LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis L 113/148

KOMISIJAS LĒMUMS (ES) 2016/634

(2016. gada 21. janvāris)

par valsts atbalstu (lieta Nr. SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 un ex CP 115/2004)), ko īsteno Nīderlande — Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem

(izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 167)

(Autentisks ir tikai teksts nīderlandiešu valodā)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS KOMISIJA,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,

uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt piezīmes saskaņā ar minētajiem noteikumiem (1) un ņemot vērā šīs piezīmes,

tā kā:

1. PROCEDŪRA

(1) Komisijas dienesti 1997. gadā veica pētījumu par īpašiem noteikumiem nodokļu jomā, kas attiecas uz valsts uzņēmumiem dalībvalstīs. Atbildot uz Komisijas aptaujas jautājumiem, Nīderlandes iestādes 1998. gada 23. janvāra vēstulē sniedza informāciju par Nīderlandes Uzņēmumu ienākuma nodokļa kodeksu (Wet Vennootschapsbelasting 1969 – “Wet Vpb 1969”).

(2) Komisijas dienesti 2004. gada 2. jūlijā sāka patstāvīgu procedūru ar reģistrācijas numuru CP 115/2004 par Wet Vpb 1969 paredzēto atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa Nīderlandes valsts uzņēmumiem. Tie nosūtīja informācijas pieprasījumus 2004. gada 9. jūlijā, 2004. gada 22. novembrī, 2006. gada 29. jūnijā un 2007. gada 2. jūlijā, uz kuriem Nīderlandes iestādes atbildēja 2004. gada 3. septembrī, 2005. gada 4. aprīlī, 2006. gada 26. septembrī, 2006. gada 13. decembrī, 2007. gada 22. janvārī un 2007. gada 27. jūlijā.

(3) Ar 2008. gada 9. jūlija vēstuli (“17. pantā paredzētā vēstule”) Komisijas dienesti sāka sadarbības procedūru, kas paredzēta Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) (“Procedūras regula”). 17. panta 2. punktā. Tie informēja Nīderlandes iestādes par to, ka to sākotnējais uzskats ir šāds: Wet Vpb 1969 paredzētais valsts uzņēmumu atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa ir nesaderīgs valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. panta 1. punktā paredzētajā nozīmē. Tie lūdza Nīderlandes iestādes iesniegt piezīmes atbilstoši Procedūras regulas 17. panta 2. punktam.

(4) 2010. gada septembrī, pēc tam, kad Komisija bija nosūtījusi 17. pantā paredzēto vēstuli, tā saņēma sūdzību par Wet Vpb 1969 paredzēto atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem. Sūdzība attiecās uz provinces lidostu, kas reģistrēta kā akciju sabiedrība (AS) un, kā tika apgalvots, bija atbrīvota no uzņēmumu ienākuma nodokļa. Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka, tā kā tiesiskā un faktiskā situācija bija salīdzināma ar Schiphol lietu (3), lidostu būtu vajadzējis iekļaut ar nodokli apliekamo valstij netieši piederošo uzņēmumu sarakstā Wet Vpb 1969 2. panta 7. punktā. Komisijas dienesti pievienoja sūdzību ievadītās sadarbības procedūras lietai.

ATBILSTĪGU PASĀKUMU PRIEKŠLIKUMS

(5) Komisija 2013. gada 2. maijā pieņēma lēmumu, ar kuru ierosināja atbilstīgus pasākumus saskaņā ar Procedūras regulas 18. pantu, lai atceltu Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā, 2. panta 3. punktā un 2. panta 7. punktā paredzēto atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem, lai nodrošinātu, ka uzņēmumu ienākuma nodokļa režīms valsts uzņēmumiem, kas veic saimniecisko darbību ES tiesību aktos paredzētajā nozīmē, ir tāds pats kā privātiem uzņēmumiem.

(6) Nīderlandes iestādēm lūdza viena mēneša laikā atbilstoši Procedūras regulas 19. pantam sniegt Komisijai bezierunu un nepārprotamu rakstveida piekrišanu atbilstīgu pasākumu priekšlikumam.

(7) Nīderlandes iestādes 2013. gada 24. maijā informēja Komisiju, ka “18 mēnešu laikā pēc parlamenta apstiprinājuma Nīderlandes valdība plāno pieņemt tiesību aktu, lai nodrošinātu, ka valsts uzņēmumiem, kas veic saimniecisko darbību, tiks piemērots uzņēmumu ienākuma nodoklis tāpat kā privātiem uzņēmumiem. Šis tiesību akts stāsies spēkā ne vēlāk kā nākamajā taksācijas gadā. Praktiski tas nozīmē, ka šis likums tiks izdots 2015. gada 1. janvārī un stāsies spēkā 2016. gada 1. janvārī.”

(8) Komisija uzskatīja, ka vēstulē minētais apgalvojums nav bezierunu piekrišana, jo tā ir tikai nosacīta apņemšanās pieņemt tiesību aktu.

(9) Komisija 2014. gada 11. marta vēstulē pievērsa uzmanība tam, ka piekrišana ir nosacīta, un lūdza Nīderlandes iestādes trīs nedēļu laikā no vēstules saņemšanas informēt Komisijas dienestus par to, vai Nīderlande bez ierunām un nepārprotami piekrīt atbilstīgajiem pasākumiem. Nīderlande neatbildēja uz šo vēstuli.

OFICIĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS SĀKŠANA

(10) 2014. gada 9. jūlija vēstulē Komisija informēja Nīderlandi, ka tā ir nolēmusi sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz atbalsta pasākumu (“lēmums sākt procedūru”).

(11) Lēmumu sākt procedūru publiskoja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes par pasākumu.

(12) Pēc tam, kad 2014. gada 27. jūlijā tika pagarināts sākotnējais termiņš, Komisija 2014. gada 10. septembra vēstulē saņēma piezīmes no Nīderlandes. Komisija 2014. gada 19. septembra vēstulē arī saņēma kopīgus apsvērumus no ieinteresētajām personām un nosūtīja tos Nīderlandei 2014. gada 3. oktobra vēstulē piezīmju sniegšanai. Nīderlandes piezīmes tika saņemtas 2014. gada 3. novembra vēstulē.

LIKUMS, AR KO MODERNIZĒ UZŅĒMUMU IENĀKUMA NODOKĻA SAISTĪBAS VALSTS UZŅĒMUMIEM

(13) Nīderlandes iestādes 2014. gada 14. aprīlī sāka publisku apspriešanos par tiesību akta priekšlikumu grozījumu veikšanai Wet Vpb 1969. Priekšlikuma mērķis bija modernizēt uzņēmumu ienākuma nodokļa saistības valsts uzņēmumiem, lai ar Likumu par uzņēmumu ienākuma nodokli nodrošinātu vienādus konkurences apstākļus valsts un privātiem uzņēmumiem.

(14) 2014. gada 16. septembrī tiesību akta priekšlikumu iesniedza Nīderlandes parlamentam. Apakšpalāta apstiprināja priekšlikumu 2015. gada 26. maijā, un jaunais likums Wet Modernisering Vpb-plicht overheidsondernemingen (“Wet Vpb 2015”) stājās spēkā 2015. gada 4. jūnijā. Jaunā likuma mērķis ir piemērot uzņēmumu ienākuma nodokli valsts uzņēmumiem tāpat kā privātiem uzņēmumiem, un tas ir piemērojams finanšu gados, sākot ar 2016. gada 1. janvāri. Nīderlandes iestādes nepaziņoja Komisijai par jauno likumu atbilstoši LESD 108. pantam.

(15) Tomēr Wet Vpb 2015 ir ietverti daži izņēmumi: a) tajā ir skaidri paredzēts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa konkrētiem valsts uzņēmumiem, proti, sešiem uzņēmumiem, kas pārvalda Nīderlandes valsts ostas, t. i., Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, NV Port of Den Helder un Zeeland Seaports NV. Atbrīvojums attiecas arī uz tādām struktūrām, kuru darbība ir galvenokārt saistīta ar ostas pārvaldīšanu, attīstīšanu vai darbību. Šīm Nīderlandes ostām atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa ir spēkā līdz datumam, ko noteikušas Nīderlandes iestādes Karaļa rīkojumā (5); b) ir atbrīvotas arī tādas struktūras, kas veic apmācību vai pētniecību, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi (6).

(16) Komisijas dienestiem bija tikšanās ar Nīderlandes iestādēm 2015. gada 27. augustā. 2015. gada 10. septembra vēstulē Nīderlandes iestādes izskaidroja iemeslus, kuru dēļ, kā tās uzskata, ir pamatoti noteikt pārejas periodu, lai piemērotu uzņēmumu ienākuma nodokli Nīderlandes valsts ostām.

(17) Šis lēmums attiecas ne tikai uz atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem, kas bija spēkā dienā, kad tika pieņemts lēmums sākt oficiālo izmeklēšanas procedūru, t. i., 2014. gada 9. jūlijā, bet tajā ir arī ņemti vērā grozījumi, kas izdarīti ar Wet Vpb 2015 atbrīvojumā no uzņēmumu ienākuma nodokļa Nīderlandes valsts uzņēmumiem, kas paredzēts Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā, 2. panta 3. punktā un 2. panta 7. punktā. Šis lēmums neskar novērtējumu attiecībā uz jebkuru citu iespējamo Wet Vpb 1969 grozījumu ārpus šīs izmeklēšanas tvēruma. Šajā lēmumā nav novērtēti Wet Vpb 1969 5. un 6. pantā paredzētie atbrīvojumi vai jebkuri to grozījumi. Šis lēmums attiecas uz atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem, kas paredzēts Wet Vpb 1969 2. panta 1. punktā, 2. panta 3. punktā un 2. panta 7. punktā (7).

