1979. gada Konvencijas par Robežšķērsojošo Gaisa Piesārņošanu Lielos Attālumos Protokols par Paskābināšanas, Eitrofikācijas un Piezemes Ozona Līmeņa Samazināšanu



Oficiālais Vēstnesis L 179 , 17/07/2003 Lpp. 0003 - 0054

CS.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228

ET.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228

HU.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228

LT.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228

LV.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228

MT.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228

PL.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228

SK.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228

SL.ES Nodaļa 11 Sējums 47 Lpp. 174 - 228



PIELIKUMS 1979. gada Konvencijas par robežšķērsojošo gaisa piesārņošanu lielos attālumos Protokols par paskābināšanas, eitrofikācijas un piezemes ozona līmeņa samazināšanu DALĪBVALSTIS, APŅĒMUŠĀS īstenot Konvenciju par robežšķērsojošo gaisa piesārņošanu lielos attālumos; APZINĀDAMĀS, ka slāpekļa oksīdi, sērs, gaistošie organiskie savienojumi un reducētie slāpekļa savienojumi tiek saistīti ar nelabvēlīgu ietekmi uz cilvēku veselību un vidi; PAUŽOT SATRAUKUMU PAR TO, ka daudzos Apvienoto Nāciju Ekonomikas komisijas Eiropas reģionos joprojām tiek pārsniegtas paskābināšanas kritiskās slodzes, biogēnā slāpekļa kritiskās slodzes un ozona kritiskie līmeņi cilvēka veselībai un veģetācijai; PAUŽOT SATRAUKUMU ARĪ PAR TO, ka emitētie slāpekļa oksīdi, sērs un gaistošie organiskie savienojumi, kā arī tādi sekundārie piesārņotāji kā ozons un amonjaka reakcijas produkti pārvietojas atmosfērā lielos attālumos, un tie var radīt nelabvēlīgas sekas plašā apkārtnē; ATZĪDAMAS, ka Apvienoto Nāciju Ekonomikas komisijas Eiropas reģiona Dalībvalstu radītā emisija rada gaisa piesārņojumu gan savā puslodē, gan globālā mērogā, un atzīdamas iespējamo piesārņojuma pārvietošanos starp kontinentiem un nepieciešamību arī turpmāk pētīt šo iespējamību; ATZĪDAMAS ARĪ, ka Amerikas Savienotās Valstis un Kanāda divpusējās sarunās apspriež slāpekļa oksīdu un gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanu, lai pievērstos robežšķērsojošā ozona efektam; ATZĪDAMAS TĀPAT ARĪ, ka Kanāda sāks tālāku sēra emisijas samazināšanu laika posmā līdz 2010. gadam, ieviešot vispārējo Kanādas skābo lietu stratēģiju pēc 2000. gada, un ka Amerikas Savienotās Valstis strādā, īstenojot slāpekļa oksīdu samazināšanas programmu ASV austrumos un nepieciešamo emisijas samazināšanu, lai nodrošinātu cieto daļiņu valsts gaisa kvalitātes standartu ievērošanu; APŅEMDAMĀS strādāt daudzveidīgi, ar daudziem sārņiem, lai novērstu vai samazinātu kritisko slodžu un līmeņu pārsniegumu; ŅEMOT VĒRĀ emisiju no noteiktām esošām darbībām un iekārtām, kas ir radījušas pašreizējo gaisa piesārņojuma līmeni, kā arī turpmāko darbību un iekārtu attīstību; APZINĀDAMĀS, ka ir pieejamas metodes un pārvaldības prakse šo vielu emisijas samazināšanai; NOLEMJOT veikt pasākumus šo vielu emisijas paredzēšanai, novēršanai vai samazināšanai, ņemot vērā piesardzības principu, kā izklāstīts Riodežaneiro Vides un attīstības deklarācijas 15. principā; VĒLREIZ APLIECINĀDAMAS, ka valstīm atbilstoši Apvienoto Nāciju Hartai un starptautisko tiesību principiem ir suverēnas tiesības izmantot savus resursus saskaņā ar savu vides un attīstības politiku, kā arī ir pienākums nodrošināt to, lai darbība, kas tiek veikta to jurisdikcijas vai kontroles ietvaros, nenodarītu kaitējumu citu valstu vai apgabalu apkārtējai videi, kas atrodas ārpus šīs valsts jurisdikcijas; APZINĀDAMĀS nepieciešamību pēc izmaksu efektīvas reģionālās pieejas gaisa piesārņojuma novēršanā, ņemot vērā dažādas iespējamās sekas un atšķirīgās izmaksas dažādās valstīs; ATZĪMĒJOT svarīgo privātā un nevalstiskā sektora ieguldījumu ar šīm vielām saistīto seku un iespējamo samazināšanas metožu apzināšanā, kā arī to lomu, atbalstot emisijas samazināšanu atmosfērā; ŅEMOT VĒRĀ TO, ka sēra, slāpekļa oksīda, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanas pasākumi neietvers patvaļīgu vai neattaisnojamu diskrimināciju vai slēptus aizliegumus starptautiskajā