Rezolūcija par dabas katastrofām ĀKK valstīs — ES finansējums sagatavotībai (EAF līdzekļi) un palīdzībai (Eiropas Kopienas Humānās palīdzības biroja līdzekļi)



Oficiālais Vēstnesis 058 , 01/03/2008 Lpp. 0035 - 0040



Rezolūcija [1] par veselības aprūpes un medikamentu pieejamību, jo īpaši novārtā atstātu slimību gadījumos Apvienotā parlamentārā asambleja, - tiekoties 2007. gada 19.– 22. novembrī Kigali (Ruandā), - ņemot vērā Reglamenta 17. panta 1. punktu, - ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 177.–181.a pantu, - ņemot vērā Eiropas Savienības (ES) kopējos mērķus, kas noteikti "Eiropas Konsensā attīstības jomā" [2], - ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts 2000. gada 23. jūnijā Kotonū ("Kotonū Nolīgums") [3] un grozīts 2005. gada 25. jūnijā Luksemburgā [4], - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Kāpināt progresu ceļā uz Tūkstošgades attīstības mērķiem — Eiropas Savienības ieguldījums" [5], - ņemot vērā valsts un privātās partnerības pieaugošo nozīmi globālu publisku labumu sniegšanā, kā noteikts Komisijas paziņojumā "Veselība un nabadzības samazināšana jaunattīstības valstīs" [6], - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "ES rīcības stratēģija attiecībā uz cilvēkresursu krīzi veselības jomā jaunattīstības valstīs" [7], - ņemot vērā Pasaules Veselības organizācijas (PVO) 2006. gada Pasaules Veselības ziņojumu "Strādājot kopā veselības jomā" [8], - ņemot vērā 59. Pasaules Veselības asamblejas (PVA) 2006. gada 27. maija rezolūciju "Sabiedrības veselība, jauninājumi, svarīgi veselības pētījumi un intelektuālā īpašuma tiesības — ceļā uz globālu stratēģiju un rīcības plānu" [9], - ņemot vērā Eiropas un jaunattīstības valstu klīnisko izmēģinājumu partnerību (EDCTP), - ņemot vērā Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) [10], ko pieņēma 2006. gada 18. decembrī, - ņemot vērā tās 2004. gada 19. februāra rezolūciju par nabadzības slimībām un reproduktīvo veselību ĀKK valstīs, ko pieņēma saistībā 9. EAF (ACP-EU 3640/04/galīgā redakcija) [11], - ņemot vērā tās 2004. gada 25. novembra rezolūciju par pārtikas palīdzību un nodrošinātību ar pārtiku (ACP-ES 3692/04/galīgā redakcija) [12], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2005. gada 8. septembra rezolūciju par izplatītākajām un novārtā atstātajām slimībām jaunattīstības valstīs [13], - ņemot vērā Sociālo lietu un vides komitejas ziņojumu (ACP-EU/100.083/07/galīgā redakcija), A. tā kā veselība ir pamattiesības un attīstības un ekonomiskās labklājības priekšnoteikums un veselības pakalpojumu un medikamentu pieejamībai tāpēc jābūt vienam no galvenajiem attīstības politikas aspektiem; B. tā kā veselības aprūpes pieejamība ir globālas drošības un cilvēktiesību problēma, jo lipīgu slimību rašanās un atkārtota parādīšanās var radīt plašu nabadzību, invaliditāti, saslimstību un nestabilitāti un tās var ātri izplatīties visā pasaulē; C. tā kā progress attiecībā uz Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu līdz noteiktajam termiņam 2015. gadā nav bijis atbilstošs, tādējādi izceļot nepieciešamību pēc lielākas apņemšanās tos sasniegt; D. tā kā svarīgu medikamentu pieejamības trūkuma