LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 112/41

KOMISIJAS LĒMUMS

(2006. gada 20. decembris)

par Francijas ieviesto atbalsta shēmu saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu – Valsts atbalsts C 46/2004 (ex NN 65/2004)

(izziņots ar dokumenta numuru K(2006) 6629)

(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

(2007/256/EK)

EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 88. panta 2. punkta pirmo daļu,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu, un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

pēc tam, kad ieinteresētās personas aicinātas iesniegt savus apsvērumus saskaņā ar minētajiem pantiem (1), un, ņemot vērā šos apsvērumus,

tā kā:

I. PROCEDŪRA

(1) Komisija 2004. gada 19. februārī nosūtīja Francijas iestādēm vēstuli (D/51178) ar lūgumu informēt par pārdošanas un nomāšanas shēmu nodokļu priekšrocību izmantošanai par labu atsevišķiem uzņēmumiem, kurus apstiprinājis ministrs budžeta lietās; shēma ieviesta saskaņā ar 77. pantu 1998. gada 2. jūlija Likumā Nr. 98-546 par vairākiem ekonomiska un finansiāla rakstura noteikumiem (2). Francijas iestādes 2004. gada 18. marta vēstulē lūdza pagarināt termiņu, kas tām bija noteikts pieprasītās informācijas iesniegšanai. Komisija 2004. gada 3. maijā saņēma no Francijas iestādēm vēstuli (A/33117) ar iepriekšminēto informāciju. Komisija 2004. gada 6. jūlijā vēstulē (D/54933) pieprasīja no Francijas iestādēm papildu informāciju, kuru tā saņēma 2004. gada 2. augustā (A/36007).

(2) Komisija 2004. gada 14. decembra vēstulē (D/205909) paziņoja Francijas iestādēm par savu lēmumu uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar EK Līguma 88. panta 2. punktu. Šis lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Šajā lēmumā Komisija aicina Franciju un citas ieinteresētās personas noteiktā termiņā iesniegt savus apsvērumus.

(3) Francijas iestādes 2005. gada 6. janvāra (A/30266) un 2005. gada 4. februāra vēstulēs lūdza šī termiņa pagarinājumu, ko Komisija piešķīra, informējot par to savās vēstulēs attiecīgi 2005. gada 11. janvārī (D/50220) un 2005. gada 16. februārī (D/51190).

(4) Komisija 2005. gada 15. martā (A/32251) saņēma Francijas iestāžu apsvērumus. Paredzētajos termiņos Komisija saņēma arī komentārus no sešpadsmit ieinteresētajām personām, kas tika nodoti Francijas iestādēm 2005. gada 9. jūnijā (D/54454).

(5) Francijas iestādes 2005. gada 7. jūlija vēstulē (A/35587) lūdza Komisiju pagarināt tām piešķirto termiņu, lai izteiktu savu viedokli par ieinteresēto personu apsvērumiem. Komisija piekrita šim lūgumam, un Francijas iestādes visbeidzot iesniedza savus apsvērumus 2005. gada 20. jūlija vēstulē (A/35981).

(6) Francijas iestādes 2006. gada 2. marta e-pastā (A/31655) Komisijai jo īpaši nodeva papildu apsvērumus par konkrēto shēmu.

II. SĪKS SHĒMAS APRAKSTS

(7) Saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa (CGI) 39.C panta pirmo daļu nomātu vai jebkurā citā formā lietošanā nodotu īpašumu amortizācija tiek sadalīta uz visu tā normālas lietošanas laiku.

(8) Likuma Nr. 98-546 77. pants papildina Vispārējo nodokļu kodeksu ar diviem noteikumiem, kas paredzēti, lai cīnītos pret uzņēmumu, fizisku personu un ekonomisko interešu grupējumu (GIE) izvairīšanos no nodokļu maksāšanas kustamās mantas finansēšanas operācijās (4).

(9) Tādā veidā Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrā daļā paredzēts, ka ekonomisko interešu grupējuma iznomātā īpašuma amortizācija, kas atvelkama no nodokļiem, nedrīkst pārsniegt ekonomisko interešu grupējuma iekasēto nomas maksu, no kuras atņemti citi ar minēto īpašumu saistīti maksājumi.

(10) Sakarā ar degresīvo amortizāciju un finanšu izdevumiem, kas atbilstīgi definīcijai ir koncentrēti uz pirmajiem īpašuma lietošanas gadiem, ekonomisko interešu grupējumu rādītāji šo pirmo gadu laikā uzrāda ievērojamu deficītu un nes peļņu tikai nākamā perioda laikā, kad saņemtās nomas maksas summa pārsniedz konstatēto izdevumu kopsummu (amortizāciju un finanšu izdevumus ieskaitot). Tā kā ekonomisko interešu grupējumu darbība atbilst fizisko personu darbības principiem, deficīts, ko ekonomisko interešu grupējums reģistrē savas saimnieciskās darbības pirmajos gados, tiek atvilkts no ieņēmumiem, kas ir aplikti ar nodokļiem, un ko gūst ekonomisko interešu grupējumu biedri no savas pastāvīgās saimnieciskās darbības. Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrajā daļā paredzētās amortizācijas robežvērtības ir paredzētas, lai cīnītos pret šāda veida finansējuma ļaunprātīgu izmantošanu nodokļu optimizācijas nolūkos.

(11) Tomēr Vispārējā nodokļu kodeksā, kurā noteikta labvēlīga amortizācijas atskaitījumu sistēma par labu atsevišķiem uzņēmumiem, tika ieviesta atkāpe no šī ierobežojuma. Tādā veidā Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā paredzēts, ka 39.C panta otrajā daļā noteiktās robežvērtības nav piemērojamas ekonomisko interešu grupējuma finansētajiem kustamiem īpašumiem, kas amortizējami pēc degresīvās metodes principa ne mazāk kā 8 gadu laikposmā (5), ja šo darbību iepriekš ir apstiprinājis ministrs budžeta lietās.

(12) Minētajam apstiprinājumam ir vairāki nosacījumi pēc būtības, proti: — īpašuma iegādes cenai jāatbilst tirgus cenai, — ieguldījumam ir jābūt ekonomiski pamatotam un sociāli nozīmīgam, jo īpaši nodarbinātības nozīmē, — īpašuma lietotājam jāpierāda, ka īpašums ir nepieciešams viņa saimnieciskajai darbībai un ka atvilkto maksājumu veidiem nav tikai nodokļu raksturs, — un vismaz divām trešdaļām no nodokļu atvieglojumiem, kas iegūti apstiprinājuma saņemšanas rezultātā, jābūt cedētiem atpakaļ īpašuma lietotājam.

(13) Parasti ekonomisko interešu grupējums, kuru galvenokārt veido finanšu iestādes, iegādājas finansējamo īpašumu par tirgus cenu un nodod to tālāk lietotājam uz nomas pamata. Nomas maksa, ko maksā lietotājs, un pirkšanas opcijas cena līguma beigās, ļauj ekonomisko interešu grupējumam nosegt ieguldīto finansējumu, ieskaitot procentus un ieguldīto kapitālu.

(14) Papildus amortizācijas atskaitījumu robežvērtību atcelšanai (6) ministrijas piešķirtais apstiprinājums atļauj par vienu punktu paaugstināt degresīvās amortizācijas koeficientu, ko parasti piemēro attiecīgajam īpašumam. Turklāt šāda GIE īpašuma pārdošana tālāk tā lietotājam, kad pagājušas divas trešdaļas no īpašuma parastā lietošanas laika, dod pamatu atbrīvojumam no cedētā kapitāla ieņēmuma nodokļa.

(15) Attiecībā uz nosacījumu par ekonomiskā pamatojuma un nozīmīgu sociālo interešu esamību (7), Francijas iestādes ir norādījušas, ka nav nekādu vadlīniju šādu interešu izvērtēšanai un ka pārbaude ir veikta, no vienas puses, ņemot vērā ieguldījuma netiešo ietekmi uz darba tirgu attiecīgajā rajonā, konkurences apstākļiem un darbības attīstību attiecīgajā ekonomiskajā zonā, tostarp jo īpaši ieguldījumu ražošanas, pārvaldes vai lēmuma pieņemšanas centra izveidē vai attīstībā, un, no otras puses, izvērtējot šāda ieguldījuma sniegumu vides aizsardzības un drošības uzlabošanā.

(16) No Vispārējā nodokļu kodeksa 39. CA panta izriet, ka nodokļu priekšrocības, ko iegūst ekonomisko interešu grupējums no apstiprinājuma saņemšanas (8), vismaz divu trešdaļu apmērā tiek nodotas īpašuma lietotājam nomas maksas samazinājuma vai pirkšanas opcijas summas samazinājuma veidā. Turklāt precīza nodokļu priekšrocību summa, kas ekonomisko interešu grupējumam jānodot atpakaļ lietotājam, ir jānosaka apstiprinājuma izsniegšanas brīdī.

(17) Pēc Komisijas lūguma Francijas iestādes iesniedza tabulu ar sadalījumu pa darbības nozarēm, kurā norādīti visi apstiprinājuma pieprasītāji, kā arī attiecīgās shēmas reālie saņēmēji: Darbības nozares Iesniegtie apstiprinājuma pieprasījumi Lēmumi par apstiprinājuma piešķiršanu Ieguldījumi kuģniecībā 142 110 Ieguldījumi aeronautikā 32 18 Ieguldījumi dzelzceļā 5 2 Ieguldījumis rūpniecībā 7 3 Ieguldījumi kosmosā 3 0

(18) Francijas iestādes norādīja, ka no 56 pieprasījumiem, kas nesaņēma apstiprinājuma lēmumu, 21 prasība ir atsaukta, attiecībā uz 13 prasībām nav bijušas turpmākās darbības, un 22 prasības ir noraidītas. Attiecībā uz 22 noraidītajām prasībām Francijas iestādes precizēja, ka 15 no tām attiecās uz īpašuma finansējumu jūras transporta jomā un pārējās septiņas attiecās uz īpašuma finansējumu gaisa transporta jomā.

(19) Francijas iestādes tāpat norādīja, ka apstiprinājuma saņemšanas procedūras Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta nozīmē ir apturētas kopš 2004. gada 14. decembri, t. i., dienas, kad Francijas iestādēm paziņoja par lēmumu uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru.

III. IEMESLI FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAI

(20) Komisija 2004. gada 14. decembra lēmumā norādīja, ka nodokļu priekšrocības, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, šķiet ir piešķirtas ieguldītājiem – ekonomisko interešu grupējuma biedriem – un ekonomisko interešu grupējuma finansēto īpašumu lietotājiem. Attiecībā uz attiecīgā pasākuma selektīvo raksturu Komisija atzīmēja, ka, no vienas puses, par budžetu atbildīgajam ministram šķietami ir piešķirta neierobežota vara apstiprinājuma piešķiršanas pamatojuma apstākļu izvērtēšanā, kas viņam ļauj, balstoties uz subjektīviem kritērijiem, atlasīt attiecīgās shēmas saņēmējus. No otras puses, šķiet, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktā nodokļu shēma ir atbalsta pasākums galvenokārt transporta nozarei. Šajā kontekstā Komisija uzskatīja, ka attiecīgo pasākumu nevar pamatot ar Francijas nodokļu sistēmas veidu vai ekonomisko situāciju. Komisija uzskata, ka attiecīgās priekšrocības izraisīja valsts resursu izmantošanu, kā arī konkurences traucējumus un ietekmēja tirdzniecību Kopienas iekšienē.

(21) Turklāt attiecībā uz pārbaudi par attiecīgās shēmas saderību ar kopējo tirgu Komisija uzskatīja, ka šajā posmā neviena no atkāpēm, kas paredzētas EK Līguma 87. panta 2. un 3. punktā, šim kontekstam neatbilst. Attiecīgā nodokļu shēma nešķiet atbilstīga arī Kopienas vadlīniju, ierobežojumu un virzienu noteikumiem, kas pieņemti valsts atbalsta jomā. Līdz ar to attiecīgā shēma nešķiet saderīga ar kopējo tirgu.

(22) Tādējādi Komisija nolēma uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru, lai kliedētu šaubas par attiecīgās shēmas kvalificēšanu kā valsts atbalstu un šīs shēmas saderību ar kopējo tirgu.

IV. FRANCIJAS IESTĀŽU KOMENTĀRI

(23) Francijas iestādes savos apsvērumos vispirms piekrīt, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktā nodokļu priekšrocību shēma nav valsts atbalsts. Patiesībā tas būtu uzskatāms tikai par vispārējo tiesību piemērošanas tehnisko kārtību, kas attiecīgā finansējuma veidu pakļauj valsts iestāžu kontrolei, nevis par izņēmumu no vispārējām tiesībām. Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta otrajā daļā noteiktais atvelkamās amortizācijas ierobežojums, radot prezumpciju par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, paredzēts, lai kavētu šāda finansēšanas mehānisma izmantošanu nodokļu optimizācijas nolūkos. Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktā shēma tāpat ir paredzēta, lai cīnītos pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Liela apjoma ilgstošas lietošanas preču, uz kurām attiecas šis noteikums, izmantošana tomēr nozīmē atgriešanos pie relatīvi ilglaicīgām investīcijām, un šajā nozīmē nomas izmantošana atbilstu ne tikai centieniem veikt nodokļu optimizāciju, bet arī ekonomiskai nepieciešamībai.

(24) Šajā situācijā Francijas iestādes izvirza domu, ka nosacījumu kopums, kas jāizpilda, lai varētu pretendēt uz apstiprinājuma piešķiršanu, ļautu kontrolēt, a priori, kapitālieguldījumu preču finansēšanas darījumus, izmantojot nomu ar iespēju tās nopirkt, un nodalīt no attiecīgās nodokļu shēmas saņemšanas visus finansējumus, kuru galvenais pamatojums ir apsvērumi par nodokļu optimizāciju.

(25) Tādam lielos vilcienos būtu jāizskatās nosacījumam, saskaņā ar kuru ieguldījumam jābūt ekonomiski pamatotam un sociāli nozīmīgam, jo īpaši nodarbinātības jomā, kas nozīmē, ka apstiprinājuma prasība zināmā mērā izriet no apņemšanās radīt jaunas darba vietas. Šajā sakarā, Francijas iestādes precizē, ka no jauna radītās darba vietas ir jāsaglabā visu īpašuma ekspluatācijas minimālo laiku, proti, uz nomas līguma vai nodošanas lietošanā laiku, vai uz vismaz 8 gadiem. Francijas iestādes uzskata, ka no jauna radītajām darba vietām būtu jāveicina uzņēmuma, kas vēlas saņemt nodokļu priekšrocību apstiprinājumu, algoto darbinieku skaita palielināšanās un jaunajām darba vietām jābūt tieši saistītam ar konkrēto ieguldījumu.

(26) Attiecībā uz iepriekšminēto Francijas iestādes precizē, ka atsevišķas apstiprinājuma prasības ir noraidītas tieši tāpēc, ka tām pievienotie finansējuma projekti nebija ekonomiski pamatoti un sociāli nozīmīgi. Šāda pamatojuma trūkumu varētu raksturot divi situāciju veidi. Pirmkārt, jaunu darbinieku trūkums vai nepietiekams to skaits gan kvantitatīvā, gan kvalitatīvā nozīmē, kas nostiprinātu esošu lēmuma pieņemšanas vai pārvaldības centru vai radītu priekšnoteikumus jauna centra izveidošanai. Otrkārt, prasības pieteicēja finansiālā situācija teorētiski ļautu viņam izmantot citus finansējuma līdzekļus, kam nepiemīt stimulējošs raksturs.