2. PASĀKUMA APRAKSTS

2.1. Nīderlandes Likums par uzņēmumu ienākuma nodokli

(18) Saskaņā ar Wet Vpb 1969 komercsabiedrībām Nīderlandē piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli.

(19) Pirms ar jauno likumu tika izdarīti grozījumi 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā, 2. panta 3. punktā un 2. panta 7. punktā, Wet Vpb 1969 bija paredzēti atšķirīgi nodokļa režīmi privātiem un valsts uzņēmumiem. Privātiem uzņēmumiem piemēroja vispārīgu uzņēmumu ienākuma nodokļa režīmu. Juridiskām personām, uz kurām attiecas privāttiesības un kuras ir nodibinātas, lai veiktu uzņēmējdarbību, piemēram, akciju sabiedrības (AS) un sabiedrības ar ierobežotu atbildību (SIA), ir jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis no to kopējiem ienākumiem. Nodibinājumi un asociācijas maksā uzņēmumu ienākuma nodokli, ja tās veic uzņēmējdarbību (Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta e) apakšpunkts). Uzņēmējdarbības veikšana ir definēta Wet Vpb 1969 4. pantā kā jebkāda darbība, ko veicot, pastāv konkurence ar citiem uzņēmumiem.

(20) Wet Vpb 2015 mērķis ir atcelt uzņēmumu ienākuma nodokļa atbrīvojumu vairumam valsts uzņēmumu, ja tiek izpildīti konkrēti nosacījumi. Tāpēc ar to ir izdarīti grozījumi Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā, 2. panta 3. punktā un 2. panta 7. punktā, lai valsts uzņēmumiem piemērotu nodokli. Tomēr jaunajos noteikumos ir saglabāts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa ostām un iestādēm, kas veic apmācību un pētniecību, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi (sk. 15. apsvērumu).

2.2. Wet Vpb 1969 paredzētais atbrīvojums valsts uzņēmumiem

(21) Uz valsts uzņēmumiem attiecas īpaši uzņēmumu ienākuma nodokļa noteikumi, kas paredzēti Wet Vpb 1969 2. panta 1. punktā, 2. panta 3. punktā un 2. panta 7. punktā (8).

(22) Wet Vpb 1969 ir nodalīti valstij tieši un netieši piederoši uzņēmumi. Valstij tieši piederošs uzņēmums ir juridiska persona, uz ko attiecas publiskās tiesības. Valstij tieši piederošu uzņēmumu piemēri ir pašvaldības attīstības aģentūra vai pašvaldības atkritumu savākšanas dienests.

(23) Valstij netieši piederošs uzņēmums ir organizācija (parasti akciju sabiedrība vai sabiedrība ar ierobežotu atbildību, vai nodibinājums), uz ko attiecas privāttiesības, bet ko kontrolē valsts iestāde. Tie ir gadījumi, kad a) vienīgie akcionāri uzņēmumā ir Nīderlandes valsts iestādes, vai b) citu struktūru, uz kurām attiecas privāttiesības, gadījumā, ja to kapitāls nav sadalīts akcijās (nodibinājumi un asociācijas), direktorus var iecelt un atlaist tikai valsts iestādes, un likvidācijas gadījumā aktīvus piešķir vienīgi valsts iestādēm.

(24) Atbilstoši Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunktam uzņēmumiem, kas pieder juridiskām personām, uz kurām attiecas publiskās tiesības, piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli tikai tad, ja tie ir iekļauti sarakstā 2. panta 3. punktā. Šajā izsmeļošajā sarakstā ir iekļauti: a) lauksaimniecības uzņēmumi; b) rūpnieciski uzņēmumi, kuru darbība saistīta vienīgi vai gandrīz vienīgi ar ūdens piegādi (9); c) izrakteņu ieguves uzņēmumi; d) tirdzniecības uzņēmumi, kuru darbība saistīta vienīgi vai gandrīz vienīgi ar nekustamo īpašumu tirdzniecību vai tiesībām, kas saistītas ar nekustamo īpašumu (10); e) transporta uzņēmumi, kuru darbība saistīta vienīgi vai gandrīz vienīgi ar pasažieru pārvadāšanu kādas pašvaldības teritorijā; f) būvsabiedrības.

(25) Uzņēmumu saraksts 2. panta 3. punktā ir saglabājies gandrīz nemainīgs kopš Wet Vpb ieviešanas 1969. gadā, pārņemot uzņēmumu ienākuma nodokļa noteikumus, kas ir spēkā kopš 1956. gada. Tajā nav iekļauts neviens valsts uzņēmums, kas sniedz pakalpojumus. Piemēram, valsts uzņēmumi, kas darbojas atkritumu apsaimniekošanas vai ēdināšanas jomā, pašvaldību kredītiestādes, ostas, lidostas un Holland Casino, nodibinājums, kas pārvalda kazino, ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākuma nodokļa atbilstoši 2. panta 1. punkta g) apakšpunktam (11).

(26) Valstij tieši un netieši piederošiem uzņēmumiem piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli tikai tad, ja tie atbilst Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā un 2. panta 3. punktā paredzētajiem kritērijiem. Proti, valstij tieši un netieši piederošajiem uzņēmumiem ir pienākums maksāt uzņēmumu ienākuma nodokli, ja tie ir iekļauti izsmeļošajā sarakstā Wet Vpb 1969 2. panta 3. punktā.

(27) Papildus valstij netieši piederošajiem uzņēmumiem, kas ir iekļauti sarakstā 2. panta 3. punktā, atsevišķos gadījumos vairākiem valstij netieši piederošiem uzņēmumiem ir bijis jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis. Šie uzņēmumi ir iekļauti izsmeļošajā sarakstā Wet Vpb 1969 2. panta 7. punktā: a) het Nederlands Meetinstituut NV; b) de NV Nederlands Inkoopcentrum (NIC); c) de Stichting Exploitatie Nederlandse Staatsloterij; d) de Koninklijke Nederlandse Munt NV; e) struktūras, kurās akcionārs ir juridiska persona, kurai pieder sadales uzņēmums atbilstoši Enerģijas sadales likumam (Wet energiedistributie), un struktūras, kuras kopā ar šādu juridisku personu veido grupu Civilkodeksa (Burgerlijk Wetboek) 2. grāmatas 24.b pantā paredzētajā nozīmē, ja šī struktūra veic darbības, ko juridiskajai personai, kam pieder akcijas, liedz veikt Enerģijas sadales likuma 12. panta 1. punkts, ja vien šīs struktūras darbība saistīta vienīgi vai gandrīz vienīgi ūdens piegādi; f) struktūras, kas veic rūpniecisku darbību Wet Vpb 1969 2. panta 3. punkta otrajā teikumā paredzētajā nozīmē, izņemot struktūras, kuru darbība saistīta vienīgi vai gandrīz vienīgi ar ūdens piegādi; g) NOB Holding NV; h) de NV Luchthaven Schiphol; i) de NV KLIQ; j) de NV Bank Nederlandse Gemeenten; k) de Nederlandse Waterschapsbank NV; l) Fortis Bank (Nederland) NV; m) ASR Nederland NV; n) ABN AMRO Group NV; o) de Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV; p) Ultra Centrifuge Nederland NV; q) SNS REAAL NV; un jebkuru struktūru, kurā iepriekš minētie uzņēmumi ir akcionāri, un jebkuru struktūru, kuras direktorus ieceļ un atlaiž iepriekš minētie uzņēmumi, izņemot struktūras, kuru darbība saistīta vienīgi vai gandrīz vienīgi ar ūdens piegādi.

(28) Šis saraksts tiek regulāri atjaunināts, un tam ir tikuši pievienoti daži valstij netieši piederoši uzņēmumi. Citādi šiem valstij netieši piederošajiem uzņēmumiem netiktu piemērots uzņēmumu ienākuma nodoklis, jo tie nav iekļauti sarakstā Wet Vpb 1969 2. panta 3. punktā. Piemēram, tika pievienoti šādi uzņēmumi: a) NOB Holding NV (1999. gadā); b) Weerbureau HWS BV (2002. gadā); c) Luchthaven Schiphol NV (2002. gadā) – atbildot uz Komisijas 2001. gada 3. jūlija lēmumu, ar kuru ierosināja atbilstīgus pasākumus lietā E45/2000; d) KLIQ NV (2002. gadā); e) de Bank Nederlands Gemeenten (2005. gadā); f) de Nederlandse Waterschapsbank NV (2005. gadā); g) ABN AMRO Group NV un SNS REAAL NV pēc tam, kad tos pārņēma valsts.