dēļ katru dienu nomirst 27000 cilvēku; E. tā kā 25 % no 10 miljonu bērnu nāvēm izraisa slimības, ko var novērst ar vakcīnām; F. tā kā katru gadu vairāk nekā 28 miljoniem bērnu netiek veikta vakcinācija pirmajā dzīves gadā; G. tā kā papildus galvenajām trīs slimībām, kas izraisa daudzu cilvēku nāvi — HIV/AIDS, malārija un tuberkuloze (TB) —, ir daudz dažādu citu slimību, kas kopā skar apmēram 1 miljardu cilvēku jeb sesto daļu no pasaules iedzīvotājiem; H. tā kā starp šīm novārtā atstātajām slimībām ir Āfrikas tripanosomiāze (miega slimība), Buruli čūla, Haga slimība, tropu drudzis, kuņģa un zarnu trakta helminti, zīdaiņu diareja, viscerālā leišmanioze (Kala Azar), lepra, limfātiskā filariāze (elefantiāze), onhocerikoze (upju aklums), šistomiāze (gliemju drudzis), trahoma, kā arī diabēts, psihiskās slimības un epilepsija; I. tā kā pastāvošās terapijas ierobežoto iespēju dēļ novārtā atstātās slimības rada ļoti lielu invaliditātes un nabadzības slogu, bet to izpētei tiek piešķirti salīdzinoši mazi pētniecības līdzekļi inter alia arī ES līmenī; J. tā kā pētniecība medikamentu izstrādes jomā tiek veikta galvenokārt attiecībā uz tām zālēm, ko var pārdot attīstītajās valstīs, un slimībām, ar kurām saskaras attīstītā pasaule; K. tā kā ir nepieciešams vairāk "pārņemamu" pētījumu un izstrādes, kas zinātnes atziņas un pamatpētījumus nodod klīnisko pētījumu rīcībā un jaunu produktu reģistrācijai; L. tā kā vienlaicīga inficēšanās ar TB/HIV ir plaši izplatīti draudi, bet tikai 0,5 % no HIV pacientiem tiek pārbaudīti attiecībā uz TB un 7 % no TB pacientiem tiek pārbaudīti attiecībā uz HIV, un tā kā tādējādi ir nepieciešams lielāks finansiālais atbalsts un resursi un ciešāka sadarbība starp programmām un dienestiem, kas paredzēti konkrētām slimībām; M. tā kā pret zālēm izturīgu TB (MDR-TB) ir ļoti grūti diagnosticēt un ārstēt; N. tā kā 6–10 % no pasaules medikamentu tirgus veido viltotas zāles un tiek uzskatīts, ka 25 % no Āfrikā patērētajām zālēm ir viltotas; O. tā kā profilakse ir visefektīvākais veids, kā cīnīties pret seksuāli transmisīvajām slimībām, un ģimenes plānošanas un maternitātes un reproduktīvās veselības informācijas un pakalpojumu pieejamībai ir svarīga nozīme nabadzības samazināšanā un HIV/AIDS apkarošanā, un otrādi; P. tā kā visā pasaulē trūkst apmēram 4,3 miljoni veselības jomas speciālistu, starp tiem 2,4 miljoni ārstu, medmāsu un vecmāšu pasaules 57 visnabadzīgākajās valstīs, turklāt lauku apvidos šī problēma ir vēl nopietnāka; Q. tā kā tas, ka meitenēm ir labāk pieejama izglītība, un tas, ka ir lielāka sieviešu proporcija starp personām, kas strādā veselības jomā, ir divi faktori, kuri veicina to, ka sievietes izmanto veselības aprūpes pakalpojumus; R. tā kā palīdzībai bieži vien ir bijis tikai īstermiņa raksturs un tā nav spējusi segt veselības jomas pastāvīgās ilgtermiņa izmaksas, tā kā šīs palīdzības sniegšanā iesaistīto starptautisko organizāciju lielā skaita dēļ tā var būt sarežģīta un ne vienmēr ir pieskaņota valdību prioritātēm un potenciāla veidošanas centieniem; S. tā kā Starptautiskā Valūtas fonda (SVF) un Pasaules Bankas politika dažreiz rada nabadzīgajām valstīm ievērojamus šķēršļus, nosakot pārāk