Padomes direktīva (1982. gada 31. marts), ar ko groza Direktīvu 73/405/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz anjonu virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās testēšanas metodēm



Oficiālais Vēstnesis L 109 , 22/04/1982 Lpp. 0018 - 0030

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0234

Speciālizdevums spāņu valodā: Nodaļa 13 Sējums 12 Lpp. 0135

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 15 Sējums 3 Lpp. 0234

Speciālizdevums portugāļu valodā Nodaļa 13 Sējums 12 Lpp. 0135

CS.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202

ET.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202

HU.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202

LT.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202

LV.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202

MT.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202

PL.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202

SK.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202

SL.ES Nodaļa 15 Sējums 01 Lpp. 190 - 202



Padomes Direktīva (1982. gada 31. marts), ar ko groza Direktīvu 73/405/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz anjonu virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās testēšanas metodēm (82/243/EEK) EIROPAS KOPIENU PADOME, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 100. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [3], tā kā Padomes Direktīva 73/405/EEK [4] ir jāpielāgo, ņemot vērā jaunākos zinātnes un tehnoloģijas sasniegumus, un tādēļ nepieciešams: - atjaunināt atsauces par 2. pantā uzskaitītajām metodēm; - papildināt 2. pantu ar papildu mērīšanas metodi, kuru lieto Apvienotajā Karalistē; - uzlabot "apstiprinājuma testa procedūru", kuru izmanto strīda gadījumā; tā kā sakarā ar 4. pantu Padomes Direktīvā 73/404/EEK (1973. gada 22. novembris) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mazgāšanas līdzekļiem [5] ir jānosaka atbilstošas pielaides bioloģiskās noārdīšanās spējas mērījumiem, lai būtu attiecīgi ievērots testa metožu nedrošums, kura rezultātā var tikt pieņemti lēmumi par noraidīšanu ar būtiskām ekonomiskām sekām; tā kā lēmums par noraidīšanu ir jāpieņem tikai tad, ja ar Direktīvas 73/405/EEK 2. pantā minēto testa metodi iegūtie rezultāti uzrāda bioloģiskās noārdīšanās spēju, kas mazāka par 80 %; tā kā sakarā ar Direktīvas 73/405/EEK darbības jomu ir radušās zināmas neskaidrības un ir nepieciešams skaidri zināt, ka Direktīva attiecas tikai uz virsmaktīvajām vielām, kuras izmanto mazgāšanas līdzekļos; tā kā ir arī nepieciešams skaidri zināt, ka 2. pantā ir runa par anjonu virsmaktīvo vielu, ko satur mazgāšanas līdzeklis, bioloģiskās noārdīšanās spēju, nevis paša mazgāšanas līdzekļa bioloģiskās noārdīšanās spēju; tā kā nepieciešamie Direktīvas 73/405/EEK pielikuma grozījumi un papildinājumi tiks izdarīti 3.a pantā noteiktajā kārtībā, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Direktīvu 73/405/EEK groza šādi. 1. Direktīvas 1. pantu papildina šādi: "kas ietilpst to mazgāšanas līdzekļu sastāvā, kas minēti Direktīvas 73/404/EEK 1. pantā". 