(29) Valstij netieši piederošiem uzņēmumiem, kas nav iekļauti sarakstā Wet Vpb 1969 2. panta 7. punktā un kas neatbilst 2. panta 3. punktā paredzētajiem kritērijiem, nav pienākuma maksāt uzņēmumu ienākuma nodokli. Šādu uzņēmumu piemēri ir De Nederlandse Bank NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, NV Luchthaven Maastricht, Twinning Holding BV, NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij, NV Industriebank LIOF, NV Brabantse Ontwikkelingsmaatschappij, Ontwikkelingsmaatschappij Oost Nederland NV un Holland Casino (12).

2.3. Wet Vpb 2015 paredzētais atbrīvojums valsts uzņēmumiem

(30) Būtībā Wet Vpb 2015 mērķis ir piemērot uzņēmumu ienākuma nodokli valsts uzņēmumiem tāpat kā privātiem uzņēmumiem. Jo īpaši, ar to izdara grozījumus Wet Vpb 1969 2. pantā, lai noteiktu par pienākumu maksāt uzņēmumu ienākuma nodokli juridiskām personām, uz kurām attiecas publiskās tiesības un kuras veic uzņēmējdarbību, un valsts uzņēmumiem.

(31) Tomēr, kā jau tikai paskaidrots 15. apsvērumā, Wet Vpb 2015 ir paredzēti daži izņēmumi: a) ar Wet Vpb 2015 ievieš jaunu 6.c pantu Wet Vpb 1969. Šajā noteikumā ir skaidri paredzēts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa vairākām Nīderlandes valsts ostām un struktūrām, kuru darbība ir galvenokārt saistīta ar ostas pārvaldīšanu, attīstīšanu vai darbību, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi (13); b) ar Wet Vpb 2015 iekļauj arī jaunu 6.b pantu Wet Vpb 1969. Ar šo noteikumu atbrīvo no uzņēmumu ienākuma nodokļa struktūras, kas veic apmācību vai pētījumus, ja apmācības vai pētniecības izmaksas sedz no valsts līdzekļiem, no likumā noteiktās maksas par mācībām universitātē vai no Likuma par augstāko izglītību un zinātnisko pētniecību 7. nodaļas 3. daļas 2. punktā paredzētās maksas par mācībām universitātē, no mācību maksas, kas paredzēta Likuma par mācību maksu un maksu par kursiem, ārvalstu maksājumiem, kas pēc būtības un nolūka ir līdzvērtīgi maksai par mācībām universitātē un mācību maksai, vai no vispārīgas nozīmes iestāžu maksājumiem, uz kuriem neattiecas nekādi līgumu noteikumi.

3. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES

(32) Komisija saņēma informāciju, ko kopīgi iesniedza sešas ieinteresētās personas, proti, seši Nīderlandes ostu pārvaldnieki: Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, Port of Den Helder NV un Zeeland Seaports NV (“ieinteresētās ostas”).

(33) Ieinteresētās puses apgalvo, ka lēmums sākt procedūru ir nelikumīgs, jo Nīderlande bez ierunām piekrita atbilstīgajiem pasākumiem un apņēmās pieņemt tiesību aktu 18 mēnešu laikā, lai nodrošinātu, ka valsts uzņēmumiem tiek piemērots uzņēmumu ienākuma nodoklis tāpat kā privātajiem uzņēmumiem. Tā kā Komisijas priekšlikuma par atbilstīgiem pasākumiem neapstiprināšana ir priekšnoteikums oficiālas izmeklēšanas procedūras sākšanai, lēmumu sākt procedūru nevajadzēja pieņemt. Ieinteresētās ostas arī apgalvo, ka, nepamatojot savus lēmumus, Komisija pārkāpa Savienības tiesību pamatprincipu, kas ir ietverts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punktā.

(34) Kā apgalvo ieinteresētās ostas, Nīderlandes ostas tieši konkurē ar citām Eiropas ostām, jo īpaši Hamburgas-Havras reģionā, kas gūst labumu no dažādu veidu valsts atbalsta. Tas, ka Komisijas veiktā izmeklēšana par nodokļu piemērošanu Eiropas ostās, notiek dažādā ātrumā un tika sākta atšķirīgos laikos, rada risku, ka dalībvalstu ostām, attiecībā uz kurām izmeklēšana tika sākta ātrāk, tiek piešķirta konkurences priekšrocība. Tas ir pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam un diskriminācijas aizliegumam nacionalitātes dēļ. Ieinteresētās Nīderlandes ostas apgalvo, ka tās vēlas pildīt valsts atbalsta noteikumus, taču tikai ar stingru nosacījumu, ka visām ostām visās Eiropas valstīs ir vienādi noteikumi.

(35) Ieinteresētās ostas apgalvo, ka pašreizējie Nīderlandes tiesību akti par uzņēmumu ienākuma nodokli attiecas vienādi uz visām Nīderlandes ostām. Tāpēc atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa, kas attiecas uz ostām, nepiešķir selektīvu priekšrocību, nav diskriminējošs un nekropļo konkurenci valsts līmenī.

(36) Kā apgalvo ieinteresētās puses, pastāv būtiskas atšķirības starp dažādām ostām piešķirtā valsts atbalsta apmēru Hamburgas-Havras reģionā. Atbrīvojums no nodokļa nevis rada preferenciālu režīmu Nīderlandes ostā, bet gan visticamāk nedaudz uzlabo Nīderlandes ostu nelabvēlīgo situāciju salīdzinājumā ar citām Eiropas ostām. Tāpēc ne uzņēmumu ienākuma nodokļa režīms, ne jaunais tiesību akts nekropļo konkurenci Eiropas līmenī.

4. NĪDERLANDES PIEZĪMES

(37) Nīderlande iesniedza piezīmes 2014. gada 10. septembra vēstulē. Nīderlandes iestādes min vienīgi ar procedūru saistītus argumentus, bet neizsaka nekādas piezīmes par valsts atbalsta novērtējuma būtību lēmumā sākt procedūru. Nīderlande apgalvo, ka Nīderlandes iestādes ir piekritušas atbilstīgajiem pasākumiem atbilstoši Procedūras regulas 19. panta 1. punktam.

(38) Kā norāda Nīderlande, Procedūras regulā nav skaidri noteikts, ka atbilstīgie pasākumi ir jāpieņem “bez ierunām” un “nepārprotami”, kā arī nav izslēgts noteikums, ka ir vajadzīgs parlamenta apstiprinājums. Neatkarīgi no tā, vai šāds noteikums ir minēts vēstulē par piekrišanu, parlamentam ir jāapstiprina valdības priekšlikums par atbilstīgajiem pasākumiem. Nīderlandes iestādes atsaucas uz Eiropas Savienības Līguma 4. panta 2. punktu, kurā ir noteikts, ka Eiropas Savienība ņem vērā dalībvalstu pamata konstitucionālās struktūras.

(39) Kā norāda Nīderlandes iestādes, Komisija varēja izdarīt secinājumu par to, ka atbilstīgie pasākumi (de facto) nav pieņemti, tikai pēc tam, kad valdība iesniedz likumprojektu parlamentam, vai tad, ja parlaments neapstiprina likumprojektu. Tikai tad var būt pamatojums sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru. Nīderlandes iestādes apgalvo, ka tā nebija 2014. gada 9. jūlijā.

(40) Nīderlandes iestādes uzskata, ka Komisija oficiāli nenorādīja, ka tā neuzskata Nīderlandes atbildi par atbilstīgo pasākumu apstiprinājumu. Nīderlandes iestādes uzskata, ka vēstule, ko Komisija nosūtīja 2014. gada 11. martā, nav oficiāla vēstule pašreizējās procedūras vajadzībām. To bija parakstījis ģenerāldirektora vietnieks, un tā bija adresēta Nīderlandes Finanšu ministrijas ģenerāldirektora vietniekam nodokļu jautājumos. Tā netika nosūtīta pa pastāvīgās pārstāvniecības oficiālo kanālu, bet gan pa e-pastu.

(41) Attiecībā uz būtību Nīderlandes iestādes uzskata, ka, pēc to uzskatiem, pašlaik Eiropā nav vienlīdzīgu konkurences apstākļu, kas būtu vēlami. Nīderlandes iestādes arī norāda, ka ir ļoti svarīgs Nīderlandes ostu stāvoklis attiecībā uz kaimiņos esošajām dalībvalstīm.

(42) Nīderlandes iestādes uzskata, ka tās ir piekritušas 2013. gada 2. maija atbilstīgajiem pasākumiem, un tās veic nepieciešamās darbības. Tāpēc Nīderlandes iestādes neuzskata, ka ir kāds iemesls, kāpēc būtu jāatbild pēc būtības uz Komisijas novērtējumu lēmumā sākt procedūru.

(43) Ieinteresēto personu apsvērumi tika nosūtīti Nīderlandei 2014. gada 3. oktobrī. Nīderlandes iestādes sniedza atbildi 2014. gada 3. novembra vēstulē. Nīderlandes iestādes piekrīt ieinteresēto ostu viedoklim par to, ka Nīderlande ir piekritusi atbilstīgajiem pasākumiem. Nīderlandes iestādes arī apstiprina ieinteresēto ostu viedokli par to, ka ir svarīgi vienlīdzīgi konkurences apstākļi ostām Eiropā. Kā norāda Nīderlandes iestādes, pašlaik nav vienlīdzīgu konkurences apstākļu ostām Eiropā. Nīderlandes iestādes neizteica piezīmes par ieinteresēto iestāžu piezīmēm par valsts atbalsta novērtējumu pēc būtības.