stingrus noteikumus attiecībā uz valsts līdzekļu izlietošanu, kuri nav saderīgi ar Tūkstošgades attīstības mērķiem veselības, ūdens un sanitārajā jomā, Veselības aspekts 1. mudina ĀKK valstis piešķirt veselības vajadzībām 15 % no valsts gada budžeta (Abudžas Deklarācija [14]) un Eiropas Savienību sasniegt Eiropas Parlamenta mērķi 20 % no finansiālās palīdzības saistībām tērēt veselības un izglītības vajadzībām; 2. uzsver, ka dalībvalstīm jāpilda solījums piešķirt 0,7 % no saviem nacionālajiem ienākumiem kā ārvalstu palīdzību un nodrošināt, lai šāda palīdzība būtu koordinēta un paredzama un tiktu sniegta ilgākā laikposmā; 3. aicina ES, SVF un Pasaules Banku nenoteikt pārāk stingrus noteikumus attiecībā uz valsts līdzekļu izlietošanu un neveicināt neatbilstošu tirgus reformu veikšanu sabiedrisko pakalpojumu jomā ar palīdzības nosacījumiem, tehniskajām konsultācijām un tirdzniecības nolīgumiem; 4. uzskata, ka veselībai jāpiešķir redzamāka vieta valstu stratēģiskajos dokumentos (10. Eiropas Attīstības fondam), nabadzības samazināšanas stratēģijas dokumentos un vidēja laikposma tēriņu plānos, arī to budžetā, un ka tām ir jānodrošina, lai analīze, no kuras tās gūst informāciju, ietekmētu darba galvenos virzienus veselības jomā; 5. uzsver valstu politiskās vadības nozīmi un tās atbildību un aicina ĀKK valstu valdības un Komisiju nodrošināt, lai pilsoniskā sabiedrība un skartās un marginalizētās kopienas tiktu iesaistītas politikas izstrādē un īstenošanā; 6. ir pārliecināta, ka palīdzības saistībām ir jāatspoguļo vispārējais veselības statuss un valstu rezultāti, nevis tikai HIV/AIDS, TB un malārija; 7. atbalsta 2006. gada Pasaules Veselības ziņojumā iekļautos ieteikumus no veselībai paredzētās starptautiskās attīstības palīdzības 50 % veltīt veselības sistēmu nostiprināšanai un atlikušos 50 % no šiem līdzekļiem izmantot darbaspēka nostiprināšanai; 8. atbalsta nepieciešamību nostiprināt veselības sistēmas ĀKK valstīs, izmantojot tādu pieeju kā svarīgu un vispārēju medikamentu pieejamības palielināšana, birokrātijas samazināšana, pilnveidojot pārvaldību, rentabilitātes palielināšana, efektivitātes palielināšana ar reorganizētiem pakalpojumiem un decentralizētām veselības sistēmām un resursu sadalījums tādā veidā, lai labāk risinātu sabiedrības vajadzības; 9. atbalsta visus pasākumus, kas vērsti uz to, lai uzlabotu svarīgu medikamentu pieejamību, jo īpaši nabadzīgām un neaizsargātām kopienām ĀKK valstīs; 10. mudina izveidot un nostiprināt valstu veselības regulējuma sistēmas un kvalitātes nodrošināšanas sistēmas kā līdzekļus, ar ko pilnveidot valsts un privāto medicīnas pakalpojumu sniedzēju darbību plānošanu un pārraudzību; 11. uzsver, ka valsts un privātās partnerībām, valsts attīstības partnerībām un Ziemeļu–Dienvidu un Dienvidu–Dienvidu partnerībām var būt pozitīva nozīme attiecībā uz veselības nozares nostiprināšanu, jo īpaši neattīstītajās un jaunattīstības valstīs; Profilakse 12. uzsver, ka valdību politikas galvenajam mērķim jābūt slimību profilaksei ar vakcinēšanu, pārtikas nekaitīgumu (uzturvielas) un tīra ūdens un labu sanitāro apstākļu nodrošināšanu, tabakas un alkohola kontroles programmām, kā arī ar