konkurencē un tirdzniecībā; ŅEMOT VĒRĀ iespējami labāko zinātnisko un tehnisko informāciju un datus par emisiju, atmosfēras procesiem un šo vielu ietekmi uz cilvēka veselību un vidi, kā arī par samazināšanas izmaksām, un atzīstot nepieciešamību šo informāciju atjaunot un turpināt zinātnisko un tehnisko sadarbību problēmu turpmākā apzināšanā; IEVĒROJOT TO, ka Protokolā par slāpekļa oksīdu emisijas kontroli vai to robežšķērsojošajām plūsmām, kas pieņemts 1988. gada 31. oktobrī Sofijā, un Protokolā par gaistošo organisko savienojumu emisiju vai to robežšķērsojošajām plūsmām, kas pieņemts 1991. gada 18. novembrī Ženēvā, jau ir iekļauts nosacījums par slāpekļa oksīdu un gaistošo organisko savienojumu emisijas kontroli. Šo abu Protokolu tehniskie pielikumi jau satur tehniskos norādījumus par šo emisiju samazināšanu; ATZĪMĒJOT ARĪ, ka Protokolā par sēra emisijas turpmāko samazināšanu, kas pieņemts 1994. gada 14. jūnijā Oslo, jau ir iekļauts norādījums par sēra emisijas samazināšanu, lai tādējādi veicinātu skābo nosēdumu samazināšanos, samazinot sēra nosēdumu kritiskā līmeņa pārsniegumu, kas atvasināts no kritiskajām paskābināšanas slodzēm atbilstoši oksidēto sēra savienojumu devumam no kopējiem skābajiem nosēdumiem 1990. gadā; ATZĪMĒJOT TĀPAT, ka šis Protokols ir pirmais līgums Konvencijas ietvaros, kas tieši saistīts ar reducētā slāpekļa savienojumiem; ŅEMOT VĒRĀ TO, ka šo vielu emisijas samazināšana var labvēlīgi ietekmēt citu piesārņojuma veidu kontroli, īpaši ietverot robežšķērsojošo sekundāro daļiņu aerosolus, kas rada nelabvēlīgu ietekmi uz cilvēka veselību saskares dēļ ar gaisā esošajām vielu daļiņām; ŅEMOT VĒRĀ ARĪ nepieciešamību iespēju robežās izvairīties no tādu pasākumu veikšanas, kas varētu palīdzēt sasniegt šajā Protokolā izvirzītos mērķus, taču saasinātu citas ar veselību un vidi saistītas problēmas; IEVĒROJOT TO, ka, veicot pasākumus slāpekļa oksīdu un amonjaka emisijas samazināšanai, jāievēro pilns slāpekļa bioģeoķīmiskais aprites cikls un pēc iespējas jāizvairās no aktīvā slāpekļa, tai skaitā slāpekļa (I) oksīda, emisijas palielināšanas, kas var padziļināt citas ar slāpekli saistītas problēmas; APZINĀDAMĀS, ka metāns un oglekļa monoksīds, kas rodas cilvēka darbības dēļ, slāpekļa oksīdu un gaistošo organisko savienojumu klātbūtnē piedalās troposfēras (piezemes) ozona veidošanā; APZINĀDAMĀS ARĪ saistības, kādas Dalībvalstis uzņēmušās saskaņā ar Apvienoto Nāciju Konvenciju par klimata pārmaiņām, VIENOJĀS PAR TURPMĀKMINĒTO. 1. pants Definīcijas Šajā Protokolā: 1. "Konvencija" nozīmē Konvenciju par robežšķērsojošo gaisa piesārņošanu lielos attālumos, kas pieņemta Ženēvā 1979. gada 13. novembrī; 2. "EMEP" nozīmē Eiropas Kopējo programmu gaisa piesārņojuma izplatības lielos attālumos novērošanai un novērtēšanai (Eiropas monitoringa un novērtēšanas programma – European Monitoring and Evaluation Programme); 3. "Izpildinstitūcija" nozīmē Konvencijas izpildinstitūciju, kas izveidota saskaņā ar šīs Konvencijas 10. panta 1. punktu; 4. "Komisija" nozīmē Apvienoto Nāciju Eiropas Ekonomikas komisiju; 5. "Dalībvalstis", ja nav noteikts citādi, nozīmē šī Protokola Dalībvalstis; 6. "EMEP ģeogrāfiskā sfēra" nozīmē apgabalu, kas noteikts Konvencijas par robežšķērsojošo gaisa piesārņošanu lielos attālumos Protokolā "Par Eiropas Kopējās programmas gaisa piesārņojuma izplatības lielos attālumos novērošanai un novērtēšanai Eiropā ilgtermiņa finansēšanu (EMEP)", ko 1. panta 4. punktā pieņēma Ženēvā 1984. gada 28. septembrī; 7. "Emisija (izmeši)" nozīmē vielu izplūdi atmosfērā no punktveida vai difūza avota; 8. "Slāpekļa oksīdi" nozīmē slāpekļa oksīdu un slāpekļa dioksīdu, kas izteikti kā slāpekļa dioksīds (NO2); 9. "Reducētie slāpekļa savienojumi" nozīmē amonjaku un tā reakcijas produktus; 10. "Sērs" nozīmē visus sēra savienojumus, kas izteikti kā sēra dioksīds (SO2); 11. "Gaistošie organiskie savienojumi" jeb "GOS", ja vien nav noteikts citādi, nozīmē visus antropogēnas dabas organiskos savienojumus, izņemot metānu, kuri spēj radīt fotoķīmiskos oksidantus, reaģējot ar slāpekļa oksīdiem saules gaismas klātbūtnē; 12. "Kritiskā slodze" nozīmē viena vai vairāku piesārņojuma