41. atzīst, ka tūrisms ir nozare, kurā vajadzīgs liels darbinieku skaits, tajā ir augsti sieviešu nodarbinātības
rādītāji, kā arītānav jāsaista ar importu; nozarē pastāvot atvieglotas piekļuves iespējām, ietverot visu
veidu un mērogu uzņēmumus un nodrošinot iespējas vietējā ekonomikā veidot pakārtotas ekonomi-
skās saiknes, tūrisms nabadzīgajiem sniedz iespējas strādāt mazkvalificētu un daļēji kvalificētu darbu;
42. uzskata, ka valdības var izstrādāt veicināšanas pasākumus, pielāgojot licencēšanas, koncesijas, piegādes
ķēžu un tirdzniecības politiku, lai uzņēmumi veiktu ieguldījumus un darbotos tādos veidos, kas orien-tēti uz nabadzīgo iedzīvotāju dzīves līmeņa uzlabošanu;
43. uzdod līdzpriekšsēdētājiem nosūtīt šo rezolūciju ĀKK un ES Padomei, Eiropas Komisijai, Apvienoto
Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram un Āfrikas Savienībai.
REZOLŪCIJA (1)
par kājnieku un vieglajiem ieročiem un ilgtspējīgu attīstī bu
ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja,
— tiekoties no 2006. gada 20. līdz 23. novembrim Bridžtaunā (Barbadosa),
— ņemot vērā Reglamenta 17. panta 1. punktu,
— ņemot vērā Kotonū nolīgumu un jo īpaši tā 12. pantu,
— ņemot vērā Tūkstošgades sammitu un deklarāciju un tūkstošgades attīstības mērķus un savu deklarā-
ciju, kurā aicina saskaņoti rīkoties, lai izbeigtu kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu
tirdzniecību,
— ņemot vērā 2001. gada jūlijā pieņemto Apvienoto Nāciju Organizācijas Rīcības programmu kājnieku
ieroču un vieglo ieroču jebkāda veida nelikumīgas tirdzniecības novēršanai, apkarošanai un izskaušanai(turpmāk tekstā —ANO RP),
— ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas valstu pirmās bienālās sanāksmes, ko rīko, lai apspriestu,
kātiekīstenota ANO RP, attiecīgi —2003. gada jūlij ā, 2005. gada jūlijā un 2006. gada jūlijā,
— ņemot vērā, ka 2005. gada decembrī ANO Ģenerālā asambleja pieņēma starptautisku dokumentu, lai
ļautu valstīm laikus un precīzi noteikt nelikumīgus kājnieku un vieglos ieročus, kā arīto atrašanās
vietu (
2),
— ņemot vērā, ka 2005. gada 6. jūlijā stājās spēkā 2001. gada Protokols par šaujamieroču, to detaļu,
sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgas izgatavošanas un tirdzniecības apkarošanu (3),
— ņemot vērā ANO Drošības padomes Rezolūciju 1325 (2000), kura attiecas uz kara ietekmi uz
sievietēm un sieviešu ieguldījumu konfliktu risināšanā un ilgtspējīga miera nodrošināšanā,
— ņemot vērā Glenīglā (Apvienotā Karaliste) 2005. gada jūnijā notikušā G8 sammita secinājumus, jo īpaši
attiecībā uz atbalsta divkāršošanu līdz 2010. gadam —50 miljardus ASV dolāru visā pasaulē un
25 miljardus ASV dolāru Āfrikai —, un Sanktpēterburgā (Krievija) 2006. gada 16. un 17. jūlijā noti-
kušā G8 sammita secinājumus,
— ņemot vērā Romas Statūtus, ar ko izveido Starptautisko Krimināltiesu,30.12.2006. C 330/22 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
(1)ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja pieņēma 2006. gada 23. novembrī Bridžtaunā (Barbadosa).
(2) A/60/463 (L.55) lēmums, 2005. gada 8. decembrī.
(3)Šo protokolu, ko dēvē par“ANO Šaujamieroču protokolu”, 2001. gada maijā pieņēma ar Ģenerālās asamblejas Rezolūciju
55/255.
— ņemot vērā 2005. gada 12. oktobrī pieņemto ES Āfrikas stratēģiju,
— ņemot vērā 2005. gada 20. decembrī parakstīto Eiropas konsensu attīstības jomā,
— ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2001. gada 15. marta (1), 2001. gada 15. novembra (2), 2003. gada
19. jūnija (3) un 2005. gada 26. maija (4) rezolūcijas par vieglo un kājnieku ieroču izplatīšanas un ļaun-
prātīgas izmantošanas apkarošanu un 2005. gada 17. novembra (5) rezolūciju par Padomes Sesto ikga-
dējo ziņojumu par 8. operatīvo noteikumu Eiropas Savienības Rīcības kodeksā par ieroču eksportu, un
2006. gada 6. aprīļa rezolūciju (6) par palīdzības efektivitāti un korupciju jaunattīstības valstīs,
— ņemot vērā 1997. gada 26. jūnija ES Programmu konvencionālo ieroču nelegālas tirdzniecības novēr-
šanai un apkarošanai (7), 2002. gada 12. jūlijā pieņemto Vienoto rīcību 2002/589/KĀDP par Eiropas
Savienības ieguldījumu kājnieku ieroču un vieglo ieroču destabilizējošas uzkrāšanās un izplatīšanasapkarošanai (
8), Padomes 2003. gada 23. jūnijā pieņemto Kopējo nostāju 2003/468/KĀDP par ieroču
tirdzniecības starpniecības kontroli (9) un ES stratēģiju kājnieku un vieglo ieroču (SALW) un to munī-