(44) Nīderlande 2015. gada 10. septembra vēstulē norādīja, ka, ja atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa, ko turpina piemērot ieinteresētajām ostām, uzskatītu par nesaderīgu valsts atbalstu, būtu pamatoti piemērot pārejas periodu šā pasākuma atcelšanai. Nīderlande apgalvoja, ka nav iespējams piemērot uzņēmumu ienākuma nodokli Nīderlandes valsts ostām no 2016. gada 1. janvāra. Tā minēja trīs argumentus, pamatojot pārejas perioda piemērošanu.

(45) Pirmkārt, būtu ļoti sarežģīti un laikietilpīgi noteikt ieinteresēto ostu sākotnējo bilanci nodokļa aprēķināšanas vajadzībām. Bilancē grāmatvedības vajadzībām aktīvi un saistības bija uzskaitīti ar vēsturisko vērtību, taču nodokļu vajadzībām tos novērtēja atbilstoši reālajai tirgus vērtībai. Aktīvu un saistību reālās tirgus vērtības noteikšana bija sarežģīts un laikietilpīgs uzdevums. Tas bija tāpēc, ka vairums ostu aktīvu bija nenododamas vienības, uz kurām attiecās sarežģīta juridisku personu mantisko attiecību un izmantojuma tiesību sistēma. Novērtēšanas problēma varētu attiekties, piemēram, uz tādiem aktīviem kā piestātnes, ceļi, ūdens ceļi, dzelzceļš, doki, ēkas ar īpašām funkcijām vai pietauvošanās vietām. Ostas, kurām pašlaik piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli – mazas laivu piestātnes vai zvejas ostas, – nevar izmantot kā piemēru, jo to darbības būtiski atšķiras no darbībām, ko veic lielās ostas, kas galvenokārt nodarbojas ar kravu pārvadāšanu vai infrastruktūras pārvaldīšanu.

(46) Otrkārt, Nīderlande norāda, ka nav skaidri nodalīta ostu saimnieciskā un nesaimnieciskā darbība un Komisijai būtu jāsniedz papildu norādījumi šajā saistībā. Nīderlandes iestādēm un ostām ir sarežģīti noteikt, kuras ostu darbības ir klasificējamas kā saimnieciska vai nesaimnieciska darbība. Turklāt tās uzskata, ka Komisijai nav konsekventas nostājas un ka Eiropas līmenī nav skaidrības attiecībā uz to, kuras ostu darbības ir uzskatāmas par saimniecisku darbību un kuras par sabiedriskiem uzdevumiem.

(47) Treškārt, Nīderlandes iestādes uzskata, ka ir svarīgi, lai Komisija nodrošinātu vienādus noteikumus konkurējošām ostām. Tās norāda, ka starp Eiropas ostām nepastāv godīga konkurence, un pieprasa Komisijai nodrošināt, ka visām ostām Eiropā vai vismaz tām ostām, kuras konkurē ar Nīderlandes ostām, piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli.

(48) Visbeidzot, Nīderlandes iestādes ierosina, ka atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa Nīderlandes ostām atbilstoši Karaļa rīkojumam ir jāpārtrauc piemērot no 2017. gada 1. janvāra. Ostām būtu jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis no taksācijas gada, kas sākas 2017. gada 1. janvārī, pirmās dienas. Praktiski tas nozīmētu, ka Nīderlandes ostām būtu jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis no 2018. gada 1. janvāra.

5. PAMATOJUMS LĒMUMAM SĀKT OFICIĀLO IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRU

(49) Gan Nīderlandes iestādes, gan ieinteresētās personas apgalvo, ka Komisijai nebija tiesības sāk oficiālo izmeklēšanas procedūru. Komisija nepiekrīt šim viedoklim. Komisijai bija visas tiesības, ja ne pienākums, sākt oficiālo izmeklēšanas procedūru, jo Nīderlande nebija piekritusi atbilstīgajiem pasākumiem atbilstoši Procedūras regulas 19. panta 1. punktam un nebija pilnībā novērstas bažas saistībā ar konkurenci, kas bija paustas lēmumā par atbilstīgajiem pasākumiem.

(50) Ņemot vērā to, ka Nīderlandes iestādes noteica, ka to piekrišana ir jāapstiprina parlamentam, un Nīderlandes iestāžu 2013. gada 24. maija vēstulē bija minēta iecere, nevis apņemšanās, vēstule nav bezierunu un nepārprotama piekrišana Procedūras regulas 19. panta 1. punktā paredzētajā nozīmē.

(51) Procedūras regulas 19. panta 2. punktā ir noteikts, ka, ja attiecīgā dalībvalsts nepiekrīt ierosinātajiem atbilstīgajiem pasākumiem un Komisija, ņemot vērā attiecīgās dalībvalsts argumentus, vēl aizvien uzskata šos pasākumus par nepieciešamiem, Komisija sāk oficiālo izmeklēšanas procedūru.

(52) Turklāt no tiesību akta priekšlikuma projekta bija skaidrs, ka Nīderlande neplāno atcelt uzņēmumu ienākuma nodokļa atbrīvojumu visiem valsts uzņēmumiem. Komisijai bija skaidras norādes par to, ka Nīderlande neizstrādās likumu pilnībā atbilstoši valsts atbalsta noteikumiem.

(53) Attiecībā uz Nīderlandes minēto argumentu par to, ka Komisija nepienācīgi informēja Nīderlandi par to, ka tā neuzskata atbildi par piekrišanu Procedūras regulas 19. panta 1. punktā paredzētajā nozīmē, Komisija norāda, ka tās 2014. gada 11. marta vēstule tika nosūtīta kompetentajai valsts iestādei, šī iestāde vēstuli saņēma, un Komisija to apsprieda ar Nīderlandes iestādēm. Nīderlande bija labi informēta par Komisijas novērtējumu, un tā nevar paļauties uz pilnīgi formāliem argumentiem, kas attiecas uz vēstules adresātu.

(54) Komisija sāka oficiālo izmeklēšanu, jo tai bija bažas par to, ka, atbrīvojot no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumus, kas veic saimniecisko darbību, tiem varētu tikt piešķirta priekšrocība salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kuriem piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli Nīderlandē. Valsts un privātie uzņēmumi atrodas vienādā faktiskajā un tiesiskajā situācijā attiecībā uz Nīderlandes Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli mērķi, proti, piemērot nodokli uzņēmumu peļņai.

6. VALSTS ATBALSTS LESD 107. PANTA 1. PUNKTA NOZĪMĒ

(55) LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

6.1. Uzņēmumi

(56) Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru “uzņēmuma jēdziens ietver visas struktūras, kas veic saimniecisku darbību, neatkarīgi no to juridiskā statusa un finansējuma veida” (14). Nosakot, vai struktūra ir uzņēmums, nav nozīmes tam, ka struktūra nav paredzēta peļņas gūšanai (15). Saimnieciskā darbība ir jebkura darbība, kas ietver preču un pakalpojumu piedāvāšanu tirgū. Arī bezpeļņas struktūras var piedāvāt preces un pakalpojumus tirgū (16).

(57) Nīderlandes iestādes nav apstrīdējušas to, ka valsts uzņēmumi, tostarp valsts ostas, var papildus saviem parastajiem valsts iestādes uzdevumiem piedāvāt preces un pakalpojumus tirgū. Nīderlandes iestādes ir atzinušas to, ka valsts uzņēmumi arvien vairāk veic saimniecisko darbību. Turklāt ieinteresētās trešās personas ir skaidri atzinušas, ka pēdējos gados ostu darbība ir pāraugusi pilnvērtīgā saimnieciskā darbībā. Tāpēc valsts uzņēmumus, kas veic saimniecisko darbību, var klasificēt kā uzņēmumus LESD 107. panta 1. punktā paredzētajā nozīmē.

(58) Attiecībā uz Wet Vpb 6.b pantā paredzēto atbrīvojumu apmācības iestādēm vai iestādēm, kas veic pētniecību, paziņojuma par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem (17) 26. līdz 28. punktā ir norādīts, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru “valsts izglītību, ko organizē valsts izglītības sistēmā, ko finansē un uzrauga valsts, var uzskatīt par nesaimniecisku darbību”. Tas, ka var tikt pieprasīts ieguldījums mācību vai iestāšanās maksas veidā, nemaina to, ka pakalpojums pēc būtības ir nesaimniecisks. Wet Vpb 6.b pantā ir skaidri noteikts, ka apmācības vai pētniecības izmaksas finansē no valsts līdzekļiem vai likumā noteiktās mācību maksas. Tāpēc, ņemot vērā apmācības vai pētniecības pakalpojumu nesaimniecisko būtību, apmācības iestādes nav klasificējamas kā uzņēmumi atbilstoši LESD 107. pantam.

(59) Attiecībā uz pētniecības iestādēm paziņojuma par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem 29. punktā ir noteikts, ka universitātēs veiktā pētniecība un pētniecības organizāciju pamatdarbības nav iekļautas valsts atbalsta noteikumu darbības jomā.

6.2. Valsts līdzekļu izmantošana

(60) Atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam atbalstu pasākumam piešķir dalībvalsts vai no dalībvalsts līdzekļiem jebkādā formā. Nodokļu ieņēmumu zudums ir līdzvērtīgs valsts līdzekļu izmantošanai fiskālo izdevumu formā.