(27) Nosacījums par to, ka lielākā daļa nodokļu priekšrocību, ko saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu saņem ekonomisko interešu grupējuma biedri, ir jānodod atpakaļ lietotājam, palīdzētu cīnīties arī pret nodokļu optimizāciju, izslēdzot no paredzētā mehānisma operācijas, kuru mērķis būtu tikai ienākumu radīšana.

(28) Turklāt Francijas iestādes uzsver, ka šādi ieviestam kontroles mehānismam nebūs neierobežots raksturs. Francijas iestādes atsaucas uz Francijas Konstitucionālās Padomes lēmumu, saskaņā ar kuru minētajam nodokļu prasības apstiprinājumam atbilstīgi Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantam nav neierobežots raksturs, un tas dod par budžetu atbildīgajam ministram vienīgi pilnvaras pārliecināties par to, vai konkrētā operācija atbilst likumā fiksētajiem noteikumiem (9).

(29) Jebkurā gadījumā nodokļu priekšrocības, kas saistītas ar atvilkumiem no amortizācijas summas, nelīdzināsies zaudējumiem no nodokļu ieņēmumiem, bet gan atšķirīgam ar nodokli apliekamās summas sadalījumam noteiktā laikā. Turklāt precīzas nodokļu daļas noteikšana, kuru paturēs ieguldītāji – ekonomisko interešu grupējuma biedri – līdzināsies atlīdzībai, kuras summu noteiks tirgus situācija un parastas tirdzniecības sarunas.

(30) Turklāt, runājot par konkrētās nodokļu shēmas selektīvo raksturu, uz kuru atsaucās Komisija, Francijas iestādes min vairākus argumentus.

(31) Pirmkārt, minētā shēma ir vispārējas nozīmes pasākums, kas vienlaikus skar gan rūpniecības, gan transporta nozari. Minot to kā piemēru, Francijas iestādes atsaucas uz papīra masas pārstrādes iekārtām, ogļūdeņraža uzglabāšanas cisternām, spiestuvju presēm un saldēšanas iekārtām, kuras varētu uzskatīt par rūpnieciskiem īpašumiem, kas amortizējami pēc degresīvās metodes uz laika periodu, kas ir vismaz astoņi gadi. Turklāt Francijas iestādes atzīmē, ka noteikti transporta līdzekļi, piemēram, kravas automašīnas un autobusi, ir izslēgti no šī mehānisma darbības jomas sakarā ar to īso amortizācijas ilgumu. Tātad minētais amortizācijas ilgums attiektos uz visiem īpašumiem, kuru ieguldījuma atgūšana atpakaļ prasa samērā ilgu laiku.

(32) Otrkārt, no attiecīgās shēmas izrietošā peļņas koncentrācija transporta iekārtu jomā, patiesībā būs atkarīga no situācijas izmaiņām, neatkarīgi no Francijas valsts iestāžu gribas, proti, no vienas puses, tā būs atkarīga no rūpniecisko uzņēmumu finansiālās situācijas attīstības un, no otras puses, no ieguldītāju ieinteresētības ieguldīt naudu transporta līdzekļos. Patiešām, transporta līdzekļi varētu izskatīties ļoti pievilcīgi ieguldītājiem, kuri, lai samazinātu savu ieguldījumu riska pakāpi, drīzāk izvēlēsies vieglāk realizējamus īpašumus nevis tādus, saistībā ar kuriem lietotājs varētu sastapties ar zināmiem sarežģījumiem.

(33) Treškārt, attiecīgā shēma neveicinās franču uzņēmumu vēlmi kļūt par ekonomisko interešu grupējuma biedriem, ja vien nacionālā piederība nekļūs par svarīgu faktoru. Ārvalstu ieguldītājs, jo īpaši finanšu pakalpojumu iestāde, tādā veidā varētu izmantot attiecīgās shēmas priekšrocības un no tās izrietošo peļņu, neatkarīgi no vietas, kur tas ir reģistrēts kā nodokļu maksātājs.

(34) Jebkurā gadījumā, pieņemot, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktā shēma ir atkāpe no vispārējām tiesībām, tai ir neierobežota darbības joma, neierobežots darbības laiks, un tā balstītos uz objektīviem un horizontāliem kritērijiem cīņā pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Tādējādi tas netiktu kvalificēts kā valsts atbalsts tieši tāpat kā konkrētā nodokļu shēma Komisijas 1996. gada 13. marta Lēmumā 96/369/EK attiecībā uz nodokļu atbalstu amortizācijai, kas tika pieņemts par labu vācu aviokompānijām (10).

(35) Līdz ar to, runājot par īpašuma atbrīvošanu no nodokļa attiecībā uz cesijas pieaugumu, Francijas iestādes norāda, ka ienākumi, ko ekonomisko interešu grupējuma biedri saņem, arī ir jācedē īpašuma lietotājam vismaz divu trešdaļu apjomā. Francijas iestādes aizstāv viedokli, ka šādu zināmiem nosacījumiem pakļautu īpašuma atbrīvošanu no nodokļiem attaisno Francijas nodokļu sistēmas veids un ekonomikas raksturs. Tā būtu nepieciešama priekšlaicīgas cesijas gadījumā, lai nodrošinātu nodokļu atvieglojumu uzturēšanu no amortizācijas atskaitījumiem vispārējo tiesību ietvaros. Bez tam, Francijas iestādes uzsver, ka šāda atbrīvošana no nodokļiem atbildīs vispārējam regulējumam jau sākot ar 2007. gada 1. janvāri. Patiešām, no šī datuma, cesijas pieaugums no akcijām bez fiksētas dividendes, kas bija spēkā vairāk nekā divus gadus, tiks atbrīvots no nodokļiem, ja izdevumu un maksājumu daļa būs vienāda ar 5 % no cesijas pieauguma tīrās vērtības, no kuras aprēķināts ar nodokli apliekamais rezultāts. Taču, ņemot vērā to, ka līgums starp ekonomisko interešu grupējumu un lietotāju par īpašuma nodošanu noslēgts ar datumu, kad šo īpašumu priekšlaicīga cesija vēl nebija iespējama, jo tā stāsies spēkā vēlāk nekā 2007. gada 1. janvārī, šī cesija nevar stāties spēkā agrāk, kā vien pēc minēto līgumu divu trešdaļu termiņa izpildes. No tā brīža ekonomisko interešu grupējuma biedri varēs izmantot šos nodokļu atvieglojumus, piemērojot vispārējās tiesības.

(36) Francijas iestādes arī atzīmē, ka atbrīvojums no nodokļa par cesijas pieaugumu nenotiek automātiski. Viens no nosacījumiem, lai iegūtu atbrīvojumu no nodokļiem, ir īpašuma reālā lietotāja spēja pierādīt, ka, ņemot vērā šī īpašuma izmaksas, viņš finansiāli nav spējīgs īpašumu iegādāties pats, neizjaucot savu finansiālo līdzsvaru. Tātad saskaņā ar Nacionālās Asamblejas Finanšu Komisijas Vēstneša 1998. gada 25. marta ziņojumu, šis nosacījums tiks iekļauts arī nodokļu atvilkumu alternatīvo mehānismu ieviešanas perspektīvā attiecībā uz kuģu kopīpašumu daļu iegādi, ko atcēla ar 1998. gada Finanšu likumu (turpmāk, “quirats shēma”).

(37) Attiecībā uz attiecīgās nodokļu shēmas saderību ar kopējo tirgu Francijas iestādes uzskata, ka, ja pieņem, ka šī shēma zināmā mērā ir valsts atbalsts, tad tas atbilst EK Līguma 87. panta 3. punktam, jo atvieglo atsevišķu darbību attīstību, vienlaikus šādas tirdzniecības nosacījumi nedrīkst darboties pretēji kopējām interesēm. Patiešām, Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktais mehānisms nedod priekšrocības attiecīgajā valstī reģistrētiem ekonomiskajiem operatoriem par sliktu citu dalībvalstu operatoriem, un tas nav izdevīgāks nekā nodokļu shēmas kuras izmanto citās dalībvalstīs.

(38) Šajā kontekstā Francijas iestādes atsaucas uz īpašo situāciju jūras transporta jomā, kur operatori ir galvenie attiecīgās shēmas saņēmēji. Francijas iestādes konstatē, ka šī shēma ir līdzvērtīga efekta pasākums quirats shēmai – shēma, kas attiecas uz Francijā reģistrēto kuģu finansējumu, kuru iepriekš izziņoja un pieņēma Komisija, balstoties uz EK līguma 87. panta 3. punktu (11). Quirats shēma ir atcelta 1998. gadā sakarā ar tā pārmērīgajām izmaksām no valsts budžeta. Francijas iestādes arī norāda, ka likumdevēji nolēmuši piemērot nodokļu līzingu, ņemot vērā Francijā reģistrēto tirdzniecības kuģu skaita stagnācija, kā arī vēloties samazināt nodokļu izdevumus. Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta stāšanās spēkā neveicināja Francijas jūras transporta nozares izaugsmi, bet gan Francijā reģistrētās flotes, kas kuģo zem Francijas karoga, konsolidāciju un atjaunošanos. Tātad vienlaicīgi citu dalībvalstu flotes ir palielinājušās gan vienību, gan tonnāžas ziņā. Līdz ar to minētās shēmas stāšanās spēkā nekaitē citu dalībvalstu jūras nozares attīstībai.

(39) Turklāt Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktā nodokļu shēma lieliski atbilst Kopienas nostādnēm par valsts atbalstu jūras transportam (turpmāk “Kopienas nostādnes 1977”) un Komisijas paziņojumā C (2004) 43 – Kopienas nostādnes par valsts atbalstu jūras transporta jomā (turpmāk “Kopienas nostādnes 2004”) (12). Šī nodokļu shēma jo īpaši veicinātu Kopienas flotes konkurētspēju jūras transporta pasaules tirgū, saglabātu nodarbinātību Kopienas ietvaros gan jūrā, gan uz sauszemes, aizsargātu un attīstītu Kopienas prasmes jūras satiksmes jomā (minēto Kopienas nostādņu 2.2. punkts). Turklāt šī nodokļu shēma efektīvi veicinātu drošības un vides aizsardzības uzlabošanu, kā arī dotu iespēju atjaunot floti. Aplūkojot tuvāk kuģotāju, kā arī augstas kvalitātes speciālistu nodarbinātības nodrošināšanu uz sauszemes, Francijas iestādes atgādina, ka viens no nepieciešamajiem faktoriem apstiprinājuma saņemšanai ir pienākums izveidot Eiropas Savienības teritorijā jūras lietu vadības un kuģu pārvaldības stratēģisko centru. Darba vietas, kas saistītas ar tiešu jūras transporta vadību un ar tai pakārtotām vai saistītām darbībām, piemēram, apdrošināšanu, kurtāžu un finansējumu, tādejādi gūs netiešus ienākumus no minētās nodokļu shēmas.

(40) Tomēr Francijas iestādes atzīmē, ka ne Kopienas nostādnes 1997 (13), ne Kopienas nostādnes 2004 (14), nenodrošina stingru saikni starp atbalstu, kas nepieciešams jūras transporta uzturēšanai un attīstībai, un radīto darba vietu līmeni. No Kopienas nostādnēm 2004 izriet, ka “pašreizējā situācijā nekas nenorāda, ka būtu novērojami konkurences traucējumi dalībvalstu starpā, kas būtu pretēji Kopienas kopējām interesēm”, un, ka “veiktie pasākumi būtu pozitīvi ietekmējuši uz augstas kvalitātes darbaspēka saglabāšanu […]” (3.1. punkts).

(41) Visbeidzot, runājot konkrēti par tiesiskās paļāvības principu, Francijas iestādes atsaucas uz Komisijas 2001. gada 8. maija lēmumu 2002/15/EK par valsts atbalstu, kas tika piešķirts Francijā uzņēmumam “Bretagne Angleterre Irlande” (“BAI” vai “Brittany Ferries”) (15), kurā attiecīgā nodokļu shēma jau tika izvērtēta.

(42) Francijas iestādes tāpat atsaucas uz Komisijas 1998. gada 17. marta vēstuli (A/32232), kurā savukārt atrodama atsauce uz Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta 2. rindkopu un 39.CA pantu. Francijas iestādes uzskata, ka, neraugoties uz šo vēstuli, kā arī uz vairākām citām lietām, kuru ietvaros bijusi atsauce uz Vispārējā nodokļu kodeksa 39. pantu un kuras izskatījusi Komisija (16) saistībā ar minēto nodokļu shēmu, sešu gadu laikā pēc tā stāšanās spēkā nav uzsākta neviena izmeklēšanas procedūra.

(43) Šajā situācijā Komisijas klusēšana radījusi tiesisko paļāvību Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta saderībai ar kopējo tirgu, kas nozīmē jebkuras iespējamās prasības par līdzekļu atgūšanu no attiecīgajiem uzņēmumiem noraidīšanu.

V. IEINTERESĒTO TREŠO PUŠU KOMENTĀRI

(44) Sešpadsmit ieinteresētās personas tām noteiktajā termiņā iesūtīja Komisijai savus apsvērumus par EK Līguma 88. panta 2. punkta piemērošanu. Minēto ieinteresēto personu saraksts pievienots šā lēmuma pielikumā.

(45) Pirmkārt, vairums ieinteresēto personu iebilst pret Komisijas nostāju attiecībā uz attiecīgās atbalsta shēmas kvalifikāciju.

(46) Saskaņā ar Francijas Valsts kases (la Caisse Nationale des Caisses d ’ Epargne et de Prévoyance – CNCE), Calyon Corporate and Investement Bank (turpmāk “Calyon”) un BNP Paribas (turpmāk “BNP”) viedokli, Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktais mehānisms nav valsts atbalsts, bet gan kontroles režīms, piemērojot vispārīgo regulējumu attiecībā uz atsevišķu aktīvu amortizāciju. Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta 2. rindkopas un 39.CA panta kombinācija varētu kļūt par mērķi cīņā pret nodokļu ieņēmumu pārmērīgajiem zudumiem, par ko liecina parlamentārais darbs, kas veikts pirms likuma Nr. 98-546 pieņemšanas (Francijas Nacionālās Asamblejas 1998. gada 25. marta ziņojums).

(47) Société Générale (SG), BNP un Brittany Ferries izvirza apsvērumu, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pants nerada nodokļu atkāpi no vispārējā regulējuma amortizācijas jautājumā. Drīzāk šeit ir runa par vispārēja rakstura nodokļu shēmu. Saskaņā ar SG viedokli ekonomiskais izdevīgums, kas izriet no atliktā nodokļa maksājuma, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, būtu jāsalīdzina ar amortizācijas vispārējām tiesībām un nevis ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrās rindkopas nodokļu shēmas ierobežojošo izņēmuma raksturu. Turklāt attiecīgā shēma būtu atvērts visiem uzņēmumiem Francijas teritorijā un Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pants cita starpā neattiektos ne uz vienu konkrētu īpašumu vai atsevišķu ekonomikas nozari. Nodokļu priekšrocību piešķīrums, kas izriet no minētā panta piemērošanas, tādejādi nebūtu attiecināms ne uz Francijas tirdzniecības floti, ne uz Francijas banku iestādēm.