2. Direktīvas 2. un 3. pantu aizstāj ar šādiem pantiem: "2. pants Atbilstoši Direktīvas 73/404/EEK 4. pantam par mazgāšanas līdzekļiem dalībvalstis aizliedz laist tirgū un izmantot to teritorijā mazgāšanas līdzekli, ja tā sastāvā ietilpstošo anjonu virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās spēja ir mazāka par 80 %, nosakot ar vienu no šādām metodēm: - ESAO metode, kas publicēta ESAO 1976. gada 11. jūnija tehniskajā ziņojumā "Piedāvātās metodes sintētisko mazgāšanas līdzekļu sastāvā ietilpstošo virsmaktīvo vielu bioloģiskās noārdīšanās spējas noteikšanai", - metode, kuru lieto Vācijā un kas noteikta ar Verordnung über die Abbaubarkeit anionischer und nichtionischer grenzflächenaktiver Stoffe in Wasch– und Reinigungsmitteln 1977. gada 30. janvārī, publicēta Bundesgesetzblatt, 1977. g., I daļā, 244. lappusē atbilstoši regulai, ar kuru groza 1980. gada 18. jūnija regulu, kas publicēta Bundesgesetzblatt, 1980. g., I daļā, 706. lappusē, - metode, kuru lieto Francijā un kas noteikta ar 1977. gada 28. decembra dekrētu, kas publicēts 1978. gada 18. janvāra Journal Officiel de la République française, 514. un 515. lappusē, un 1981. gada jūnija eksperimentālo standartu T 73-260, ko publicējusi Association française de normalisation (AFNOR), - tā sauktā "porainā trauka metode", ko lieto Apvienotajā Karalistē un kas aprakstīta Ūdens izpētes centra Tehniskajā ziņojumā Nr. 70 (1978). 3. pants Saskaņā ar Direktīvas 73/404/EEK 5. panta 2. punktā noteikto procedūru laboratorijas atzinums par anjonu virsmaktīvajām vielām jāpamato ar standartmetodi (apstiprinājuma testa procedūru), kas aprakstīta šīs direktīvas pielikumā." 3. ekļauj šādu pantu: "3.a pants Grozījumus, kas vajadzīgi, lai pielikumu pielāgotu tehnikas attīstībai, pieņem Direktīvas 73/404/EEK 7.b pantā noteiktajā kārtībā." 4. Pielikumu aizstāj ar šīs direktīvas pielikumu. 2. pants Dalībvalstīs stājas spēkā noteikumi, kas vajadzīgi, lai 18 mēnešu laikā pēc šīs direktīvas paziņošanas izpildītu šīs direktīvas prasības, un dalībvalstis par to nekavējoties informē Komisiju. 3. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, 1982. gada 31. martā Padomes vārdā — priekšsēdētājs P. de Keersmaeker [1] OV C 112, 14.5.1981., 4. lpp. [2] OV C 172, 13.7.1981., 111. lpp. [3] OV C 310, 30.11.1981., 7. lpp. [4] OV L 347, 17.12.1973., 53. lpp. [5] OV L 347, 17.12.1973., 51. lpp. -------------------------------------------------- PIELIKUMS ANJONU VIRSMAKTĪVO VIELU BIOLOĢISKĀS NOĀRDĪŠANĀS SPĒJAS NOTEIKŠANA Standartmetode (apstiprinājuma tests) 1. NODAĻA 1.1. Definīcija Anjonu virsmaktīvās vielas šī direktīvas izpratnē ir tādas virsmaktīvās vielas, kuras atdala pēc iziešanas caur katjonu un anjonu jonu apmaiņas sveķiem ar frakcionētu eluāciju un nosaka kā metilēnzilā aktīvas vielas (MZAV) saskaņā ar analīzes procedūru, kas aprakstīta 3. nodaļā. 