veidu kvantitatīvu iedarbības novērtējumu, par kuru mazākai iedarbībai saskaņā ar esošajām zināšanām nav sevišķi kaitīgas ietekmes uz noteiktiem jutīgiem vides elementiem; 13. "Kritiskie līmeņi" nozīmē tādu piesārņotāju koncentrāciju atmosfērā, par kuru lielākai koncentrācijai saskaņā ar esošajām zināšanām var būt tieša kaitīga ietekme uz receptoriem, piemēram, cilvēkiem, augiem, ekosistēmām vai materiāliem; 14. "Piesārņojuma emisijas pārvaldības apgabals" jeb "PEPA" [1]. nozīmē apgabalu, kāds noteikts III. pielikumā, saskaņā ar 3. panta 9. punkta nosacījumiem; 15. "Stacionārais avots" nozīmē jebkuru nekustīgu ēku, celtni, aparātu, iekārtu vai ierīci, kas tieši vai netieši emitē vai var emitēt atmosfērā sēru, slāpekļa oksīdus, gaistošos organiskos savienojumus vai amonjaku; 16. "Jauns stacionārais avots" nozīmē jebkuru stacionāru avotu, kura būve vai būtiska modifikācija ir sākta vienu gadu pēc šī Protokola stāšanās spēkā. Kompetentas valsts institūcijas lemj, vai modifikācija ir vai nav uzskatāma par būtisku, ņemot vērā arī šīs modifikācijas ekoloģisko izdevīgumu. 2. pants Mērķis Šī protokola mērķis ir kontrolēt un samazināt antropogēnas darbības dēļ radušo sēra, slāpekļa oksīdu, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisiju, kas var izraisīt nelabvēlīgas sekas cilvēka veselībai, dabiskajām ekosistēmām, materiāliem un lauksaimniecības kultūrām paskābināšana, eitrofikācijas vai piezemes ozona dēļ, kas radusies robežšķērsojošās gaisa piesārņošanas dēļ lielos attālumos, kā arī pēc iespējas nodrošināt, lai ilgākā termiņā un pakāpeniski, ņemot vērā jaunāko zinātnisko informāciju, atmosfēras nosēdumi vai koncentrācija nepārsniedz: a) Dalībvalstīm, kas atrodas EMEP un Kanādas ģeogrāfiskajā sfērā – skābuma kritisko slodzi, kā noteikts I pielikumā; b) Dalībvalstīm, kas atrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā – biogēnā slāpekļa kritisko slodzi, kā noteikts I pielikumā; c) ozonam: i) Dalībvalstīm, kas atrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā – ozona kritisko līmeni, kā noteikts I pielikumā; ii) Kanādai – Kanādas ozona standartu; iii) Amerikas Savienotajām Valstīm – valsts ozona gaisa kvalitātes standartu. 3. pants Pamatpienākumi 1. Katra Dalībvalsts, kam noteikts emisijas maksimums jebkurā II pielikuma tabulā, samazina emisiju un uztur tās samazinājuma gada līmeni atbilstoši šajā pielikumā noteiktajam maksimumam un laika grafikiem. Katra Dalībvalsts kontrolē sava gada piesārņojošo vielu emisiju atbilstoši II pielikumā minētajām saistībām. 2. Katra Dalībvalsts piemēro IV, V un IV pielikumā noteiktās robežvērtības katram jaunam stacionārajam avotam, kas atbilst šajos pielikumos noteiktajai stacionāro avotu kategorijai, ne vēlāk kā VII pielikumā noteiktajos laika grafikos. Kā alternatīvu katra Dalībvalsts var lietot dažādas emisijas samazināšanas stratēģijas, ar kurām var sasniegt līdzvērtīgu vispārējās emisijas līmeni visām piesārņojuma avotu kategorijām kopā. 3. Katra Dalībvalsts, ciktāl tas ir tehniski un ekonomiski iespējams un ņemot vērā izmaksas un priekšrocības, lieto IV, V un VI pielikumā minētās robežvērtības katram esošajam stacionārajam avotam, kas atbilst šajos pielikumos noteiktajai stacionāro avotu kategorijai, ne vēlāk kā VII pielikumā noteiktajos laika grafikos. Kā alternatīvu katra Dalībvalsts var lietot dažādas emisijas samazināšanas stratēģijas, ar kurām var sasniegt līdzvērtīgu vispārējās emisijas līmeni visām piesārņojuma avotu kategorijām kopā, vai arī Dalībvalstis, kas atrodas ārpus EMEP ģeogrāfiskās sfēras, var lietot stratēģijas, kas nepieciešamas, lai sasniegtu nacionālos vai reģionālos paskābināšanas samazināšanas mērķus un nodrošinātu nacionālo gaisa kvalitātes standartu ievērošanu. 4. Ne vēlāk kā divus gadus pēc šī Protokola stāšanās spēkā Dalībvalstis Izpildinstitūcijas sesijas laikā izvērtē robežvērtības jaunajiem un esošajiem katliem un tehnoloģiskā procesa sildierīcēm, kuru patērētā siltuma jauda pārsniedz 50 MWth, un jaunajiem lieljaudas transportlīdzekļiem, lai izdarītu grozījumus IV, V un VIII pielikumā. 5. Katra Dalībvalsts lieto VIII pielikumā noteiktās degvielas un jauno mobilo avotu robežvērtības ne vēlāk kā VII pielikumā minētajos laika grafikos. 