Rezolūcija par bērnu darba sociālajām sekām un bērnu darba novēršanas stratēģijām



Oficiālais Vēstnesis 061 , 16/03/2009 Lpp. 0031 - 0037



Rezolūcija [1] par atbalsta efektivitāti un definīciju valsts atbalstam attīstības jomā ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja, - tiekoties Portmorsbijā (Papua-Jaungvinejā) 2008. gada 25.– 28. novembrī, - ņemot vērā Reglamenta 17. panta 1. punktu, - ņemot vērā mērķus, kas izklāstīti 2000. gada 23. jūnijā Kotonū parakstītajā ĀKK un ES partnerattiecību nolīgumā, - ņemot vērā ANO 2000. gada 8. septembra Tūkstošgades deklarāciju, kurā izklāstīti Tūkstošgades attīstības mērķi, ko starptautiskā sabiedrība kopīgi noteikusi kā uzdevumus nabadzības izskaušanai, kā arī 2007. gada ziņojumu par ANO Tūkstošgades attīstības mērķiem, - ņemot vērā Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju, kas tikās Padomē, kā arī Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas kopīgo ziņojumu par Eiropas Savienības attīstības politiku "Eiropas konsenss" ("Eiropas konsenss attīstības jomā"), kuru parakstīja 2005. gada 20. decembrī, - ņemot vērā 2005. gada 2. marta Parīzes deklarāciju par atbalsta efektivitāti, - ņemot vērā Monterejas konsensu par attīstības finansēšanu, ko pieņēma ANO starptautiskajā konferencē 2002. gada 21. un 22. martā, - ņemot vērā Komisijas 2007. gada 28. februāra paziņojumu "ES rīcības kodekss attiecībā uz darbu dalīšanu attīstības politikas jomā" (COM(2007)0072), - ņemot vērā Komisijas 2008. gada 9. aprīļa paziņojumu "ES — globālais partneris attīstības jomā. Progresa paātrināšana Tūkstošgades attīstības mērķu īstenošanā" (COM(2008)0177), - ņemot vērā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) Attīstības palīdzības komitejas (APK) sniegtos galvenos secinājumus un ieteikumus Eiropas Kopienas 2007. gada salīdzinošajā pārskatā, - ņemot vērā Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes (VLĀAP) 2008. gada maijā un Eiropas Savienības Padomes 2008. gada jūnijā izdarītos secinājumus, - ņemot vērā trešo Augsta līmeņa forumu par atbalsta efektivitāti, kas notika Akrā 2008. gada 2.– 4. septembrī, - ņemot vērā Akras deklarāciju, ko ĀKK valstu un valdību vadītāji pieņēma 2008. gada 3. oktobrī, - ņemot vērā Ekonomikas attīstības, finanšu un tirdzniecības komitejas ziņojumu (ACP-EU/100.300/08/galīgā redakcija), A. tā kā atbalsta efektivitātes programmai būtu jāsniedz konkrēti labumi nabadzības un nevienlīdzības izskaušanā, kā arī jāpalīdz partnervalstīm sasniegt Tūkstošgades attīstības mērķus un izpildīt starptautiski pieņemtos cilvēktiesību standartus; B. tā kā lielākais trūkums Parīzes deklarācijā ietvertajā līdzdalības definīcijā ir tas, ka tajā nav skaidri atzīta demokrātiskas līdzdalības nozīme, jo īpaši pilsoniskās sabiedrības organizāciju un vietējo iestāžu pienākumi, un nav skaidri noteiktas saistības attiecībā uz parlamentu pienākumiem; C. tā kā ES ir uzņēmusies nozīmīgas saistības attiecībā uz dzimumu līdztiesību un šo saistību izpilde ir jāpārrauga, taču dzimumu jautājums debatēs par atbalsta efektivitāti vēl joprojām netiek pietiekami iztirzāts; D. tā kā ir vienlīdz svarīgi palielināt atbalsta apjomu un uzlabot atbalsta efektivitāti un ir nepieciešams progress gan no kvantitatīvā, gan kvalitatīvā atbalsta aspekta, lai sasniegtu Tūkstošgades attīstības mērķus, jo īpaši ar veselību un dzimumu saistītos mērķus, kuru īstenošanā nenotiek gandrīz nekāds progress un kuri ir ļoti būtiski šo saistību izpildei; E. tā