1.2. Mērījumiem vajadzīgais aprīkojums Mērīšanas metodē izmanto nelielu aktīvo dūņu iekārtu, kas parādīta 1. attēlā, sīkāk — 2. attēlā. Iekārta sastāv no sintētisko notekūdeņu uzglabāšanas trauka A, dozējošā sūkņa B, aerācijas trauka C, nostādināšanas trauka D, saspiesta gaisa sūkņa E aktīvo dūņu atkārtotai apstrādei un trauka F apstrādāto notekūdeņu savākšanai. Traukiem A un F jābūt no stikla vai piemērotas plastmasas un ar vismaz 24 litru tilpumu. Sūknim B jānodrošina sintētisko notekūdeņu nemainīga plūsma uz aerācijas trauku; normālas darbības laikā šis trauks satur 3 litrus maisījuma. Trauka C konusa apakšā ir piekārts poraina stikla aerācijas kubs G. Cauri aeratoram izpūstā gaisa daudzums ir jāmēra ar caurplūdes mērītāju H. 1.3. Sintētiskie notekūdeņi Testā izmanto sintētisko notekūdeni. Katrā litrā krāna ūdens izšķīdina: 160 mg peptona; 110 mg gaļas ekstrakta; 30 mg urīnvielas CO(NH2)2; 7 mg nātrija hlorīda (NaCl); 4 mg kalcija hlorīda (CaCl2 . 2H2O); 2 mg magnija sulfāta (MgSO4 . 7H2O); 28 mg kālija hidrogēnfosfāta (K2HPO4), un 20 ± 2 mg MZAV. MZAV ekstrahē no produkta, ko testē ar 2. nodaļā norādīto metodi. Sintētisko notekūdeni katru dienu gatavo svaigu. 1.4. Paraugu sagatavošana 1.4.1. Tīras virsmaktīvās vielas var pārbaudīt bez iepriekšējas apstrādes. Lai gatavotu sintētisko notekūdeni (1.3. punkts), ir jānosaka MZAV saturs. 1.4.2. Produktu maisījumos analizē MZAV un ziepju saturu. Ar tiem veic spirta ekstrakciju un atdala MZAV (sk. 2. nodaļu). Sintētisko notekūdeņu pagatavošanai ir jāzina MZAV saturs ekstraktā. 1.5. Iekārtas darbība Sākumā ar sintētiskajiem notekūdeņiem piepilda aerācijas trauku C un nostādināšanas trauku D. Trauka D augstums ir jānostiprina tā, lai aerācijas traukā C esošais tilpums būtu 3 litri. Inokulāciju izdara, ievadot 3 ml labas kvalitātes sekundāros notekūdeņus, kas svaigi savākti no attīrīšanās iekārtām, kurās pārstrādā pamatā vietējos notekūdeņus. Notekūdeņi starp parauga ņemšanu un izmantošanu jāuzglabā aerobos apstākļos. Pēc tam iedarbina aeratoru G, saspiestā gaisa sūkni E un dozējošo ierīci B. Sintētiskajiem notekūdeņiem jāiet cauri aerācijas traukam C ar ātrumu viens litrs stundā; tādā veidā panāk vidējo izdalīšanas laiku — 3 stundas. Aerācijas ātrums ir jāregulē tā, lai trauka C saturs visu laiku būtu suspendētā stāvoklī un izšķīdušā skābekļa saturs būtu vismaz 2 mg litrā. Putošana jānovērš ar attiecīgiem līdzekļiem. Pretputošanas līdzekļus, kas kavē aktīvo dūņu darbību vai satur MZAV, lietot nedrīkst. Saspiestā gaisa sūknis E ir jānoregulē tā, lai aktīvās dūņas no nostādināšanas trauka nepārtraukti un regulāri nokļūtu atpakaļ aerācijas traukā C. Dūņas, kas sakrājušās ap aerācijas trauka C virspusi, nostādināšanas trauka D apakšā vai cirkulācijas sistēmā, ir jāievada atpakaļ cirkulācijā vismaz reizi dienā ar suku vai kādu citu piemērotu līdzekli. Ja dūņas nenogulsnējas, to blīvumu var palielināt, atkārtoti pēc vajadzības pievienojot 2 ml devu 5 % dzelzs(III) hlorīda. Notekūdeņus no nostādināšanas trauka D 24 stundu laikā uzkrāj traukā F, pēc tam rūpīgi samaisa un noņem paraugu. Trauks F ir rūpīgi jāiztīra. 