6. Katra Dalībvalsts lieto labākos pieejamos tehniskos paņēmienus mobilajiem avotiem un katram jaunam vai esošam stacionārajam avotam, ņemot vērā Izpildinstitūcijas septiņpadsmitajā sesijā (Lēmums 1999/1) pieņemtos norādījumu dokumentus Nr. I līdz V un to labojumus. 7. Katra Dalībvalsts veic nepieciešamos pasākumus, kas turklāt balstīti uz zinātniskajiem un ekonomiskajiem kritērijiem, lai samazinātu gaistošo organisko savienojumu emisiju, kas saistīti ar tādu produktu izmantošanu, kas nav minēti VI vai VIII pielikumā. Ne vēlāk kā otrajā Izpildinstitūcijas sesijā pēc šī Protokola stāšanās spēkā Dalībvalstis vienojas par jauna pielikuma pieņemšanu produktiem, tai skaitā par produktu izvēles kritērijiem un gaistošo organisko savienojumu satura robežvērtībām produktiem, kas nav iekļauti VI vai VIII pielikumā, kā arī par šo robežvērtību piemērošanas grafiku. 8. Katra Dalībvalsts saskaņā ar 10. punktu: a) veic vismaz tos amonjaka kontroles pasākumus, kas noteikti IX pielikumā; b) lieto pēc saviem ieskatiem labākos pieejamos tehniskos paņēmienus amonjaka emisijas novēršanai un samazināšanai, kā noteikts norādījumu 5. dokumentā, kas pieņemts Izpildinstitūcijas septiņpadsmitajā sesijā (Lēmums 1999/1) un jebkuros turpmākos labojumos. 9. 10. punkts attiecas uz jebkuru Dalībvalsti: a) kuras kopējā zemes platība ir lielāka par diviem miljoniem kvadrātkilometru; b) kuras gada sēra, slāpekļa dioksīdu, amonjaka un/vai gaistošo organisko savienojumu emisija veicina paskābināšanu, eitrofikāciju vai ozona veidošanos apgabalos, kas atrodas vienas vai vairāku Dalībvalstu jurisdikcijā, bet pārsvarā rodas attiecīgās Dalībvalsts jurisdikcijā esošajā teritorijā, kas III pielikumā noteikta kā PEPA un kas iesniegusi dokumentāciju par šīm sekām saskaņā ar c) apakšpunktu; c) kas pēc šī Protokola parakstīšanas, ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas, vai pievienošanās tam iekļaušanai III pielikumā ir iesniegusi viena vai vairāku PEPA ģeogrāfisko sfēru aprakstus, kas attiecas uz vienu vai vairākiem piesārņotājiem kopā, ar atbalsta dokumentāciju; d) kas ar šī Protokola parakstīšanu, ratifikāciju, pieņemšanu vai apstiprināšanu, vai pievienošanos tam ir apliecinājusi savu apņemšanos darboties saskaņā ar šo punktu. 10. Dalībvalsts, uz kuru attiecas šis punkts: a) ja tā atrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā, pakļaujas šī panta un II pielikuma nosacījumiem tikai katram piesārņotājam noteiktā piesārņojuma emisijas pārvaldības apgabala (PEPA) teritorijā, kas atrodas tās jurisdikcijā un ir iekļauts III pielikumā; vai b) ja tā neatrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā, pakļaujas 1., 2., 3., 5., 6., un 7. punkta un II pielikuma nosacījumiem tikai katram piesārņotājam (slāpekļa oksīdi, sērs un/vai gaistošie organiskie savienojumi) noteiktā PEPA teritorijā, kas atrodas tās jurisdikcijā un ir iekļauts III pielikumā, taču tai savā jurisdikcijā nav jāpakļaujas 8. punkta nosacījumiem. 11. Kanāda un Amerikas Savienotās Valstis pēc šī protokola ratifikācijas, apstiprināšanas vai pieņemšanas, vai pievienošanās tam iesniedz Izpildinstitūcijai savas sēra, slāpekļa oksīdu un gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanas saistības automātiskai iekļaušanai II pielikumā; 12. Dalībvalstis, balstoties uz 10. panta 2. punktā minētā pirmā pārskata rezultātiem, un ne vēlāk kā vienu gadu pēc pārskata pabeigšanas turpina sarunas par turpmākajām saistībām emisijas samazināšanā. 4. pants Informācijas un tehnoloģiju apmaiņa 1. Katra Dalībvalsts saskaņā ar saviem likumiem, noteikumiem un praksi un saskaņā ar šī Protokola saistībām rada labvēlīgus priekšnoteikumus informācijas, tehnoloģiju un metožu apmaiņai, lai samazinātu sēra, slāpekļa oksīdu, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisiju, kas turklāt sekmē: 1. datu bāzu izveidi un atjaunināšanu, kas ietver informāciju par labākajiem pieejamajiem tehniskajiem paņēmieniem, tai skaitā par energoefektivitātes palielināšanu, zemu emisijas līmeni nodrošinošiem degļiem un labu vides praksi lauksaimniecībai; 2. informāciju un pieredzes apmaiņu mazāku piesārņojumu radošas transporta sistēmas izveidošanā; 3. tiešos rūpnieciskos kontaktus un sadarbību, ieskaitot kopuzņēmumus; 4. tehniskās palīdzības piedāvāšanu. 