higiēnu, drošu seksu, veselīga dzīvesveida veicināšanu un citiem izglītojošiem pasākumiem; 13. uzsver, ka informācija un vakcīnas ir visrentablākais veids, kā veikt infekcijas slimību profilaksi un kontrolēt to izplatīšanos, un ka jaunattīstības valstīs ir daudz jādara, lai nodrošinātu plašāku aptvērumu ar jau pastāvošajām vakcīnām, lai ieviestu jaunas un nepietiekamā mērā izmantotas vakcīnas un lai izstrādātu labākas, tieši jaunattīstības valstīm piemērotas vakcīnas; 14. aicina veikt profilakses pasākumus, arī plašāk izmantojot izturīgus pret insektiem apstrādātus pretmalārijas tīklus, likvidējot stāvoša ūdens avotus, apmācot pazīt simptomus, pārbaudot HIV pacientu inficēšanos ar TB un otrādi un izmantojot seksuālās/reproduktīvās veselības un HIV/AIDS programmas ar atbilstošajiem materiālajiem līdzekļiem; 15. pauž atbalstu farmācijas uzņēmumiem, kas īsteno centienus palielināt svarīgu medikamentu pieejamību par pieņemamu cenu ĀKK valstīs, jo īpaši saistībā ar novārtā atstātām slimībām; Potenciāls un infrastruktūra 16. uzskata, ka galvenie faktori, kas var palīdzēt uzlabot veselības aprūpes rezultātus, ir veselības infrastruktūra un loģistikas ķēdes, arī personāls, klīnikas un slimnīcas, un piegādes un izplatīšanas kanāli zālēm un vakcīnām; 17. aicina atsākt centienus atjaunot, izveidot un nostiprināt veselības sistēmas, palielinot gada budžetus un sniedzot ES palīdzību, lai uzlabotu kvalitatīvu pakalpojumu, diagnosticēšanas, vakcīnu un medikamentu pieejamību, jo īpaši nabadzīgajiem iedzīvotājiem un riska grupām; 18. atzinīgi vērtē centienus, ko īsteno globālās veselības partnerības, piemēram, Globālā Vakcīnu un vakcinēšanas alianse (GAVI) un Globālais fonds AIDS, tuberkulozes un malārijas apkarošanai (GFATM), lai nostiprinātu veselības sistēmas jaunattīstības valstīs; 19. aicina izvirzīt iniciatīvas, lai nodrošinātu atbilstošas diagnostikas, drošu, lētu un iedarbīgu medikamentu, drošu asins savākšanas metožu un drošu asins piegāžu paātrinātu vietēju pieejamību kopā ar atbilstošo apmācību, tehnisko palīdzību un infrastruktūru, cita starpā arī lauku apvidos, un uzsver to, cik svarīgi ir nodrošināt, lai neviena vakcinēšanas programmas nepieļautu medicīnisko tehnoloģiju atkārtotu izmantošanu; 20. atzīmē, ka uzticamu datu vākšana un galveno veselības parametru uzraudzība ļauj attīstīt uz konkrētiem pierādījumiem balstītu politiku, kas var būt efektīvāka; 21. pauž atbalstu darbam, ko veic, īstenojot PVO Iepriekšējās kvalifikācijas programmu attiecībā uz jaunu svarīgu medikamentu novērtēšanu un sagādāšanu un potenciāla palielināšanas pastiprināšanu; 22. atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par ES rīcības stratēģiju attiecībā uz cilvēkresursu krīzi veselības jomā jaunattīstības valstīs un aicina šajā jomā pastiprināt pasākumus; atgādina, ka ir nepieciešams attīstīt labākus darba apstākļus, apmācības un karjeras iespējas medicīnas darbiniekiem, kā arī stimulus palikt darbā, sadarbības pasākumus un apmaiņas programmas; 23. mudina ĀKK valstu valdības panāk lielāku vienlīdzību pilsoniskajā sabiedrībā, īstenojot dzimumu vienlīdzības principu attiecībā uz veselību un izglītību, kā arī nodarbinātības statusu, un