(48) Starp citu, ekonomisko interešu grupējuma biedru identitāte nevar būt par kritēriju apstiprinājuma piešķīrumam, un attiecīgā nodokļu shēma neparedz nekādus ierobežojumus attiecībā uz ekonomisko interešu grupējuma biedriem, kas ir lielākie nodokļu maksātāji. Saskaņā ar ieinteresēto pušu viedokli tādēļ nav nekāda racionāla pamata uzskatīt, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C un 39.CA pantu kombinētie noteikumi sniedz selektīvas nodokļu priekšrocības ekonomisko interešu grupējuma biedriem.

(49) Līdz ar to Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā paredzētais apstiprinājums netiks piešķirts, izmantojot neierobežotu varu. Tieši otrādi – saskaņā ar Gaz de France un BNP viedokli, ministrijas apstiprinājuma piešķīrums ir pakārtots objektīviem nevis diskriminējošiem nosacījumiem. BNP atgādina, ka saskaņā ar Tiesas precedentu (17) Komisijai jāpierāda diskriminējošā izturēšanās pret uzņēmumiem individuālo pasākumu ietvaros. Patiešām, administrācijai uzticētās novērtēšanas skalas esamība ļautu secināt, ka selektīva rakstura pasākumi tiek piemēroti individuāliem gadījumiem nevis kā vispārējs režīms, uz kuru šādi pasākumi balstās. Līdz ar to būtu jāatgādina, ka nodokļu administrācija nevar uzspiest nosacījumus, ko neparedz likums. Tāpēc likumā ir skaidri jāparedz kritēriji, kurus piemēros, lai izvērtētu “ekonomiski pamatota un sociāli nozīmīga” projekta izredzes. BNP, CNCE un Calyon atsaucas uz Konstitucionālās Padomes lēmumu (18), kuru piemin Francijas iestādes. Jebkurā gadījumā jebkurš lēmums par apstiprinājuma prasības noraidīšanu varētu būt par pamatu pārsūdzībai administratīvajā tiesā par pilnvaru pārsniegšanu, un Tiesai būtu jāpieņem lēmums par šim atteikumam sniegtās motivācijas likumību.

(50) Pēc Calyon un BNP uzskatiem, attiecīgās shēmas selektīvais raksturs izriet no tirgus prakses un transporta aktīvu īpatnībām (zināmas valorizācijas un ilgtermiņa likviditātes garantijas) nevis no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta satura. Patiešām, transporta līdzekļu īpašumam piemīt savas īpatnības, kas ļauj izmantot ilgtermiņa finansējumu. Tomēr pat, ja pieļautu, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pants neprasa iepriekšēju par budžetu atbildīgā ministra apstiprinājumu, ieguvēji no šāda mehānisma izmantošanas būtu tie paši, kas tagad.

(51) Turklāt BNP uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39. CA panta mehānisma piemērošanas apstākļus attaisno Francijas nodokļu sistēmas veids un ekonomikas raksturs, jo atsevišķām darbības nozarēm nepieciešamas nozīmīgi ieguldījumi.

(52) CNCE aizstāv arī viedokli, ka finanšu priekšrocības, kas ir analogas no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta izrietošajām, iespējams saņemt arī piemērojot vispārējā regulējuma noteikumus. Patiesībā Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta specifiskie noteikumi patiesībā īpaši neatšķiras no vispārējā regulējuma amortizācijas jomā no nodokļu seku kvantitātes viedokļa. CNCE uzskata, ka šo specifiskumu rada, no vienas puses, ienākums no degresīvās amortizācijas koeficienta paaugstināšanas par vienu punktu un, no otras puses, iespēja gūt ienākumus no cesijas pieauguma atbrīvošanas no nodokļiem. BNP tomēr pieļauj, ka valsts aprēķina budžeta izmaksas no 39.CA panta piemērošanas, pamatojoties uz Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta otro rindkopu.

(53) Kas attiecas uz amortizācijas koeficienta paaugstināšanu par vienu punktu, nodokļu ienākumus nodrošina fakts, ka reģistrētais deficīts, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu un saskaņā ar vispārējo tiesību uzņēmumu nodokli, ir atvelkams tikai no ceturtdaļas ar nodokli apliekamo ienākumu uzņēmumu nodokļa ietvaros, ko nomaksā katrs ekonomisko interešu grupējuma biedrs atsevišķi par savu darbību. Turklāt šāda nodokļu ienākuma mērķis ir kompensēt specifiskās neērtības vai ierobežojumus, ko uzspiež nodokļu apstiprinājuma piešķīrums. BNP precizē, ka ienākums, ko ekonomisko interešu grupējums saņem no amortizācijas koeficienta paaugstināšanas par vienu punktu, ir pakļauts zināmiem nosacījumiem, turklāt ir relatīvi pieticīgs. Air France norāda, ka, finansējums, kas veikts, piemērojot attiecīgo shēmu, salīdzinot ar finansējumu, kas veikts ar tieša aizņēmuma palīdzību, rada ekonomiju no 6 līdz 10 % no gaisa kuģa cenas. Air France tāpat aizstāv viedokli, ka ekonomija, ko šādi iegūst nomnieks, ir pilnībā salīdzināma ar finansiālu guvumu, ko var saņemt, izmantojot citus nodokļu nodrošinājuma veidus.

(54) Attiecībā uz cesijas pieauguma atbrīvošanu no nodokļiem CNCE norāda, ka iespējas to pieprasīt izriet no Francijas nodokļu sistēmas ekonomijas un tādēļ to nevar uzskatīt par valsts atbalstu. Tās ekonomiskā racionalitāte padara to nepieciešamu vai funkcionālu salīdzinājumā ar sistēmas efektivitāti. Cesijas pieauguma atbrīvošanu no nodokļiem patiešām varētu attaisnot ar nepieciešamību saglabāt skaidras naudas ienākumus, kas izriet no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteikta mehānisma pirmās rindkopas. Calyon norāda, ka konkrēti gadījumā ar kuģiem atbrīvošana no nodokļiem dod iespēju rēderim būt līdzīgā situācijā kā tad, ja viņš pats būtu nopircis kuģi un viņam būtu pietiekoša finansiālā kapacitāte, lai atvilktu amortizāciju no ar nodokļiem apliekamās summas. BNP uzskata, ka cesijas pieauguma atbrīvošana no nodokļiem paredzēta, lai neapšaubītu ienākumus, kas saistīti ar atliktajiem nodokļu maksājumiem gadījumos, kad lietotāja veiktā pirkuma opcija notikusi pirms attiecīgā budžeta gada. SG norāda, ka viņuprāt, cesijas pieauguma atbrīvošana no nodokļiem ir ekvivalenta specifiskajiem ierobežojumiem, kas saistīti ar attiecīgo nodokļu mehānismu, piemēram, aizliegumu pārdot iznomātājam piederošās daļas, izņemot gadījumu, ja šādu vēlmi pašā sākumā skaidri izteicis lietotājs. Tātad lietotājam pievienotie ekspluatācijas izdevumi kompensēs šo atbrīvojumu no nodokļiem.

(55) Brittany Ferries uzskata, ka cesijas pieauguma atbrīvošana no nodokļiem, kas paredzēta Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā, nav izdevīgāka par to, kas izriet no vispārējā regulējuma, kas būs piemērojams no 2007. gada (ar nosacījumu, ka izdevumu un maksājumu franšīze sastāda 5 %).

(56) Air France atzīmē, ka līdzekļu ekonomija, kas izriet no minētā nodokļu mehānisma izmantošanas, ir salīdzināma ar citu līdzekļu ekonomiju, kuru var iegūt ar citu finansējumu veidu palīdzību, izmantojot pasaulē pastāvošas nodokļu sviras. Turklāt operācijas, kas tiek finansētas, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, izvirza papildu prasības, padarot relatīvus ienākumus no šī mehānisma izmantošanas. Air France atzīmē, ka atsevišķos gadījumos ekonomisko interešu grupējums uz līguma pamata var pārcelt nodokļu risku un papildu izdevumus nomniekam kura rezultātā būtu jūtama ekonomijas samazināšanās, ko varētu iegūt lietotājs.

(57) Visbeidzot, vairākas ieinteresētās personas, tostarp Compagnie Méridionale de navigation (Dienvidu Navigācijas kompānija), aizstāv viedokli, ka attiecīgā shēma rada rēderiem daudzas neērtības, valstij izvirzot tikpat daudz prasības, lai saņemtu apstiprinājuma piešķīrumu. Tādejādi ienākumi, kas izriet no minētās nodokļu shēmas, kompensē Francijā reģistrēto kuģu pārvaldības papildu izmaksas, kuras galvenokārt veido franču apkalpes izmaksas, kas joprojām ir viena no visaugstākajām Eiropā. Fouquet Sacop uzsver, ka minētais režīms spiedis to izvēlēties paātrinātas attīstības ceļu, reģistrējot kuģus zem Francijas karoga, jo visas neērtības un papildu izmaksas, kas ar to ir saistītas, kompensē attiecīgā nodokļu shēma. CMA CGM, Broström Tankers, Pétro Marine un Louis Dreyfus Armateurs savukārt uzsver, ka, ja minētā shēma nedotu ienākumus, viņi nebūtu spējuši nodrošināt savas investīcijas zem Francijas karoga un līdz ar to piedalīties Kopienas flotes attīstības veicināšanā. Bourbon Maritime atzīmē, ka, viņuprāt, Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktais mehānisms ļauj uzturēt augsti kvalificēta līmeņa darbaspēku, kas saistīts ar jūras transporta tiešu pārvaldību un ar to saistītās darbības un, ka tas efektīvi veicina drošības un vides aizsardzības uzlabošanos.

(58) Otrkārt, attiecībā uz EK Līguma 87. panta 1. punktu, kas saistīts ar tirdzniecības sakaru ietekmēšanu starp dalībvalstīm, vairākas ieinteresētās personas atzīmē, ka ekonomisko interešu grupējuma biedri un attiecīgo īpašumu lietotāji var būt arī ārvalstu operatori vai to Francijas filiāles. Turklāt attiecīgā shēma neesot labvēlīgāka par tām, kas ir spēkā citās dalībvalstīs. SG precizē, ka reti tiem klientiem, kurus skar apstiprinājuma prasība, ir franču izcelsme.

(59) Treškārt, attiecībā uz attiecīgās shēmas saderību ar kopējo tirgu, CNCE atzīmē, ka apstiprinājumi, kas piešķirti jūras operatoriem, atbilst Kopienas nostādņu 1997 un 2004 garam (19). Tādejādi attiecīgā shēma ir saderīga ar EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, kas izstrādāts atbilstīgi jau pieminētajiem Kopienas nostādņu principiem.

(60) Brittany Ferries uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktais mehānisms ir saderīgs ar kopējo tirgu, piemērojot EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, jo šis noteikums paredzēts vienīgi uz laiku, lai labotu “tirgus darbības traucējumus” liela apjoma īpašumu investīciju finansēšanas jomā. Vairums ieinteresēto pušu pasvītro, ka citas dalībvalstis uz to reaģējušas, ieviešot līdzīgus noteikumus.

(61) Ceturtkārt, attiecībā uz tiesiskās paļāvības principa piemērošanu vairākums ieinteresēto personu – shēmas saņēmēji – uzsver, ka tās vienmēr ir bijušas pārliecinātas, ka attiecīgā shēma nav valsts atbalsts EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē. Tātad, pieminētā principa piemērošana šajā gadījumā būtu pretrunā ar jebkādu līdzekļu atpakaļ piedzīšanu.

(62) SG norāda, ka, ņemot vērā iepriekš spēkā bijušo shēmu pirms šīs konkrētās shēmas, fizisko personu uzņēmumu deficīts, ko izraisīja amortizācija, bija pilnībā attiecināms uz šo uzņēmumu partneru nodokļu rādītājiem. Tātad Komisija nekad neuzskatītu, ka šis vispārējā regulējuma režīms varētu būt valsts atbalsts.

(63) Tāpat tiek aizrādīts, ka Komisija ir atturējusies iejaukties sešus gadus. Calyon uzskata, ka Komisijai jau vairākkārt bijuši zināmi gadījumi par aktīvu finansējuma operācijām, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, un tā ne reizi nav apsvērusi jautājumu par to likumību attiecībā uz EK Līguma 87. pantu (20). CNCE atzīmē, ka laiks, kas aizritējis kopš brīža, kad Komisija uzzinājusi par iespējamo atbalstu līdz formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas brīdim, ir pārmēru garš un Calyon to kvalificē kā nesaprātīgu. Starp citu, Komisija, izņēmuma kārtā, jau noteikusi izmantotāja tiesiskās paļāvības principa esamību, uzstājoties pret atbalsta atmaksāšanu, kamēr vismaz trīs gadu termiņš nav notecējis kopš brīža, kad Komisija iepazinusies ar attiecīgo pasākumu un pieņēmusi galīgo lēmumu (21).

(64) Vairākas ieinteresētās personas tāpat uzsver, ka Komisija iepriekš atbalstījusi quirats shēmu – shēmu, kas no nodokļu viedokļa ir daudz labvēlīgāka nekā attiecīgā shēma šajā gadījumā un, ka šis apstāklis būtu veicinājis tiesisko paļāvību attiecīgās shēmas likumībai no viņu puses. Starp citu, pēc CNCE domām, tiesiskās paļāvības rašanās no saņēmēju puses, nenozīmē, ka Komisija atbalstīs identisku shēmu. Tikai analogas shēmas atbalstīšana varētu veicināt šādu uzticību. Tādā veidā Komisija savā 2001. gada 8. maija lēmumā (22) ir atbalstījusi analogu shēmu. CNCE un SG tāpat atsaucas uz vairākām līdzīgām shēmām, kurus Komisija ir pieņēmusi (23), kā arī uz Tiesas lēmumu RSV/Komisija (24).

(65) Konkrētāk, Brittany Ferries uzskata, ka Komisijas 2001. gada 8. maija lēmums (25), būtībā radīja tiesisko paļāvību attiecībā uz faktu, ka attiecīgā shēma nav valsts atbalsts.

(66) CNCE tāpat uzsver, ka Francija pieņēmusi likumu Nr. 98-546 apmēram trīs mēnešus vēlāk nekā informējusi par to Komisiju, kā tas ir noteikts EK Līguma 88. panta 3. punktā. Divu mēnešu laikā pēc paziņojuma saņemšanas Komisija ir atturējusies uz to atbildēt, attiecinot attiecīgo pasākumu uz jau esošajām atbalsta shēmām Lorenca lietas Tiesas precedenta nozīmē (26).

(67) Jāpiebilst, ka divas no ieinteresētajām personām, ar nosacījumu, ka viņu identitāte netiks atklāta, nosūtījušas Komisijai savus komentārus formālās izmeklēšanas procedūras sakarā.

