c)

“līdzīga aktīvā viela” ir identiska aktīvā viela vai aktīvā viela ar tādām pašām molekulārās struktūras pamatiezīmēm (bet ne obligāti ar visām vienādām molekulārās struktūras iezīmēm), kas iedarbojas tādā pašā veidā. Tomēr attiecībā uz uzlabotas terapijas zālēm, kurām molekulārās struktūras pamatiezīmes nevar pilnībā noteikt, līdzību starp divām aktīvajām vielām novērtē, pamatojoties uz bioloģiskajām un funkcionālajām īpašībām. Iepriekš minētā c) apakšpunkta piemērošanas nolūkā, piemēro šādus noteikumus: 1) Ķīmiskie preparāti Molekulārās struktūras pamatiezīmes ir aktīvās vielas nozīmīgie struktūrālie komponenti. Tie var būt visa molekula vai daļa no tās. To, vai divu vai vairāku molekulu molekulārās struktūras pamatiezīmes ir vienādas, noteiks, salīdzinot to struktūras. 1.1) Par līdzīgiem uzskata izomērus, izomēru maisījumus, salikumus, esterus, ēterus, sāļus un sākotnējās aktīvās vielas atvasinājumus vai aktīvo vielu, kas atšķiras no sākotnējās aktīvās vielas tikai ar nelielām izmaiņām molekulārajā struktūrā, piemēram, strukturālu analogu. 1.2) Sintētiskas polinukleotīda vielas (vienķēdes vai dubultspirāliskas), kas sastāv no diviem vai vairākiem atsevišķiem nukleotīdiem, ja — atšķirības purīna un pirimidīna bāzes vai to atvasinājumu nukleotīdu sekvencē nav būtiskas, uzskata par līdzīgām. Tādēļ antisensa vai traucējošas nukleotīdu vielas, kam nukleotīda pievienošana, aizstāšana vai atņemšana būtiski neskar hibridizācijas kinētiku, parasti uzskata par līdzīgām, — ir atšķirības struktūrā, kas saistītas ar izmaiņām ribozes vai dezoksiribozes skeleta cukuros vai ar skeleta cukuru aizstāšanu ar sintētiskiem analogiem, parasti uzskata par līdzīgām. Antisensa vai traucējošas nukleotīdu vielas, kam izmaiņas (dezoksi)ribozē būtiski neskar hibridizācijas kinētiku, parasti uzskata par līdzīgām. 2) Bioloģiskas zāles (izņemot uzlabotas terapijas zāles) Molekulārās struktūras pamatiezīmes ir aktīvās vielas strukturālie komponenti, kas ir nozīmīgi šīs vielas funkcionālajām īpašībām. Molekulārās struktūras pamatiezīmes var veidot terapeitiska sastāvdaļa vai terapeitiska sastāvdaļa kopā ar papildu struktūrelementu(-iem), kas būtiski ietekmē aktīvās vielas funkcionālās īpašības. Šāds(-i) papildu struktūrelements(-i) var būt konjugēts(-i), sapludināts(-i) vai citādi saistīts(-i) ar terapeitisko sastāvdaļu vai tas var būt terapeitiskās sastāvdaļas olbaltumvielas skeleta pagarinājums ar papildu aminoskābēm. Vielas ar struktūrelementiem, kam izmanto līdzīgas modifikācijas vai konjugācijas tehnoloģiju metodes, parasti uzskata par līdzīgām vielām. Bioloģiski aktīvās vielas, kas atšķiras no sākotnējās bioloģiskās vielas tikai ar nelielām izmaiņām molekulārajā struktūrā, uzskata par līdzīgām. 