cijas nelikumīgas uzkrāšanas un tirdzniecības apkarošanai, kuru pieņēma Eiropadomes 2005. gada 15.-
16. decembra sanāksmē (10),
— ņemot vērā Padomes 2005. gada 3. oktobra sanāksmē pieņemtos secinājumus, kuros pausts ES atbalsts
starptautiskam ieroču tirdzniecības līgumam ANO kontrolē, kurā noteiktu visā pasaulē saistošus
kopējus starptautiskās konvencionālo ieroču tirdzniecības standartus (11),
— ņemot vērā Eiropas drošības stratēģiju, ko pieņēma Eiropadomes 2003. gada 12. decembra Briseles
sanāksmē ,
— ņemot vērā Bamako Deklarāciju par Āfrikas Kopējo nostāju attiecībā uz kājnieku ieroču un vieglo
ieroču nelikumīgu izplatīšanu, apriti un tirdzniecību, ko Āfrikas Savienības organizācijas (ĀSO)
ministru sanāksmē pieņēma 2000. gada 30. novembrī un 1. decembrī Bamako (Mali),
— ņemot vērā Āfrikas Kopējo nostāju attiecībā uz Pārskata konferenci par progresu, kas sasniegts ANO
RPīstenošanā, kuru pieņēma Āfrikas Savienības Āfrikas valstu ekspertu un reģionālo ekonomisko
kopienu Otrajā kontinentālaj ākonferencē par kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu tirdzniecību,
kas 2005. gada 14.-16. decembrim notika Vindhukā (Namībija), un Āfrikas Savienības 2006. gada
janvāra Lēmumu Ex.CL/DE.255 (viii), ko pieņēma Hartumā (Sudāna),
— ņemot vērā Dienvidāfrikas Attīstības kopienas 2001. gada Protokolu par šaujamieročiem, munīciju un
ar tiem saistītiem materiāliem, kurš stājās spēkā 2005. gada jūlijā,
— ņemot vērā Āfrikas Valdību konferenci par ANO RP īstenoš anu—Vajadzības un partnerības —, kas
2002. gada martā notika Pretorijā,
— ņemot vērā 2000. gada Nairobi Deklarāciju un Koordinēto rīcības plānu (tostarp tā trīs ministru
pārskata konferences 2002., 2004. un 2005. gadā) un 2004. gada Nairobi Protokolu par kājnieku
ieroču un vieglo ieroču izplatīšanās novēršanu, kontroli un skaita samazināšanu Lielo ezeru reģionā un
Āfrikas Ragā, kas stājās spēkā 2006. gada 5. maijā,
— ņemot vērā Rietumāfrikas valstu ekonomikas savienības (ECOWAS) 1998. gada moratoriju attiecībā uz
kājnieku ieroču un vieglo ieroču importu, eksportu un izgatavošanu Rietumāfrikā un tā turpmākos
pagarinājumus,30.12.2006. C 330/23 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
(1) OV C 343, 5.12.2001, 311. lpp.
(2) OV C 140 E, 13.6.2002, 587. lpp.
(3) OV C 69 E, 19.3.2004, 136. lpp.
(4) P6_TA(2005)0204.
(5) P6_TA(2005)0436.
(6) P6_TA(2006)0141.
(7) Padome pieņēma 1997. gada 26. jūnijā.
(8) OV L 191, 19.7.2002, 1. lpp.
(9) OV L 156, 25.6.2003, 79. lpp.
(10) Eiropas Savien ības Padome, 5319/06, 2006. gada 13. janvārī.
(11) Eiropas Savien ības Padome, 2678. Padomes sanāksme, 2005. gada 3. oktobrī Luksemburgā.
— ņemot vērā 1998. gada Amerikas Konvenciju pret šaujamieroču, munīcijas, sprāgstvielu un citu līdzīgu
materiālu nelikumīgu izgatavoš anu un tirdzniecību (CIFTA),
— ņemot vērā savu rezolūciju par reģionālās integrācijas nozīmi miera un drošības veicināšanā, ko
pieņēma 2006. gada 22. jūnijā Vīnē (1),
— ņemot vērā Ģenerālās asamblejas Rezolūciju A/RES/60/68 “Risinot problēmu saistībā ar negatīvo
ietekmi, ko uz humanitāro jomu un attīstību atstāj kājnieku un vieglo ieroču nelegāla ražošana, nodo-
šana un aprite, kā arīto pārmērīga uzkrāšanās”,
— ņemot vērā globālo “Miljons seju lūgumrakstu”, ko atbalsta vairāk nekā 1 miljons cilvēku un 250 NVO
visāpasaulē, prasot saistošu starptautisku ieroču tirdzniecības līgumu (ITL),
— ņemot vērā Politisko lietu komitejas ziņojumu,
A. atzinīgi vērtējot pieaugošo starptautisko atbalstu juridiski saistošam starptautiskam ieroču tirdzniecības
līgumam, lai aizliegtu tādu ieroču nodošanu, kas var kaitēt cilvēktiesību vai starptautisko humānotiesību ievērošanai vai kas apdraud valstu vai reģionu stabilitāti, vai kas var veicināt bruņota konflikta
izcelšanos vai saasināšanos, kuram atbalstu oficiāli izteikušas vairāk nekā 50 valstis;
B. atzinīgi vērtējot NVO un juridisko ekspertu izstrādātos Ieroču nodošanas globālos principus, kas
nosaka valstu pienākumus attiecībā uz starptautiskiem ieroču un munīcijas darījumiem;
C. atgādina, ka saskaņā ar pārskatīto Kotonū nolīgumu par nopietniem korupcijas gadījumiem var veikt
konsultācijas atbilsto ši Partnerattiecību nolīguma 96. un 97. pantam un ka īpašos gadījumos pēc šīm
konsultācijām var veikt speciālus pasākumus;
D. vēloties samazināt cilvēku ciešanas, ko rada kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīga tirdzniecība