1.6. Mērīšanas iekārtas pārbaude MZAV saturu (mg litrā) sintētiskajos notekūdeņos nosaka tieši pirms izmantošanas. MZAV saturs (mg litrā) notekūdeņos, kas 24 stundu laikā ir savākti traukā F, ir jānosaka analītiski ar to pašu metodi tūlīt pēc savākšanas; citādi paraugu jāiekonservē, vēlams, sasaldējot. Koncentrācija jānosaka līdz 0,1 mg litrā MZAV. Lai pārbaudītu procesa efektivitāti, vismaz divreiz nedēļā mēra ķīmisko skābekļa patēriņu (ĶSP) vai izšķīdušo organisko oglekli (IOO) efluentā, kas filtrēts caur stiklšķiedras filtru un ko savāc traukā F, kā arī filtrētajos notekūdeņos traukā A. ĶSP un IOO samazinājumam būtu jāizlīdzinās, ja ir sasniegta aptuveni regulāra MZAV dienas bioloģiskās noārdīšanās, t.i., piestrādes laika beigās, kas parādīts 3. attēlā. Suspendēto daļiņu sausnas saturs aktīvajās dūņās aerācijas traukā ir jānosaka divreiz nedēļā (gramos litrā). Ja tas ir lielāks par 2,5 g/l, aktīvo dūņu pārpalikums ir jāizmet. Testu izdara istabas temperatūrā; tai jābūt stabilai 292 – 297 K (19 – 24 °C) intervālā. 1.7. Bioloģiskās noārdīšanās spējas aprēķins MZAV noārdīšanās procentuālais daudzums jāaprēķina katru dienu, pamatojoties uz MZAV saturu mg/l sintētiskajos notekūdeņos un attiecīgajos notekūdeņos, kas uzkrāti traukā F. Tādējādi iegūtie noārdīšanās skaitliskie lielumi jāatliek grafiski, kā redzams 3. attēlā. MZAV noārdīšanās spēju aprēķina kā aritmētisko vidējo no skaitļiem, kas iegūti pēc piestrādes laika posma 21 dienas laikā, kad noārdīšanās ir bijusi regulāra un iekārta darbojusies bez traucējumiem. Katrā ziņā piestrādes laika posms nedrīkst pārsniegt sešas nedēļas. Dienas bioloģiskās noārdīšanās lielumus aprēķina līdz 0,1 %, bet galarezultātu noapaļo līdz veselam skaitlim. Dažos gadījumos var samazināt paraugu ņemšanas biežumu, bet vismaz 14 rezultāti, kas iegūti 21 dienas laikā pēc piestrādes perioda, jāizmanto vidējā lieluma aprēķinam. 2. NODAĻA TESTĒJAMO PRODUKTU IEPRIEKŠĒJĀ APSTRĀDE 2.1. Iepriekšējas piezīmes 2.1.1. Paraugu apstrāde Anjonu virsmaktīvo vielu un salikto mazgāšanas līdzekļu apstrāde pirms bioloģiskās noārdīšanās spējas noteikšanas apstiprinājuma testā ir šāda. Produkti | Apstrāde | Anjonu virsmaktīvās vielas | Nav | Saliktie mazgāšanas līdzekļi | Atdalīšana ar spirtu, kam seko anjonu virsmaktīvo vielu atdalīšana jonu apmaiņas veidā | Spirta ekstrakcijas mērķis ir aizvadīt komercprodukta nešķīstošās un neorganiskās sastāvdaļas, kas zināmos apstākļos var traucēt bioloģiskās noārdīšanās testu. 2.1.2. Jonu apmaiņas procedūra Bioloģiskās noārdīšanās spējas testa pareizai izpildei anjonu virsmaktīvās vielas ir jāizolē un jāatdala no ziepēm, nejonu un katjonu virsmaktīvajām vielām. To panāk ar jonu apmaiņas paņēmienu, lietojot lielporu apmaiņas sveķus un frakcionētai eluācijai piemērotus eluentus. Šādā veidā anjonu un nejonu virsmaktīvās vielas izolē vienā paņēmienā. 2.1.3. Analītiskā kontrole Pēc homogenizēšanas anjonu virsmaktīvo vielu koncentrāciju sintētiskā mazgāšanas līdzeklī nosaka saskaņā ar MZAV analīzes gaitu. Ziepju saturu nosaka ar piemērotu analītisku metodi. Šī produktu analīze ir nepieciešama, lai aprēķinātu daudzumus, kas vajadzīgi bioloģiskās noārdīšanās spējas testa frakciju pagatavošanai. Kvantitatīva ekstrakcija nav nepieciešama; tomēr vismaz 80 % no anjonu virsmaktīvajām vielām ir jāekstrahē, parasti ekstrahējas 90 % un vairāk. 