2. Lai sekmētu 1. punktā norādītās darbības, katra Dalībvalsts rada labvēlīgus apstākļus kontaktu un sadarbības veidošanai starp tām organizācijām un personām privātajā un valsts sektorā, kas var piedāvāt tehnoloģijas, plānošanas un inženierzinātņu pakalpojumus, iekārtas vai finanses. 5. pants Sabiedrības informētība 1. Katra Dalībvalsts saskaņā ar saviem likumiem, noteikumiem un praksi sekmē sabiedrības informēšanu, tai skaitā sniedzot informāciju par: a) gada valsts sēra, slāpekļa oksīdu, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisiju un progresu attiecībā uz valsts maksimuma emisijas sasniegšanu vai citām saistībām, kas minētas 3. pantā; b) attiecīgo sārņu nosēdumiem un koncentrāciju un, ja nepieciešams, nosēdumiem un koncentrāciju saistībā ar kritiskajām slodzēm un līmeņiem, kas minēti 2. pantā; c) troposfēras ozona līmeni; d) stratēģiju un pasākumiem, kas tiek lietoti vai tiks lietoti to gaisa piesārņojuma problēmu risināšanai, uz kurām attiecas šis Protokols un kā izklāstīts 6. pantā. 2. Turklāt katra Dalībvalsts var nodrošināt plašu pieeju informācijai, lai samazinātu emisiju, tai skaitā informācijai par: a) mazāku piesārņojumu radošām degvielām, atjaunojamajiem energoresursiem un energoefektivitāti, tai skaitā to izmantošanu transportā; b) produktu sastāvā esošajiem gaistošajiem organiskajiem savienojumiem, tai skaitā marķēšanu; c) iespējām, kā apsaimniekot mājsaimniecības atkritumus, kas satur gaistošos organiskos savienojumus; d) labu lauksaimniecības praksi, lai samazinātu amonjaka emisiju; e) veselības un vides problēmām, kas saistītas ar šajā Protokolā minētajiem sārņiem; f) to, kā privātpersonas un rūpniecība var palīdzēt samazināt šī Protokola aptverto sārņu emisiju. 6. pants Stratēģijas, politika, programmas, pasākumi un informācija 1. Lai nodrošinātu 3. pantā minēto saistību īstenošanu, katra Dalībvalsts pēc nepieciešamības un balstoties uz saprātīgiem zinātniskiem un ekonomiskiem kritērijiem: a) pēc šī Protokola stāšanās spēkā bez liekas kavēšanās pieņem atbilstošas stratēģijas, politiku un programmas; b) veic pasākumus sēra, slāpekļa oksīdu, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisijas kontrolei un samazināšanai; c) veic pasākumus, lai veicinātu energoefektivitātes palielināšanu un atjaunojamās enerģijas izmantošanu; d) veic pasākumus, lai samazinātu piesārņojumu radošu degvielu lietošanu; e) izveido un attīsta mazāku piesārņojumu radošas transporta sistēmas un veicina transporta pārvaldības sistēmas, lai samazinātu ceļu satiksmes radīto kopējo emisiju; f) veic pasākumus, lai veicinātu tādu procesu un produktu ieviešanu un attīstību, kas rada zemu piesārņojumu, ņemot vērā Izpildinstitūcijas septiņpadsmitajā sesijā (Lēmums 1999/1) pieņemtos norādījumu dokumentus Nr. I – V un jebkurus to labojumus; g) veicina pārvaldības programmu, tai skaitā brīvprātīgo programmu un ekonomisko līdzekļu lietošanu emisijas samazināšanai, ņemot vērā Izpildinstitūcijas septiņpadsmitajā sesijā (Lēmums 1999/1) pieņemto norādījumu dokumentu Nr. VI un jebkurus tā labojumus; h) atbilstoši vietējiem apstākļiem ievieš un tālāk izstrādā politiku un tādus pasākumus kā, piemēram, tirgus nepilnību progresīvu vai pakāpenisku samazināšanu, finanšu stimulus, atbrīvošanu no nodokļiem un nodevām un subsīdijas visos tajos sektoros, kas rada sēra, slāpekļa oksīdu, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisiju, kas neatbilst šī Protokola mērķiem, kā arī lieto tirgus līdzekļus; i) ja tas atmaksājas, veic pasākumus emisijas samazināšanai no atkritumiem, kas satur gaistošos organiskos savienojumus. 2. Katra Dalībvalsts vāc un saglabā informāciju par: a) sēra, slāpekļa oksīdu un gaistošo organisko savienojumu emisijas patieso līmeni un par šo savienojumu koncentrāciju un nosēdumiem, kā arī ozonu; tās Dalībvalstis, kas atrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā, ņem vērā EMEP darba plānu; b) sēra, slāpekļa oksīdu, gaistošo organisko savienojumu koncentrāciju un nosēdumiem, kā arī ozona ietekmi uz cilvēka veselību, augsnes un ūdens ekosistēmām un materiāliem. 