visos tās aspektos, un ņemot vērā nepieciešamību iekļaut valsts pasākumus kājnieku ieroču un vieglo
ieroču aprites reglamentēšanai pēckonflikta centienos nostiprināt mieru, un atgādinot, ka bez mieranav ne drošības, ne ilgtspējīgas attīstības;
E. tā kāar kājnieku ieročiem katru gadu nogalina apmēram pusmiljonu cilvēku;
F. atzinīgi vērtējot 2006. gada 24. jūlijā izplatīto ANO rezolūcijas projektu ar nosaukumu “Konvencionālo
ieroču importa, eksporta un nodošanas efektīva kontrole”, kurā tiek aicināts izveidot valdību ekspertu
grupu, kas “ne vēlāk kā 2008. gadā sāktu izskatīt iespējamību, apjomu un projekta parametrus visap-
tverošam juridiski saistošam instrumentam, kurš noteiktu kopējus starptautiskos standartus konvencio-
nālo ieroču importam, eksportam un nodošanai”;
G. ņemot vērā ANO Pārskata konferenci par progresu, kas sasniegts ANO RP īstenošanā, kura notika no
2006. gada 26. jūnija līdz 7. jūlijam (turpmāk tekstā —Kājnieku ieroču pārskata konference), un
nepieciešamību panākt, lai minētās konferences paredzētie īstenošanas pasākumi būtu sekmīgi, nerau-
goties uz to, ka tā nespēja vienoties par pasākumiem un līdzekļiem Rīcības programmas turpmākai
pastiprināšanai;
H. atzīmējot, ka minētais rezolūcijas projektā, ko ANO Ģenerālās asamblejas Pirmajai komitejai paredzēts
iesniegt 2006. gada oktobrī, ir jāiekļauj valstu pienākumi veicināt un aizsargāt cilvēktiesību ievērošanu,bez kuriem jaunais ITL neliegs piegādāt ieročus visnopietnākajiem pārkāpējiem;
I. atkārtoti paužot savas bažas par to, ka joprojām tiek nelikumīgi izplatīti kājnieku ieroči un vieglie
ieroči, kas ir jaunattīstības valstu īsti masu iznīcināšanas ieroči, kas nodara nevajadzīgas cilvēku
ciešanas, saasina bruņotos konfliktus un grauj stabilitāti, kaitē ilgtspējīgai attīstībai un tiesiskumam un
veicina cilvēktiesību un starptautisko humāno tiesību nopietnus pārkāpumus;30.12.2006. C 330/24 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
(1) OV C 307, 15.12.2006.
J. atzinīgi vērtē 2006. gada 24. jūlija rezolūcijas projektu, kuru Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās
asamblejas Pirmajai komitejai iesniedza Apvienotā Karaliste, Argentīna, Austrālija, Japāna, Kenija, Kosta-
rika un Somija un kurā prasa izveidot ekspertu grupu, kam būtu jāsagatavo ziņojums par juridiski sais-
tošu instrumentu, kurš noteiktu kopējus starptautiskos standartus konvencionālo ieroču importam,
eksportam un nodošanai, un kurā minēto komiteju aicina pastiprināt ekspertu grupas mandātu,
iekļaujot konkrētas atsauces uz cilvēktiesībām, nosakot stingrākus termiņus un divdomīgo valodu par
“elastīguma” pārbaudi aizstājot ar skaidru atbalstu saistošam ITL;
K. atgādinot, ka G8 valstis ir atbildīgas apmēram par 80 % no pasaules ieroču tirdzniecības kopējā apjoma
un ka saskaņā ar ziņojumu, ko ASV Kongresam iesniedza 2005. gada 29. augustā, līgumi par konven-
cionālo ieroču nodošanu jaunattīstības valstīm veidoja 62,7 % no visu to starptautisko ieroču nodo-šanas līgumu kopējās vērtības, kurus noslēdza laikā no 1997. līdz 2004. gadam, un ka 2004. gadā
ieroču piegādes jaunattīstības valstīm veidoja 64,6 % no šādu ieroču piegāžu kopējās vērtības visā
pasaulē;
L. atgādinot, ka G8 valstis kopā katru gadu attīstībai tērē apmēram 63 miljardus eiro un ka ES un pašas
Eiropas valstis maksā vairāk nekā pusi no oficiālās attīstības palīdzības;
M. apstiprinot, ka kājnieku ieroču un vieglo ieroču eksports no attīstītajām valstīm, kā arīstarp jaunattīs-
tības valstīm var veicināt konfliktu izcelšanos un tādējādi radīt rezultātus, kas ir pretēji šo pašu valstu
attīstības un tehniskās palīdzības politikas mērķiem;
N. iedvesmojoties no atbalsta, ko valstu un valdību vadītāji pauda 2005. gada Pasaules Sammitā par ANO
RPīsteno šanu, un no tā, ka tie atzina kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgās tirdzniecības nega-
tīvās sekas uz attīstību, mieru, drošību un cilvēktiesībām;
O. tā kājāpievērš pienācīga uzmanība saiknei starp kājnieku ieroču un vieglo ieroču likumīgu un neliku-
mīgu izgatavošanu, nodošanu un apriti un korupciju gan jaunattīstības, gan attīstītaj ās valstīs;
P. apstiprinot savu apņemšanos pastiprināt ANO RP un turpināt pārliecināt valdības vienoties par saisto-
šiem noteikumiem, lai kājnieku ieročus un vieglos ieročus (tostarp starpniecību un nodošanu) kontro-lētu ar starptautiskiem, reģionāliem un valsts tiesību aktiem;
Q. būdams pārliecināts, ka ir pienācis laiks, kad starptautiskajai un reģionālajai sabiedrībai jāsāk risināt