(61) Kā Eiropas Savienības Tiesa konstatēja Banco Exterior de España lietā, pasākumam, ar kuru valsts iestādes piešķir konkrētiem uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļa, kurš, kaut arī neietver valsts līdzekļu naudas pārskaitījumu, rada personām, uz kurām attiecas atbrīvojums no nodokļa, labvēlīgāku finansiālo situāciju nekā citiem nodokļu maksātājiem, piešķir atbalstu “no valsts līdzekļiem” LESD 107. panta 1. punktā paredzētajā nozīmē (18).

(62) Nīderlandes iestādes negūst ieņēmumus no valsts līdzekļiem, atbrīvojot no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumus, kas veic saimniecisko darbību, tostarp valsts ostas. Tāpēc Komisija uzskata, ka atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa Nīderlandes valsts uzņēmumiem, kas paredzēts WetVpb 1969, izraisa valsts līdzekļu zaudējumu, un to sedz valsts no valsts līdzekļiem. Līdzīgi atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa konkrētām Nīderlandes ostām, kas paredzēts Wet Vpb 2015, izraisa valsts līdzekļu zudumu, un to sedz valsts no valsts līdzekļiem. To nav apstrīdējušas ne Nīderlandes iestādes, ne ieinteresētās trešās personas.

6.3. Pastāvoša priekšrocība

(63) Turklāt ar pasākumu ir jāpiešķir finansiāla priekšrocība atbalsta saņēmējam. Priekšrocības jēdziens ietver ne tikai pozitīvus ieguvumus, bet arī intervences dažādās formās, kas samazina maksājumus, ko parasti iekļauj uzņēmuma budžetā (19).

(64) Nīderlandes iestādes nav apstrīdējušas to, ka atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa, ko turpina piemērot konkrētiem valsts uzņēmumiem, piešķir ekonomisku priekšrocību šiem uzņēmumiem.

(65) Saskaņā ar Wet Vpb 1969 valsts uzņēmumi principā ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākuma nodokļa, taču privātiem uzņēmumiem principā ir jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis. Tāpēc valsts uzņēmumi, kas veic saimniecisko darbību, gūst labumu no skaidras redzamas nodokļu priekšrocības. Komisija norāda, ka jaunajā likumā (Wet Vpb 2015) ir skaidri saglabāts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa konkrētām Nīderlandes valsts ostām, kuras tādējādi turpina gūt labumu no nodokļu priekšrocības. Atbrīvojums no nodokļa samazina maksājumus, kuri parasti ir iekļauti saimniecisko darbību veicoša uzņēmuma darbības izmaksās. Tādējādi tas sniedz ekonomisku priekšrocību valsts uzņēmumiem salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kuriem ir jāmaksā Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodoklis un kuriem nav nodokļu priekšrocības.

6.4. Konkurences kropļošana un ietekme uz tirdzniecību

(66) Atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam pasākums, kas uzskatāms par valsts atbalstu, ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus. Šajā gadījumā valsts uzņēmumi, kas veic saimniecisko darbību un kas kvalificējas atbrīvojuma no nodokļa piemērošanai, var iesaistīties tirdzniecībā Savienībā. Ir skaidrs, ka valsts ostas, kurām turpina piemērot atbrīvojumu no nodokļa atbilstoši Wet Vpb 1969 – pat pēc grozījumiem, kurus veica ar Wet Vpb 2015, ir valsts uzņēmumi, kas iesaistīti tirdzniecībā starp dalībvalstīm. Tādējādi Wet Vpb 1969, kurā ir paredzēts atbrīvojums no nodokļa valsts uzņēmumiem, noteikti ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un kropļo vai draud kropļot konkurenci. Līdzīgi arī Wet Vpb 2015 paredzētais atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa ieinteresētajām ostām ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un kropļo vai draud kropļot konkurenci.

(67) Kā norāda ieinteresētās ostas, ne uzņēmumu ienākuma nodokļa režīms, ne jaunais tiesību akts nekropļo konkurenci Eiropas līmenī. Ieinteresētās ostas apgalvo, ka ostas Hamburgas-Havras reģionā saņem dažādu veidu valsts atbalstu. Tāpēc, kā tās apgalvo, atbrīvojums no nodokļa nevis rada priviliģētu režīmu Nīderlandes ostā, bet gan visticamāk nedaudz uzlabo Nīderlandes ostu nelabvēlīgo situāciju salīdzinājumā ar citām Eiropas ostām.

(68) Komisija nepiekrīt ieinteresēto trešo personu argumentam. Valsts īstenots pasākums ir uzskatāms par tādu, kas kropļo konkurenci, ja tas uzlabo atbalsta saņēmēja konkurētspēju salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, ar kuriem tas konkurē (20). Tāpēc pietiek ar to, ka atbalsts ļauj saņēmējam saglabāt labāku konkurētspēju salīdzinājumā ar to, kāda tam būtu, ja atbalsts nebūtu piešķirts. Tāpēc tas, ka dažas Eiropas līmeņa ostas var saņemt valsts atbalstu, nenozīmē, ka konkurenci nekropļo atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem kopumā un konkrēti valsts ostām.

6.5. Selektivitāte

(69) Lai pasākumu varētu uzskatīt par valsts atbalstu, tam ir jābūt selektīvam (21), kas nozīmē, ka tas labvēlīgi ietekmē konkrētus uzņēmumus vai konkrētu preču ražošanu. Atbilstoši pastāvošajai judikatūrai (22) pasākuma materiālo selektivitāti vērtē trīs posmos: pirmkārt, jānosaka ierastā jeb “normālā” kārtība (“atsauces sistēma”), ko piemēro attiecīgajā dalībvalstī. Otrkārt, saistībā ar šo parasto jeb “normālo” nodokļu režīmu ir jānosaka, vai kāda priekšrocība, ko piešķir izskatāmais nodokļa pasākums, var būt selektīva. Tas jādara, pierādot, ka pasākums atšķiras no ierastās kārtības, nodalot saimnieciskās darbības veicējus, kuri, ņemot vērā šīs shēmas mērķi, atrodas salīdzināmā faktiskā un tiesiskā situācijā. Treškārt, ja pastāv šāda atšķirība, jāpārbauda, vai tās iemesls ir nodokļu sistēmas būtība vai vispārīgā shēma un vai to var pamatot ar nodokļu sistēmas būtību vai vispārīgo shēmu. Šajā saistībā dalībvalstij ir jāpierāda, ka atšķirīgais nodokļu režīms izriet tieši no šīs sistēmas pamata vai vadošajiem principiem (23).

Atsauces sistēma

(70) Šajā lietā kā atsauces sistēma nosakāma Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, kā noteikts Wet Vpb 1969. No šā likuma izriet, ka atbilstoši parastajiem noteikumiem Nīderlandē dibinātiem uzņēmumiem piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli no peļņas.

(71) Attiecībā uz atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa ieinteresētajām ostām, kas paredzēts Wet Vpb 2015, kā atsauces sistēma nosakāma Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma, kā noteikts Wet Vpb 2015. Arī no šā likuma izriet, ka atbilstoši parastajiem noteikumiem Nīderlandē dibinātiem uzņēmumiem piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli no peļņas.

Atkāpes no atsauces sistēmas

(72) Saskaņā ar Wet Vpb 1969 valsts uzņēmumi atšķirībā no privātiem uzņēmumiem kopumā ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākuma nodokļa. Valsts uzņēmumiem ir jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis tikai tad, ja tie ir iekļauti izsmeļošajā sarakstā Wet Vpb 1969 2. panta 3. punktā vai 2. panta 7. punktā.

(73) Saraksts Wet Vpb 1969 2. panta 3. punktā nav mainīts kopš 1956. gada. Sarakstā nav ņemts vērā tas, ka kopš 1956. gada valstij gan tieši, gan netieši piederoši uzņēmumi arvien biežāk piedāvā preces un pakalpojumus tirgū, konkurējot ar privātajiem uzņēmumiem, kuriem piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli. Jo īpaši ir neatbilstības starp uzņēmumiem, kas ir iekļauti sarakstā Wet Vpb 1969 2. panta 3. punktā un kuriem ir jāmaksā nodoklis, un jēdzienu “saimnieciskā darbība” ES tiesībās. Pašreizējais Nīderlandes likums ļauj atbrīvot no nodokļa lielu skaitu valsts uzņēmumu, kas veic saimniecisko darbību, savukārt, ņemot vērā uzņēmumu ienākuma nodokļa mērķi, tie atrodas tādā paša faktiskā un tiesiskā situācijā kā privātie uzņēmumi.

(74) Tas, ka Nīderlandes iestādes ir lēmušas atsevišķos gadījumos ierobežot tādu valstij netieši piederošo uzņēmumu skaitu, kuriem ir jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodoklis, nemazina pašreizējās nodokļa piemērošanas kārtības selektīvo būtību. Nīderlandes iestādes atzīst, ka katra gadījuma izvērtēšana negarantē, ka visiem valsts uzņēmumiem, kas veic saimniecisko darbību, piemēros uzņēmumu ienākuma nodokli. Ir skaidri redzams, ka pašreizējais likums ir labvēlīgāks uzņēmumiem, kas veic saimniecisko darbību un kas nav iekļauti sarakstā.