kā jaunākie ESAO dati liecina, ka kopējais ES atbalsta apjoms 2007. gadā ir būtiski samazinājies un atbalsta rādītāji bieži ir augstāki, jo tiek ņemti vērā parādu atvieglojumi un grāmatvedības fondi, kas nesasniedz partnervalstu iedzīvotājus; F. tā kā atbalsta sniedzējiem un partnervalstīm ir stingri jāievēro augstākie atklātuma un pārredzamības standarti, jo īpaši atbalsta sniedzējiem attiecībā uz atbalsta budžeta tāmi, ko citādi nevar atspoguļot partnervalstu gada budžeta tāmē, tādējādi nopietni apgrūtinot parlamentu iespējas rūpīgi pārbaudīt valdību attīstības politiku un partnervalstu iespējas veikt ilgtermiņa ieguldījumus; G. tā kā atbalsts, kas ir saistīts ar noteiktu atbalsta sniedzēju, ļoti ietekmē atbalsta pārredzamību un paaugstina preču un pakalpojumu izmaksas pat par 30 % saskaņā ar Pasaules Bankas veiktajiem aprēķiniem; H. tā kā atbalsta sniedzēji vēl joprojām nevēlas izmantot valsts sistēmu un progress šajā ziņā ir ļoti lēns; tā kā valsts sistēmas izmantošana ir līdzdalības procesa galvenā sastāvdaļa un ir būtiska, lai stiprinātu vietējos resursus un vietējā tirgus attīstību; I. tā kā starptautiskā atbalsta sistēma kļūst sarežģītāka, rodoties vertikālām struktūrām un jauniem valsts un privātiem dalībniekiem, kas bieži nestrādā saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem un koordinēšanas mehānismiem; J. tā kā budžeta atbalsts var palielināt līdzdalību, stiprināt institūciju resursus, uzlabot vietējo ieinteresēto pušu pārskatatbildību un pilnveidot to īstenotās pārbaudes, bet budžeta atbalsta panākumus nosaka valdības spēja plānot valsts izdevumus, izpildīt plānus un atskaitīties par tiem; K. tā kā partnervalstis bieži saskaras ar simtiem nosacījumu attiecībā uz iznākumu un politiku un šie nosacījumi dažkārt var būt pretrunīgi, tos nosaka dažādi atbalsta sniedzēji, un tie var radīt nepārvaramu šķērsli partnervalstīm, tādējādi samazinot valsts līdzdalību un valdības atbildību pilsoņu un parlamentu priekšā; L. tā kā tehniskais atbalsts var veidot līdz pat 50 % no atbalsta, bet tehniskais atbalsts daudzējādā ziņā joprojām ir saistīts ar vienu piegādātāju un ir pārāk dārgs, kā arī bieži neefektīvs vietējo resursu un atbildības stiprināšanai; M. tā kā pastāvīgi pieaugošā proporcija starp mazāk aizsargātajām sabiedrības grupām kļūs vēl nestabilāka; N. tā kā mazo salu jaunattīstības valstu un sauszemes ieskauto ĀKK valstu ekonomiskā un vides neaizsargātība var negatīvi ietekmēt sociālo un vides situāciju un pasliktināt ekonomisko elastību, kā arī negatīvi ietekmēt šo valstu spēju īstenot ilgtspējīgas attīstības mērķus un veiksmīgi sākt tik ļoti nepieciešamo ekonomisko reformu; O. tā kā starptautiskā sabiedrība ir pamatoti daudz darījusi, sadarbojoties ar visnabadzīgākajām valstīm; tā kā tā nav rīkojusies līdzīgi attiecībā pret valstīm ar vidējiem ienākumiem, jo īpaši attiecībā uz tām mazo salu jaunattīstības valstīm, kas importē neto pārtiku un degvielu, un pastāv risks, ka šīs valstis atkal iegūs zemu ienākumu valsts statusu, ja vien tām netiks sniegta palīdzība, izmantojot atbilstošus un laikus īstenotus pasākumus; 1. Atzinīgi vērtē Akras rīcības programmā (ARP) panākto progresu politisko saistību jomā un uzsver, ka ir nepieciešama mērķtiecīga šīs programmas īstenošana, lai koncepcijas un politiskos solījumus papildinātu reāli un izmērāmi sasniegumi attiecībā uz Parīzes principu īstenošanu; cer, ka ES rīkosies aktīvāk un uzņemsies vadību atbalsta efektivitātes