2.2. Princips No homogēna parauga (pulveriem, izžāvētām pastām un šķidrumiem) iegūst ekstraktu etanolā, kurš satur virsmaktīvās vielas, ziepes un citas spirtā šķīstošas sintētiskā mazgāšanas līdzekļa parauga sastāvdaļas. Spirta ekstraktu ietvaicē līdz sausai vielai, izšķīdina izopropanola/ūdens maisījumā un iegūto šķīdumu laiž caur stipri skābu katjonu apmaiņas/lielporu anjonu apmaiņas sastāvu, kas sakarsēts līdz 323 K (50 °C). Šāda temperatūra ir nepieciešama, lai novērstu taukskābju izgulsnēšanos, kuras skābā vidē var būt šķīdumā. Nejonu virsmaktīvās vielas nepaliek efluentā. Ziepju taukskābes atdala, eluējot ar etanolu, kas satur CO2. Anjonu virsmaktīvās vielas tad iegūst kā amonija sāļus, eluējot ar amonija bikarbonāta šķīdumu izopropanola ūdens šķīdumā. Šos amonija sāļus izmanto noārdīšanās testam. Katjonu virsmaktīvās vielas, kas var traucēt bioloģiskās noārdīšanās testu un analīzes gaitu, atdala ar katjonu apmaiņas kolonnu, ko novieto virs anjonu apmaiņas kolonnas. 2.3. Ķīmiskas vielas un iekārta 2.3.1. Dejonizēts ūdens 2.3.2. Etanols, 95 % (V/V) C2H5OH (pieļaujamais denaturants: metiletilketons vai metanols). 2.3.3. Izopropanola/ūdens maisījums 50:50 (V/V): 50 tilpuma daļas izopropanola (CH3CHOH. CH3) un 50 tilpuma daļas ūdens (2.3.1. punkts). 2.3.4. Oglekļa dioksīda šķīdums etanolā (aptuveni 0,1 % CO2): ar cauruli, kurai galā iekausēts keramisks stikliņš, 10 minūtes laiž oglekļa dioksīdu (CO2) caur etanolu (2.3.2. punkts). Drīkst lietot tikai svaigi gatavotus šķīdumus. 2.3.5. Amonija bikarbonāta šķīdums (60: 40 V/V): 0,3 mol NH4HCO31000 ml izopropanola/ūdens maisījuma, kas sastāv no 60 tilpuma daļām izopropanola un 40 tilpuma daļām ūdens (2.3.1. punkts). 2.3.6. Katjonu apmaiņas sveķi (KAT), stipri skābi, nelaiž cauri spirtu (daļiņu izmērs 50 – 100). 2.3.7. Anjonu apmaiņas sveķi (AAT), lielporu, Merck Lewatit MP 7080 (daļiņu izmērs 70 – 150) vai līdzvērtīgs. 2.3.8. Sālsskābe, 10 % HCl (m/m). 2.3.9. 2000 ml apaļdibena kolba ar slīpēta stikla aizbāzni un atteces dzesinātāju. 2.3.10. Piltuve (karsējama) ar 90 mm diametra papīra filtriem. 2.3.11. 2000 ml filtrējamā kolba. 2.3.12. Jonu apmaiņas kolonnas ar apsildāmu apvalku un krānu: iekšējā caurule ar 60 mm diametru un 450 mm augstumu (4. attēls). 2.3.13. Ūdens vanna. 2.3.14. Skapis žāvēšanai vakuumā. 2.3.15. Termostats. 2.3.16. Rotācijas ietvaicētājs. 2.4. Anjonu virsmaktīvo vielu ekstrakcija un atdalīšana 2.4.1. Ekstrakta sagatavošana Bioloģiskās noārdīšanās testam nepieciešamais virsmaktīvo vielu daudzums ir aptuveni 50 g MZAV. Parasti ekstrahējamās vielas daudzums nepārsniedz 1000 g, bet var būt nepieciešams ekstrahēt arī lielākus parauga daudzumus. Praktisku apsvērumu dēļ, gatavojot ekstraktus bioloģiskās noārdīšanās testam, izmantojamā produkta daudzumu vajadzētu ierobežot līdz 5000 g. Pieredze rāda, ka labāk izdarīt vairākas mazas ekstrakcijas, nevis vienu lielu. Kas attiecas uz jonu apmaiņas sveķu daudzumiem, to jauda ir paredzēta 600 – 700 milimoliem virsmaktīvo vielu un ziepju. 