problēmas, kas saistītas ar kājnieku ieroču un vieglo ieroču izplatīšanu un ļaunprātīgu izmantošanu, un
jāpieņem saistoši starptautiskie standarti, kuru pamatā būtu starptautisko tiesību, tostarp cilvēktiesību
un starptautisko humāno tiesību, pilnīga ievērošana;
R. paužot bažas par to, ka munīcija un sprāgstvielas nav iekļautas starptautiskajā dokumentā, lai ļautu
valstīm laikus un precīzi noteikt nelikumīgus kājnieku un vieglos ieročus, kā arīto atrašanās vietu, un
par to, ka šis dokuments nav juridiski saistošs;
S. paužot nožēlu arī par lēno progresu ANO plašajā s konsultācijā s par kājnieku ieroču un vieglo ieroču
nelikumīgas starpniecības apkarošanu, kā arīpar to, ka nav apņemšanās veikt sarunas par juridiski sais-
tošu starptautisku instrumentu attiecībā uz ieroču starpniecību;
T. uzsverot, ka ANO RP prasa, lai valstis pieteikumus eksporta atļauju saņemšanai izskatītu saskaņā ar
stingriem valstu noteikumiem un procedūrām, kas aptver visus kājnieku ieročus un vieglos ieročus unatbilst valstu attiecīgajiem pienākumiem un atbilsto šajiem starptautiskajiem tiesību aktiem, jo īpaši
ņemot vērā risku, ka šie ieroči var nonākt nelikumīgā tirdzniecībā;
U. atzinīgi vērtējot un atbalstot pilsoniskās sabiedrības pastāvīgos centienus, jo īpaši tos, kas vērsti uz
atbalsta paušanu ITL noslēgšanai;
V. apstiprinot, ka kājnieku ieroču un vieglo ieroču pieejamības, pieprasījuma un piedāvājuma samazinā-
šana ir ārkārtīgi svarīga visu valstu un to iedzīvotāju labklājībai un ka to vispārēji var panākt šajāsakarā
veicot pasākumus vai izvirzot iniciatīvas valstu, reģionālā, kontinentālā un starptautiskā līmenī, bet jo
īpaši:
—samazinot kājnieku ieroču un vieglo ieroču ražošanu;
—panākot politisku apņemšanos un rīcību, lai visaptverošā veidā pievērstos konfliktu pamatcēloņiem;30.12.2006. C 330/25 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
—novēršot, apkarojot un izskaužot kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu izgatavo šanu, turē-
šanu, uzkrāšanu, tirdzniecību un ļaunprātīgu izmantošanu;
—uzsverot sabiedrības informētību un izglītošanu;
—iesaistoties efektīvos savākšanas un iznīcināšanas mehānismos attiecībā gan uz liekajiem, gan neli-
kumīgajiem ieročiem;
—paredzot miera līgumos efektīvus atbruņošanās, demobilizācijas un reintegrācijas pasākumus, kas
veicina cilvēku drošību un ilgtspējīgu attīstību;
—nodrošinot rehabilitācijas un reintegrācijas palīdzību demobilizētiem karavīriem, bijušajiem kaujinie-
kiem un jo īpaši bērniem karavīriem, kā teikts Āfrikas Savienības secinājumos attiecībā uz pēckon-
flikta rekonstrukciju un attīstību (PKRA), ņemot vērā viņu īpašās vajadzības, jo īpaši attiecībā uz
atgriešanos savā ģimenē, reintegrāciju pilsoniskajā sabiedrībā un atbilsto šu rehabilitāciju;
—nodrošinot, ka bērni ir aizsargāti pret tiešu saskari ar kājnieku ieročiem un vieglajiem ieročiem
rajonos, kur notiek konflikti;
—atzīstot ietekmi —tostarp dzimumvardarbību —, kas kājnieku ieroču un vieglo ieroču klātbūtnei ir
joīpaši uz sievietēm un meitenēm;
—veicinot ANO DP Rezolūcijā 1325 (2000) iekļauto noteikumu īsteno šanu;
—atzīstot, ka ir nepieciešams, lai kājnieku ieroču un vieglo ieroču programmas turpinātu īstenot
pēckonflikta un pārejas posmos, iekļaujot vieglo ieroču skaita samazināšanu un pārvaldību visosvalsts un reģionālos rīcības plānos un stratēģijās, kas attiecas uz valsts drošību, attīstību, veselību,
nabadzības samazināšanu, noziedzības novēršanu un pēckonflikta rekonstrukciju, un apspriežoties
un sadarbojoties ar visiem sabiedrības locekļiem un ieinteresētajām personām, tostarp NVO, unizmantojot vietējiem apstākļiem atbilstošus attīstības stimulus;
W. atzinīgi vērtē ES“Stratēģiju kājnieku ieroču un vieglo ieroču un to munīcijas nelikumīgas uzkrāšanas
un tirdzniecības apkarošanai” un apstiprina, ka ES kājnieku ieroču un vieglo ieroču rīcības pamatā jābūt
konsekventai vispārējai koncepcijai, kurā ņem vērā ilgtermiņa ilgtspējīgu attīstību, kā arīto, ka ir nepie-
ciešama starptautiska sadarbība starp valdībām un starptautiskajām organizācijām un ka ir jāievēro
pienākumi, ko tām uzliek starptautiskie tiesību akti;
X. aicina ES dalībvalstis piešķirt prioritāti kājnieku ieroču un vieglo ieroču kontroles un izskaušanas stratē-
ģijām, tostarp projektiem ar mērķi atbruņot, demobilizēt, repatriēt, rehabilitēt un reintegrēt bijušos