(68) Savās piezīmēs, ko ieinteresētās personas nosūtījušas Komisijai paredzētajos termiņos, viena persona uzsver, ka attiecīgā nodokļu shēma ir nelikumīga. Šī ieinteresētā persona lūdz, lai Komisija paplašinātu šīs administratīvās pārbaudes procedūras darbības lauku līdz quirats shēmai. Šī puse, piekrītot Komisijas lēmumam par formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, uzskata, ka, no vienas puses, attiecīgajai shēmai ir selektīvs raksturs, jo tā atbalsta Francijas rēderus un, no otras puses, tas iespaido tirdzniecības sakarus starp dalībvalstīm, jo īpaši Trans-Manche tirgū. Minētā puse šajā sakarībā uzsver, ka attiecīgā shēma šajā gadījumā, nomainot quirats shēmu, ieviesta, lai apmierinātu Francijas jūras industrijas vajadzības, kas izriet no Finanšu komisijas 1998. gada 25. marta ziņojuma.

(69) Turklāt dodot privilēģijas franču operatoriem, attiecīgais nodokļu mehānisms veicinātu pārprodukcijas pieaugumu Trans-Manche tirgū, dodot iespēju šīs nozares operatoriem iegādāties jaunus kuģus, kaut arī viņiem nebūtu šim nolūkam nepieciešamo finansiālo līdzekļu. Konkurences traucējumus, kas izriet no šīs shēmas piemērošanas, turklāt vēl pastiprinātu jaunu kuģu iegāde Seafrance un Brittany Ferries, izmantojot minētā nodokļu mehānisma palīdzību. Tādā veidā šīs kompānijas, iegādājoties jaunus kuģus, krietni vien palielinātu savu kapacitāti.

(70) Otra ieinteresētā puse, pieprasot, lai tās identitāte netiktu izpausta, uz savu novērojumu pamata atsaucas uz daudz izdevīgāko konkurences pozīciju, kuru bauda Francijā reģistrēti operatori, starp kuriem ir Brittany Ferries, pateicoties šīs kompānijas kuģu finansējumam, izmantojot attiecīgo shēmu. Otra ieinteresētā puse atsaucas uz atbalstu kompānijai Brittany Ferries uz Trans-Manche līnijām un līnijas Francija–Īrija par spīti nelabvēlīgajiem konkurences apstākļiem šajās līnijās, kas, starp citu, noveda P&O līdz aiziešanai no minētā tirgus.

VI. FRANCIJAS IESTĀŽU KOMENTĀRI PAR IEINTERESĒTO, TREŠO PUŠU KOMENTĀRIEM

(71) Pēc Francijas iestāžu domām, vairums ieinteresēto, trešo pušu vērojumu apstiprina Francijas iestāžu nostāju, izvērtējot attiecīgo nodokļu shēmu, proti: — Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pants ir vispārēja regulējuma pasākums, kas tiek galvenokārt, bet ne tikai, izmantots tirdzniecības kuģu finansēšanai, — attiecīgās shēmas darbības sekas var salīdzināt vai nu ar valsts tiesību aktiem, vai ar mehānismiem, kas darbojas citās dalībvalstīs, — apstiprinājums nesatur rīcības brīvības pazīmes un tā piešķiršana ir atkarīga no atbilstības objektīviem kritērijiem, — attiecīgā nodokļu shēma ir ļoti svarīgs Kopienas ekonomikai, jo īpaši pastāvīgu darba vietu uzturēšanā un lokalizācijā, — visbeidzot, vairākums ieinteresēto trešo pušu atsaucas uz savu tiesisko paļāvību attiecībā uz attiecīgā mehānisma saderību ar Kopienas noteikumiem.

(72) Attiecībā uz novērojumiem, kurus iesniegušas abas iepriekš minētās ieinteresētās personas, kuru identitāte ir konfidenciāla, Francijas iestādes uzskata, ka tie ir balstīti uz nepareiziem vai neprecīziem rādītājiem.

(73) Attiecībā uz argumentu, saskaņā ar kuru uzņēmumi Brittany Ferries no ekonomisko interešu grupējuma labvēlīgo nodokļu shēmas gūtie ienākumi būtu netieši ietekmējuši P&O izstāšanos no rietumu un centrālās la Manche līnijas, Francijas iestādes iebilst, ka tikai divi uzņēmuma Brittany Ferries kuģi ir izmantojuši attiecīgās nodokļu shēmas priekšrocības un ka šī uzņēmuma kuģa “Mont St Michel” finansējums, izmantojot šo mehānismu, ticis atbalstīts Komisijas 2001. gada 8. maija lēmumā (27).

(74) Lielbritānijas iestādes ir veikušas padziļinātu konkurences apstākļu izpēti par iepriekš minētā operatora aiziešanu no tirgus. Tomēr Lielbritānijas iestāžu slēdziens neuzrāda iespējamos konkurences traucējumus kā šī operatora aiziešanas iemeslu. Turklāt, vairāku operatoru apgrozījuma samazināšanos izraisa nepārtraukts lēto aviolīniju konkurences pieaugums nevis jaunu kuģu palaišana no citām rēderejām.

(75) Runājot par vienas no abām minētajām ieinteresētajām pusēm vēlmi, lai Komisija paplašinātu savu pārbaudes procedūru līdz quirats shēmai, Francijas iestādes atgādina, ka šī shēmai tika pasludināta par saderīgu ar EK Līguma noteikumiem Komisijas 1996. gada 3. maija lēmumā.

(76) Visbeidzot Trans-Manche kapacitātes pieaugums nav to kompāniju nopelns, kuras izmantojušas ekonomisko interešu grupējuma nodokļu shēmu. Šajā sakarā būtu jāņem vērā jaunpienācēji līnijās, kur agrāk saimniekoja tikai vēsturiskie operatori. Francijas iestādes atzīmē arī to, ka Eirotunelis ir dubultojis kravas transporta pakalpojumu kapacitāti laika posmā no 2000. līdz 2003. gadam, un P&O savulaik atpirka operatora Stena-Line daļas un modernizēja savu floti.

VII. ATBALSTA IZVĒRTĒJUMS

(77) Pēc formālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanas, pamatojoties uz EK Līguma 88. panta 2. punktu un ņemot vērā argumentus, ko šajā kontekstā sniegušas Francijas iestādes un ieinteresētās personas, Komisija uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta nodokļu shēma ir valsts atbalsts EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

1. Valsts atbalsta esamība

(78) Saskaņā ar EK Līguma 87. panta 1. punktu, “ar kopējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai”.

(79) Valsts līmeņa pasākuma kvalificēšana par valsts atbalstu nozīmē, ka ir izpildīti šādi kumulatīvi nosacījumi: 1) minētais pasākums dod ienākumus, izmantojot valsts līdzekļus, 2) šīm priekšrocībām ir selektīvs raksturs un 3) minētais pasākums rada vai draud radīt konkurences traucējumus un spēj ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm (28).

(80) Nepieciešams minēt iemeslus, kas ļautu uzskatīt, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39. panta iepriekš aprakstītā shēma atbilst šiem kumulatīvajiem nosacījumiem.

(81) Jāatgādina, ka saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39 C panta pirmo rindkopu, iznomāta vai jebkurā citā formā lietošanā nodota īpašuma amortizācija tiek sadalīta uz tā normālas izmantošanas laiku.

(82) Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrā rindkopa un 39.CA pants attiecas uz amortizācijas noteikumiem, kas piemērojami iznomāta vai lietošanā nodotam īpašuma finansējumam, jo īpaši ekonomisko interešu grupējumam. Pēc Francijas iestāžu domām šie divi noteikumi tika ieviesti, lai cīnītos pret nelikumīga atbalsta izmantošanu ar šāda veida finansējumu.

(83) Francijas iestādes tāpat kā ieinteresētās personas uzsver, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktā shēma nozīmē atgriešanos pie vispārējā regulējuma amortizācijas atskaitījumu jomā, proti, pie Vispārējā nodokļu kodeksa 39. panta 1. punkta otrās rindkopas un 39.C panta pirmās rindkopas un, līdz ar to, nav uzskatāma par valsts atbalstu. Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrā rindkopa ir izņēmums no minēto pantu noteikumiem.

(84) Saskaņā ar pastāvošo juridisko praksi, piemērojot EK Līguma 87. panta 1. punktu, nepieciešams vienīgi noteikt, vai dotā tiesiskā režīma ietvaros valsts pasākums paredzēts, lai atbalstītu “atsevišķus uzņēmumus vai atsevišķu preču ražošanu” salīdzinājumā ar citiem, kas, raugoties no minētās shēmas nospraustā mērķa viedokļa, būtu līdzīgā faktiskā un tiesiskā situācijā (29).

(85) Tādejādi, lai konstatētu, kas tad īsti ir nodokļu atvieglojumi šī termina juridiskajā nozīmē attiecībā uz valsts atbalstu, ir nepieciešams noteikt likumu, uz kuru atsaukties, vai piemērojamo kopīgo režīmu, dotā tiesiskā režīma ietvaros, ar kuru šos atvieglojumus varēs salīdzināt (30). Šajā sakarā Tiesa cita starpā jau ir izteikusi savu spriedumu, norādot, ka atsauces izvēle ir ārkārtīgi svarīga nodokļu pasākumu gadījumos, jo jau pašu nodokļu atvieglojumu pastāvēšana kā tāda nevar darboties citādi, kā vien saistībā ar “normālu” aplikšanu ar nodokli, proti, ar spēkā esošo nodokļu likmi, kas ir spēkā attiecīgajā ģeogrāfiskajā ietvarā (31).

(86) Tātad, šajā gadījumā, lai varētu noteikt iepriekš minēto likumu, uz kuru var atsaukties iznomātu vai lietošanā nodotu īpašumu amortizācijas režīma ietvaros, ir nepieciešams vienīgi ņemt vērā noteikumus, kas attiecas uz šādu īpašumu finansēšanu no tādu fizisko personu uzņēmumu puses kā ekonomisko interešu grupējums. Pretējā gadījumā faktiskās un juridiskās situācijas, kas tika ņemtas vērā, lai noteiktu ienākumus, nebūs salīdzināmas ne no ekonomisko interešu grupējuma biedru viedokļa, ne arī no īpašumu lietotāju viedokļa.

(87) Tātad, šajā gadījumā piemērojamais atsauces likums attiecībā uz atvelkamās amortizācijas noteikšanu ir ekonomisko interešu grupējuma finansēto īpašumu amortizācijas, ko paredz Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrā rindkopa (32), principa ierobežošana. Tomēr, šajā sakarā nevar atsaukties uz Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta pirmo rindkopu, jo šis noteikums nav piemērojams ekonomisko interešu grupējuma finansējamajām operācijām, proti, struktūrām, kas apvieno vairākas juridiskas vienības, pārsvarā finanšu institūcijas, kuras šādā veidā sadala savā starpā ar šīm operācijām saistīto risku, pretēji finanšu operācijām, ko veic viena pati finanšu institūcija, pati uzņemoties visu risku. Šajā sakarībā, cita starpā, jānorāda, ka, pretēji finansējuma operācijas veidiem, kas neizmanto ekonomisko interešu grupējuma pakalpojumus, finansējuma operācija, kuru veic tāda nodokļu caurspīdīga struktūra kā ekonomisko interešu grupējums, dod iespēju optimizēt nodokļus, ekonomisko interešu grupējumam reģistrējot rezultātus ar zaudējumiem pirmajos tā darbības gados, kurus atvelk no ar nodokļiem apliekamajiem savu biedru ienākumiem, kas rodas viņu darbības rezultātā.

(88) Tātad Komisija uzskata, ka Francijas iestādes un dažas no ieinteresētajām pusēm neredz pamatu piekrist, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta shēma ir atgriešanās pie vispārējā regulējuma amortizācijas jautājumos un, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrā rindkopa apstiprina atsauces kārtību, uz kuras pamata būtu jānosaka nodokļu atvieglojumi, kas izriet no 39.CA panta piemērošanas. Cita starpā, šajā sakarā būtu svarīgi pieminēt, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta ir skaidri pateikts, ka paredzētie nodokļu atvieglojumi tiek aprēķināti no pašreizējās vērtības saldo pozitīvā vai negatīvā atlikuma, attiecīgi nosakot nodokļu samazināšanu vai papildu iemaksu, kas izriet no šī panta otrās rindkopas noteikumiem.

(89) Runājot par priekšrocībām, kas izriet no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta piemērošanas, var konstatēt, ka tikai ekonomiskā interešu grupējuma (33) biedri, finansējot liela apjoma kustamo īpašumu, kuru amortizācijas ilgums ir vismaz astoņi gadi, spēj izmantot nodokļu atvieglojumus, kas izriet no Vispārējā nodokļu kodeksa 39. CA panta, proti, 1) atkāpe no atvelkamās amortizācijas griestu noteikšanas principa, 2) amortizācijas koeficienta palielināšana par vienu punktu un 3) cesijas pieauguma iespējamā atbrīvošana no nodokļiem.

(90) No vienas puses, attiecībā uz atvelkamās amortizācijas griestu atcelšanu, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, jāatgādina, ka katrs no ekonomiskā interešu grupējuma biedriem ar tiem piešķirtām tiesībām, var, laika posmā, kad notiek īpašuma vērtības samazināšanās, kuras laikā GIE grupējuma rādītāji ir ar deficītu, pieskaitīt šo ekonomiskā interešu grupējuma deficītu pie saviem ar nodokli apliekamajiem ienākumiem. Šajā kontekstā netiek ņemti vērā Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrajā rindkopā noteiktie amortizācijas griesti.

(91) Līdz ar to Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā paredzētās atkāpes piemērošana deficīta fāzes laikā dod iespēju katram ekonomisko interešu grupējuma biedram samazināt ar nodokļiem apliekamo pamatsummu saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otro rindkopu. Patiešām, fakts, ka amortizācijas summa nav ierobežota līdz iegūtas nomas maksas summai un ir atbrīvota no citiem pienākošiem maksājumiem par iznomāto īpašumu, ļauj paaugstināt amortizācijas summu jau no pirmajiem finanšu gadiem, ja tie nesuši zaudējumus. Apstāklis, ka saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA. pantu šis deficīts atvelkams tikai no ceturtdaļas no ar nodokļiem apliekamiem ienākumiem saskaņā ar vispārējo tiesību uzņēmumu nodokļa likmi, ko katrs ekonomisko interešu grupējuma biedrs atskaita no savām atlikušajām darbībām, var, protams, ierobežot, bet nevarēs apstrīdēt šādu priekšrocību esamību.

(92) Francijas iestādes uzsver, ka šādi iegūtu nodokļu ietaupījumu, kas radies finansējuma operācijas pirmajos gados, neitralizē nodokļu papildinājumi, kas konstatēti tiklīdz ekonomisko interešu grupējums sāk gūt peļņu, noma maksai pārsniedzot amortizācijas gadskārtējo daļējo parāda atmaksu kopā ar procentiem. Tomēr Komisija uzskata, ka gūtie ienākumi tiek atspoguļoti paziņojumā par nodokļu maksājumiem un atbilst pašreizējās vērtības saldo no nodokļiem, kas iemaksāti visā amortizācijas laikā kopumā, ņemot vērā piemēroto procentu likmi.