3. Katra Dalībvalsts var veikt stingrākus pasākumus, nekā noteikts šajā Protokolā. 7. pants Ziņošana 1. Ievērojot savus likumus un noteikumus, un saskaņā ar šī Protokola saistībām: a) par šī Protokola ieviešanas pasākumiem katra Dalībvalsts sniedz pārskatu Izpildinstitūcijai Komisijas Izpildsekretāram. Pārskatu biežumu nosaka Dalībvalstis Izpildinstitūcijas sesijas laikā. Turklāt: i) ja Dalībvalsts lieto dažādas emisijas samazināšanas stratēģijas, kā minēts 3. panta 2. un 3. punktā, tā dokumentē lietotās stratēģijas un to atbilstību minēto punktu prasībām; ii) ja Dalībvalsts uzskata, ka atbilstoši 3. panta 3. punktam noteiktās robežvērtības nav tehniski un ekonomiski izpildāmas, ņemot vērā izmaksas un izdevīgumu, tā paziņo savu spriedumu un to pamato; b) EMEP vadības noteiktos un Izpildinstitūcijas sesijas laikā Dalībvalstu apstiprinātos laika periodos katra Dalībvalsts, kas atrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā, sniedz pārskatu EMEP Komisijas Izpildsekretāram, dodot šādu informāciju: (i) par sēra, slāpekļa oksīdu, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisijas līmeņiem, vismaz lietojot, EMEP vadības noteikto metodoloģiju un telpas un laika izvērsi; (ii) par katras vielas emisijas līmeņiem pārskata gadā (1990.), lietojot to pašu metodoloģiju, telpas un laika izvērsi; (iii) datus par plānoto emisiju un tās samazināšanas plānus; (iv) ja tas šķiet nepieciešams, informāciju par ārkārtas apstākļiem, kas attaisno viena vai vairāku sārņu emisiju, kas īslaicīgi ir augstāka par tai noteikto maksimumu; (c) ja pieprasa Izpildinstitūcija, Dalībvalstis, kas neatrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā, sagatavo b) apakšpunktā noteiktajai līdzīgu informāciju. 2. Informācija tiek iesniegta saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu un atbilstoši formātam un saturam, ko apstiprina ar Izpildinstitūcijas sesijas laikā pieņemto Dalībvalstu lēmumu. Šī lēmuma noteikumi pēc nepieciešamības tiek pārskatīti, lai noteiktu papildinājumus, kas attiecas uz ziņojumos iekļaujamās informācijas formātu vai saturu. 3. Pirms katras gada Izpildinstitūcijas sesijas EMEP savlaicīgi nodrošina informāciju par: a) sēra un slāpekļa oksīdu koncentrāciju un nosēdumiem, kā arī, ja iespējams, par gaistošo organisko savienojumu un ozona koncentrāciju; b) aprēķiniem par sēra un oksidētā un reducētā slāpekļa krājumiem un ar to saistīto informāciju par ozona un tā pirmdaļiņu pārnesi lielos attālumos. Ja pieprasa Izpildinstitūcija, Dalībvalstis, kas neatrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā, dara pieejamu līdzīgu informāciju. 4. Saskaņā ar Konvencijas 10. panta 2. punkta b) apakšpunktu Izpildinstitūcija organizē informācijas sagatavošanu par sēra un slāpekļa savienojumu nosēdumu un ozona koncentrācijas iedarbības sekām. 5. Izpildinstitūcijas sesiju laikā Dalībvalstis vienojas par regulāru atjauninātas informācijas sagatavošanu par aprēķinātiem un starptautiski optimizētiem asignējumiem emisijas samazināšanai valstīm, kas atrodas EMEP ģeogrāfiskajā sfērā, izmantojot integrētus novērtējuma modeļus, tai skaitā atmosfēras plūsmas modeļus, lai, kā minēts 3. panta 1. punktā, turpmāk samazinātu starpību starp reālo sēra un slāpekļa savienojumu nogulsnēšanos un kritiskās slodzes vērtībām, kā arī starpību starp faktisko ozona koncentrāciju un ozona kritiskajiem līmeņiem, kas noteikti I pielikumā, vai arī izmantojot citas novērtējuma metodes, kuras Dalībvalstis ir apstiprinājušas Izpildinstitūcijas sesijas laikā. 