kaujiniekus, pilnībā sadarbojoties ar vietējām kopienām un personām, kas izdzīvojušas pēc bruņotas
vardarbības, kā arīnodrošināt šādām programmām pietiekamu finansējumu saskaņā ar 10. EAF;
Y. tā kāizšķirošs ES ieguldījums ĀKK valstu ilgtspējīgā attīstībā būtu skaidra, efektīva un saskaņota kopēja
ieroču eksporta kontroles politika, kuru īstenotu ES dalībvalstis un kuras pamatā būtu juridiski saistošs
ieroču eksporta rīcības kodekss;
Z. atkārtojot, ka kājnieku un vieglo ieroču nelikumīgas tirdzniecības novēršana, apkarošana un izskaušana
visos tās aspektos ir vissvarīgākā daļa centienos atbalstīt konfliktu novēršanu un izbeigšanu un ilgtspē-
jīgu pēckonflikta rekonstrukciju un veicināt ilgsto šu mieru un drošību, kā arīnoziedzības novēršanu
un tāpēc palīdz radīt nosacījumus ilgtspējīgai humānajai un sociālekonomiskajai attīstībai;
AA. ņemot vērā arīto personu īpašās vajadzības, kuras ir izdzīvojušas pēc bruņotas vardarbības, tostarp
attiecībā uz to veselību, ekonomiskajām un rehabilitācijas vajadzībām, kā arīsieviešu, vīriešu, meite ņu,
zēnu, vecu cilvēku un bēgļu dažādās vajadzības;30.12.2006. C 330/26 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
AB. atkārtoti paužot nopietnas bažas par kājnieku ieroču un vieglo ieroču postošajām sekām uz bērniem,
no kuriem daudzi ir bruņotu konfliktu upuri vai tiek piespiesti kļūt par bērniem karavīriem, vai iriesaistīti organizētā bruņotā vardarbībā, un šajāsakarā ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas speciālās
sesijas par bērniem, kā arīDrošības padomes Rezolūcijas 1379, 1460, 1539 un 1612, kas sniedz iegul-
dījumu visaptveroša tiesiskā regulējuma izveidē attiecībā uz bērnu aizsardzību bruņotajos konfliktos;
AC. atgādinot, ka militāro izdevumu izmaksas un parādi, kā teikts ANO Attīstības programmas 2003. gada
Humānās attīstības ziņojumā, ir divi no vislielākajiem šķēršļiem tūkstošgades mērķu sasniegšanai un ka
eksporta kredītu aģentūrām ir arvien lielāka loma militāro izdevumu, kā arīparādu palielināšanā
jaunattīstības valstīs;
1. aicina valstis vienoties par globālu principu kopumu attiecībā uz ieroču nodošanu, kuriem ir vismaz
jānodrošina, lai:
—visas ieroču nodošanas tiktu veiktas ar īpašu atļauju vai licenci;
—tiktu ievēroti pienākumi, ko nosaka attiecīgie starptautiskie tiesību akti;
—tiktu ievēroti un piemēroti ANO DP noteiktie ieroču embargo;
—atļaujas un licences netiktu izsniegtas, ja pastāv risks, ka eksportētos ieročus varētu izmantot
nopietnu cilvēktiesību un starptautisko humāno tiesību pārkāpumu izdarīšanā, tostarp risks, ka šādi
ieroči varētu nonākt tādu netiesīgu lietotāju rokās kā teroristi, algotņi un kaujinieki un varētu
ietekmēt reģionālo un/vai iekšējo drošību un stabilitāti;
2. mudina starptautisko sabiedrību steidzami sākt sarunas par ANO starptautisku ieroču tirdzniecības
līgumu ar mērķi izveidot juridiski saistošu instrumentu, lai visas ražotājas valstis samazinātu kājniekuieroču un vieglo ieroču ražošanu un lai reglamentētu ieroču nodošanas visā pasaulē, kā noteikts iepriek-
šējāpunktā minētajās diskusijās par globālajiem principiem;
3. uzsver, ka ir jākodificē pastāvošie pienākumi, ko starptautiskie tiesību akti paredz attiecībā uz ieroču
nodošanu, jo īpaši iekļaujot cilvēktiesību un humāno tiesību kritērijus;
4. aicina visas puses, kas parakstījušas ANO Šaujamieroču protokolu, to nekavē joties ratific ēt un iekļaut
savos nacionālajos tiesību aktos;
5. mudina valstis, kas ir ANO RP, Šaujamieroču protokola un citu līdzīgu starptautisku un reģionālu
instrumentu un iniciatīvu līgumslēdzējas puses, izstrādāt tehniskās palīdzības programmas, lai palīdzētuvisām trešām valstīm vai reģionālām organizācijām, kas vēlas attīstīt normatīvo kontroli ieroču tirdznie-cības reglamentēšanai;
6. mudina valstis, kas ir ANO RP un citu piemērojamo starptautisko instrumentu līgumslēdzējas puses,
vienoties par vienotu atskaišu mehānismu izmantošanai turpmākajās pārskata konferencēs vaiprocesos, kurš jāizstrādā un jāsaskaņo ANO Atbruņošanās lietu departamentam, konsultējoties ar
valstīm līgumslēdzējām pusēm;
Reģionālā līmenī
7. aicina izveidot vai attiecīgā gadījumā norīkot subreģionālo vai reģionālo organizāciju kontaktpunktu,
kas darbotos kā koordinators jautājumos, kuri attiecas uz ANO RP īstenošanu;
8. pauž atbalstu sarunām ar mērķi noslēgt juridiski saistošus instrumentus, kas būtu vērsti uz kājnieku