(75) Tādējādi liela daļa valsts uzņēmumu, kas veic saimniecisko darbību, ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākuma nodokļa. Komisija secina, ka pat atbilstoši jaunajam likumam šo atbrīvojumu no nodokļa turpinās piemērot, jo īpaši ieinteresētajām ostām. Tā ir atkāpe no vispārīgās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas, ko piemēro Nīderlandē, un tā piešķir selektīvu priekšrocību valsts uzņēmumiem, kas veic saimniecisko darbību.

(76) Saskaņā ar Wet Vpb 2015 valsts uzņēmumiem principā piemēro uzņēmumu ienākuma nodokli. Tomēr atbilstoši šim likumam konkrētas valsts ostas ir atbrīvotas no uzņēmumu ienākuma nodokļa. Atbilstoši Wet Vpb 2015 ieinteresētās ostas var atbrīvot no nodokļa, kaut arī tās atrodas tādā pašā faktiskā un tiesiskā situācijā kā citi privātie un valsts uzņēmumi, ņemot vērā likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli mērķi, kas ir piemērot nodokli uzņēmumu peļņai.

(77) Nīderlandes iestādes nav apstrīdējušas to, ka atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa piešķir selektīvu priekšrocību valsts uzņēmumiem. Tomēr ieinteresētās ostas, kuras gūst labumu no atbrīvojuma no uzņēmumu ienākuma nodokļa, ko turpina piemērot, apstrīd selektīvās priekšrocības esību. Tās apgalvo, ka pašreizējos Nīderlandes tiesību aktus par uzņēmumu ienākuma nodokli piemēro vienādi visām ostām Nīderlandē. Tāpēc atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa ostām nerada selektīvu priekšrocību.

(78) Komisija nepiekrīt šim argumentam. Selektivitāte ES tiesību aktos par valsts atbalstu ir jāvērtē, pamatojoties uz iekšējo salīdzinājumu vienā dalībvalstī starp uzņēmumiem, kas atrodas faktiski un tiesiski līdzīgā situācijā, ņemot vērā attiecīgā nodokļa likuma mērķi. Uzņēmumiem, kas gūst ienākumus un labumu no atbrīvojuma no uzņēmumu ienākuma nodokļa, piemēram, ieinteresētajām ostām, ir skaidra selektīva priekšrocība salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kas darbojas tajā pašā nozarē un citās nozarēs. Ņemot vērā Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli mērķi, abas uzņēmumu grupas atrodas līdzīgā faktiskā un tiesiskā situācijā.

(79) Ja tiešie nodokļi netiks saskaņoti, ostu situācija saistībā ar nodokļiem dažādās dalībvalstīs vienmēr kaut kādā mērā atšķirsies. Piemēram, dažādās dalībvalstīs tiek piemērotas dažādas uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes. Atbilstoši pastāvošajai judikatūrai dalībvalsts nevar pamatot atbrīvojumus no nodokļiem, kas ir valsts atbalsts, norādot uz citām dalībvalstīm, kurās varētu būt veikti līdzīgi pasākumi (24).

Pamatojums ar sistēmas loģisko pamatu

(80) Ņemot vērā to, ka izskatāmais atbrīvojums no nodokļa ir prima facie selektīvs, būs jānosaka atbilstoši Eiropas tiesu judikatūrai, vai šo atbrīvojumu var pamatot ar sistēmas, kuras daļa tas ir, būtību vai vispārīgo shēmu. Pasākums, kas ir vispārīgās nodokļu sistēmas piemērošanas izņēmums, ir pamatots, ja dalībvalsts var pierādīt, ka šis pasākums izriet tieši no šīs nodokļa sistēmas pamata vai vadošajiem principiem.

(81) Tas, ka citās dalībvalstīs ir līdzīgi atbrīvojumi valsts uzņēmumiem vai nav vienādu noteikumu Eiropas līmenī, neattaisno to, ka nav īstenots Komisijas lēmums, ar kuru ierosina atbilstīgus pasākumus attiecībā uz valsts ostām. Atbilstoši ES tiesību aktiem par valsts atbalstu uzņēmumiem, kas atrodas salīdzināmā faktiskā un tiesiskā situācijā, ņemot vērā dalībvalsts nodokļu sistēmas mērķi, ir jāpiemēro vienāds režīms šajā dalībvalstī. Tāpēc atbilstoši ES tiesību aktiem par valsts atbalstu selektivitātes novērtējuma pamatā ir iekšējs salīdzinājums vienā dalībvalstī (25). Ja tiešie nodokļi netiks saskaņoti ES, ostu situācija saistībā ar nodokļiem dažādās dalībvalstīm vienmēr kaut kādā mērā atšķirsies.

(82) Nīderlandes iestādes nav norādījušas argumentus, kas pamatotu atbrīvojumu, atsaucoties uz Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodokļa loģisko pamatu. Arī Komisija nav konstatējusi šādu pamatojumu. Uzņēmumu ienākuma nodokļa loģiskais pamats ir piemērot nodokli peļņai. Labvēlīgāka režīma piemērošana valsts uzņēmumiem, tostarp valsts ostām, kas veic saimniecisko darbību, salīdzinājumā ar privātajiem uzņēmumiem neatbilst šim loģiskajam pamatam.

6.6. Secinājums

(83) Tāpēc Komisija secina, ka atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem, kas paredzēts Wet Vpb 1969, rada atšķirīgu nodokļu režīmu valsts un privātajiem uzņēmumiem, kuri veic saimniecisko darbību. Par šo atšķirīgo režīmu ir atbildīga valsts, un tas ir piešķirts no valsts līdzekļiem. Tas piešķir šiem valsts uzņēmumiem selektīvu priekšrocību, ko nevar pamatot ar Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas būtību un vispārīgo shēmu. Turklāt labvēlīgāks režīms kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tāpēc atbrīvojums no nodokļa, kas piešķirts valsts uzņēmumiem, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punktā paredzētajā nozīmē (26).

(84) Komisija atzīst, ka ar Wet Vpb 2015 no 2016. gada 1. janvāra ir atcelts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa vairumam Nīderlandes valsts uzņēmumu, kuriem sākotnēji nepiemēroja nodokli saskaņā ar Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunktu, 2. panta 3. punktu un 2. panta 7. punktu. Tomēr Wet Vpb 2015 ir saglabāts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa konkrētām valsts ostām, kas veic saimniecisko darbību. Par šo atšķirīgo režīmu ir atbildīga valsts, un tas ir piešķirts no valsts līdzekļiem. Tas piešķir šiem valsts uzņēmumiem selektīvu priekšrocību, ko nevar pamatot ar Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas būtību un vispārīgo shēmu. Turklāt labvēlīgāks režīms kropļo konkurenci un ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tāpēc atbrīvojums no nodokļa, kas piešķirts ieinteresētajām ostām, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punktā paredzētajā nozīmē.

7. SADERĪBA

7.1. LESD 107. panta 2. un 3. punkts

(85) Tā kā izskatītā shēma ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punktā paredzētajā nozīmē, jāizvērtē, vai tas ir saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 2. un 3. punktā paredzētajiem izņēmumiem.

(86) Nīderlandes iestādes nav sniegušas nekādus argumentus par LESD 107. panta 2. un 3. punktā paredzēto izņēmumu piemērošanu vispārīgajam atbrīvojumam no uzņēmumu ienākuma nodokļa, kas piešķirts valsts uzņēmumiem.

(87) Komisija uzskata, ka nav piemērojams neviens no LESD 107. panta 2. punktā minētajiem izņēmumiem, jo izskatāmais pasākums nav paredzēts nevienam no šajā punktā minētajiem mērķiem. Konkrēti, izskatāmais pasākums nav saistīts ar sociālu atbalstu, kas ir piešķirts atsevišķiem klientiem, vai atbalsts dabas katastrofu radīta kaitējuma novēršanai, atbalsts īpašos gadījumos vai atbalsts, ko piešķir tautsaimniecībai noteiktās Vācijas Federatīvās Republikas daļās.

(88) LESD 107. panta 3. punktā ir arī noteikts, ka par saderīgu ar iekšējo tirgu var uzskatīt: a) atbalstu, kas veicina konkrētu teritoriju attīstību, b) atbalstu, kas veicina kāda svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs, c) atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, d) atbalstu, kas veicina kultūru un kultūras mantojuma saglabāšanu, un e) atbalstu, kas noteikts ar Padomes lēmumu.

(89) Attiecībā uz LESD 107. panta 3. punkta a) un e) apakšpunktā noteikto izņēmumu iespējamu piemērošanu Komisija secina, ka atbrīvojums no nodokļa Nīderlandes valsts uzņēmumiem ir darbības atbalsts un tas ir piešķirts, nešķirojot attiecīgo uzņēmumu mērķus. Tāpēc Komisija uzskata, ka kopumā LESD 107. panta 3. punktā paredzētie izņēmumi nav piemērojami. Turklāt Nīderlandes iestādes nav sniegušas informāciju, kas pierādītu, ka šos izņēmumus var piemērot konkrētos īpašos gadījumos. Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisija secina, ka nav piemērojams neviens no LESD 107. panta 3. punktā minētajiem pamatojumiem.