nostiprināt sievietes sociālo statusu un autonomiju, pievēršot uzmanību sievietēm un meitenēm cilvēkresursu attīstībā un karjeras iespēju nodrošināšanā veselības nozarē; 24. mudina ES izstrādāt un ieviest ES Rīcības kodeksu veselības darbinieku ētiskai pieņemšanai darbā un atbalstīt globāla kodeksa izstrādi, lai novērstu intelektuālā darbaspēka emigrāciju no jaunattīstības valstīm uz attīstītajām valstīm; uzskata, ka ES un starptautiskajai palīdzībai ir jānodrošina cilvēkresursu ilgtermiņa finansēšana kā ieguldījums veselības sistēmā; 25. uzskata, ka ieguldījumi ūdensapgādē, sanitāro apstākļu uzlabošanā un infrastruktūrā, kā arī informētības palielināšana par saiknēm starp veselību, tīru ūdeni, labiem sanitāriem apstākļiem un higiēnu ir svarīgs faktors to slimību apkarošanā, kuras izplatās ar ūdeni, un veselības aprūpes sistēmu sekmīgai darbībai; Pētniecība un attīstība 26. atzinīgi vērtē PVA pieņemto rezolūciju par sabiedrības veselību, jauninājumiem, svarīgiem veselības pētījumiem un intelektuālā īpašuma tiesībām, kas liek pamatus veselības pētniecības vajadzību un prioritāšu noteikšanai jaunattīstības valstīs; 27. atzinīgi vērtē novārtā atstāto slimību iekļaušanu un uzsvaru uz pārņemamiem pētījumiem ES Septītajā pamatprogrammā pētniecībai; prasa, lai Komisija atbalsta institūtus, kas vēlas sadarboties ar sabiedrības veselības iniciatīvām, kuras vērstas uz šīm nozarēm, un nodrošināt, lai jaunās zāles, ko izstrādā, pamatojoties uz sabiedriski finansētiem pētījumiem, paliktu visiem pieejamas; 28. norāda, ka šīm lielākajām politiskajām saistībām ES un starptautiskajā līmenī tagad ir jānodrošina atbilstošs ilgtermiņa finansiālais atbalsts un ciešāka sadarbība starp partnervalstīm, akadēmiskajām iestādēm un uzņēmumiem, lai gūtu rezultātus jaunu diagnostikas rīku un drošu un efektīvu medikamentu izstrādē; 29. atzīst EDCTP nozīmi klīnisko izmēģinājumu rīkošanā jaunām zālēm un vakcīnām, kas ir piemērotas vietējiem klīniskajiem, ētiskajiem un sociālajiem apstākļiem valstīs, kurās izplatās slimības, un aicina EDCTP darbību paplašināt, aptverot citas novārtā atstātās slimības un citas klīniskās attīstības stadijas (I un IV stadiju); 30. aicina medikamentu klīniskos izmēģinājumus veikt, lielāku uzmanību pievēršot dzimumu aspektam; uzsver nepieciešamību palielināt medicīnas pētnieku informētību par sieviešu un vīriešu atšķirīgo dzīves veidu un dzīves apstākļiem, lai tas tiktu ņemts vērā, izstrādājot jaunas zāles un vakcīnas; 31. pauž atbalstu vietējās pētniecības, klīnisko izmēģinājumu un ražošanas kapacitātes nostiprināšanai, arī reģionālu un nacionālu vispārējo farmācijas produktu ražošanas uzņēmumu attīstībai skartajos apgabalos un integrētu projektu attīstībai, sākot no jaunu slimību identificēšanas līdz jaunu medikamentu izstrādei un ražošanai, un aicina īstenot tādus pētījumus, kas ietver organizatoriskos un veselības sistēmas pētījumus ar mērķi efektīvāk īstenot paredzētos pasākumus, ņemot vērā ar medikamentu izrakstīšanu, lietošanu, pieejamību, pieņemamu cenu un izplatīšanu saistītos kultūras jautājumus; 32. aicina veicināt tādu pasākumu loku, kas vērsti uz medikamentu pieejamību un pieņemamu cenu līmeni, iekļaujot