2.4.2. Spirtā šķīstošo sastāvdaļu izolēšana Pievieno 250 g analizējamā sintētiskā mazgāšanas līdzekļa 1250 ml etanola, uzsilda maisījumu līdz viršanai un vāra, maisot vienu stundu ar atteces dzesinātāju. Karsto spirta šķīdumu strauji filtrē caur lielporu filtru, kas uzkarsēts līdz 323 K (50 °C). Kolbu un filtru skalo ar apmēram 200 ml karsta etanola. Filtrātu un saskalas no filtra savāc filtrēšanas kolbā. Ja jāanalizē pastas vai šķidri produkti, tad jāpārliecinās, ka paraugs nesatur vairāk par 55 g anjonu virsmaktīvās vielas un 35 g ziepju. Nosvērtu paraugu ietvaicē sausu. Atlikumu izšķīdina 2000 ml etanola un apstrādā, kā aprakstīts iepriekš. Ja jāstrādā ar pulveriem, kuru blīvums šķiet neliels (< 300 g/l), tad etanola daudzumu maisījumā iesaka palielināt līdz 20: 1. Etanolu saturošo filtrātu ietvaicē sausu, vēlams, ar rotācijas ietvaicētāju. Ja vajadzīgs lielāks ekstrakta daudzums, tad darbību atkārto. Izšķīdina atlikumu 5000 ml izopropanola/ūdens maisījuma. 2.4.3. Jonu apmaiņas kolonnu sagatavošana Katjonu apmaiņas kolonna 600 ml katjonu apmaiņas sveķu (2.3.6. punkts) ievieto 3000 ml vārglāzē un aplej ar 2000 ml sālsskābes (2.3.8. punkts). Ļauj stāvēt vismaz divas stundas, laiku pa laikam apmaisot. Skābi dekantē un sveķus ar dejonizētu ūdeni pārnes kolonnā (2.3.12. punkts). Kolonnā jāievieto stikla vates tampons. Kolonnu skalo ar dejonizētu ūdeni ar ātrumu 10 – 30 ml minūtē, kamēr eluātā nav hlora jonu. Pēc tam ūdens vietā ņem 2000 ml izopropanola/ūdens maisījuma (2.3.3. punkts) pie ātruma 10 – 30 ml minūtē. Jonu apmaiņas kolonna tagad ir gatava darbam. Anjonu apmaiņas kolonna 600 ml anjonu apmaiņas sveķu (2.3.7. punkts) ievieto 3000 ml vārglāzē un aplej ar 2000 ml dejonizēta ūdens. Sveķiem ļauj vismaz divas stundas uzbriest. Sveķus ar dejonizētu ūdeni pārnes kolonnā. Kolonnā jāievieto stikla vates tampons. Kolonnu skalo ar 0,3 M amonija bikarbonāta šķīduma (2.3.5. punkts), līdz tajā nav hlora jonu. Tam nepieciešams apmēram 5000 ml šķīduma. Pēc tam skalo atkal ar 2000 ml dejonizēta ūdens. Pēc tam ūdeni aizvieto ar 2000 ml izpropanola/ūdens maisījuma (2.3.3. punkts) ar ātrumu 10 – 30 ml minūtē. Jonu apmaiņas kolonna tagad ir OH-formā un gatava darbam. 2.4.4. Jonu apmaiņas procedūra Savieno jonu apmaiņas kolonnas tā, lai katjonu apmaiņas kolonna ir virs anjonu apmaiņas kolonnas. Termostatējot uzkarsē jonu apmaiņas kolonnas līdz 323 K (50 °C). Uzkarsē 5000 ml punktā 2.4.2 aprakstītā šķīduma līdz 333 K (60 °C) un laiž caur jonu apmaiņas sastāvu ar ātrumu 20 ml/min. Kolonnas skalo ar 1000 ml karsta izopropanola/ūdens maisījuma (2.3.3. punkts). Lai iegūtu anjonu virsmaktīvos aģentus (MZAV), atvieno KAT kolonnu. Ar etanola/CO2 šķīdumu (323 K, 50 °C) (2.3.4. punkts) eluē ziepju taukskābes no KAT kolonnas. Eluātu izlej ārā. Tad eluē MZAV no AAT kolonnas ar 5000 ml amonija bikarbonāta šķīduma (2.3.5. punkts). Eluātu ietvaicē sausu uz tvaika vannas vai ar rotācijas ietvaicētāju. Atlikums satur MZAV (kā amonija sāli) un iespējamās virsmneaktīvās anjonu vielas, kuras būtiski neietekmē bioloģiskās noārdīšanās testu. Pievieno atlikumam dejonizētu ūdeni līdz noteiktam tilpumam un nosaka MZAV saturu alikvotajā daļā, kā aprakstīts 3. nodaļā. Šķīdumu izmanto kā anjonu sintētisko mazgāšanas līdzekļu standartšķīdumu bioloģiskās noārdīšanās testam. Šķīdums jāuzglabā temperatūrā, kas zemāka par 278 K (5 °C). 