uzlabošanai pasaulē; 2. Aicina ES un ĀKK valstis atbalsta efektivitātes darba kārtības ietvaros aktīvi popularizēt kopējās vērtības un tās prioritātes, kas noteiktas Kotonū partnerattiecību nolīgumā, piemēram, nabadzības mazināšanu, dzimumu vienlīdzību, ilgtspējīgu ekonomisko, sociālo un vides attīstību, reģionālo integrāciju, miera stiprināšanu, drošību un demokrātisku cilvēktiesību ievērošanu; 3. Uzsver, ka demokrātija ir labākais priekšnoteikums ilgtspējīgai attīstībai, mieram un drošībai; tāpēc aicina ES un ĀKK sadarboties un par galveno uzdevumu noteikt demokrātijas veicināšanu, tādējādi sekmējot pārredzamu, atklātu un pārskatatbildīgu lēmumu pieņemšanas procesu, jo tas ir svarīgs līdzeklis atbalsta efektivitātes palielināšanai; 4. Mudina Eiropas Komisiju un dalībvalstis izmantot attiecībā uz saskaņotību plašāku definīciju, nekā noteikts ARP, lai nodrošinātu, ka attīstības politika būtu pēc iespējas saskaņotāka ar Eiropas politikas jomām, piemēram, lauksaimniecības, zivsaimniecības, tirdzniecības, enerģētikas, vides, klimata pārmaiņu, drošības un migrācijas politiku, lai novērtētu šo politikas jomu ietekmi uz attīstību un īstenotu atbilstošas reformas, kas neļautu šīm politikām radīt beztarifu barjeras un apdraudēt TAM un EPN mērķu sasniegšanu; 5. Uzsver, ka, lai gan Parīzes deklarācija ir galvenais dokuments debatēs par atbalsta efektivitāti, Kotonū partnerattiecību nolīgums un Parīzes deklarācija var savstarpēji papildināt viens otru, jo KPN ir arī paraugs efektīvai sadarbībai attīstības jomā; Jānodrošina demokrātiska līdzdalība un pārskatāmība 6. Uzsver, ka Parīzes deklarācijā ir jāpaplašina līdzdalības jēdziens atbilstoši Kotonū partnerattiecību nolīgumam, ietverot arī demokrātisku līdzdalību (tostarp attiecībā uz valstu parlamentu, pašvaldībām, pilsonisko sabiedrību, neatkarīgām tiesu iestādēm un plašsaziņas līdzekļiem), lai palielinātu pārredzamību un savstarpēju pārskatatbildību, kuras pamatā ir precīzi formulēti un pārraugāmi rādītāji, kā arī lai nodrošinātu, ka tiek sasniegti attīstības atbalsta mērķi; 7. Atzinīgi vērtē to, ka ARP ir atzīta parlamentu un pašvaldību svarīgā nozīme attīstības procesā; aicina atbalsta sniedzējus un partnervalstu valdības garantēt, ka parlamenta deputātiem un vietējām pašvaldībām tiek uzticēti atbilstoši pienākumi atbalsta efektivitātes nodrošināšanā, veicinot līdzdalību, nodrošinot pārbaudes un līdzsvaru budžeta, politikas jomu un to iznākumu kontroles pasākumos, kā arī demokrātiskā veidā iesaistot pilsoņus lēmumu pieņemšanā par attīstību; 8. Tāpat atzinīgi vērtē to, ka ARP ir atzīta pilsoniskās sabiedrības svarīgā nozīme attīstības procesā; aicina atbalsta sniedzējus un partnervalstu valdības garantēt pilsoniskās sabiedrības pilnīgu un nozīmīgu līdzdalību budžetu un programmu plānošanā, izpildē, neatkarīgā pārraudzībā un novērtēšanā, kā arī veicināt apstākļus, kas ir nepieciešami tās pienākumu izpildei; 9. Aicina atbalsta sniedzējus un partnervalstis ņemt vērā nabadzības nesamērīgo ietekmi uz sievietēm un nodrošināt, ka dzimumu līdztiesība, pilnvērtīgu iespēju nodrošināšana sievietēm un sieviešu tiesības tiek pilnīgi iekļautas valsts attīstības procesos; pauž nožēlu, ka ARP nav noteikti mehānismi dzimumu līdztiesības un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanas sievietēm īstenošanai un nav iekļauti progresa rādītāji; 10. Pauž nožēlu, ka ARP nav ietverti konkrēti pasākumi, lai īstenotu Parīzes deklarācijā ietvertās saistības par