(93) Senāta ziņojums Nr. 413 (34), cita starpā, apstiprina šo analīzi, jo tajā ir norādīts, ka “[l] partneru šādi iegūtu nodokļu ietaupījumu pirmajos ekspluatācijas gados kompensē nodokļu papildinājumi, kas parādās vēlāk, kad finansējuma struktūra gūst peļņu”. Tomēr, saskaņā ar šo ziņojumu, laika nobīde dod iespēju gūt peļņu no līdzekļiem, kas atbilst starpībai starp nodokļu ietaupījumu, kas radies finansējuma operācijas pirmajos gados, pašreizējo vērtību un pēdējo finanšu gadu nodokļu papildinājumu iemaksām. Komisija tāpat atzīmē, ka 1999. gada 17. janvāra nodokļu instrukcijā Nr. 120 (35) norādīts, ka nodokļu atvieglojumi, kas izriet no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta dod iespēju īstenot nodokļu ietaupījumus.

(94) Tātad, nodokļu shēma, ko ievieš ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39. CA pantu, dod iespēju ekonomisko interešu grupējuma biedriem gūt ienākumus no atliktā nodokļu maksājuma.

(95) Arguments, saskaņā ar kuru lietotāji, kuru ekonomisko interešu grupējums nesaņem nodokļu atvieglojumus, kas paredzēti saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, var izmantot citus finansējuma veidus, lai izvairītos no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrajā rindkopā noteiktiem no nodokļiem atvelkamajiem amortizācijas griestiem un tādā veidā nebūt neizdevīgākā situācijā salīdzinājumā ar tiem, kuru vidū ekonomisko interešu grupējums nevarēs gūt panākumus. Patiešām ir svarīgi vispirms atgādināt, ka, attiecībā uz atbalsta shēmu, Komisija var aprobežoties ar attiecīgās shēmas vispārēja raksturojuma izskatīšanu, nepētot dziļāk katru atsevišķu tā pielietošanas gadījumu (36). Turklāt šāds arguments spiež ņemt vērā no faktiskā un juridiskā viedokļa individuāli atšķirīgas situācijas (37), turklāt tīri hipotētiskā līmenī.

(96) Visbeidzot, nav izslēgts, ka lietotāji, kas nespēj izmantot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta noteikumus, tieši tāpat nebūs spējīgi izmantot kādu no alternatīvajiem finansējuma veidiem. Tāds gadījums varētu rasties, ja kāda no bankas iestādēm, saistībā ar konkrētā uzņēmuma finansiālo situāciju, nolemtu viena neuzņemties risku, kas izriet no dotās finansējuma operācijas (tikai līzinga) vai, ja tā iemeslu dēļ, kas izriet no lietotāju bilances vai finansiālās kapacitātes, citi finansējuma veidi izrādītos neiespējami (tiešās investīcijas, izmantojot aizņēmumu vai paša kapitālu). Jebkurā gadījumā pat tad, ja pieņem, ka šie lietotāji tiešām ir spējīgi izmantot kādu no alternatīvajiem finansējuma veidiem un tajā saskata daudz izdevīgākus nosacījumus, piemēram, amortizācijas griestu atcelšanu, tas nenozīmē, ka lietotājiem neiznāktu atteikties no sākumā izvēlētā izdevīgākā risinājuma par labu otram risinājumam, iespējams ne tik izdevīgam, un ka viņi nesaņems specifisku nodokļu atvieglojumu savam līzingam no ekonomisko interešu grupējuma (pateicoties pienākumam par cesijas atpakaļ nodošanu, kas oficiāli paredzēts Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā).

(97) No otras puses, bez no amortizācijas atvelkamās summas griestu atcelšanas ekonomisko interešu grupējuma biedri izmanto priekšrocības, ko dod degresīvās amortizācijas koeficienta palielināšana par vienu punktu un gadījumā, ja tiek veikta priekšlaicīga īpašuma cesija lietotājam un visi nosacījumi izpildīti, arī atbrīvojums no cenu kāpuma (38).

(98) Šis paaugstinātais koeficients un iespējamais atbrīvojums no cesijas cenu kāpuma ir priekšrocības, ko bauda ekonomisko interešu grupējuma biedri, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, bet ko viņi nevarētu izmantot, piemērojot alternatīvu nodokļu shēmu, proti, Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otro rindkopu. Jebkurā gadījumā, Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta piemērošanu attiecībā uz divām, iepriekš nosauktajām priekšrocībām nevar attiecināt uz amortizācijas noteikumu izmantošanu vispārējo tiesību ietvaros, kā to norādījušas Francijas iestādes, jo Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta pirmā rindkopa nekādā ziņā neparedz šādus nodokļu atvieglojumus.

(99) Attiecībā uz argumentu, saskaņā ar kuru, sākot no 2007. gada janvāra, atbrīvošana no cesijas cenu kāpuma būs vispārējā regulējuma jautājums, jākonstatē, ka šis arguments, jebkurā gadījumā, neatbilst situācijai, jo šādas priekšrocības pastāvēšana ir jāizvērtē no spēkā esošās tiesību sistēmas viedokļa nevis tikai iecerētās juridiskās situācijas gaismā (39). Cita starpā personas nepiemin, ka tiesiskā rakstura grozījumi varētu izskaust agrāk piešķirtās priekšrocības.

(100) Attiecībā uz piemērojamās attiecīgās shēmas priekšrocību valstisko izcelsmi derētu atcerēties, ka atbalsta jēdziens ir daudz vispārīgāks par subsīdiju jēdzienu tāpēc, ka tas sevī ietver ne tikai pozitīvo materiālo palīdzību kā pašas subsīdijas, bet arī cita veida iejaukšanās veidus, kas dažādās formās samazina maksājumus, kas parasti pārslogo uzņēmuma budžetu un līdz ar to, kaut arī nav subsīdijas šī vārda vistiešākajā nozīmē, tomēr ir tādas pašas dabas un rada identisku efektu (40). No tā izriet, ka pasākums, ar kura palīdzību valsts iestādes piešķir dažiem uzņēmumiem atbrīvojumu, samazinājumu vai varbūt atlikto maksājumu no parastā kārtībā aprēķinātā nodokļa summas, kas,_____, lai arī nesatur valsts līdzekļu īpašnieku maiņas pazīmes, tomēr rada šādu atvieglojumu saņēmējiem daudz izdevīgāku finansiālu situāciju nekā citiem nodokļu maksātājiem un ir valsts atbalsts EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē (41). Kopumā, tas nozīmē, ka, lai arī pasākumi, kas izriet no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta, nesatur valsts līdzekļu īpašnieka maiņas pazīmes, nevar noliegt, ka tie rada nodokļu ieņēmumu zaudējumu un līdz ar to uzskatāmi par valsts finansējumu.

(101) Šajos apstākļos Komisija uzskata, ka ekonomisko interešu grupējuma biedri bauda priekšrocības nodokļu ietaupījumu veidā (griestu atcelšana un amortizācijas koeficienta paaugstināšana) un zināmos nosacījumos realizēta īpašuma priekšlaicīgas cesijas gadījumā pat ir atbrīvoti no nodokļu maksājumiem, kas nozīmē izmaksas Francijas valsts budžetam.

(102) Noslēgumā attiecībā uz ekonomisko interešu grupējuma biedriem un ņemot vērā, ka tiem jācedē atpakaļ minētā īpašuma lietotājam vismaz divas trešdaļas no kopējiem nodokļu ienākumiem, kas izriet no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta piemērošanas, Komisija uzskata, ka ienākumi, ko saņem ekonomisko interešu grupējums, maksimāli ir viena trešdaļa no šiem kopējiem ienākumiem. Šajā kontekstā Komisija atgādina, ka ekonomisko interešu grupējuma biedri galvenokārt ir finanšu iestādes.

(103) Attiecībā uz aplūkojamo īpašumu lietotājiem vienas daļas kopējo nodokļu atpakaļ cedēšana, no kuras gūst ienākumu ekonomisko interešu grupējuma biedri, piemērojot visai strīdīgu noteikumu, īstenojas, izmantojot nomas maksas pazemināšanu vai pircēja opcijas summas samazināšanu. Šie ienākumi, kas tiek norakstīti uz lietotājiem, tādejādi samazina maksājumus, kas parasti pārslogo viņu budžetu, līzinga operāciju ietvaros. Atpakaļ cedēšanai veidojot vismaz divas trešdaļas no ienākumiem, ko ekonomisko interešu grupējuma biedriem piešķir ar valsts līdzekļu atbalstu, jāņem vērā, ka lietotāji šīs nostādnes ietvaros saņem ienākumus no valsts EK Līguma 87. panta nozīmē, kas veido vismaz divas trešdaļas no kopējā ienākuma.

(104) Tomēr Francijas iestādes, kā arī dažas ieinteresētās personas uzsver, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā iestrādātā nodokļu shēma ir Francijas finanšu regulējuma vispārēja nostādne. Tātad būtu jāizpēta vai priekšrocību kopums, ko izmanto ekonomisko interešu grupējuma biedri un lietotāji, uzrāda selektīva rakstura pazīmes.

(105) Sākumā jāatgādina, ka valsts pasākuma specifiskums, proti, tā selektīvais raksturs, ir viens no valsts atbalsta jēdziena raksturojošiem faktoriem EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē. Līdz ar to ir svarīgi pārbaudīt, vai attiecīgā nodokļu shēma dod ekskluzīvas priekšrocības gūt ienākumus atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķiem darbības nozarēm (42).

(106) Principā, nodokļu pasākums, kuru var kvalificēt kā valsts atbalstu atšķiras no vispārējā nodokļu pasākuma ar savu ierobežojošo tiesisko vai faktisko raksturu, par pamatu ņemot tā saņēmēju skaitu. Tādejādi, lai kādu pasākumu varētu kvalificēt kā valsts atbalstu, uzņēmumiem, kas to izmanto, ir jāpieder pie skaidri noteiktas kategorijas, tiesiski vai faktiski piemērojot kritērijus, kas izstrādāti konkrētajam pasākumam (43).

(107) Šajā gadījumā, Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu piemēro tikai apjomīgiem kustamiem īpašumiem, kas amortizējami pēc degresīvās metodes ne mazāk kā astoņu gadu laikā un ir iegādāti jauni, izņemot kuģus, kurus drīkst iegādāties lietotus. Starp citu, Senāta ziņojumā Nr. 413 (44) norādīts, ka “[…] nodokļu mehānisma mērķis tieši ir piesaistīt liela apjoma investīcijas, pateicoties ļoti stimulējošām nodokļu svirām”.

(108) Nodokļu atvieglojumi, kas izriet no šī noteikuma piemērošanas, dod labumu de jure vienīgi ekonomisko interešu grupējuma biedriem, kas finansē šādus īpašumus (45) un šo īpašumu lietotājiem, pateicoties pienākumam cedēt atpakaļ lietotājam vismaz divas trešdaļas no kopējiem nodokļu ienākumiem, ko saņem ekonomisko interešu grupējuma biedri. Investori, ekonomisko interešu grupējuma biedri, kas nefinansē Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā atrunātos īpašumus un lietotāji īpašumam, kura amortizācijas laiks ir mazāks par astoņiem gadiem, tieši pretēji, nevar pretendēt uz šīs nodokļu shēmas priekšrocībām.

(109) Līdz ar to, pat ja pieņem, ka īpašuma lietotāji, kuri nevar izmantot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā atrunāto nodokļu shēmu, būtu ieinteresēti izmantot Vispārējā nodokļu kodeksa nodokļu shēmai alternatīvu finansējuma veidu, viņiem ir liegts šis finansējuma veids.

(110) Turklāt, ņemot vērā attiecīgo īpašumu amortizācijas ilgumu, kas paredzēts Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā, šis noteikums de facto galvenokārt dod labumu uzņēmumiem, kas darbojas transporta, jo īpaši jūras transporta un aviācijas nozarē, kā arī tiem ekonomisko interešu grupējumiem, kas finansē īpašumus, kuri ar šīm nozarēm ir saistīti.

(111) Tātad no vienas puses saskaņā ar Francijas iestāžu sniegto informāciju izriet, ka 182 no 189 apstiprinājuma prasībām, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, attiecas uz transporta nozari. Turklāt, pamatojoties uz šiem rādītājiem, tikai uz jūras transporta nozari vien attiecas 75 % no visām iesniegtajām apstiprinājuma prasībām un 82 % no piešķirtajām apstiprinājuma prasībām (sk. 17. punktā iepriekš minēto tabulu).

(112) No otras puses, šīs shēmas ieviešana, nosakot izņēmumu ekonomisko interešu grupējuma finansēto īpašumu amortizācijas griestus, bija galvenokārt motivēta ar likumdevēju vēlmi atbalstīt transporta un galvenokārt jūras transporta nozari.

(113) Šis faktiskais stāvoklis attiecas uz vairākiem elementiem.

(114) Pirmkārt, starp īpašumiem, uz kuriem attiecas Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pants, tikai uz kuģiem skaidri attiecas Nodokļu instrukcija Nr. 120 (46). Līdz ar to ir paredzēts, ka vienīgie lietotie īpašumi, kuri drīkst izmantot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteikto nodokļu shēmu, ir kuģi. Attiecībā uz apstiprinājuma izdošanas procedūru kuģu sakarā tāpat ir paredzēts, ka apstiprinājuma prasība jāiesniedz pirms pirkuma pasūtījuma veikšanas, lai kuģu amortizācijas process varētu sākties ar brīdi, kad tie ienāk dokā (47).

(115) Otrkārt, no sagatavošanas darbiem, kas uzsākti likuma Nr. 98-546 pieņemšanai, un, konkrēti, no Senāta ziņojuma Nr. 413 (48) izriet, ka iepriekšējais nodokļu mehānisms tika piemērots visām ekonomikas nozarēm, kamēr Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktais mehānisms attiecas “vienīgi uz dārgo ekipējumu (lidmašīnas, TGV ātrvilcieni, kuģi…)”. Specifiskāk par jūras nozari minētais ziņojums uzrāda minētās shēmas nepietiekami labvēlīgo raksturu salīdzinājumā ar quirats shēmu, lai padarītu dinamiskākus ieguldījumus šajā nozarē. Tajā norādīts arī, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta ievada rindkopā ir noteikums, kas paredz atbrīvošanu no īpašuma nodokļiem priekšlaicīgas cesijas cenu kāpuma gadījumā lietotājam, tikusi motivēta ar attiecīgās shēmas ne tik labvēlīgo raksturu ieguldījumiem jūras transporta nozarē. Francijas iestādes tāpat kā iepriekš savos 2004. gada 3. maija komentāros uzsver, ka lēmums zināmos apstākļos piešķirt Vispārējā nodokļu kodeksa grupējumam atbrīvojumu no īpašuma nodokļiem no cesijas kāpuma, pieņemts kontekstā ar vēlmi apturēt Francijā reģistrēto tirdzniecības kuģu stagnāciju un samazināt nodokļu izdevumus papildus atliktajam nodoklim saistībā ar amortizāciju.

(116) Treškārt, vispārējā ziņojumā Nr. 66 par finanšu likumprojektu 1999 (49) ir apgalvots, ka “likums Nr. 98-546 […] devis iespēju radīt jaunu nodokļu mehānismu jūras nozares ieguldījumu labā”. Ziņojumā tāpat norādīts, ka, kaut arī līzinga privileģētais finansējuma režīms, ko nosaka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pants, nav piemērojams tikai kuģiem, patiesībā tas galvenokārt bija iecerēts tieši izmantošanai jūras transporta nozarē.