2.4.5. Jonu apmaiņas sveķu reģenerācija Katjonu apmaiņas sveķus pēc izmantošanas izmet. Anjonu apmaiņas sveķus reģenerē, laižot caur kolonnu amonija bikarbonāta šķīduma (2.3.5. punkts) papilddaudzumu pie plūsmas ātruma apmēram 10 ml minūtē, līdz eluāts nesatur anjonu virsmaktīvās vielas (metilēnzilā tests). Tad skalojot laiž caur anjonu apmaiņas kolonnu 2000 ml izopropanola/ūdens maisījuma (2.3.3. punkts). Anjonu apmaiņas kolonna ir atkal sagatavota darbam. 3. NODAĻA ANJONU VIRSMAKTĪVO VIELU NOTEIKŠANA BIOLOĢISKĀS NOĀRDĪŠANĀS TESTĀ 3.1. Princips Metodes pamatā ir fakts, ka katjonā metilēnzilā krāsviela ar anjonu virsmaktīvajām vielām veido zilus sāļus, kurus var ekstrahēt ar hloroformu. Lai novērstu traucējošus efektus, ekstrakciju vispirms izdara ar sārmainu šķīdumu un ekstraktu pēc tam sakrata ar skābu metilēnzilā šķīdumu. Atdalītās organiskās fāzes absorbciju mēra fotometriski ar maksimālo absorbcijas viļņu garumu 650 nm. 3.2. Reaģenti un iekārta 3.2.1. Buferšķīdums, pH 10: dejonizētā ūdenī izšķīdina 24 g nātrija bikarbonāta (NaHCO3) un 27 g bezūdens nātrija karbonāta (abām vielām jābūt analītiskas tīrības) un atšķaida līdz 1000 ml. 3.2.2. Neitrāls metilēnzilā šķīdums: dejonizētā ūdenī izšķīdina 0,35 g metilēnzilā (analītiskas tīrības) un atšķaida līdz 1000 ml. Šķīdumu gatavo vismaz 24 stundas pirms lietošanas. Tukšās hloroforma fāzes absorbcija, mērot pret hloroformu, nedrīkst pārsniegt 0,015 uz 1 cm slāņa ar 650 nm. 3.2.3. Skābs metilēnzilā šķīdums: 500 ml dejonizēta ūdens izšķīdina 0,35 g metilēnzilā (analītiskās tīrības) un sajauc ar 6,5 ml H2SO4 (d = 1,84 g/ml). Atšķaida ar dejonizētu ūdeni līdz 1000 ml. Šķīdumu gatavo vismaz 24 stundas pirms lietošanas. Tukšās hloroforma fāzes absorbcija, mērot pret hloroformu, nedrīkst pārsniegt 0,015 uz 1 cm slāņa ar 650 nm. 3.2.4. Hloroforms (trihlormetāns) (analītiskas tīrības), svaigi destilēts. 3.2.5. Dodecilbenzolsulfoskābes metilesteris. 3.2.6. Kālija hidroksīda šķīdums etanolā, KOH, 0,1 M. 3.2.7. Tīrs etanols, C2H5OH. 3.2.8. Sērskābe, H2SO4, 0,5 M. 3.2.9. Fenolftaleīna šķīdums: izšķīdina 1 g fenolftaleīna etanolā un, nepārtraukti maisot, pievieno 50 ml dejonizēta ūdens. Ja veidojas nogulsnes, šķīdumu filtrē. 3.2.10. Sālsskābes šķīdums metanolā: 250 ml sālsskābes (analītiskas tīrības) un 750 ml metanola. 3.2.11. Šķirpiltuve, 250 ml. 3.2.12. Mērkolba, 50 ml. 3.2.13. Mērkolba, 500 ml. 3.2.14. Mērkolba, 1000 ml. 3.2.15. Apaļdibena kolba ar slīpēta stikla aizbāzni un atteces dzesinātāju, 250 ml; vārķermeņi. 3.2.16. pH-metrs. 3.2.17. Fotometrs mērīšanai pie 650 nm, ar 1 cm līdz 5 cm kivetēm. 3.2.18. Filtrpapīrs kvalitatīvām analīzēm. 3.3. Analīzes gaita Paraugus analīzēm nedrīkst ņemt caur putu slāni. Pēc rūpīgas skalošanas ar ūdeni analīzēm izmantotā iekārta ir rūpīgi jāskalo ar sālsskābes šķīdumu metanolā (3.2.10. punkts) un pirms lietošanas ar dejonizētu ūdeni. Filtrē aktīvo dūņu attīrīšanas iekārtas ieejošos un izejošos šķīdumus, ņem paraugu un to tūlīt analizē. Pirmos 100 ml filtrāta izlej. Nomērītu parauga tilpumu, nepieciešamības gadījumā neitralizējot, ielej 250 ml šķirpiltuvē (3.2.11. punkts). Parauga tilpumam jāsatur 20 līdz 150 μg MZAV. Zemāka