parlamentu, pilsoniskās sabiedrības organizāciju un pašvaldību iesaistīšanu; sagaida, ka ES cienīs partnervalstu vadošo lomu un palīdzēs stiprināt to spējas īstenot šo vadību, un mudina ES un partnervalstis izstrādāt konkrētus rīcības plānus, lai nodrošinātu demokrātisko līdzdalību, kā arī vienoties par progresa rādītājiem šajā jomā; Atbalsta efektivitātes uzlabošana 11. Atzinīgi vērtē Padomes secinājumus, kuros tā vēlreiz apliecina savu apņēmību sasniegt kopējo oficiālās attīstības palīdzības (OAP) mērķi līdz 2010. gadam palielināt atbalsta apjomu līdz 0,56 % un līdz 2015. gadam palielināt atbalsta apjomu līdz 0,7 %; aicina uzņemties jaunas saistības, nosakot tālejošus mērķus saistībā ar daudzgadu grafikiem, lai varētu paredzēt pakāpenisku pieaugumu atbalsta budžetam; 12. Mudina Eiropas Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, lai OAP definīcijas netiktu paplašinātas un attiecinātas uz izdevumiem, kas nav saistīti ar atbalstu, piemēram, militāriem izdevumiem; aicina Eiropas Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka OAP aprēķinos izdevumi parādu atvieglojumiem tiek nošķirti no citiem izdevumiem un ka attīstības atbalsta kopējo izdevumu aprēķinos neiekļauj Eiropā iztērētos līdzekļus studentiem un bēgļiem; 13. Uzstāj, lai atbalsta sniedzēji piešķirtu līdzekļus pārredzamā un atbildīgā veidā un lai būtiski tiktu palielināta prognozējamība līdzekļu plūsmās, programmu izstrādē un līdzekļu izmaksā, jo īpaši izstrādājot ticamus daudzgadu grafikus un nodrošinot prognozējamību gada ietvaros; atzinīgi vērtē ARP iekļauto ierosmi par pakāpenisku plānošanu, kas nodrošinās vidēja termiņa prognozējamību; Noturīga ekonomiskā izaugsme ilgtspējīgai attīstībai 14. Uzsver, ka viens no kritērijiem, pēc kuriem spriest par atbalsta efektivitāti, ir apjoms, kādā tas palīdz veidot spēcīgu tautsaimniecību, kas nenodara kaitējumu videi un nodrošina sociālo pamatpakalpojumu pieejamību ikvienam; 15. Aicina sadarboties attīstības jomā, lai efektīvāk novērstu ekonomiskās izaugsmes kavēkļus, piemēram, ārvalstu tiešo ieguldījumu trūkumu, kapitāla aizplūšanu un lielus administratīvos šķēršļus mazo un vidējo uzņēmumu attīstībai; 16. Šajā sakarā aicina īstenot tādu attīstības politiku, kas veicina zināšanu nodošanu, konkurētspēju un līdzsvarotu makroekonomisko politiku, palīdz mazināt administratīvo birokrātiju, ar kuru jāsaskaras uzņēmumiem, kā arī veicina īpašuma tiesību ievērošanu vai ieviešanu un sekmē korupcijas apkarošanu; 17. Uzsver, ka taisnīga tirdzniecība var būt viens no efektīvākajiem ekonomiskās izaugsmes veicinātājiem, atbalstot to ar piemērotiem papildu pasākumiem, lai risinātu jautājumus, kas saistīti ar pielāgošanas izmaksām, un finansētu sociālās drošības tīklu un līdzvērtīgu iespēju nodrošināšanas programmas, taču tā jāpapildina ar politiskiem pasākumiem ienākumu pārdales un sociālajā jomā, lai nodrošinātu ieguvumu taisnīgu sadali; 18. Pauž nožēlu par nelielajiem panākumiem valstu sistēmu izmantošanā (tikai 45 % no palīdzības apjoma tiek sniegti, izmantojot valstu sistēmas, lai gan atbalsta sniedzēji solīja laikā līdz 2010. gadam palielināt šo apjomu līdz 50 %) un par to, ka atbalsta sniedzēji nelabprāt izmanto valstu sistēmas pat tādās valstīs, kurās tās ir labi attīstītas; mudina atbalsta sniedzējus paātrināt to sniegtā atbalsta saskaņošanu ar valsts sistēmām maksimāli iespējamā apjomā, lai stiprinātu valdību sistēmas un palielinātu tā atbalsta apjomu, ko izmanto vispārējā un nozaru