8. pants Pētījumi, attīstība un monitorings Dalībvalstis veicina pētījumus, attīstību, monitoringu un sadarbību, kas saistīta ar: a) šajā protokolā minēto vielu izraisīto nelabvēlīgo seku aprēķināšanas un novērtēšanas metožu starptautisku saskaņošanu, kuras izmanto, nosakot kritiskās slodzes un kritiskos līmeņus un, ja nepieciešams, šādas saskaņošanas procedūru izstrādāšanu; b) datu bāzu uzlabošanu par emisiju, īpaši par amonjaku un gaistošajiem organiskajiem savienojumiem; c) monitoringa metožu un sistēmu uzlabošanu, kā arī sēra, slāpekļa oksīdu un gaistošo organisko savienojumu pārneses, koncentrāciju un nogulsnēšanās, kā arī ozona un sekundāro vielu daļiņu veidošanās modelēšanas uzlabošanu; d) zinātniskās izpratnes uzlabošanu par to, kas notiek ar emisiju ilgā laika posmā, un par to ietekmi uz puslodes sēra, slāpekļa, gaistošo organisko savienojumu, ozona un vielu daļiņu fona koncentrācijām, īpaši pievēršoties brīvās troposfēras ķīmijai un piesārņojošo vielu starpkontinentālās plūsmas potenciālam; e) tālāku vispārējās stratēģijas izstrādi, lai samazinātu paskābināšanas, eitrofikācijas un fotoķīmiskā piesārņojuma nelabvēlīgās sekas, ietverot sinerģismus un kombinēto ietekmi; f) stratēģiju par turpmāko sēra, slāpekļa oksīdu, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanu, kas pamatojas uz kritiskajām slodzēm un kritiskajiem līmeņiem un arī uz tehnisko attīstību, kā arī uz integrētās novērtēšanas modelēšanas uzlabojumiem, ko izmanto, lai aprēķinātu starptautiski optimizētus asignējumus emisijas samazināšanai, jebkurai Dalībvalstij ņemot vērā nepieciešamību izvairīties no pārmērīgām izmaksām. Īpaša vērība jāpievērš lauksaimniecības un transporta radītai emisijai; g) modernajām tendencēm un zinātnisko izpratni par sēra, slāpekļa, gaistošo organisko savienojumu un fotoķīmiskā piesārņojuma plašāku ietekmi uz cilvēka veselību, ietverot to ietekmi uz cieto daļiņu koncentrācijām, un īpaši paskābināšanas un eitrofikācijas ietekmi uz vidi, kā arī materiāliem, it sevišķi vēstures un kultūras pieminekļiem, ņemot vērā saistību starp sēra oksīdiem, slāpekļa oksīdiem, amonjaku, gaistošajiem organiskajiem savienojumiem un troposfēras ozonu; h) emisijas samazināšanas tehnoloģijām, kā arī tehnoloģijām un metodēm, lai uzlabotu energoefektivitāti, taupīšanu un atjaunojamo energoresursu izmantošanu; i) fermām paredzēto amonjaka kontroles metožu efektivitāti un to ietekmi uz vietēja un reģionāla mēroga nogulsnēšanos; j) transporta pieprasījuma pārvaldību un mazāku piesārņojumu radoša transporta attīstību un veicināšanu; k) kvalitatīvo novērtēšanu un, ja iespējams, sēra, slāpekļa oksīdu, amonjaka un gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanas dēļ apkārtējai videi un cilvēka veselībai radīto ieguvumu ekonomisko novērtēšanu; l) līdzekļu izstrādāšanu, kas ļautu šīm darba metodēm kļūt plaši pieejamām un rezultātiem izmantojamiem. 9. pants Pienākumu izpilde Šī Protokola noteiktā katras Dalībvalsts pienākumu izpilde jāpārbauda regulāri. Šīs pārbaudes veic Ieviešanas komiteja, kas nodibināta ar Izpildinstitūcijas Lēmumu 1997/2 Izpildinstitūcijas piecpadsmitajā sesijā un kas sniedz ziņojumus Dalībvalstīm saskaņā ar minētā lēmuma pielikuma noteikumiem un tā turpmākajiem iespējamiem labojumiem. 10. pants Dalībvalstu pārskati izpildinstitūcijas sesijās 1. Saskaņā ar šīs Konvencijas 10. panta 2. punkta a) apakšpunktu Izpildinstitūcijas sesiju laikā Dalībvalstis pārbauda Dalībvalstu, EMEP un Izpildinstitūcijas palīginstitūciju sniegto informāciju, datus par sēra un slāpekļa savienojumu koncentrāciju un nogulsnēšanās un fotoķīmiskā piesārņojuma ietekmi, kā arī 9. pantā minētos Ieviešanas komitejas ziņojumus. 2. a) Izpildinstitūcijas sesijās Dalībvalstis pārbauda, kā tiek pildītas šī Protokola uzliktās saistības, tai skaitā: i) to saistības pret aprēķināto un starptautiski optimizēto asignējumu emisijas samazināšanai, kā norādīts 7. panta 5. punktā; ii) atbilstību un progresu, kāds panākts šī Protokola mērķu sasniegšanā; b) pārskatos jāņem vērā vislabākā pieejamā zinātniskā informācija par paskābināšanas, eitrofikācijas un fotoķīmiskā piesārņojuma ietekmi, iekļaujot vērtējumu par visām atbilstošajām veselības problēmām, kritiskajiem līmeņiem un slodzēm, integrēto novērtēšanas modeļu attīstību un uzlabošanu, tehnoloģisko attīstību, mainīgajiem ekonomiskajiem apstākļiem, progresu datu bāzu izveidē par emisiju un piesārņojuma samazināšanas tehnoloģijām, īpaši par tām, kas saistītas ar amonjaku un gaistošajiem organiskajiem savienojumiem, kā arī emisijas līmeņa saistību pildīšanu; c) šādu pārskatu procedūras, metodes un laiku nosaka Dalībvalstis Izpildinstitūcijas sesijas laikā. Pirmā pārskata sniegšana notiek ne vēlāk kā vienu gadu pēc Protokola stāšanās spēkā. 