7.2. LESD 106. panta 2. punkts

(90) Papildus LESD 107. panta 2. un 3. punkta pamatojumam atbalsts var būt saderīgs, piemērojot LESD 106. panta 2. punktu, ja valsts ir uzdevusi atbalsta saņēmējam sniegt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus.

(91) Nīderlandes iestādes nav sniegušas nekādu informāciju, no kuras varētu secināt, ka atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa (konkrētiem) valsts uzņēmumiem varētu pamatot ar LESD 106. panta 2. punktu. Šajā saistībā Komisija secina, ka jebkurā izskatāmajā lietā atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa Nīderlandes valsts uzņēmumiem ir piešķirts, nešķirojot šo uzņēmumu mērķus. Nīderlandes iestādes arī nav sniegušas informāciju, kas ļautu piemērot LESD 106. panta 2. punktu konkrētos gadījumos. Tāpēc Komisija secina, ka LESD 106. panta 2. punkts nav piemērojams.

8. PĀREJAS PERIODS IEINTERESĒTAJĀM OSTĀM

(92) Ja Komisija pieņem galīgo lēmumu par pastāvošu valsts atbalstu un secina, ka atbalsta pasākums nav saderīgs ar iekšējo tirgu, pasākums ir jāatceļ vai jāpārveido pēc iespējas ātrāk. Šajā procedūras posmā dalībvalstīm principā nav atļauts piemērot pārejas periodu. Jebkurā gadījumā izskatāmajā lietā nav izņēmuma apstākļu, kas pamatotu šāda pārejas perioda piemērošanu. Nīderlandes minētos argumentus nevar uzskatīt par izņēmuma apstākļiem.

(93) Attiecībā uz argumentu par to, ka nav pietiekami skaidri nodalīta ostu saimnieciskā un nesaimnieciskā darbība, Komisija secina, ka arī valsts uzņēmumiem, kas nav ostas, ir jānosaka, kas ir saimnieciska darbība un kas ir sabiedrisks uzdevums, un saistībā ar šo netiek piešķirts pārejas periods. Turklāt Komisija jau ir pieņēmusi vairāk nekā 20 lēmumu par ostām, kuros sniegti pietiekami daudz norādījumu par apstākļiem, kuros ostu darbības ir saimnieciskas darbības (27).

(94) Arī arguments par nepieciešamību nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus ES līmenī nepamato pārejas periodu. Kā paskaidrots 82. apsvērumā, saistībā ar valsts atbalstu atbrīvojumu no nodokļa valsts ostām nevar pamatot ar to, ka citās dalībvalstīs ir veikti līdzīgi pasākumi vai nav vienlīdzīgu konkurences apstākļu Eiropas līmenī. Tā kā tiešo nodokļu joma nav saskaņota ES, valsts ostu situācija saistībā ar nodokļiem dalībvalstīm var kaut kādā mērā atšķirties. Tāpēc Komisijas 2013. gada 2. maija lēmumā paredzēto attiecīgo pasākumu īstenošana nedrīkst būt atkarīga no nodokļiem, ko piemēro valsts ostām citās dalībvalstīs.

(95) Attiecībā uz Nīderlandes argumentu par to, ka uzņēmumu ienākuma nodokļa piemērošana ostām varētu būt sarežģīts un laikietilpīgs uzdevums, Komisija secina, ka ostu īpašās iezīmes būtiski neatšķiras no lidostu īpašajām iezīmēm un Shipholas lidostai piemēroja uzņēmumu ienākuma nodokli sešus mēnešus pēc tam, kad Komisija pieņēma lēmumu, kurā ierosināja atbilstīgus pasākumus (28). Jebkurā gadījumā, ja ostu aktīvu un šo aktīvu īpašumtiesību struktūras īpašās iezīmes apgrūtina sākotnējās bilances noteikšanu nodokļu vajadzībām, šos jautājumus var apspriest ar nodokļu iestādēm pat pēc tam, kad struktūrām ir piemērots nodoklis. Turklāt, ņemot vērā to, ka nākamais finanšu gads attiecīgajām ostām Nīderlandē sāksies 2017. gada 1. janvārī, šīm ostām būs laiks sagatavoties jaunajai situācijai. Tāpēc Komisija uzskata, ka Nīderlandes minētie argumenti saistībā ar administratīvo pārvaldību nepamato pārejas periodu ieinteresētajām ostām.

9. PASTĀVOŠS ATBALSTS

(96) Ja ir konstatēts, ka atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem ir nesaderīgs valsts atbalsts, Komisijai ir jānosaka, vai pasākumi ir jauns vai pastāvošs valsts atbalsts.

(97) Atbilstoši definīcijai Procedūras regulas 1. panta b) apakšpunktā pastāvoša atbalsta pasākums būtu pasākums, kas bija īstenots pirms EK Līguma stāšanās spēkā Nīderlandē, vai pasākums, kas bija atļauts iepriekš, vai pasākums, kas ir uzskatāms par pastāvošu atbalstu atbilstoši Procedūras regulas 15. pantam, vai pasākums, kas nebija atbalsts tā īstenošanas brīdī, bet kļuva par atbalstu, attīstoties iekšējam tirgum. Atbalsts, kas neatbilst pastāvoša atbalsta definīcijai, ir uzskatāms par jaunu atbalstu atbilstoši Procedūras regulas 1. panta c) apakšpunktam.

(98) Nīderlandes iestādes ir norādījušas, ka, ja Wet Vpb 1969 paredzētais atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa ir atbalsts, tas ir pastāvošs atbalsts.

(99) Komisija piekrīt šai nostājai. No Nīderlandes iestāžu iesniegtās informācijas var secināt, ka Wet Vpb 1969 paredzētā atbrīvojuma no nodokļa valsts uzņēmumiem būtība, kas izklāstīta Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā un 2. panta 3. punktā, bija spēkā pirms EK Līguma stāšanās spēkā Nīderlandē. Wet Vpb 1969, ko ieviesa 1969. gadā, pārņēma noteikumus, kas jau bija iekļauti 1956. gada nodokļu kodeksā (pirms EK Līguma stāšanās spēkā), un pēc tam netika noteikti jauni izņēmumi.

(100) Ar Wet Vpb 2015 no 2016. gada 1. janvāra ir atcelts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem, kas bija paredzēts Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunktā, 2. panta 3. punktā un 2. panta 7. punktā, taču ir skaidri saglabāts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa konkrētām Nīderlandes valsts ostām. Komisija secina, ka attiecībā uz šiem valsts uzņēmumiem jaunajā likumā nav būtiski mainīts pašreizējais atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa. Nav iesviesti jauna atbalsta komponenti, kā arī nav palielināts atbalsta saņēmēju skaits. Tāpēc Komisija secina, ka atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa, ko turpina piemērot ieinteresētajām ostām, pēc būtības joprojām ir pastāvošs atbalsts.

10. SECINĀJUMS

(101) Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa konkrētām Nīderlandes valsts ostām ir nesaderīgs valsts atbalsts.

(102) Komisija norāda, ka ar jauno likumu Wet Vpb 2015, ar ko groza Wet Vpb 1969, atceļ atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem no 2016. gada 1. janvāra.

(103) Wet Vpb 2015 ir saglabāts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa konkrētām Nīderlandes valsts ostām. Nīderlandei šis atbrīvojums ir jāatceļ divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas, bet uzņēmumu ienākuma nodokļa shēma, kurā izdarīti grozījumi, jāpiemēro ne vēlāk kā no taksācijas gada pēc šā lēmuma pieņemšanas,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, NV Port of Den Helder un Zeeland Seaports NV attiecībā uz ieinteresēto ostu saimniecisko darbību ir valsts atbalsts un ir nesaderīgs ar iekšējo tirgu.

2. pants

Nīderlande atceļ 1. pantā minēto atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa ostām divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas, bet uzņēmumu ienākuma nodokļa shēmu, kurā izdarīti grozījumi, piemēro ne vēlāk kā no taksācijas gada pēc šā lēmuma pieņemšanas.

3. pants

Nīderlande informē Komisiju divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas par šā lēmuma izpildes nolūkā veiktajiem pasākumiem.

4. pants

Šis lēmums ir adresēts Nīderlandes Karalistei.

Briselē, 2016. gada 21. janvārī Komisijas vārdā – Komisijas locekle Margrethe VESTAGER

(1) OV C 280, 22.8.2014., 68. lpp.

(2) Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.). 2015. gada 14. oktobrī Padomes Regulu (EK) Nr. 659/2015 aizstāja ar Padomes 2015. gada 13. jūlija Regulu (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 24.9.2015., 9. lpp.). Visus šīs procedūras etapus veica atbilstoši Regulai (EK) Nr. 659/1999.

(3) Sk. Komisijas 2001. gada 3. jūlija lēmumu lietā SA.16035 (ex E 45/2000) (OV C 37, 11.2.2004., 13. lpp.). Komisija secināja, ka atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa valstij piederošajai Schiphol grupai bija pastāvošs atbalsts.

(4) Sk. 1. zemsvītras piezīmi.

(5) Wet Vpb 2015 I D pants (ievieš jaunu 6.c pantu), II pants un VIII panta 2. punkts.

