Vienība Robežvērtības (1) Testa metode Minimālā Maksimālā Pētnieciskais oktānskaitlis RON 95,0 — EN 25164 prEN ISO 5164 Dzinēja oktānskaitlis MON 85,0 — EN 25163 prEN ISO 5163 Blīvums 15 °C temperatūrā kg/m3 743 756 EN ISO 3675 EN ISO 12185 Tvaika spiediens kPa 56,0 60,0 EN ISO 13016–1 (DVPE) Ūdens saturs % v/v 0,015 ASTM E 1064 Destilācija: – Iztvaikošana 70 °C % v/v 24,0 44,0 EN-ISO 3405 – Iztvaikošana 100 °C % v/v 48,0 60,0 EN-ISO 3405 – Iztvaikošana 150 °C % v/v 82,0 90,0 EN-ISO 3405 – galīgās viršanas punkts °C 190 210 EN-ISO 3405 Atliekvielas % v/v — 2,0 EN-ISO 3405 Ogļūdeņražu sastāvs: – olefīni % v/v 3,0 13,0 ASTM D 1319 – aromātiskie ogļūdeņraži % v/v 29,0 35,0 ASTM D 1319 – benzols % v/v — 1,0 EN 12177 – piesātinātie ogļūdeņraži % v/v Ziņojums ASTM 1319 Oglekļa/ūdeņraža attiecība Ziņojums Oglekļa/skābekļa attiecība Ziņojums Indukcijas periods (2) min 480 — EN-ISO 7536 Skābekļa saturs (3) % m/m Ziņojums EN 1601 Esošie sveķi mg/ml — 0,04 EN-ISO 6246 Sēra saturs (4) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Vara korozija — 1. klase EN-ISO 2160 Svina saturs mg/l — 5 EN 237 Fosfora saturs (5) mg/l — 1,3 ASTM D 3231 Etanols (3) % v/v 4,7 5,3 EN 1601 EN 13132

Tips: Etanols (E85)

Parametrs Vienība Robežvērtības (6) Testa metode (7) Minimālās Maksimālās Pētnieciskais oktānskaitlis RON 95,0 — EN ISO 5164 Dzinēja oktānskaitlis MON 85,0 — EN ISO 5163 Blīvums 15 °C temperatūrā kg/m3 Ziņojums ISO 3675 Tvaika spiediens kPa 40,0 60,0 EN ISO 13016–1 (DVPE) Sēra saturs (8) (9) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Oksidācijas stabilitāte minūtes 360 EN ISO 7536 Esošo sveķu sastāvs (nosaka ar šķīdinātāju) mg/100ml — 5 EN–ISO 6246 Izskats Nosaka apkārtējā temperatūrā vai 15 °C, atkarībā no tā, kura ir augstāka. Skaidrs un nesaduļķots, bez saskatāmiem suspendētiem vai nogulšņu sārņiem Vizuāla pārbaude Etanols un augstākie spirti (12) % (V/V) 83 85 EN 1601 EN 13132 EN 14517 Augstākie spirti (C3–C8) % (V/V) — 2,0 Metanols % (V/V) 0,5 Benzīns (10) % (V/V) Atlikums EN 228 Fosfors mg/l 0,3 (11) ASTM D 3231 Ūdens saturs % (V/V) 0,3 ASTM E 1064 Neorganisko hlorīdu saturs mg/l 1 ISO 6227 pHe 6,5 9,0 ASTM D 6423 Vara sloksnes korozija (3 h pie 50 °C) Vērtē-jums 1. klase EN ISO 2160 Skābums (kā etiķskābe CH3COOH) % (m/m) (mg/l) — 0,005(40) ASTM D 1613 Oglekļa/ūdeņraža attiecība Ziņojums Oglekļa/skābekļa attiecība Ziņojums

Tips: LPG

Parametrs Vienība A degviela B degviela Testa metode Sastāvs: ISO 7941 C3 saturs % vol 30 ± 2 85 ± 2 C4 saturs % vol Atlikums Atlikums < C3, > C4 % vol Maksimāli 2 Maksimāli 2 Olefīni % vol Maksimāli 12 Maksimāli 15 Iztvaicēšanas atlikums mg/kg Maksimāli 50 Maksimāli 50 prEN 15470 Ūdens 0 °C temperatūrā Brīvs Brīvs prEN 15469 Kopējais sēra saturs mg/kg Maksimāli 10 Maksimāli 10 ASTM 6667 Sērūdeņradis Nav Nav ISO 8819 Vara sloksnes korozija Vērtē-jums 1. klase 1. klase ISO 6251 (13) Smarža raksturīga Raksturīga Dzinēja oktānskaitlis Minimāli 89 Minimāli 89 EN 589 B pielikums