budžeta atbalstam gadījumos, kad ar labu ekonomisko un politisko pārvaldību tiek nodrošināta pilnīga budžeta pārredzamība un pārskatatbildība par izdevumiem; uzsver, ka budžeta atbalsts nekādā gadījumā nav izmantojams plaši izplatītas korupcijas apstākļos; 19. Atzinīgi vērtē to, ka ARP ir minētas vairākas attīstības sadarbībā iesaistītās puses, ne tikai divpusējie atbalsta sniedzēji; uzsver, ka viens no svarīgākajiem uzdevumiem, sagaidot 2011. gadu, ir paplašināt Parīzes deklarācijā noteikto principu darbības jomu un attiecināt tos uz vertikālajiem fondiem un jaunajiem atbalsta sniedzējiem, lai nodrošinātu patiesu koordināciju starp atbalsta sniedzējiem un saskaņotību ar partnervalstīm; 20. Aicina partnervalstu valdības budžeta atbalstu piešķirt, pamatojoties uz nopietnu valsts nabadzības samazināšanas plānu, kas stiprina valstu pārskatatbildību, finanšu pārvaldību un uzraudzību, sistemātiski un stratēģiski iesaistot valstu parlamentus, pašvaldības un nevalstiskos dalībniekus, kuru skaits patiesībā ir ļoti mazs; 21. Atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas nodomu nodrošināt ilgtermiņā prognozējamāku budžeta atbalsta veidu, izmantojot līgumus par TAM attīstītām valstīm, tomēr uzstāj, ka partnervalstīm ir stingri jāapņemas sasniegt TAM un ka ir nepieciešama nepārtraukta uzraudzība, īpašu uzmanību pievēršot rezultātiem; 22. Atzinīgi vērtē ARP iekļauto norādi, ka ESAO un APK atbalsta sniedzēji paplašinās 2001. gada APK rekomendāciju darbības jomu, iekļaujot tajā atbalsta atsaisti lielu parādu apgrūtinātām nabadzīgām valstīm, kas nav vismazāk attīstītās valstis; mudina Eiropas Komisiju un dalībvalstis uzņemties reālas saistības laikā līdz 2010. gadam atsaistīt jebkuru atbalstu visām ĀKK valstīm, tostarp tehnisko atbalstu, un tam jāatspoguļo valstu prioritātes un specifiskums, publiskie iepirkumi, pārtikas atbalsts un pārtikas transportēšana un glabāšanas atbalsts; 23. Aicina Eiropas Komisiju nodrošināt dzimumu līdztiesības aspekta integrēšanu budžeta procesā, savstarpēji saistot maksājumu lielumu ar dzimumu līdztiesības rādītāju uzlabojumiem; aicina partnervalstis iekļaut dzimumu līdztiesības perspektīvu visos budžeta procesa līmeņos un veicināt plašāku dialogu ar sieviešu organizācijām; 24. Aicina Eiropas Komisiju un dalībvalstis rīkoties apņēmīgāk, nekā prasa ARP, un būtiski samazināt nosacījumu skaitu, pakāpeniski atcelt ekonomikas politikas nosacījumus un aizstāt tos ar abpusēji saskaņotiem līgumiem, kuros atspoguļota kopēja izpratne par galvenajām prioritātēm, kas saista līdzekļu izmaksu ar prioritāšu izpildi un politikas īstenošanas rezultātiem, īpašu uzmanību pievēršot TAM, kā arī izstrādāt reāli īstenojamu grafiku šā procesa īstenošanai; aicina ES un tās dalībvalstis izmantot savu ietekmi, lai pārliecinātu Pasaules Banku un Starptautisko Valūtas fondu censties panākt tādu pašu pārejas procesu, jo īpaši laikā, kad vairākumu ĀKK valstu apdraud risks, ka tās var ietekmēt pasaules ekonomikas daudzās krīzes; Darba dalīšana un atbalsta sniedzēju koordinācija 25. Aicina Eiropas Komisiju un dalībvalstis būtiski uzlabot centienus pastiprināt atbalsta sniedzēju koordināciju un darba dalīšanu, lai saskaņotu daudzpusējo un divpusējo atbalstu valstu iekšējiem procesiem, demokrātiskai līdzdalībai, pārskatatbildībai, saskaņošanai, kopīgai analīzei, programmu izstrādei un izpildei un lai ievērojami samazinātu to struktūru skaitu, kuras atbildīgas par programmu izpildi; atzinīgi vērtē ARP