ieroču un vieglo ieroču nelikumīgas tirdzniecības novēršanu, apkarošanu un izskaušanu visos tāsaspektos, un aicina valstis tos ratificēt un pilnībā īstenot;
Valstu līmenī
9. mudina valstis noteikt, ka ieroču embargo pārkāpumi (tostarp finansiāls un loģistikas atbalsts) saskaņā
ar nacionālajiem tiesību aktiem ir kriminālnoziegums;
10. aicina valstis uzlabot bruņoto spēku, tiesībaizsardzības iestāžu un krimināltiesisko sistēmu darbību,
pārredzamību un demokrātisko pārskatatbildību, lai veicinātu drošas vides veidošanu, kurā iedzīvotāji
vairs nejustu vajadzību turēt šaujamieročus;30.12.2006. C 330/27 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
11. iesaka īstenot un aktīvi piemērot nacionālus likumus, lai reglamentētu militāros un drošības dienestus,
kas veic darbību ārzemēs, un gadījumos, kad šādu likumu nav, tos izstrādāt un piemērot, lai uzlabotu
regulējumu un pārskatatbildību šajāpieaugošajā drošības sektorā;
12. mudina visas dalībvalstis nacionālajos tiesību aktos iekļaut Tiesībaizsardzības iestāžu darbinieku rīcības
kodeksu (1) un Pamatprincipus par to, kā tiesībaizsardzības iestāžu darbinieki izmanto spēku un šauja-
mieročus (2);
13. stingri iesaka valstīm aizliegt civiliedzīvotājiem turēt un izmantot visas automātiskās un pusautomāti-
skās šautenes un automātiskos ieročus;
14. mudina valstis izstrādāt nacionālos tiesību aktus kājnieku ieroču un vieglo ieroču, kā arīautomātisko
un pusautomātisko ieroču apsekošanai un licencēšanai un aizliegt šādu ieroču iegūšanu personām,
kurām reģistrēta vardarbība, jo īpaši vardarbība ģimenē, vai kurām ir reģistrēta sodāmība par ieroču
neatļautu tirdzniecību vai ieroču kontroles noteikumu pārkāpumiem;
15. uzsver, ka ir jānodrošina valstu iniciatīvu ilgtspējība, cita starpā attīstot vajadzību un resursu novērtē-
jumus, veicinot attiecīgu partnerattiecību izveidi šo iniciatīvu īstenošanai un atzīstot, ka galvenā atbil-
dība par šo pasākumu īstenošanu gulstas uz valstīm;
16. aicina visus dalībniekus pastiprināt pastāvošos valstu koordinācijas centrus/valstu koordinācijas aģen-
tūras un to saiknes ar starptautiskiem un divpusējiem līdzekļu devējiem;
17. uzskata (kā ieteikts Bamako deklarācijā un ANO Rīcības programmā), ka prioritātes ir:
—operatīvu valstu koordinācijas centru, valstu rīcību plānu un/vai valstu koordinācijas aģentūru
izveide un attīstība tur, kur tādas vēl nepastāv;
—nepieciešamība pastiprināt ieroču pārvaldības noteikumus, tostarp nepieciešamība pastiprināt un
saskaņot šim nolūkam pieņemtos tiesību aktus; nepieciešamība ieviest apmācības un resursu palieli-
nāšanas programmas tiesībaizsardzības iestādēm visos šījautājuma aspektos, bet jo īpaši robežkon-
trolē, krājumu pārvaldībā un lietvedībā;
—tiesībaizsardzības iestāžu operatīvo resursu uzlabošana, kur tas nepieciešams, jo īpaši attiecībā uz
krājumu pārvaldību, uzraudzību, iznīcināšanu, lietvedību un robežkontroli;
—informācijas apmaiņas un sadarbības mehānismu pastiprināšana, lai novērstu, apkarotu un
izskaustu kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu tirdzniecību;
18. mudina visas valstis, kas to vēl nav izdarījušas, iesaistīties ANO RP īsteno šanā;
19. mudina visas valstis reglamentēt krājumu pārvaldību un tos aizsargāt pret zādzībām un pazušanu;
20. mudina visas valstis, jo īpaši ĀKK un ES valstis, veikt informācijas apmaiņu par ieroču tirdzniecības
starpniecību;
21. mudina visas valstis pēc iespējas drīzāk pieņemt vajadzīgos normatīvos aktus un veikt citus pasākumus,
lai noteiktu, ka saskaņā ar nacionālajiem tiesību aktiem kājnieku ieroču un vieglo ieroču, munīcijas un
citu līdzīgu materi ālu nelikumīga izgatavo šana un tirdzniecība un nelikumīga turēšana un izmantošana
ir kriminālnoziegumi;
22. mudina visas valstis vēlreiz apstiprināt savu apņemšanos aizsargāt bērnus pret kājnieku ieroču un
vieglo ieroču izplatīšanas un ļaunprātīgas izmantošanas sekām, kā arīpret to, ka viņus kara laikā
izmanto par bērniem karavīriem;30.12.2006. C 330/28 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
(1) Tiesībaizsardzības iestāžu darbinieku rīcības kodekss, pieņemts ar Ģenerālās asamblejas 1979. gada 17. decembra Rezolū-
ciju 34/169.
(2) Pamatprincipi par to, kā tiesībaizsardzības iestāžu darbinieki izmanto spēku un šaujamieročus; pieņemti Apvienoto Nāciju
Organizācijas Astotajā kongresā par noziedzības novēršanu un izturēšanos pret pārkāpējiem, kurš notika Havannā, Kubā,
no 1990. gada 27. augusta līdz 7. septembrim.