Tips: NG/Biometāns

Raksturojums Vienības Pamats Robežvērtības Testa metode Minimmālās Maksimālās Standartdegviela G20 Sastāvs: Metāns Molu % 100 99 100 ISO 6974 Atlikums (14) Molu % — — 1 ISO 6974 N2 Molu % ISO 6974 Sēra saturs mg/m3 (15) — — 10 ISO 6326–5 Wobbe indekss (tīrais) MJ/m3 (16) 48,2 47,2 49,2 Standartdegviela G25 Sastāvs: Metāns Molu % 86 84 88 ISO 6974 Atlikums (14) Molu % — — 1 ISO 6974 N2 Molu % 14 12 16 ISO 6974 Sēra saturs mg/m3 (15) — — 10 ISO 6326–5 Wobbe indekss (tīrais) MJ/m3 (16) 39,4 38,2 40,6

2. Tehniskie dati par degvielām testiem ar transportlīdzekļiem ar kompresijaizdedzes motoru

Tips: dīzeļdegviela (B5)

Parametrs Vienība Robežvērības (17) Testa metode Minimālās Maksimālās Cetānskaitlis (18) 52,0 54,0 EN-ISO 5165 Blīvums 15 °C temperatūrā kg/m3 833 837 EN-ISO 3675 Destilācija: — 50 % punkts °C 245 — EN-ISO 3405 — 95 % punkts °C 345 350 EN-ISO 3405 — galējā viršanas temperatūra °C — 370 EN-ISO 3405 Uzliesmošanas temperatūra °C 55 — EN 22719 CFPP (saķepšanas temperatūra uz auksta filtra) °C — –5 EN 116 Viskozitāte pie 40 °C mm2/s 2,3 3,3 EN-ISO 3104 Policikliskie aromātiskie ogļūdeņraži % m/m 2,0 6,0 EN 12916 Sēra saturs (19) mg/kg — 10 EN ISO 20846/EN ISO 20884 Vara korozija — 1. klase EN-ISO 2160 Konradsona oglekļa atlikums (10 % DR) % m/m — 0,2 EN-ISO 10370 Pelnu saturs % m/m — 0,01 EN-ISO 6245 Ūdens saturs % m/m — 0,02 EN-ISO 12937 Neitralizācijas (spēcīga skābe) skaitlis mg KOH/g — 0,02 ASTM D 974 Oksidācijas stabilitāte (20) mg/ml — 0,025 EN-ISO 12205 Eļļošanas spēja (HFRR nolietojuma izpētes diametrs pie 60 °C) µm — 400 EN ISO 12156 Oksidācijas stabilitāte 110 °C temperatūrā (20) (22) h 20,0 EN 14112 FAME (21) % v/v 4,5 5,5 EN 14078

B. STANDARTDEGVIELAS EMISIJU TESTIEM ZEMĀ TEMPERATŪRĀ –6. TIPA TESTS

Tips: Benzīns (E5)

Parametrs Vienība Robežvērtības (23) Testa metode Minimālās Maksimālās Pētnieciskais oktānskaitlis RON 95,0 — EN 25164 prEN ISO 5164 Dzinēja oktānskaitlis MON 85,0 — EN 25163 prEN ISO 5163 Blīvums 15 °C temperatūrā kg/m3 743 756 ISO 3675 EN ISO 12185 Tvaika spiediens kPa 56,0 95,0 EN ISO 13016–1 (DVPE) Ūdens saturs % v/v 0,015 ASTM E 1064 Destilācija: — Iztvaikošana 70 °C % v/v 24,0 44,0 EN-ISO 3405 — Iztvaikošana 100 °C % v/v 50,0 60,0 EN-ISO 3405 — Iztvaikošana 150 °C % v/v 82,0 90,0 EN-ISO 3405 — galējā viršanas temperatūra °C 190 210 EN-ISO 3405 Atliekvielas % v/v — 2,0 EN-ISO 3405 Ogļūdeņražu analīze: — olefīni % v/v 3,0 13,0 ASTM D 1319 — aromātiskie ogļūdeņraži % v/v 29,0 35,0 ASTM D 1319 — benzols % v/v — 1,0 EN 12177 — piesātinātie ogļūdeņraži % v/v Ziņojums ASTM D 1319 Oglekļa/ūdeņraža attiecība Ziņojums Oglekļa/skābekļa attiecība Ziņojums Indukcijas periods (24) min 480 — EN-ISO 7536 Skābekļa saturs (25) % m/m Ziņojums EN 1601 Esošie sveķi mg/ml — 0,04 EN-ISO 6246 Sēra saturs (26) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Vara korozija — 1. klase EN-ISO 2160 Svina saturs Mg/l — 5 EN 237 Fosfora saturs (27) Mg/l — 1,3 ASTM D 3231 Etanols (25) % v/v 4,7 5,3 EN 1601 EN 13132