(117) Ņemot vērā visus iepriekšējos apsvērumus, kopumā Komisija uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta shēmai piemīt selektīvs raksturs tādā nozīmē, ka tā atbalsta atsevišķus ekonomiskos operatorus, kuri aktīvi darbojas gan transporta jomā, gan finanšu jomā. Tā kā šī shēma nav piemērojama visiem ekonomiskajiem operatoriem, to nevar uzskatīt par nodokļu politikas vispārēju nostādni.

(118) Šo vērtējumu nevar apstrīdēt ar argumentiem, ko iesniegušas Francijas iestādes.

(119) Tātad, pirmkārt, Francijas iestāžu arguments, ka minētais nodokļu mehānisms varētu attiekties uz daudzām nozarēm, negūst panākumus. Patiešām izņemot faktu, ka minētā nodokļu shēma skar tikai atsevišķus īpašumus, nevar uzskatīt, ka lielais skaits pilnīgi neatbilstošu apstiprinājuma prasību īpašumu finansējumam attiecībā uz citām nozarēm nevis transporta nozari (50), spētu radīt šaubas par attiecīgās shēmas specifisko raksturu. Šajā sakarā, cita starpā, jau tika nospriests, ka apstāklis, ka uzņēmumu skaits, kas var pretendēt uz šī mehānisma priekšrocībām, ir ļoti nozīmīgs vai, ka šie uzņēmumi pieder pie visdažādākajām darbības nozarēm, nav pietiekams, lai apstrīdētu tā selektīvo raksturu (51).

(120) Otrkārt, pretēji tam, ko apgalvo Francijas iestādes, arguments, ka citās dalībvalstīs it kā pastāvot ekvivalenti nodokļu mehānismi, nav atbilstīgs, lai attaisnotu Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta shēmu. Patiešām, nav iespējams veikt piemērojamo nodokļu mehānismu salīdzinošo izpēti dalībvalstīs kopumā vai salīdzināt tikai atsevišķus no tiem, nesagrozot noteikumus, kuru mērķis ir valsts atbalsta kontrole. Tā kā Kopienas līmenī nodokļu pasākumi starp dalībvalstīm nav saskaņoti, šāda pārbaude nozīmētu salīdzināt atšķirīgas faktiskās un tiesību sistēmas situācijas, kas izriet no likumdošanas vai reglamentējošiem noteikumiem dalībvalstu starpā (52). Cita starpā jau tika nospriests, ka apstāklis, ka kāda dalībvalstīm meklē iespējas, piemērojot vienpusējus pasākumus, salīdzināt vienā ekonomikas nozarē valdošos konkurences apstākļus ar citās dalībvalstī pastāvošos, neizskaudīs šo pasākumu valsts atbalsta raksturu (53). Analoģiski apstāklis, ka citu dalībvalstu konkurenti bauda līdzīga rakstura nodokļu priekšrocības, kaut arī nelikumīgi, neietekmē minētās shēmas kvalificēšanu kā valsts atbalstu (54).

(121) Treškārt, Francija un ieinteresētās personas apgalvo, ka attiecīgās shēmas neselektīvo raksturu nosaka neierobežotas varas neesamības fakts, ar ko būtu jārēķinās Francijas iestādēm nolūkā piešķirt konkrēto apstiprinājumu.

(122) Komisija atgādina, ka saskaņā ar juridisko praksi pat atbalstam, kas pirmajā momentā šķiet piemērojams vairumam uzņēmumu, var piemist atsevišķas selektivitātes pazīmes, un līdz ar to tās ir uzskatāms par pasākumu, kas paredzēts atsevišķu uzņēmumu vai atsevišķu preču atbalstīšanai. Tāds ir arī gadījums, kad valsts pārvalde, kas aicināta piemērot vispārējo likumdošanu, zināmos gadījumos izmanto neierobežotu varu attiecībā uz dokumenta piemērošanu (55).

(123) Šajā gadījumā jāatgādina, ka minētā nodokļu pasākuma, kas dod labumu tikai atsevišķu īpašumu lietotājiem un ekonomisko interešu grupējuma biedriem, kas viņus finansē un de facto galvenokārt attiecas tikai uz transporta un finanšu nozarēm, specifiskuma nosacījums jau izpildīts. Patiešām, citi finansējumu projekti, kas attiecas uz īpašumiem citās nozarēs, nevis transporta jomā un/vai uzrāda amortizācijas ilgumu, kas mazāks par astoņiem gadiem, varētu piešķirt garantiju, lai izslēgtu nodokļu optimizācijas iespējas. Līdz ar to, ņemot vērā šī nodokļu mehānisma ierobežoto piemērošanas lauku, nav nepieciešams attiecīgās nostādnes selektīvā rakstura noteikšanas nolūkos noteikt, ka kompetentās valsts pārvaldes iestādes šī pasākuma ietvaros var piemērot neierobežotu varu (56).

(124) Jebkurā gadījumā, Francijas iestādēm jautājot par pārbaudes apmēriem, ko tās veikušas, attiecībā uz nosacījumu, kas bija par iemeslu, lai no vispārējo interešu viedokļa un konkrēti nodarbinātības jautājumā attiecīgos ieguldījumus, būtu ekonomiski pamatotas un sociāli nozīmīgas (57), tās norādīja, ka šāds pamatojums ir saistībā ar sešiem kritērijiem, no kuriem viens ir “investīciju ietekme uz zonas ekonomisko vidi, kurā tās tiks realizētas un kurā darbojas lietotājs”. Komisija uzskata, ka šī nosacījuma izpilde neizbēgami atstāj valsts pārvaldes iestādēm novērtēšanas skalā neierobežotas varas iespējas.

(125) Cita starpā, par spīti šāda mērķa leģitīmajam raksturam, jāatzīmē, ka nepastāv saikne starp šo nosacījumu, kas saistīts ar investīcijas ekonomiskās pamatotības esamību un likumdevēja iecerēto galamērķi, paredzot iepriekšēju ministrijas apstiprinājumu investīcijas realizēšanai. Apstiprinājuma piešķīruma nosacījumiem vajadzētu radīt situāciju, kad vēršanās pēc ekonomisko interešu grupējuma finansējuma veida mērķis nav nodokļu optimizāciju. Tātad nosacījums, kas saistīts ar investīcijas ekonomisko pamatojumu, pats par sevi šādu optimizāciju nekavē. Šādu finansējuma operāciju mērķis, neskatoties uz minētā īpašuma amortizācijas ilgumu, varētu būt nodokļu optimizācija, kas ir ekonomiski pamatots un sociāli nozīmīgs, jo īpaši nodarbinātības nozīmē.

(126) Šajā kontekstā, no jauna jāatsaucas uz Senāta paziņojumu Nr. 413 (58), no kura izriet, ka nosacījums, kas saistīts ar ekonomiskā pamatojuma un sociālā nozīmīguma esamību ir “līdzeklis, lai atbalstītu preces, kas ražotas valsts teritorijā, vai finansējumus, kas veikti franču lietotāju labā”. Vispārīgākā nozīmē iepriekšminētajā ziņojumā ir norādīts, ka apstiprinājuma procedūra atstāj administrācijai pārāk plašu novērtēšanas skalas iespēju.

(127) Ar investīcijas ekonomisko pamatojumu saistītā nosacījuma neatbilstība, ņemot vērā attiecīgo mērķi, pēc Komisijas domām paplašina novērtēšanas skalas robežas, kas atrodas valsts pārvaldes iestāžu ziņā, piemērojot šo nosacījumu.

(128) Attiecībā uz novērtēšanas skalu, kas ir Francijas iestāžu rīcībā, izvērtējot apstiprinājuma piešķiršanu, ir jākonstatē, ka Konstitucionālās Padomes 1987. gada 30. decembra lēmums (59), uz kuru atsaucas Francijas iestādes un atsevišķas ieinteresētās personas, šajā kontekstā nav piemērojams. Attiecīgā lieta bija par nodokļu mehānismu, kas paredzēja iespēju no jauna izveidotai juridiskai personai, kas radusies no divu uzņēmumu apvienošanas, uz ierobežotu laiku pārņemt apvienoto uzņēmumu deficītu kopumā vai tā daļu un ļāva pēc apstiprinājuma saņemšanas no ministra, kas atbildīgs par budžetu lietām, un šī apstiprinājuma robežās gadījumā, ja tikusi veikta daļēja aktīvu iemaksa grupas uzņēmumam pirms apvienošanās, vēl neatvilktā deficīta maksājumu pārlikšanu uz turpmāko ienākumu rēķina. Konstitucionālo Padomi lūdza izteikt viedokli par šīs apstiprinājuma procedūras atbilstību Konstitūcijas 34. pantam, saskaņā ar kuru likumdevējs ir atbildīgs par nodokļu atvieglojumu piemērošanas darbības lauka noteikšanu. Šajā kontekstā var redzēt, ka minētais noteikums neļauj likumdevējam deleģēt savas pilnvaras nodokļu jautājumos ministram un ka ministra pienākums, savukārt, būtu pārliecināties, vai saskaņā ar likumdevēja nosprausto mērķi, nav vērojama izvairīšanās no nodokļu maksājumiem, saskaņā ar likumā noteiktajiem nosacījumiem. Konstitucionālai Padomei tika lūgts viedoklis tieši šādā aspektā, proti, par likumdevēja varu un reglamentējošiem noteikumiem nodokļu jomā nevis ministra rīcībā esošajām novērtēšanas iespējām, piemērojot individuālus pasākumus, kas nepieciešami likuma piemērošanai.

(129) Jebkurā gadījumā Komisija uzskata, ka EK Līguma 87. panta 1. punkta noteikumus nevar apstrīdēt ar valstu nacionālo tiesu praksi.

(130) Ceturtkārt, attiecībā uz argumentu, ka valsts iestādēm nebūtu dota tik liela patvaļa, ja šo iestāžu lēmumus nevarētu apšaubīt valstu tiesās, lai apstrīdētu pamatu apstiprinājuma atteikumam, jāatgādina, ka nav nepieciešams pārbaudīt, vai ieņēmumu dienesta attieksmē ir patvaļas pazīmes, lai noraidītu vispārēja rakstura normu. Pietiek konstatēt, ka minētajam dienestam ir neierobežotas izvērtēšanas tiesības, kas tam ļauj piemērot attiecīgo nodokļu atvieglojumu piešķiršanas nosacījumus atkarībā no tai vērtēšanai iesniegtā investīcijas projekta raksturojuma (60). Turklāt jau tika izspriests, ka parādu atlikšanai, kas atļauta likumā noteiktās procedūras ietvaros un saskaņā ar spēkā esošiem valsts tiesību aktiem, ir selektīvs raksturs, jo tā automātiski neizriet no likuma piemērošanas, bet gan no minēto valsts iestāžu patvaļīgas izvēles. Šajā kontekstā Kopienas tiesnesis atgādināja, ka EK Līguma 87. panta 1. punkts neizšķir valsts atbalstu, pamatojoties uz tās cēloņiem vai nospraustajiem mērķiem, bet definē to no izraisītā efekta viedokļa (61). Tātad, kopumā a fortiori apstāklis, ka apstiprinājumu noraidošie lēmumi varētu tikt pārsūdzēti valsts tiesā, nevarēs apstrīdēt novērtēšanas skalas esamību valsts iestādēs ministrijas apstiprinājuma piešķīruma nosacījumu ietvaros.

(131) Un visbeidzot, Komisija uzskata, ka Francijas iestāžu atrunāšanās par ekonomisko interešu grupējuma biedru un lietotāju atšķirības neesamību uz pilsonības pamata nespēj apstrīdēt Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta (62) selektīvo raksturu, vēl jo vairāk tāpēc, ka Senāta ziņojumā Nr. 413 (63) norādīts, ka nosacījums, kas saistīts ar investīciju ekonomiskā pamatojuma un sociālā nozīmīguma esamību ir “līdzeklis, lai atbalstītu preces, kas saražotas valsts teritorijā vai finansējumus, kas veikti franču lietotāja labā”.

(132) Atsaucoties uz iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta shēmai ir selektīvs raksturs.

(133) Francijas iestādes uzsver, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrās rindkopas un 39.CA panta kombinētie noteikumi a priori ir ieņēmuma dienesta rīcībā esošais kontroles līdzeklis cīņā pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kas rodas, pārmērīgi izmantojot kustamo īpašumu finansēšanas operācijas, kuru veic nodokļu ziņā caurskatāmu struktūras, piemēram, ekonomisko interešu grupējums. Francijas iestādes uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta shēmu attaisno nodokļu sistēmas veids un ekonomiskā situācija. Francijas iestādes šajā sakarībā precizē, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta shēma ir “balstīta uz izvairīšanās no nodokļu maksāšanas objektīvajiem un horizontālajiem kritērijiem”.

(134) Taisnība, ka valsts atbalsta jēdziens neattiecas uz valsts pasākumiem, kas vērsti uz diferenciācijas ieviešanu uzņēmumu starpā, kad šī diferenciācija izriet no nodokļu sistēmas veida un ekonomikas, uz kuru attiecas šie uzņēmumi. Šis attaisnojums, kas pamatojams ar nodokļu sistēmas veidu un ekonomisko situāciju, saistīts ar specifisku nodokļu pasākumu sakarību ar nodokļu sistēmas iekšējo loģiku kopumā. Tātad, nodokļu diferenciāciju nevar tik vienkārši diktēt vispārējā lietderība un mērķi, uz kuru sasniegšanu tiecas valsts, piemērojot minētos pasākumus (64).

(135) Šajā gadījumā Komisija uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrās rindkopas, kas ierobežo atvelkamās amortizācijas summu, mērķis patiešām ir efektīva cīņa pret nodokļu ziņā caurskatāmu struktūru pārmērīgu izmantošanu ar mērķi ietaupīt nodokļu izdevumus nomātu vai īpašumā nodotu īpašumu finansēšanas operāciju laikā. Šis mērķis ir nepieciešams un racionāls, lai garantētu nodokļu sistēmas efektivitāti saistībā ar iznomātu vai lietošanā nodotu īpašumu amortizāciju un tas attiecīgi jāuzskata par minētajai sistēmai raksturīgu (65).

(136) Savukārt, Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteikto shēmu nevarēs attaisnot ar iznomātu vai lietošanā nodotu īpašumu amortizācijas Francijas sistēmas veidu un ekonomisko situāciju. Kaut arī izņēmumi amortizācijas griestu noteikšanā, kas paredzēti Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C panta otrajā rindkopā, būtu pieņemami, tiem vajadzētu balstīties vienīgi uz nosacījumiem, kuru izpildot nevajadzētu lūgt minēto īpašumu finansējumu nodokļu optimizācijas nolūkos pie tādām pārskatāmām struktūrām kā ekonomisko interešu grupējums.