2.1) Olbaltumvielām līdzīgas vielas Ja atšķirība vielu struktūrā radusies pēctranslācijas notikumu rezultātā (piemēram, dažādas glikozilācijas modeļi), vielas parasti uzskata par līdzīgām. Tomēr izņēmuma kārtā dažu pēctranslācijas izmaiņu rezultātā var rasties nelīdzīga viela, ja šīs izmaiņas būtiski ietekmē vielas funkcionālās īpašības. Ja atšķirība aminoskābju sekvencē nav būtiska, vielas parasti uzskata par līdzīgām. Tādēļ divas farmakoloģiski radniecīgas vienas grupas olbaltumvielas (piemēram, tām ir atšķirības, kas saistītas, piem., ar N-termināla metionīnu, dabiski iegūtām vai no rDNS iegūtām olbaltumvielām, vai citas nelielas izmaiņas) parasti uzskata par līdzīgām. Tomēr, pievienojot papildu struktūrelementu, var rasties vielas, kas uzskatāmas par nelīdzīgām, ja šāda pievienošana būtiski ietekmē šīs vielas funkcionālās īpašības. Monoklonālās antivielas, kas saistījušās pie viena un tā paša mērķa epitopa, parasti uzskata par līdzīgām. Tomēr divus monoklonālo antivielu konjugātus vai sapludinātas olbaltumvielas varētu uzskatīt par nelīdzīgām, ja atšķiras antivielas CDR (komplementaritāti noteicošie reģioni) sekvences vai konjugētās monoklonālās antivielas papildu struktūrelements. 2.2) Polisaharīda vielas Ja vielām atkārtojas identiskas saharīda vienības (pat ja vienību skaits atšķiras), tās parasti uzskata par līdzīgām. Konjugēta polisaharīdu vakcīna salīdzinājumā ar nekonjugētu polisaharīdu vakcīnu, kas satur to pašu antigēnu, tiek uzskatīta par nelīdzīgu vielu. 3) Uzlabotas terapijas zāles 3.1) Uz šūnām balstītas uzlabotas terapijas zāles. Divas radniecīgas uz šūnām balstītas zāles nav līdzīgas, ja: — zāļu izejmateriālos vai galīgajā sastāvā ir atšķirības, kas būtiski ietekmē bioloģiskās īpašības un/vai bioloģisko aktivitāti, kas ir nozīmīga zāļu paredzētajai terapeitiskajai iedarbībai un/vai drošuma īpašībām. Izejmateriālu dažādā izcelsme (piemēram, kā autologu uzlabotas terapijas zāļu gadījumā) nav pietiekams pamats apgalvojumam, ka divas zāles ir nelīdzīgas; vai — ražošanas tehnoloģijā ir atšķirības, kas būtiski ietekmē bioloģiskās īpašības un/vai bioloģisko aktivitāti, kas ir nozīmīga zāļu paredzētajai terapeitiskajai iedarbībai un/vai drošuma īpašībām. 3.2) Gēnu terapijas zāles. Divas gēnu terapijas zāles neuzskata par līdzīgām, ja pastāv atšķirības terapeitiskajā sekvencē, virālajos vektoros, pārneses sistēmā, regulētājsekvencēs vai ražošanas tehnoloģijā, kas būtiski ietekmē bioloģiskās īpašības un/vai bioloģisko aktivitāti, kas ir nozīmīga zāļu paredzētajai terapeitiskajai iedarbībai un/vai drošuma īpašībām. Atšķirības terapeitiskajā sekvencē, kas būtiski neietekmē paredzēto terapeitisko iedarbību, nav pietiekams pamats apgalvojumam, ka divas gēnu terapijas zāles ir nelīdzīgas. 3.3) Ģenētiski modificētas šūnas. Piemēro 3.1. un 3.2. punkta apsvērumus. 4) Radiofarmaceitiskas zāles Tādu pašu radiofarmaceitisku aktīvo vielu vai tādu vielu, kas atšķiras no sākotnējās vielas ar radionuklīdu, ligandu, iezīmēšanas vietu vai molekulas-radionuklīda savienojumu mehānismā, kas saista molekulu un radionuklīdu, ar nosacījumu, ka tā iedarbojas tādā pašā veidā, uzskata par līdzīgām vielām.”