Tips: Etanols (E75)

Standartdegvielas specifikācija tiks izstrādāta līdz Regulas (EK) Nr. 715/2007 10. panta 6. punktā noteiktajiem datumiem.

(1) Specifikācijās norādītas “patiesās vērtības”. To robežvērtības noteiktas saskaņā ar ISO 4259 “Naftas produkti – precīzijas datu noteikšana un piemērošana attiecībā uz testa metodēm”, un minimālā vērtība noteikta 2R virs nulles; nosakot minimālās un maksimālās vērtības, tām jāatšķiras vismaz par 4R (R = reproducējamība). Neatkarīgi no šā pasākuma, kas nepieciešams tehniskiem mērķiem, degvielas ražotājam tomēr jācenšas sasniegt nulles vērtību gadījumos, kad noteiktais maksimālais lielums ir 2R, un vidējo vērtību gadījumos, kad ir doti maksimālie un minimālie robežlielumi. Vajadzības gadījumā jautājumu par to, vai degviela atbilst specifikācijās noteiktajām prasībām, noskaidro, piemērojot standarta ISO 4259 noteikumus.

(2) Degvielā var būt oksidēšanās inhibitori un metālu dezaktivatori, kurus naftas pārstrādes rūpnīcās parasti izmanto benzīna ražošanā, taču tajā nedrīkst būt detergentu/disperģējošu piedevu un šķīdinātāju.

(3) Etanols, kas atbilst EN 15376 specifikācijai, ir vienīgais skābekli saturošais organiskais savienojums, ko apzināti pievieno standartdegvielai.

(4) Jāpaziņo faktiskais sēra saturs 1. tipa testā lietotajā degvielā.

(5) Šai standartdegvielai nedrīkst apzināti pievienot sastāvdaļas ar fosforu, dzelzi, mangānu vai svinu.

(6) Specifikācijās norādītas “patiesās vērtības”. To robežvērtības noteiktas saskaņā ar ISO 4259 “Naftas produkti – precīzijas datu noteikšana un piemērošana attiecībā uz testa metodēm”, un minimālā vērtība 2R virs nulles; nosakot minimālās un maksimālās vērtības, tām jāatšķiras vismaz par 4R (R = reproducējamība). Neatkarīgi no šā pasākuma, kas nepieciešams tehniskiem mērķiem, degvielas ražotājam tomēr jācenšas sasniegt nulles vērtību gadījumos, kad noteiktais maksimālais lielums ir 2R, un vidējo vērtību gadījumos, kad ir doti maksimālie un minimālie robežlielumi. Vajadzības gadījumā jautājumu par to, vai degviela atbilst specifikācijās noteiktajām prasībām, noskaidro, piemērojot standarta ISO 4259 noteikumus.

(7) Domstarpību gadījumā izmanto procedūras domstarpību atrisināšanai un rezultātu interpretācijai, pamatojoties uz testa metodes precīziju, kā aprakstīts EN ISO 4259.

(8) Valsts līmeņa domstarpību gadījumā par sēra saturu atsaucas vai nu uz EN ISO 20846, vai EN ISO 20884, līdzīgi kā atsaucē uz EN 228 valsts pielikumu.

(9) Jāpaziņo faktiskais sēra saturs degvielā, ko izmanto 1. tipa testā.

(10) Bezsvina benzīna saturu var noteikt, no 100 atskaitot procentos izteiktā ūdens un spirta satura summu.

(11) Šai standartdegvielai apzināti nedrīkst pievienot sastāvdaļas ar fosforu, dzelzi, mangānu vai svinu.

(12) Etanols, kas atbilst EN 15376 specifikācijai, ir vienīgais skābekli saturošais organiskais savienojums, ko apzināti pievieno standartdegvielai.