(137) Tātad, no vienas puses, ņemot vērā Francijas iestāžu nosprausto mērķi, minētā izņēmuma darbības lauka ierobežošana līdz īpašumu finansēšanai, kas amortizējami ne mazāk kā astoņu gadu laikā, nebūtu attaisnojama ne pati par sevi, ne kombinācijā ar citiem apstiprinājuma piešķīruma nosacījumiem. Starp citu, Francijas iestādes šīs administratīvās pārbaudes procedūras ietvaros nesniedza nekādus paskaidrojumus attiecībā uz savu vēlmi ierobežot šo izņēmumu attiecībā uz īpašumiem, kuriem ir minētais amortizācijas ilgums, saskaņā ar savu nosprausto mērķi – cīņu pret izvairīšanos no nodokļu nemaksāšanas.

(138) No otras puses, kā jau tika konstatēts iepriekš, nosacījumi ministrijas apstiprinājuma piešķiršanai, kas attiecas uz ekonomiskā un sociālā pamatojuma, kā arī finansējuma operāciju esamību, jo īpaši nodarbinātības jomā dod Francijas iestādēm iespēju izmantot novērtējuma skalu. Šis nosacījums cita starpā nav saistīts ar Francijas nosprausto mērķi – cīņu pret izvairīšanos no nodokļu nemaksāšanas. Jebkurā gadījumā, šāds sociāla rakstura mērķis, pats par sevi, nedod iespēju izvairīties no valsts atbalsta EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē, jo šis pants neizšķir valsts atbalstu atkarībā no cēloņiem vai mērķiem, bet definē to no izraisītā efekta viedokļa (66). Cita starpā, jau iepriekš ir ticis izspriests, ka EK Līguma 87. panta 1. punkts nesasniegtu vēlamo efektu, ja darba vietu saglabāšanas vai radīšanas motīvs, ļautu izvairīties no specifisko pasākumu kvalificēšanas par valsts atbalstu, ņemot vērā, ka vairumā gadījumu atbalsts ir piešķirts ar domu saglabāt vecās vai radīt jaunas darba vietas (67).

(139) Šajā kontekstā Francijas iestādes uzsver arī, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktais nodokļu shema ir veicinājusi jūras tirdzniecības flotes atjaunošanos un konsolidāciju. Analoģiski, Air France norāda, ka šī shēma veicina tā gaisa flotes atjaunošanu, kas kļuvusi nepieciešama vides standartu grozījumu ietekmē. Tātad, neņemot vērā to, ka šāda atsaukšanās tikai pastiprina Komisijas vērtējumu par minētās nodokļu shēmas selektīvo raksturu, nevajadzētu uzskatīt, ka tieksme pēc politiski ekonomiskiem vai industriāliem mērķiem ļautu selektīvam pasākumam izvairīties no EK Līguma 87. panta 1. punkta piemērošanas (68). Līdzīgā kontekstā, cita starpā, jau ticis izspriests, ka shēma, kas paredz samaksas subsidēšanu par kredītiem, kas ņemti satiksmes līdzekļu iegādei vai nomai ar pircēja opciju, fizisku personu, mazo un vidējo uzņēmumu (MVU), reģionālo pārvaldes iestāžu un publisko vietējo pakalpojumu sniedzēju labā, ir atbalsts un to nevar attaisnot ar apstākli, ka šis pasākums iecerēts Spānijas rūpnieciskā autoparka atjaunošanai, ar mērķi aizsargāt vidi un paaugstināt drošību uz ceļiem (69).

(140) Vispārējo interešu kopums, kuru labā attiecīgā shēma varētu darboties, proti, nodarbinātība, attiecīgo kuģu vai gaisa kuģu flotes atjaunošana vai konsolidācija, lai cik likumīgi tomēr nav attaisnojams ar attiecīgās nodokļu sistēmas veidu un ekonomikas situāciju, un ir pat neefektīvs attiecībā uz tā kvalificēšanu kā valsts atbalsta pasākumu EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

(141) Komisija arī uzskata, ka EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē nav svarīgi, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta shēma tās saņēmējiem nav tik izdevīga kā bija quirats shēma, un šajā gadījumā Komisijai būtu jāizvērtē attiecīgā shēma no brīža, kad tā sāks darboties (70).

(142) Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktā shēma nav attaisnojama ar attiecīgās nodokļu sistēmas veidu un ekonomikas situāciju un līdz ar to tā selektīvo raksturu nevar apstrīdēt.

(143) Kā jau iepriekš konstatēts, Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteikti shēmas saņēmēji, no vienas puses, kas ir aktīvi ekonomiskie operatori transporta un rūpniecības nozarēs un, no otras puses, ekonomisko interešu grupējuma biedri, pārsvarā finanšu iestādes, kas finansē īpašumus šajās nozarēs. Visi šie operatori kopumā aktīvi darbojas Kopienas tirgū iepriekš minētajās nozarēs.

(144) Šajā kontekstā jāatgādina, ka atbalsts, kuras mērķis ir atbrīvot uzņēmumu no maksājumiem, kas tam parasti būtu jāmaksā savas normālas darbības rezultātā, patiesībā izkropļo konkurences nosacījumus (71). Jau ticis izspriests, ka jebkura atbalsta piešķiršana uzņēmumam, kas veic darbības Kopienas tirgū, spēj radīt konkurences traucējumus un iespaido tirdzniecību dalībvalstu starpā (72).

(145) Tātad, ņemot vērā attiecīgo nozaru dabu un starptautisko dimensiju, Komisija uzskata, ka attiecīgais atbalsts uzlabo operatoru pozīcijas šajās nozarēs, minētajiem operatoriem piedaloties valsts un Kopienas iekšējā tirdzniecībā.

(146) Tādā veidā attiecīgās shēmas saņēmēji atrodas privileģētā situācijā, salīdzinot ar to konkurentiem valsts līmenī (73), kā arī salīdzinot ar konkurentiem no citām dalībvalstīm, kuri nevar izmantot minēto shēmu, jo nefinansē vai neizmanto uz šo shēmu attiecināmus īpašumus vai arī nav pakļauti Francijas nodokļu likumiem.

(147) Attiecībā uz iepriekšējo punktu, ja patiesībā no tīri formālā viedokļa nav juridisku šķēršļu, lai citu dalībvalstu, izņemot Franciju, ekonomiskie operatori finansētu vai izmantotu īpašumus, kas noteikti Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā, nav noliedzams, ka praksē attiecīgā shēma atbalsta operatorus, kas ir reģistrējušies kā nodokļu maksātāji Francijā. Šajā sakarā ir jākonstatē, ka visas ieinteresētās personas, kas ir attiecīgās shēmas saņēmējas, kuras iesniegušas savus komentārus formālās izmeklēšanas procedūrā, ir Francijas likumdošanai pakļauti uzņēmumi. Tāpat ir jāatgādina, ka, attiecībā uz nozari, uz kuru galvenokārt attiecas konkrētais nodokļu mehānisms, proti, jūras transporta nozari, Francijas iestādes pašas uzsvēra, ka šī mehānisma piemērošana bija paredzēta, lai apturētu Francijā reģistrēto kuģu skaita stagnāciju un samazinātu nodokļu izdevumus. Visbeidzot, šajā kontekstā jāatgādina, ka Senāta ziņojumā Nr. 143 (74) ir norādīts, ka šī shēma ir “līdzeklis, lai atbalstītu preces, kas saražotas valstī, vai finansējumus, kas veikti franču lietotāja labā”.

(148) Līdz ar to, pat neveicot attiecīgā tirgus reālās situācijas ekonomisko analīzi (75) un ņemot vērā faktu, ka Francijā ieviestā nodokļu shēma nostiprina ekonomisko operatoru – shēmas saņēmēju pozīcijas salīdzinājumā ar citiem konkurējošiem operatoriem, veicot tirdzniecību Kopienas iekšienē, Komisija uzskata, ka šī shēma ietekmē tirdzniecību dalībvalstu starpā un izkropļo konkurenci šo operatoru starpā.

(149) Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, Komisija uzskata, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39. pantā noteiktā shēma ir valsts atbalsts EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē.

2. Atbalsta apjoms un sadalījums saņēmēju starpā

(150) Iepriekš jau tika konstatēts, ka nodokļu atvieglojumi, kas izriet no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta piemērošanas, no vienas puses, ir atvelkamās amortizācijas griestu atcelšana, no otras puses – amortizācijas koeficienta paaugstināšana par vienu punktu, un, visbeidzot, iespējamā atbrīvošana no cesijas kāpuma.

(151) Atbalsta summa katrai līzinga operācijai atbilst starpībai starp visā amortizācijas laikā iemaksāto nodokļu pašreizējo vērtību, ņemot vērā amortizācijas koeficienta paaugstināšanu par vienu punktu un vērtību, kas būtu izrietējusi no Vispārējā nodokļu kodeksa 39.C punkta otrās rindkopas, pie šīs starpības vēl pieskaitot iespējamo atbrīvošanu no cesijas kāpuma (76). Šī summa ir noteikta katrai līzinga operācijai, saskaņā ar nosacījumiem, kas paredzēti nodokļu instrukcijas Nr. 120 46. un 47. punktā (77) nolūkā cedēt atpakaļ lietotājam daļu no kopējiem ienākumiem.

(152) Attiecībā uz kopējā ienākuma, kas saņemts, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, konkrētu sadalījumu ekonomisko interešu grupējuma biedri, kas ir tiešie saņēmēji, cedē atpakaļ attiecīgā īpašuma lietotājam vismaz 2/3 no šī ienākuma. Katras līzinga operācijas ietvaros lietotājam cedējamā ienākuma precīza summa tomēr tiek noteikta pēc apstiprinājuma izsniegšanas saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA panta noteikumiem.

3. Shēmas kvalificēšana par nelikumīgu atbalstu

(153) Saskaņā ar EK Līguma 88. panta 3. punktu dalībvalsts pienākums ir paziņot par jebkuru projektu, kura mērķis ir atbalsta noteikšana vai tās grozīšana. Ieinteresētā dalībvalsts nevar piemērot iecerētos pasākumus, kamēr attiecīgā procedūras beigās nav pieņemts konkrēts lēmums.

(154) Šajā gadījumā Francijas iestādes savā 1998. gada 17. marta vēstulē (A/32232), informēja Komisiju par nodokļu mehānisma ieviešanu, kas ierobežo iznomāto īpašumu amortizāciju, lai cīnītos pret šī mehānisma izmantošanu vienīgi nodokļu optimizācijas nolūkos un paredzot izņēmumus no minētā ierobežojuma. Šajā vēstulē Francijas iestādes norāda, ka šī nodokļu mehānismā nav konstatētas valsts atbalsta pazīmes, jo pretējā gadījumā par to būtu jāiesniedz savlaicīgs paziņojums Komisijai saskaņā ar EK Līguma 88. panta 3. punktu.

(155) Komisija uzskata, ka šo vēstuli šajos apstākļos nevar uzskatīt par paziņojumu EK Līguma 88. panta 3. punkta nozīmē. Turklāt Komisija uzsver, ka minētā vēstule nebija sastādīta atbilstīgi pareizai formai, kas noteikta Komisijas 1981. gada 2. oktobra vēstulē SG (81) 12740 dalībvalstīm un kas bija spēkā šo notikumu laikā. Tātad Francija rīkojusies nelikumīgi, patvaļīgi ieviešot attiecīgo atbalsta shēmu, pārkāpjot EK Līguma 88. panta 3. punktu.

4. Atbalsta shēmas saderība ar kopējo tirgu

(156) Attiecīgā nodokļu shēma, kas satur valsts atbalstu EK Līguma 87. panta 1. punkta nozīmē, būtu jāizskata no tā iespējamās saderības viedokļa kontekstā ar izņēmumiem, kas noteikti šī paša panta 2. un 3. punktā. Jāatgādina, ka attiecīgās shēmas patiesie saņēmēji saskaņā ar Francijas iestāžu sniegto informāciju ir jūras, gaisa un dzelzceļa transporta nozarēs, kā arī rūpniecības nozarēs, bet mazākos apmēros (78). Attiecīgās shēmas saņēmēji atrodami arī finanšu nozarē, un tie galvenokārt ir ekonomisko interešu grupējuma biedri, bet viņu vidū ir arī citas finanšu iestādes.

(157) Attiecībā uz izņēmumiem, kas paredzēti EK Līguma 87. panta 2. punktā, attiecībā uz sociāla rakstura atbalstu, kas piešķirts individuālajiem patērētājiem, kā arī atbalstu, ko sniedz, lai atlīdzinātu kaitējumu, ko nodarījušas dabas katastrofas vai ārkārtēji notikumi, un atbalstu, ko sniedz tautsaimniecībai dažos Vācijas Federatīvās Republikas apvidos, jākonstatē, ka neviena no situācijām neatbilst minētajam kontekstam, lai kāda arī būtu attiecīgās shēmas saņēmēju identitāte.

(158) Attiecībā uz EK Līguma 87. panta 3. punkta b) apakšpunktā norādītajiem izņēmumiem, pietiek konstatēt, ka attiecīgā nodokļu shēma nav svarīgs projekta īstenojums visas Eiropas interesēs, kā arī nenovērš nopietnus traucējumus Francijas tautsaimniecībā. Tas arī neveicina kultūru un kultūras mantojuma saglabāšanu EK Līguma 87. panta 3. punkta d) apakšpunkta nozīmē.

(159) Komisija vēlas atzīmēt, ka ne Francijas iestādes, ne ieinteresētās personas administratīvās pārbaudes procedūras laikā nepieminēja iepriekš minētos izņēmumus.

(160) EK Līguma 87. panta 3. punkta a) un c) apakšpunktā norādītiem izņēmumiemem jāveic attiecīgo nozaru analīzes.

(161) Attiecībā uz EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, kurā noteikts atbalsts, kas veicina atsevišķas saimnieciskas darbības, ja vien šādam atbalstam nav nelabvēlīga ietekme uz tirdzniecības apstākļiem, kas būtu pretrunā vispārējām interesēm, Komisija uzskata, ka nekas neliecina par to, ka gaisa transporta nozarē piešķirtais atbalsts, piemērojot attiecīgo shēmu, būtu savietojams ar kopējo tirgu. Neviens no izņēmumiem, ko šajā sakarībā paredz Komisijas vadlīnijas attiecībā uz EK Līguma 92. un 93. panta piemērošanu un attiecībā uz EEZ līguma par valsts atbalstu aviācijas nozarē 61. panta piemērošanu (79), šajā gadījumā nav piemērojami.

(162) Tomēr, jāatzīmē, ka Komisija izņēmuma kārtā pieļauj atsevišķu palīdzību gaisa transporta darbībai: a) pamatojoties uz vadlīnijām par valsts atbalstu reģionu līmenī, kas izstrādātas 1998. gadā un grozītas 2000. gadā (80), gaisa satiksmes līnijām, kas darbojas no galēji nomaļu reģionu teritorijām, nolūkā kompensēt papildu izmaksas, kas izriet no šo reģionu dabiskajiem faktoriem, kas atrunāti EK Līguma 229. panta 2. punktā; b) pamatojoties uz Kopienas vadlīnijām par lidostu finansējumu un valsts atbalstu, gaisa kuģu kompānijām darbības uzsākšanai reģionālajos lidlaukos (81), jaunām gaisa satiksmes līnijām no reģionālajām lidostām, kuru gada pasažieru pārvadājumu skaits ir mazāks par pieciem miljoniem, līdz 30 % no izmaksām, kas nepārprotami saistītas ar šo līniju darbības uzsākšanu pirmajos trīs gados (40 % no izmaksām pirmajos trīs gados reģionālajām lidostām, kas atrodas nelabvēlīgā reģionā Kopienas vadlīniju nozīmē).