23. mudina visas valstis pildīt pienākumus, ko tām uzliek ANO DP Rezolūcija 1325 (2000), izbeidzot
nesodāmību un sākot tiesas vaj āšanu pret personām, kas ir atbildīgas par genocīdu, noziegumiem pret
cilvēci un kara noziegumiem, tostarp par noziegumiem, kas saistīti ar dzimumvardarbību pretsievietēm un meitenēm, un šajāsakarā uzsver nepieciešamību, ja iespējams, svītrot šos noziegumus no
amnestijas pasākumiem;
24. mudina visas valstis, risinot jautājumus, kas saistīti ar kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu
tirdzniecību visos tās aspektos, ņemt vērā dzimuma jautājumus, kā arīsieviešu īpašās vajadzības, lai
efektīvi īstenotu Rīcības programmu un ANO DP Rezolūciju 1325 (2000) par sievietēm, mieru un
drošību;
Galīgie apsvērumi un prioritārie pasākumi
25. apstiprina savu apņemšanos īstenot un paplašināt ANO RP, kurai ir jāsaglabā tās integritāte un par
kuru nevar veikt sarunas;
26. iesaka, neraugoties uz Pārskata konferences rezultātiem, kas sagādāja vilšanos, publicēt ikgadēju ziņo-
jumu par ANO sasniegto progresu ANO RP īstenošanā;
27. iesaka, pēc ANO Pārskata konferences par ANO RP un vienlaikus atzīstot, ka šis process notiks ārpus
ANO RP parametriem un paralēli šai programmai, izstrādāt ieroču nodošanas vispārējus principus, ko
ieinteresētās puses piemēros 2006. gadā un/vai kas kļūs par paralēlu un papildinošu procesu ANO
sistēmā ceļāuz starptautiska instrumenta izveidi;
28. atzinīgi vērtē to, ka Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas Starptautiskā Atbruņošanās
komiteja 2006. gada 26. oktobrī apstiprināja rezolūciju par visaptverošu juridiski saistošu instrumentu,
kas noteiktu konvencionālo ieroču tirdzniecības starptautiskus standartus, un aicina ĀKK un ES valstis
atbalstīt šo rezolūciju Ģenerālajā asamblejā;
29. pauž dziļu nožēlu, ka ANO 2006. gada jūlija Pārskata konference nespēja panākt kopēju nostāju un jo
īpaši nevarēja vienoties par jaunā ITL principiem, kā arīneizveidoja īstenošanas mehānismu;
30. prasa daudzpusējām un reģionālām finanšu institūcijā m attiecīgos gadījumos veikt pasākumus, lai
saistībā ar rekonstrukcijas un rehabilitācijas centieniem pēckonfliktu rajonos un centieniem konsolidēt
ar pārvaldību saistītos jautājumus izveidotu kājnieku ieroču un vieglo ieroču programmas un lai pasti-prinātu tiesību aktus un uzlabotu tiesībaizsardzības iestāžu operatīvos resursus attiecībā uz kājnieku
ieročiem un vieglajiem ieročiem;
31. aicina šīs finanšu institūcijas arī veicināt sociālekonomiskās attīstības programmas, kurās būtu iekļauta
arīsabiedrības informētības palielināšana par problēmām un sekām, ko rada kājnieku ieroču un vieglo
ieroču nelikumīga tirdzniecība visos tās aspektos;
32. mudina reģionus attiecīgos gadījumos atbalstīt nacionālās atbruņošanas, demobilizācijas un reintegrā-
cijas programmas, jo īpaši pēckonflikta situācijās un sevišķu uzmanību pievēršot atbilstošu likumu,
noteikumu un administratīvo procedūru ieviešanu, ievērošanu, īsteno šanu vai pastiprināšanu;
33. aicina reģionus veicināt krājumu efektīvu pārvaldību un drošību, jo īpaši piemērojot fiziskās drošības
pasākumus;
34. mudina reģionus attiecīgos gadījumos un pēc brīvprātības principa izstrādāt pasākumus ar mērķi palie-
lināt pārredzamību, lai novērstu, apkarotu un izskaustu kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgutirdzniecību visos tās aspektos;
35. mudina visas ES un ĀKK valstis un attiecīgās starptautiskās un reģionālās organizācijas, kas to spēj
veikt, nopietni apsvērt iespēju sniegt palīdzību, tostarp tehnisko un finansiālo, lai atbalstītu ANO RPiekļauto pasākumu īstenošanu;
36. mudina visas valstis un starptautiskās un reģionālās organizācijas —gan valdību, gan parlamentu
līmenī —sadarboties, attīstīt un pastiprināt partnerattiecības, lai dalītos ar resursiem un informāciju
par kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu tirdzniecību visos tās aspektos;30.12.2006. C 330/29 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
37. lai veicinātu ANO RP īsteno šanu, aicina visas ES un ĀKK valstis un starptautiskās un reģionālās organi-
zācijas nopietni apsvērt iespēju ieinteresētajām valstīm pēc to lūguma sniegt palīdzību to resursu attīstī-šanā tādās jomās kā atbilstoš u normatīvo un administratīvo aktu izstrāde, tiesību aktu piemērošana,
izsekošana un marķēšana, krājumu pārvaldība un drošība, kājnieku ieroču un vieglo ieroču iznīcināšanaun informācijas vākšana un apmaiņa, tādējādi uzsverot visu dalībvalstu pienākumu nodrošināt nacio-
nālo iniciatīvu ilgtspējību attiecībā uz ANO RP paredzēto saistību izpildi;
38. aicina visas valstis izveidot publisku datu bāzi ar informāciju, ko dalībvalstis un attiecīgās starptautiskās,
reģionālās un citas organizācijas brīvprātīgi sniedz par skarto valstu vajadzībām, par pieredzi, kasiegūta, īstenojot ANO RP, un ar citu informāciju, kas varētu uzlabot koordināciju un nodrošināt resursu
atbilstību vajadzībām;
39. atgādina ESAO Attīstības veicināšanas komitejas pamatnostādnes un citus attīstības partneru veiktos
pasākumus, lai, īstenojot ANO RP, varētu izmantot valsts palīdzību attīstības jomā; mudina visas valstis,
aģentūras un iestādes pilnībā izmantot šo iespēju; aicina šīs pamatnostādnes no jauna pārskatīt, lai
pastiprinātu valsts palīdzības attīstības jomā izmantošanu ar mērķi atbalstīt ANO RP īstenošanu un
apkarotu negatīvās sekas, ko rada kājnieku ieroču un vieglo ieroču izplatīšana un nelikumīga izmanto-šana;