diferencētas cenas, dāvinājumus un atlaides, balvas par jauninājumiem, nodokļu atlaides, stimulus, iepriekšējas iegādes saistības un iepriekšējas tirgus saistības vakcīnām, ar ko līdzekļu piešķīrēji uzņemas konkrētas saistības subsidēt tādu vakcīnu iegādi, kas atbilst iepriekš noteiktiem standartiem, kā arī ražošanas tehnoloģiju un pieredzes nodošanu valstīm, kur izplatās slimības; 33. atzinīgi vērtē tādu pieeju kā iepriekšējās tirgus saistības, lai palielinātu jaunattīstības valstīm paredzēto medikamentu un vakcīnu izstrādi un to ražošanas izvēršanu; 34. uzskata, ka medikamentu pārbaudei un reģistrācijai ir jāatbilst prioritātēm valstīs, kur izplatās slimības, paredzot īpašas procedūras labākam risku un ieguvumu izvērtējumam attiecībā uz zālēm novārtā atstātām slimībām; 35. uzskata, ka valsts un privātās attīstības partnerības (VPP) ir sekmīgs modelis sadarbības veidošanai starp farmācijas uzņēmumiem un valsts pētījumiem, lai izstrādātu novatoriskus terapijas veidus un nostiprinātu potenciāla veidošanu; 36. atgādina jaunattīstības valstu tiesības izmantot elastību, ko tām paredz Nolīgums par ar tirdzniecību saistītiem intelektuālā īpašuma tiesību aspektiem (TRIPS), jo īpaši jomās, kurās nevar gūt peļņu un kuras nav iekļaujamas Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) tirgū, vienlaikus saglabājot stimulus ar intelektuālā īpašuma aizsardzību un ar medikamentu reģistrāciju un tirdzniecību saistīto regulatīvo jautājumu risināšanu; uzskata, ka šādas tiesības var būt lietderīgas strīdos par atļauju izsniegšanu jaunām zālēm un par intelektuālā īpašuma tiesībām ar farmācijas uzņēmumiem gadījumos, kad runa ir par sabiedrībai sevišķi svarīgiem veselības jautājumiem; 37. uzsver neseno piemēru, kad Brazīlija izmantoja visas TRIPS nolīguma sniegtās priekšrocības attiecībā uz medikamentu obligāto licencēšanu un citiem intelektuālo īpašuma tiesību aspektiem; 38. pauž nopietnas bažas par to, ka dažu ĀKK valstu valdības aktīvām farmācijas sastāvdaļām, gataviem farmācijas izstrādājumiem un vakcīnām piemēro tarifus, importa nodevas un nodokļus, kas zāles tādējādi padara nepieņemami dārgas nabadzīgām kopienām; mudina Eiropas Komisiju šo problēmu izmeklēt un mudināt attiecīgās valdības šādus nodokļus atcelt; 39. uzsver, ka ir svarīgi ievērot izrakstīto medikamentu lietošanu, lai ierobežotu rezistenci, un ka ir svarīgi censties noteikt pēc iespējas īsākus medikamentu lietošanas režīmus, kombinācijas un fiksētas dozas; 40. aicina ĀKK valstis un ES pastiprināt pasākumus pret viltotām zālēm, atbalstot zāļu izstrādājumu un materiālu efektīvu kvalitātes kontroli, pastiprinot muitas un policijas sadarbību un veicinot starptautiskas konvencijas pieņemšanu, kas noteiktu, ka viltotu medikamentu ražošana un tirdzniecība ir kriminālnoziegums; 41. aicina ĀKK valstis sākt izmantot un ātrāk ieviest artemisinīna kombinēto terapiju (AKT), kas atzīta par visefektīvāko malārijas ārstēšanas līdzekli; aicina līdzekļu piešķīrējus finansēt AKT zāles un sniegt atbalstu to iegādei, iepriekšējai kvalifikācijai un ražošanai; 42. uzsver attīstīto valstu un jaunattīstības valstu kopīgās intereses, piemēram, attiecībā uz mikrobu rezistences kontroli