minēto ierosinājumu līdz 2009. gada jūnijam sākt dialogu par starptautisko darba dalīšanu starp valstīm; 26. Cer, ka 2008. gada atbalsta sniedzēju atlants palīdzēs sniegt vairāk informācijas par atbalsta sniedzēju koordināciju un padarīt to mērķtiecīgāku, jo īpaši lai atrisinātu problēmu saistībā ar dalījumu tā dēvētajos "mīluļos" un "bāreņos" un nevērību pret ļoti svarīgām nozarēm, piemēram, veselības, enerģijas, izglītības, sociālās kohēzijas, dzimumu līdztiesības un lauksaimniecības nozari; atzinīgi vērtē to, ka ARP ir minēta arī atbalsta sniedzēju apņemšanās rīkoties, lai risinātu to valstu problēmu, kuras saņem nepietiekamu atbalstu, un nodrošināt, lai jaunās vienošanās par darba dalīšanu neveicinātu palīdzības samazināšanos dažām jaunattīstības valstīm; 27. Aicina palielināt sociālo lietu ministriju resursus, lai ar budžeta atbalstu varētu palielināt efektivitāti veselības, izglītības un dzimumu līdztiesības jomā, jo saņēmējvalsts līdzdalība pārāk bieži aprobežojas vienīgi ar finanšu ministrijas iesaisti; 28. Atzīst nepieciešamību nodrošināt pastāvīgāku atbalstu nestabilām valstīm un pēckonflikta valstīm ar zemiem ienākumiem; atzinīgi vērtē to, ka ARP mudina atbalsta sniedzējus un partnervalstis pielāgot Parīzes deklarāciju ESAO un APK principiem par pareizu starptautisko iesaisti nestabilās valstīs un situācijās, taču uzsver, ka nestabilās valstīs jāveicina arī spēcīgas pilsoniskās sabiedrības attīstība; 29. Tomēr uzskata, ka ir nepieciešami nopietnāki un mērķtiecīgāki centieni, lai palielinātu atbalstu ĀKK valstīm ar vidējiem ienākumiem, un aicina laikus izstrādāt un īstenot nolīgumu par sistemātisku un paredzamu atbalsta sniegšanu, kas efektīvi risinātu šo valstu īpašās vajadzības, lai tās varētu turpināt virzīties pa ilgtspējīgas attīstības ceļu; 30. Atzinīgi vērtē to, ka atbalsta sniedzēju kopiena ir apņēmusies pastiprināt centienus sadarboties ar visnabadzīgākajām valstīm un ka pieaug Āfrikas līdzdalība programmas atbalsta sniegšanā saskaņā ar solījumu līdz 2010. gadam divkāršot OAP Āfrikai, jo īpaši tagad, kad pieaug degvielas un pārtikas cenas, kā arī notiek globālas klimata pārmaiņas, kas var iznīcināt visus līdz šim īstenotos centienus; 31. Izsaka atzinību par darbu, ko veicis Maltas Universitātes Sadraudzības sekretariāts un Salu un mazo valstu institūts neaizsargātības un pretestības rādītāju izstrādē, un cer, ka ES uzņemsies vadību, ieviešot rādītājus un veidojot jaunu sistemātiskā atbalsta sistēmu mazo salu jaunattīstības valstīm un sauszemes ieskautajām jaunattīstības valstīm; ierosina mazām valstīm plānot neaizsargātības un pretestības profilu saistībā ar vidēja termiņa attīstības stratēģijas sagatavošanu; 32. Aicina Eiropas Komisiju un dalībvalstis Dohas konferencē uzņemties nopietnas un visai ES kopējas saistības attiecībā uz attīstības atbalsta apjomu un kvalitāti, lai, izmantojot ilgtspējīgu pieeju, sasniegtu TAM un izstrādātu skaidrus ceļvežus gan individuālo, gan kopējo OAP saistību izpildei, kaut arī pašreiz ir finanšu krīze; 33. Uzdod līdzpriekšsēdētājiem nosūtīt šo rezolūciju ĀKK un ES Ministru padomei, Eiropas Komisijai, Padomes prezidentūrai, Āfrikas Savienībai, Panāfrikas parlamentam, valstu un reģionālajiem parlamentiem, ĀKK reģionālajām organizācijām un ESAO Attīstības atbalsta komitejai. [1] Pieņemta ĀKK un ES Apvienotajā parlamentārajā asamblejā 2008. gada 28. novembrī Portmorsbijā (Papua-Jaungvinejā). --------------------------------------------------