MZAV gadījumā var izmantot līdz 100 ml parauga. Ja parauga ir mazāk par 100 ml, tad to atšķaida ar dejonizētu ūdeni līdz 100 ml. Paraugam pievieno 10 ml buferšķīduma (3.2.1. punkts), 5 ml neitrāla metilēnzilā šķīduma (3.2.2. punkts) un 15 ml hloroforma (3.2.4. punkts). Maisījumu vienmērīgi, ne pārāk strauji, krata apmēram minūti. Pēc fāzu atdalīšanās hloroforma slāni ielej citā šķirpiltuvē, kurā jau ieliets 110 ml dejonizēta ūdens un 5 ml skāba metilēnzilā šķīduma (3.2.3. punkts). Maisījumu krata vienu minūti. Hloroforma slāni filtrē mērkolbā (3.2.12. punkts) caur vates filtru, kas iepriekš attīrīts un samitrināts ar hloroformu. Sārmaino un skābo šķīdumu ekstrahē trīs reizes, lietojot 10 ml hloroforma otrajai un trešajai ekstrakcijai. Apvienotos hloroforma ekstraktus filtrē caur to pašu vates filtru un 50 ml kolbā (3.2.12. punkts) atšķaida līdz atzīmei ar hloroformu, ar ko skalota vate. Hloroforma šķīduma absorbciju mēra ar fotometru ar 650 nm 1 līdz 5 cm kivetēs pret hloroformu. Analīzes laikā veic arī tukšo eksperimentu. 3.4. Kalibrēšanas līkne No standartvielas dodecilbenzolsulfoskābes metilestera (tetrapropilēna tips ar molekulmasu 340) gatavo kalibrēšanas šķīdumu pēc pārziepošanas par kālija sāli. MZAV aprēķina kā nātrija dodecilbenzolsulfonātu (molekulmasa 348). Apaļdibena kolbā ar svēršanas pipeti iesver 400 līdz 450 mg dodecilbenzolsulfoskābes metilestera (3.2.5. punkts) ar 0,1 mg precizitāti un pievieno 50 ml kālija hidroksīda šķīduma etanolā (3.2.6. punkts), kā arī dažus vārķermeņus. Vāra vienu stundu no brīža, kad tvaiki sasniedz atteces dzesinātāju. Pēc atdzišanas dzesinātāju un šlifa savienojumu skalo ar apmēram 30 ml etanola, un saskalas pievieno kolbas saturam. Šķīdumu titrē ar sērskābi fenolftaleīna klātbūtnē, līdz notiek atkrāsošanās. Šo šķīdumu pārnes 1000 ml mērkolbā (3.2.14. punkts), atšķaida līdz atzīmei ar dejonizētu ūdeni un apmaisa. Daļu no šī virsmaktīvās vielas šķīduma atšķaida tālāk. Ņem 25 ml šķīduma, pārnes 500 ml mērkolbā (3.2.13. punkts), atšķaida līdz atzīmei ar dejonizētu ūdeni un apmaisa. Šis standartšķīdums satur mg MZAV ml, kur E ir parauga svars miligramos. Lai atliktu kalibrēšanas līkni, ņem 1, 2, 4, 6 un 8 ml no standartšķīduma un atšķaida līdz 100 ml ar dejonizētu ūdeni. Tad izdara visu, kā norādīts 3.3. punktā, tostarp tukšo analīzi. 3.5. Rezultātu aprēķināšana Anjonu virsmaktīvās vielas (MZAV) daudzumu paraugā nolasa no kalibrēšanas līknes (3.4. punkts). MZAV saturu paraugā dod šādā veidā: = MZAV mg / l kur V = izmantotā parauga tilpums ml. Rezultātus izsaka kā nātrija dodecilbenzolsulfonātu (molekulmasa 348). 3.6. Rezultātu izteikšana Rezultātus izsaka kā MZAV mg/l ar precizitāti 0,1. +++++ TIFF +++++ A. Glabāšanas trauks B. Dozēšanas ierīce C. Aerācijas kamera (tilpums trīs litri) D. Nostādināšanas trauks E. Saspiestā gaisa sūknis F. Kolektors G. Saķepkeramikas aerators H. Gaisa plūsmas mērītājs +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ Bioloģiskās noārdīšanās spējas aprēķins — apstiprinājuma tests +++++ TIFF +++++ Apsildāma apmaiņas kolonna (Izmēri milimetros) --------------------------------------------------