40. aicina ANO Sekretariātu uzņemties iniciatīvu un koordinēt ANO RP īsteno šanu;
41. aicina ĀKK un ES Padomi apņemties pastiprināt ES un ĀKK sadarbību saistībā ar ANO RP īsteno šanu
un ik pēc diviem gadiem rīkot reģionālas vajadzību un partnerību konferences, lai sekotu minētāsprogrammas īsteno šanai katrā reģionā, līdzīgi Āfrikas 2002. gada vajadzību un partnerību konferencei;
42. aicina ar kājnieku ieročiem un vieglajiem ieročiem saistītos jautājumus iekļaut attiecīgajos ES un ĀKK
procesos un dokumentos, jo īpaši visās savu attiecīgo reģionālo un nacionālo struktūru politiskajās
nostādnēs un pasākumos miera un drošības jomā, kā to prasa drošības sektora reforma un atbruņo-
šanas, demobilizācijas un reintegrācijas process;
43. aicina prioritāti piešķirt parlamentu pasākumiem un darbam attiecībā uz labu pārvaldību, jo tā ir
svarīga sastāvdaļa jebkurai stratēģijai ar mērķi risināt problēmas, kas saistītas ar kājnieku ieročiem un
vieglajiem ieročiem un reģionāliem konfliktiem;
44. prasa, lai ES un ĀKK dalībvalstis, Komisijas delegācijas un ES un ĀS prezidentūras aizsargātu šajārezo-
lūcijāpaustos principus un ieteikumus;
45. šajāsakarā aicina Komisiju un Padomi izbeigt strīdu par kompetenci attiecībā uz vieglo ieroču
programmām un tad, ja tās šo jautājumu nespēj atrisināt pašas, lūgt, lai šo strīdu kā vidutājs izšķir
Eiropas Parlaments;
46. aicina dalībvalstis pildīt savas saistības, kas noteiktas Padomes 2003. gada Kopējā nostājā attiecībā uz
ieroču tirdzniecības starpniecību; aicina publicēt Stratēģijas pārskatu, ko veic reizi divos gados, uniekļaut to dalībvalstu sarakstu, kurs nav izpildījušas savas saistības šajājomā;
47. aicina ES 1998. gada Rīcības kodeksu par ieroču eksportu padarīt juridiski saistošu; aicina ES informēt
savus ĀKK partnerus par ikgadējiem ziņojumiem par minēto rīcības kodeksu un progresu, kas panākts
tā īstenošanā;
48. īpaši aicina Padomi un Komisiju paredzēt atbilstošus resursus kājnieku ieroču un vieglo ieroču izplatī-
šanas apkarošanai, tos piesaistot ar regulām, kas izveido pirmspievienošanās palīdzības instrumentu,
Eiropas Kaimiņattiecību un partnerības instrumentu un attīstības sadarbības instrumentu;30.12.2006. C 330/30 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
49. aicina dalībvalsts izmeklēt ļoti problemātiskās sekas, ko to eksporta kredītu aģentūru piešķirtie kredīti
rada attiecībā uz mieru, drošību un attīstību trešās valstīs, un aicina visas dalībvalstis atklāt detalizētu
informāciju par kredītiem ieroču eksportam, kuri saskaņā ar dažām aplēsēm pašlaik atbilst apmēram
20 % no visiem piešķirtajiem eksporta kredītiem un dažās dalībvalstīs pat 50 % un vairāk, un jo īpaši
aicina dalībvalstis uzņemties saistības turpmāk atturēties no kredītu piešķiršanas ieroču eksportam;
50. uzdod līdzpriekšsēdētājiem šo rezolūciju iesniegt Padomei, Komisijai, dalībvalstu parlamentiem, Apvie-
noto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram, Parlamentārajam forumam par kājnieku ieroču un vieglo
ieroču jautājumiem, Parlamentu savienības asamblejai, ASV Kongresam un Visāfrikas Parlamentam.
REZOLŪCIJA (1)
parūdeni jaunattīstības valstīs
ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja,
— tiekoties no 2006. gada 20. līdz 23. novembrim Bridžtaunā (Barbadosa),
— ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 177., 178., 179., 180., 181. un 181.a pantu,
— ņemot vērā ĀKK un ES partnerības nolīgumu, kas parakstīts Kotonū (Beninā) 2000. gada 23. jūnijā, un
joīpaši tā 32. pantu, kurā atzīta nepieciešamība uzlabot ĀKK valstu dabas resursu izmantošanu,
— ņemot vērā 2006. gada 16.-22. martā Meksikā notikušā ceturtā Pasaules Ūdens foruma rezultātus,
— ņemot vērā 1992. gada ANO konferencē par vidi un attīstību Riodežaneiro pieņemto Darba kārtību
21 (Agenda 21) un jo īpaši tās 18. punktu,
— ņemot vērā Tūkstošgades deklarāciju un Tūkstošgades attīstības mērķus, kā arīANO Tūkstošgades
projekta darba grupas par ūdeni un sanitāriju 2005. gada galīgo ziņojumu “Veselība, cieņa un attīstība
—ko tas prasīs?”,
— ņemot vērā Johannesburgā no 2002. gada 26. augusta līdz 4. septembrim notikušajā Pasaules augstākā
līmeņa sanāksmē par noturīgu attīstību pieņemto politisko deklarāciju, kurā ANO Tūkstošgades attīs-
tības mērķu īsteno šanas nolūkā ir noteikti prioritārie pasākumi piecās svarīgākajā s jomās, t. i., ūdens
un sanitārija, enerģija, veselības aprūpe, lauksaimniecība un bioloģiskā daudzveidība,
— ņemot vērā Kopenhāgenas 1995. gada Pasaules augstākā līmeņa sanāksmi par sociālo attīstību un tās
deklarāciju par ūdens apgādi un sanitāriju nabadzības izskaušanas nolūkā,
— ņemot vērā Bonnas 2001. gada starptautisko konferenci par saldūdeni,
— ņemot vērā ANO konferenci par ūdeni, kas notika Marā del Platā 1977. gadā, un tajā pieņemto rīcības
plānu par ūdens resursu novērtēšanu un izmantošanu,
— ņemot vērā Deli 1990. gadā notikušo pasaules apspriedi par tīra ūdens apgādi un atbilstošām atkri-
tumu savākšanas metodēm,
— ņemot vērā pamatdokumentu, ko pieņēma 37. Āfrikas Vienotības organizācijas augstākā līmeņa
sanāksmē un kurā noteikts, ka devītais no desmit Jaunās partnerības Āfrikas attīstībai (NEPAD)
mērķiem ir “izveidot un uzlabot infrastruktūru, tostarp informācijas un komunikāciju tehnoloģiju jomā,
enerģētikā, transporta, ūdens un sanitārijas jomā”,30.12.2006. C 330/31 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis LV
(1)ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja pieņēma 2006. gada 23. novembrī Bridžtaunā (Barbadosa).