(163) Pamatojoties uz iepriekš teikto, Komisija piekrīt, ka Francija vajadzības gadījumā neiekļauj atmaksājamās atbalstu aprēķinos summas, kas attiecas uz: a) gaisa kuģiem, kas stabili piesaistīti līnijām, kas darbojas no galēji nomaļu reģionu teritorijām, ar nosacījumu, ka tā var pierādīt, ka minēto gaisa kuģu uzturēšana tiešām notikusi šajā reģionā un ka atbalsta summa ir zemāka par konstatētajām papildus izmaksām; b) un gaisa kuģiem, kas piesaistīti jaunām gaisa satiksmes līnijām no reģionālajām lidostām, līdz attiecināmo izmaksu iepriekš minētai rindkopai ar nosacījumu, ka minētās satiksmes līnijas, attiecīgā periodā nesaista sabiedrisko pakalpojumu līgums, kas paredz kompensāciju izmaksu Padomes 1992. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2408/92 4. panta nozīmē attiecībā uz Kopienas gaisa pārvadātāju piekļūšanu iekšējām gaisa satiksmes līnijām (82).

(164) Visos citos gadījumos gaisa transporta uzņēmumiem piešķirtais atbalsts, piemērojot minēto shēmu, nav saderīgs ar EK Līgumu.

(165) Piemērojot EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu, 1997. gada, pēc tam 2004. gada nostādnes (83), kas definē pieļaujamo valsts atbalstu, lai atbalstītu Kopienas jūras transporta uzņēmumus konkurences apstākļos ar trešajām valstīm, izvirzot šādus galvenos mērķus: — saglabāt nodarbinātību Kopienas līmenī (gan uz sauszemes, gan jūrā), — uzlabot drošību, — saglabāt Kopienas jūras prasmes un attīstīt jūras iemaņas.

(166) Tomēr, aplūkojot iepriekš minētos mērķus, Kopienas 1997. gada un 2004. gada nostādnes pieļauj atsevišķus nodokļu pasākumus par labu jūras uzņēmumiem nolūkā uzlabot viņu konkurences spējas (3.1. punkts)

(167) Tādēļ jāatgādina, ka valsts atbalsta mērķis kopējās jūras transporta politikas ietvaros ir sekmēt Kopienas flotes konkurences spējas pasaules tirgū. Līdz ar to nodokļu atvieglojumu shēmām vispārējā nozīmē ir jābūt noteiktai saiknei ar Kopienas pamatmērķiem.

(168) Turklāt, ienākumiem, kas rodas no minēto shēmu izmantošanas, ir jāveicina jūras transporta attīstība un nodarbinātības pieaugums šajā nozarē Kopienas interesēs. Tādēļ, iepriekš minētie nodokļu ienākumi ir nepārprotami jāierobežo ar darbībām jūras transporta jomā. Tādejādi, ja kāda jūras transporta kompānija līdztekus veic arī cita rakstura saimnieciskās darbības, nepieciešams nodalīt tās vienu no otras, proti, nodalīt šo kompānijas dažādo darbību grāmatvedību, lai izvairītos no jebkuriem “ekscesiem” darbības jomā, kas neatbilst jūras transporta definīcijai.

(169) Nevar apstrīdēt, ka attiecīgā shēma ir paredzēta, lai veicinātu Francijā reģistrēto kuģu finansēšanu un tā mērķis ir jūras transporta nozares attīstība, kā arī nodarbinātības palielināšanu šajā nozarē.

(170) Turklāt, piešķirtais atbalsts, piemērojot attiecīgo shēmu, atvieglo kuģu finansēšanu un šādi veicina Kopienas flotes atjaunošanu. Komisija ir vienisprātis ar Francijas iestādēm, kas pauž viedokli, ka minētais atbalsts veicina valstī reģistrēto kuģu flotes konsolidāciju, kā arī tās atjaunošanu (84). Komisija īpaši uzsver, ka arguments, saskaņā ar kuru, tieši ņemot vērā apstiprinājuma mehānismu, kas pakārto nodokļu shēmas piemērošanu pienākumam izveidot Eiropas Savienības teritorijā jūras lietu vadības un kuģu pārvaldības stratēģisko centru, kas ņemtu vērā ar nodarbinātību saistītus apsvērumus, attiecīgā shēma veicina Kopienas nodarbinātības līmeņa saglabāšanu jūras transporta nozarē, ne vien uz jūras, bet arī sauszemē (85). Minētos elementus, cita starpā, apstiprināja arī atsevišķi rēderi un ieinteresētās personas, kuras pasvītro attiecīgās shēmas nozīmību, lai kompensētu Francijā reģistrēto ekipāžu papildus izmaksas, nodrošinātu augsti kvalificēta līmeņa darbaspēku jūras transportā un veicinātu flotes uzturēšanu, proti, attīstību zem dalībvalsts karoga (86). Komisija tomēr precizē, ka, piemērojot 2004. gada Kopienas nostādnes, ja runa ir par loču vai bagarētāju kuģiem, piešķirto palīdzību nevar uzskatīt par saderīgu ar kopējo tirgu kā vien gadījumā, ja vismaz 50 % šo kuģu darbības viena gada periodā atbilst jūras transporta definīcijai (87).

(171) Ņemot vērā iepriekš minēto, var uzskatīt, ka Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteiktā nodokļu shēma, kad tas atbilst Kopienas 2004. gada nostādņu 3.1. punktam, ir labvēlīgs jūras transporta nozarei un atbilst piemērojamo Kopienas nostādņu mērķiem.

(172) Tomēr, lai varētu izmantot EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteikto izņēmumu, minētās shēmas ietvaros piešķirto atbalstu ir nepārprotami jāsamēro ar nosprausto mērķi un tā nedrīkst pārvērst tirdzniecības sakaru nosacījumus par pasākumu, kas ir pretējs Kopienas interesēm.

(173) Francijas iestāžu uzmanība pievērsta noteikumam par atbalsta ierobežošanu, kas formulēts Kopienas 2004. gada nostādņu 11. punktā, saskaņā ar kuru: “Maksimāli pieļaujamais atbalsta apmērs ir jūrniekiem piemērojamo nodokļu un sociālo nodokļu maksājumu anulēšana un kuģniecības kompāniju apgrozījuma nodokļa samazināšana. Lai izvairītos no jebkuriem konkurences traucējumiem, vienlaikus nedrīkst piešķirt lielākus atvieglojumus ar citu atbalsta mehānisma palīdzību. Tātad, pat tad, ja kādas dalībvalsts iesniegtais atbalsta mehānisms tiek izskatīts, ņemot vērā tās īpašos nopelnus, Komisija uzskata, ka atbalsta kopējai summai, tiešo maksājumu veidā, saskaņā ar 3., 4., 5. un 6. punktu, nevajadzētu pārsniegt kopējo nodokļu un sociālo maksājumu summu, kas atvilkta no jūras transporta un jūrnieku saimnieciskās darbības”. Lai ieviestu šo noteikumu, Francijas iestādēm nāksies pārbaudīt, vai ikgadējais atbalsts, ko izmanto rēderis, minētās shēmas ietvaros, kopā ar atbalstu, kas piešķirts visu citu atbalsta mehānismu ietvaros attiecībā uz Kopienas 1997. un 2004. gada nostādņu 3. līdz 6. sadaļu, kuru starpā arī labvēlīga nodokļu shēma jūras transporta kompāniju labā atkarībā no kuģu tonnāžas (88) un atbrīvošana no sociālā nodokļa un profesionālā nodokļa jūras daļas maksājuma, jau pieminētajam rēderim nepārsniedz kopējo nodokļu un sociālo iemaksu apjomu, kuru normālos apstākļos vajadzētu atvilkt par jūras transporta un jūrnieku saimniecisko darbību. Jebkura iespējamā iepriekš minētās summas pārsniegšana nav saderīga ar kopējo tirgu un ir atmaksājama.

(174) Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka jūras transporta uzņēmumiem piešķirtais atbalsts, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, ir saderīgs ar EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu ar noteikumu, ka tiks ievēroti nosacījumi, kas izklāstīti 172. un 173. punktā.

(175) Komisija uzskata, ka EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētie izņēmumi attiecībā uz atsevišķu reģionu attīstību nav piemērojami minētajai nodokļu shēmai, kad tā mērķē uz īpašumu finansēšanu dzelzceļa transporta nozares jomā. Toties Komisija ir izpētījusi minētās nodokļu shēmas saderību ar EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto.

(176) Ņemot vērā dzelzceļa uzņēmumu vēsturisko situāciju un dzelzceļa transporta tirgus daļu kritumu, ir nepieciešams paātrināt ritošā sastāva nomainīšanas procesu, lai tas spētu konkurēt ar citiem transporta veidiem. Ir nepieciešama daudz nopietnāka un daudz veiklāka ritošā sastāva modernizācija un/vai atjaunošana, lai izvairītos no dzelzceļa transporta tirgus daļu aizvien pieaugošā krituma salīdzinājumā ar citiem transporta veidiem, kuru lietošanas ilgums un negatīvā ietekme uz apkārtējo vidi ir mazāka.

(177) Komisija uzskata, ka ritošā sastāva nomaiņa ir saderīga ar Kopienas efektivitātes un savstarpējās operativitātes politiku. Turklāt ritošā sastāva aizvietošana veicina pakalpojumu drošību un modernizāciju punktualitātes, uzticamības un ātruma nozīmē. Tā kā ritošā sastāva aizvietošana ir dzelzceļa nozaresa efektivitātes paaugstināšanas politikas galvenais elements, Komisija uzskata, ka piedāvātie pasākumi nav pretrunā ar Kopienas interesēm.

(178) Komisija uzskata, ka atbalsts, kas piešķirts dzelzceļa uzņēmumiem, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantā noteikto nodokļu shēmu, ir saderīgs ar EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

(179) Attiecībā uz EK Līguma 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto izņēmumu, kas pieļauj palīdzību, lai atvieglotu atsevišķu saimniecisko darbību attīstību, ja vien minētie tirdzniecības sakari nedarbojas pretēji Kopienas interesēm, ir jāatzīmē, ka neviens no minētās nodokļu shēmas sniegtajiem raksturojumiem neļauj uzskatīt, ka atbalsta pasākumi, kas piešķirti rūpniecības nozarē, piemērojot minēto nodokļu shēmu, būtu saderīgi ar kopējo tirgu.

(180) Tomēr, Komisija negribētu tūlīt atteikties no pieņēmuma, ka atsevišķi no rūpniecības nozarei piederošajiem īpašumiem, kas ir saņēmuši finansējumu saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, to saņēmuši, ievērojot nosacījumus, kas noteikti Kopienas vadlīnijās attiecībā uz valsts atbalstu reģioniem (89), proti, ka investīcijas ir realizētas reģionā, kas attiecināms uz EK Līguma 88. panta 3. punkta c) apakšpunktu un ka minētās nodokļu shēmas saņēmēju pienesums, kas paredzēts minētā projekta finansējumam, sasniedz vismaz 25 %. Jebkurā gadījumā, reģionālās atbalsta intensitātes griesti ir jāievēro, gadījumā ja uzņēmums ir izmantojis minēto iespējamo palīdzību kopumu un atbalstīto palīdzību reģionam.

(181) Ja šie nosacījumi tiek ievēroti, Komisija uzskata, ka šādā veidā attiecīgajam nozarei piešķirtie atbalsta pasākumi ir saderīgi ar kopējo tirgu.

(182) Attiecībā uz finanšu nozari Komisija uzskata, ka iepriekš izskatītie izņēmumi, kas neattiecas uz konkrētu nozari nav atbilstīgi, lai varētu izvērtēt ekonomisko interešu grupējuma biedriem sniegto atbalstu no saderības ar kopējo tirgu viedokļa.

(183) Tomēr, ņemot vērā līzingam paredzēto finansēšanas operāciju globālo raksturu, Komisija uzskata, ka atbalsta pasākumi jūras transporta, gaisa un dzelzceļa, kā arī rūpniecības nozarē varētu tikt izsludināti kā saderīgi ar kopējo tirgu, un tie būs tādi ne tikai attiecībā uz aplūkojamo īpašumu lietotājiem, bet arī attiecībā uz iesaistītajiem ekonomisko interešu grupējuma biedriem. Patiešām ir svarīgi nesodīt ekonomisko interešu grupējuma biedrus, kā iemeslu minot faktu, ka tie nepieder pie iepriekš minētās nozares, turklāt viņu starpniecība ir bijusi nepieciešama minēto finanšu operāciju veikšanai un ļaut lietotājiem izmantot iepriekš minētos izņēmumus. Komisija uzskata, ka šo analīzi pastiprina fakts, ka lietotājam atpakaļ cedējamā noteiktā daļa no kopējā ienākuma, kas veido vismaz 2/3 no kopējā ienākuma, saskaņā ar Vispārējā nodokļu kodeksa 39.CA pantu, tiek noteikta tirdzniecības sarunu laikā starp ekonomisko interešu grupējuma biedriem un lietotājiem, kā to uzsvērušas Francijas iestādes. Šis apstāklis patiešām liecina par faktu, ka ekonomisko interešu grupējuma biedri patur savā rīcībā vienīgi to daļu no kopējā ienākuma, kas nepieciešama noteikto mērķu realizēšanai saskaņā ar noteikumiem attiecībā uz iepriekš minēto atbalsta pasākumu saderības izvērtēšanu.

5. Atlīdzināšana

(184) Komisija atgādina, ka jebkurš atbalsts, kas tiek uzskatīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ir piešķirts saskaņā ar attiecīgo nodokļu shēmu, ir jāatmaksā atpakaļ saskaņā ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu, ar ko grozīts EK Līguma 93. pants [patlaban EK Līguma 88. pants] (90).

(185) Tomēr, iepriekš minētā 14. panta 1. punkta nozīmē, “Komisija neprasa atbalsta atlīdzināšanu, ja, to darot, Komisija pārkāpj Kopienas tiesību galveno principu”. Šajā sakarībā tika nospriests, ka Komisija tiek lūgta administratīvā kārtā ņemt vērā īpašos apstākļus, kuri saskaņā ar iepriekš minēto 14. panta 1. punktu attaisno Komisijas atteikšanos no pretenzijām uz nelikumīgi piešķirto atbalsta atlīdzināšanu, kad minētā atlīdzināšana ir pretrunā ar Kopienas tiesību galveno principu (91).

(186) Šajā kontekstā jāatgādina, ka pamatprasība pēc juridiskās drošības paredzēta, lai garantētu situāciju un juridisko attiecību, kas izriet no Kopienas tiesībām, paredzamību un neļautu Komisijai bezgalīgi ilgi izskatīt lietas, demonstrējot savu varu (92).

(187) Šajā gadījumā, kaut arī nevar uzskatīt, ka tiesiskās paļāvības princips būtu pārkāpts (93), Komisija uzskata, ka, ņemot vērā š gadījuma specifiskos apstākļus, juridiskās drošības princips pret attiecīgās nodokļu shēmas saņēmējiem nav ievērots.

(