un labāku pretvīrusu preparātu un vakcīnu izstrādi pret gripu; norāda, ka pētījumi novārtā atstāto slimību jomā var sniegt pozitīvus rezultātus attiecībā uz citu slimību izpratni: piemēram, vakcīnu un imunitātes pētījumi var palielināt zināšanas par alerģijas veselības traucējumiem, kas Eiropā ietekmēt arvien vairāk cilvēku; 43. mudina īstenot globālo TB apturēšanas plānu un uzskata, ka ir steidzami nepieciešami jauni, ātri TB, arī MDR-TB, diagnosticēšanas testi, kas būtu piemēroti apstākļos, kuros ir ierobežoti resursi, un mudina veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka visas TB zāles, kas tiek izstrādātas, tiktu pārbaudītas izmēģinājumos ar MDR-TB pacientiem; 44. uzskata, ka HIV/AIDS posts ir jārisina, nodrošinot vispārēju profilakses, ārstēšanas un aprūpes pieejamību, arī pretvīrusu preparātu pieejamību, brīvprātīgu konsultēšanu un testēšanu, un pastiprinot centienus izstrādāt mikrobicīdus un vakcīnas; 45. aicina starptautisko līdzekļu piešķīrēju sabiedrību atbalstīt PVO un tās profilaktiskās ķīmijterapijas stratēģiju, palielinot atbilstošu un uzticamu augstas kvalitātes antihelmintisku medikamentu (albendazols, ivermektīns, prazikvantels) pieejamību, lai īstenotu parazītisku tārpu infekciju profilaksi un lai tās ārstētu, un izveidot globālu iepirkumu mehānismu; 46. aicina ĀKK valstis un ES uzņemties saistības pastiprināt to personu aprūpi, kam ir psihiskas slimības un neiroloģiski traucējumi un traumas, uzlabojot primāro aprūpi un rehabilitāciju sabiedrībā, vienlaikus palielinot sabiedrības un speciālistu informētību un apkarojot stigmatizēšanu un diskrimināciju; 47. uzskata, ka pakalpojumi, kas spētu diagnosticēt, kontrolēt un ārstēt tādas slimības kā diabēts, izglābtu daudz dzīvību un samazinātu invaliditātes skaitu, un jo īpaši uzskata, ka insulīna un zāļu pieejamība ir jāpaplašina un ir jāizveido speciālistu tīkli un speciālistu apmācība; 48. aicina ĀKK valstu valdības un Komisiju sniegt atbalstu programmām, kuru mērķis ir īstenot dzemdes kanāla fistulu profilaksi un ārstēšanu, arī pieņemot likumus par laulību likumīgu vecumu, veicināt dzemdību aprūpes programmas un meiteņu un sieviešu izglītošanu par reproduktīvās veselības jautājumiem un sociālo reabilitāciju pēc ārstēšanas; 49. uzdod līdzpriekšsēdētājiem nosūtīt šo rezolūciju ĀKK un ES Padomei, PVO, Eiropas Komisijai, Āfrikas Savienībai, Pasaules Bankai un SVF. [1] Pieņemta ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas sanāksmē 2007. gada 22. novembrī Kigali (Ruandā). [2] Eiropas Konsenss attīstības jomā, I daļas 1. nodaļa, OV C 46, 24.2.2006. [3] OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp. [4] OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp. [5] COM(2005)132. [6] COM(2002)129, 12. lpp. [7] COM(2005)642. [8] http://www.who.int/whr/2006/whr06_en.pdf [9] PVA 2006. gada 27. maija rezolūcija 59.24. [10] OV L 412, 30.12.2006. [11] OV C 120, 30.4.2004., 29. lpp. [12] OV C 80, 1.4.2005., 23. lpp. [13] OV C 192E, 17.8.2006., 350. lpp. [14] Abidžas Deklarācija par HIV/AIDS, tuberkulozi un citām līdzīgām infekcijas slimībām, kas pieņemta 2001. gada 27. aprīlī. --------------------------------------------------