(6) Wet Vpb 2015 I D pants (ievieš jaunu 6.b pantu). Jaunajā 6.b pantā ir paredzēts atbrīvojums arī slimnīcām, kas veic apmācību un ir minētas Likuma par augstāko izglītību un zinātnisko pētniecību 1.4. panta 1. punktā. Šā atbrīvojuma mērķis ir paredzēt vienādus noteikumus valsts un privātām slimnīcām. Tas attiecas uz Wet Vpb 1969 5. pantā paredzēto izņēmumu, kas nav iekļauts šīs procedūras tvērumā, un attiecīgi uz šo atbrīvojumu neattiecas šis lēmums. Šis lēmums neskar Wet Vpb 2015 iekļauto slimnīcu, kuras veic apmācību, atbrīvojuma novērtējumu.

(7) Sk. 6. zemsvītras piezīmi par lēmumu par atbilstīgiem pasākumiem un 2. zemsvītras piezīmi par lēmumu sākt procedūru.

(8) Wet Vpb 1969 5. un 6. pantā, kā arī rīkojumā par īstenošanu Uitvoeringsbesluit Vennootschapsbelasting 1971 ir paredzēts atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa konkrētām sociālām vai bezpeļņas struktūrām vai struktūrām ar ierobežotu mērķi gūt peļņu, tostarp slimnīcām, veco ļaužu aprūpes iestādēm, apbedīšanas birojiem un bibliotēkām. Kā Komisija norādīja 17. pantā paredzētajā vēstulē, atbilstoši ES konkurences tiesībām peļņas gūšana nav kritērijs, kas būtu jāņem vērā, pieņemot lēmumu par to, vai struktūra ir uzņēmums, un Wet Vpb 1969 5. un 6. pantā paredzētie atbrīvojumi konkrētos gadījumos varētu būt valsts atbalsts. Tomēr šie noteikumi nav sīkāk izskatīti šajā lēmumā, kas attiecas uz atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem, kas paredzēts Wet Vpb 1969 2. panta 1. punktā, 2. panta 3. punktā un 2. panta 7. punktā.

(9) Atbilstoši Wet Vpb 1969 termins “rūpnieciski uzņēmumi” ietver uzņēmumus, kas ražo, transportē vai piegādā gāzi, elektrību vai siltumu, kā arī uzņēmumus, kas būvē vai pārvalda gāzes, elektrības vai siltuma transportēšanas tīklus.

(10) Tas attiecas uz uzņēmumiem, kas pērk un pārdod preces, nevis visiem uzņēmumiem, kas veic saimniecisko darbību ES noteikumos paredzētajā nozīmē. Nīderlandes iestādes apstiprināja, ka Wet Vpb 1969 2. panta 1. punkta g) apakšpunkts neattiecas uz pakalpojumu sniegšanu.

(11) 2002. gada dienesta vēstulē ESAO ir iekļautas arī augstākās izglītības iestādes (zāļu un sanāksmju telpu īre, kā arī negodīga apmācības, pētniecības un saimnieciskās darbības apvienošana, piemēram, veicot tirgus pētījumus), līgumu slēgšana par celtniecības un uzstādīšanas darbiem, lauku un pašvaldību inženierpakalpojumu biroji, konferenču un sanāksmju zāļu īre, saimnieciskā darbība, ko veic pašvaldību ēkās, subsidēta bērnu aprūpe, jahtu ostu izmantošana komerciālā nolūkā, ugunsdzēsības pakalpojumi un atpūtas un izmitināšanas sabiedrības Sk. ESAO, DAFFE/COMP/WD(2002)54, 2002. gada 19. septembris, 7. punkts.

(12) Sk. parlamenta dokumentu Belastingplicht overheidsbedrijven – Inventarisatie van de gevolgen van de ondernemingsvariant, 11 mei 2012, Kamerstukken II 31213, nr. 7, 26. un 46. lpp.

(13) Nosacījumi ir šādi: 1) to direktorus ieceļ un atlaiž tieši vai netieši vienīgi minētie ostu pārvaldnieki, un likvidācijas gadījumā to aktīvus nodod vienīgi šo pārvaldnieku rīcībā; 2) visi to akcionāri, partneri, dalībnieki vai locekļi tieši vai netieši ir no minētajiem ostu pārvaldes uzņēmumiem.

(14) Tiesas spriedums lietā Höfner un Elser/Macroton, C-41/90, EU:C:1991:161, 21. punkts.

(15) Tiesas spriedums lietā MOTOE/Elliniko Dimosio, C-49/07, EU:C:2008:376, 27. un 28. punkts.

(16) Tiesas spriedums lietā Van Landewyck un citi/Komisija, 209/78 līdz 215/78 un 218/78, EU:C:1980:248, 21. punkts; FFSA un citi/Ministère de l’Agriculture et de la Pêche, C-244/94, EU:C:1995:392; un MOTOE, citēts iepriekš, EU:C:2008:376, 27. un 28. punkts.

(17) Komisijas paziņojums par Eiropas Savienības atbalsta noteikumu piemērošanu kompensācijai, kas piešķirta par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanu (OV C 8, 11.1.2012., 4. lpp.).

(18) Tiesas spriedums lietā Banco de Crédito Industrial SA, tagad Exterior de España SA/Ayuntamiento de Valencia, C-387/92, EU:C:1994:100, 14. punkts.

(19) Tiesas spriedums lietā De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg/Eiropas Ogļu un tērauda kopienas Augstā iestāde 30/59, EU:C:1961:2, un Adria-Wien Pipeline un Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke/Finanzlandesdirektion für Kärnten, C-143/99, EU:C:2001:598, 38. punkts.

(20) Tiesas spriedums lietā Phillip Morris Holland/Komisija, 730/79, EU:C:1980:209, 11. punkts.

(21) Tiesas spriedums lietā Itālija/Komisija, C-66/02, EU:C:2005:768, 94. punkts.

(22) Sk. arī Tiesas spriedumu lietā Portugāle/Komisija, C-88/03, EU:C:2006:511, 56. punkts, un Ministero dell’Economia e delle Finanze un Agenzia delle Entrate/Paint Graphos etc., C-78/08 līdz C-80/08, EU:C:2011:550, 49. punkts.

(23) Spriedums lietā Adria-Wien Pipeline, citēts iepriekš, EU:C:2001:598, 42. punkts.

(24) Vispārējās tiesas 2004. gada 1. jūlija spriedums lietā Salzgitter/Komisija, T-308/00, EU:T:2004:199, 42. punkts.

(25) Spriedums lietā Salzgitter, citēts iepriekš, EU:T:2004:199, 81. punkts.

(26) 2002. gadā līdzīgā lietā par atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa, kas bija piešķirts uz trīs gadiem Itālijas valsts uzņēmumiem, ko bija nodibinājušas pašvaldības, Komisija pieņēma negatīvu lēmumu par atbalstu un to atgūt (Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmums 2003/193/EK par valsts atbalstu nodokļu atbrīvojumu un aizdevumu ar izņēmuma noteikumiem, ko Itālija piešķīra publiskajiem uzņēmumiem ar publiskā kapitāla pārsvaru, veidā (OV L 77, 24.3.2003., 21. lpp.)). Šo lēmumu atbalstīja Tiesas spriedums lietā 2A, iepriekš ASM Brescia/Komisija, C-318/09 P, EU:C:2011:856.

(27) Sk., piemēram, Komisijas 2009. gada 15. decembra lēmumu lietā C 39/2009 (ex N 385/2009) – Latvija – Valsts finansējums ostas infrastruktūrai Ventspils ostā (OV C 62, 13.3.2010., 7. lpp.); Komisijas 2011. gada 15. jūnija lēmumu valsts atbalsta lietā SA.30381 (N 44/2010) – Latvija – Valsts finansējums ostas infrastruktūrai Krievu salā (OV C 215, 21.7.2011., 2. lpp.); Komisijas 2012. gada 22. februāra lēmumu valsts atbalsta lietā SA.30742 (N 137/2010) – Lietuva – Infrastruktūras būvniecība prāmju terminālim Klaipēdā (OV C 121, 26.4.2012., 1. lpp.); Komisijas 2013. gada 2. jūlija lēmumu valsts atbalsta lietā SA.35418 (2012/N) – Grieķija – Pirejas ostas paplašināšana (OV C 256, 5.9.2013., 2. lpp.); Komisijas 2013. gada 18. septembra lēmumu valsts atbalsta lietā SA.36953 (2013/N) – Spānija – Kadisas līča ostas pārvalde (OV C 335, 5.9.2013., 5. lpp.); Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu valsts atbalsta lietā SA.37402 – Ungārija – Budapeštas ostas intermodālā attīstība (OV C 141, 9.5.2014., 5. lpp.); Komisijas 2012. gada 17. oktobra lēmumu valsts atbalsta lietā SA.34501 – Vācija – Kēnigsvusterhauzenas/Vildauvas iekšzemes ostas paplašināšana (OV C 176, 21.6.2013., 1. lpp.); Komisijas 2014. gada 1. oktobra lēmumu valsts atbalsta lietā SA.38478 – Ungārija – Gioras-Goniu valsts ostas attīstīšana (OV C 418, 21.11.2014., 9. lpp.). Sk. arī Komisijas 2004. gada 20. oktobra lēmumu valsts atbalsta lietā N 520/2003 – Beļģija – Finansiāls atbalsts ar infrastruktūru saistītiem darbiem Flandrijas ostās.

(28) Komisijas 2001. gada 3. jūlija lēmums valsts atbalsta lietā SA.16035 (ex E 45/2000).