(13) Ar šo metodi korozīvo vielu klātbūtnes noteikšana var būt neprecīza, ja paraugs satur korozijas inhibitorus vai citas ķimikālijas, kas samazina parauga korozīvo iedarbību uz vara sloksni. Tādēļ šādu sastāvdaļu pievienošana ir aizliegta, lai nesagrozītu pārbaudes rezultātus.

(14) Inertās gāzes (kas nav N2) + C2 + C2+.

(15) Vērtību nosaka 293,2 K (20 °C) temperatūrā un ar 101,3 kPa spiedienu.

(16) Vērtību nosaka 273,2 K (0 °C) temperatūrā un ar 101,3 kPa spiedienu.

(17) Specifikācijās norādītas “patiesās vērtības”. To robežvērtības noteiktas saskaņā ar standartu ISO 4259 “Naftas produkti – precīzijas datu noteikšana un piemērošana attiecībā uz testa metodēm”, un minimālā vērtība noteikta 2R virs nulles; nosakot minimālās un maksimālās vērtības, tām jāatšķiras vismaz par 4R (R = reproducējamība). Neatkarīgi no šā pasākuma, kas nepieciešams tehniskiem mērķiem, degvielas ražotājam tomēr jācenšas sasniegt nulles vērtību gadījumos, kad noteiktais maksimālais lielums ir 2R, un vidējo vērtību gadījumos, kad ir doti maksimālie un minimālie robežlielumi. Vajadzības gadījumā jautājumu par to, vai degviela atbilst specifikācijās noteiktajām prasībām, noskaidro, piemērojot standarta ISO 4259 noteikumus.

(18) Cetānskaitļa diapazons neatbilst 4R minimālā diapazona prasībām. Taču strīda gadījumā starp degvielas piegādātāju un degvielas lietotāju strīda risināšanai var izmantot ISO 4259 ar noteikumu, ka vienreizējas noteikšanas vietā tiek izmantoti atkārtoti mērījumi, ko veic pietiekamu skaitu reižu, lai nodrošinātu nepieciešamo precizitāti.

(19) Jāpaziņo faktiskais sēra saturs degvielā, ko izmanto 1. tipa testā.

(20) Pat ja oksidācijas stabilitāte tiek kontrolēta, pieņem, ka glabāšanas laiks būs ierobežots. Ieteikumi par glabāšanas apstākļiem un ilgumu jāprasa piegādātajam.

(21) FAME saturs, lai atbilstu EN 14214 specifikācijām.

(22) Oksidācijas stabilitāti var uzskatāmi parādīt ar EN-ISO 12205 vai EN 14112. Šo prasību pārskata, pamatojoties uz CEN/TC19 novērtējumu par oksidācijas stabilitātes veiktspēju un testa robežlielumiem.

(23) Specifikācijās norādītas “patiesās vērtības”. To robežvērtības noteiktas saskaņā ar ISO 4259 “Naftas produkti – precīzijas datu noteikšana un piemērošana attiecībā uz testa metodēm”, un minimālā vērtība noteikta 2R virs nulles; nosakot minimālās un maksimālās vērtības, tām jāatšķiras vismaz par 4R (R = reproducējamība). Neatkarīgi no šā pasākuma, kas nepieciešams tehniskiem mērķiem, degvielas ražotājam tomēr jācenšas sasniegt nulles vērtību gadījumos, kad noteiktais maksimālais lielums ir 2R, un vidējo vērtību gadījumos, kad ir doti maksimālie un minimālie robežlielumi. Vajadzības gadījumā jautājumu par to, vai degviela atbilst specifikācijās noteiktajām prasībām, noskaidro, piemērojot standarta ISO 4259 noteikumus.

(24) Degvielā var būt oksidēšanās inhibitori un metālu dezaktivatori, kurus naftas pārstrādes rūpnīcās parasti izmanto benzīna ražošanā, taču tajā nedrīkst būt detergentu/disperģējošu piedevu un šķīdinātāju.

(25) Etanols, kas atbilst EN 15376 specifikācijai, ir vienīgais skābekli saturošais organiskais savienojums, ko apzināti pievieno standartdegvielai.

(26) Jāpaziņo faktiskais sēra saturs degvielā, ko izmanto 6. tipa testā.

(27) Šai standartdegvielai nedrīkst apzināti pievienot sastāvdaļas ar fosforu, dzelzi, mangānu vai svinu.