11. pants Strīdu noregulēšana 1. Ja starp divām vai vairākām Dalībvalstīm radies strīds par šī Protokola interpretāciju vai lietošanu, tās meklē domstarpību risinājumu sarunu ceļā vai ar citiem mierīgiem līdzekļiem pēc savas izvēles. Strīda Dalībvalstis par to paziņo Izpildinstitūcijai. 2. Šī protokola ratificēšanas, akceptēšanas vai apstiprināšanas laikā vai jebkurā brīdī pēc tās Dalībvalsts, ja vien tā nav reģionālā ekonomiski integrētā organizācija, var iesniegt depozitārijā rakstisku dokumentu, ar kuru tā deklarē savu uzskatu, ka attiecībā uz jebkuru strīdu par Protokola interpretāciju vai piemērošanu tā uzskata vienu vai abus no turpmāk minētajiem strīdu izšķiršanas veidiem par obligātiem ipso facto (ar šo faktu) un bez īpašas vienošanās attiecībā uz Dalībvalsti, kas pieņem šīs pašas saistības: a) strīda iesniegšana Starptautiskajā tiesā; b) nodošana arbitrāžai atbilstoši procedūrām, ko Dalībvalstis pieņems Izpildinstitūcijas sesijas laikā un kas parādīsies pielikumā par arbitrāžu. Ja Dalībvalsts ir reģionālā ekonomiski integrētā organizācija, tā var iesniegt līdzīga satura paziņojumu par arbitrāžu atbilstoši b) apakšpunktā minētajām procedūrām. 3. Otrajā punktā minētā deklarācija paliek spēkā, līdz beidzas tajā norādītais termiņš vai trīs mēnešus pēc tam, kad depozitārijā iesniegts tās rakstisks atsaukums. 4. Jauna deklarācija, paziņojums par tās atsaukšanu vai deklarācijas termiņa izbeigšanās nekādā veidā neietekmē tiesvedību, kas uzsākta Starptautiskajā Justīcijas tiesā vai arbitrāžas tiesā, ja vien strīda Dalībvalstis nevienojas par citādu risinājumu. 5. Ja 12 mēnešus pēc vienas Dalībvalsts paziņojuma otrai par strīda esamību abas Dalībvalstis nav spējušas izšķirt strīdu ar 1. punktā minētajiem līdzekļiem, tad pēc jebkuras strīdā iesaistītās Dalībvalsts lūguma strīds tiek nodots samierināšanai, izņemot gadījumus, kad strīda Dalībvalstis ir vienojušās par 2. punktā minētajiem strīda izšķiršanas līdzekļiem. 6. Lai īstenotu 5. punktā noteiktās prasības, tiek izveidota samierināšanas komisija. Tās sastāvā ir vienāds skaits locekļu no katras iesaistītās Dalībvalsts vai arī, ja vairākām Dalībvalstīm ir vienādas intereses, tās pārstāvoša locekļu grupa, kā arī priekšsēdētājs, ko ieceļ komisijas locekļi. Komisija vienojas par ieteicamo risinājumu, ko strīda Dalībvalstis godprātīgi apsver. 12. pants Pielikumi Šī Protokola pielikumi ir tā neatņemama sastāvdaļa. 13. pants Grozījumi un labojumi 1. Jebkura Dalībvalsts var ierosināt izdarīt grozījumus šajā Protokolā. Jebkura konvencijai pievienojusies Dalībvalsts var iesniegt priekšlikumu koriģēt šī Protokola II pielikumu, lai tam pievienotu savu nosaukumu kopā ar emisijas līmeņiem, emisijas maksimumu un plānoto emisijas samazinājumu procentos. 2. Ieteiktie labojumi un grozījumi jāiesniedz rakstiski Komisijas Izpildsekretāram, kas tos nodod tālāk visām Dalībvalstīm. Dalībvalstis apspriež ieteiktos labojumus un grozījumus nākamajā Izpildinstitūcijas sesijā ar nosacījuma, ka Izpildsekretārs ir iepazīstinājis ar šiem labojumiem Dalībvalstis vismaz deviņdesmit dienas pirms sesijas. 3. Šī Protokola grozījumus, tai skaitā grozījumus pielikumos Nr. II līdz IX, pēc vienprātības (konsensa) principa pieņem visas Izpildinstitūcijas sesijā klātesošās Dalībvalstis. Minētajām Dalībvalstīm grozījumi stājas spēkā deviņdesmitajā dienā pēc tam, kad divas trešdaļas Dalībvalstu ir iesniegušas depozitārijam grozījumus akceptējošus aktus. Jebkurai citai Dalībvalstij labojumi stājas spēkā deviņdesmitajā dienā pēc tam, kad tā ir depozitārijā iesniegusi aktus par grozījumu akceptēšanu. 4. Grozījumus šī Protokola pielikumos, izņemot 3. punktā minētos pielikumus, pieņem visas Izpildinstitūcijas sesijā klātesošās Dalībvalstis pēc vienprātības (konsensa) principa. Deviņdesmit dienas pēc tam, kad Komisijas Izpildsekretārs ir iepazīstinājis ar tiem visas Dalībvalstis, šie grozījumi stājas spēkā visām Dalībvalstīm, kas nav depozitārijam iesniegušas paziņojumu atbilstoši 5. punkta nosacījumiem, ar noteikumu, ka vismaz sešpadsmit Dalībvalstis nav iesniegušas šādu paziņojumu. 5. Ikviena Dalībvalsts, kas nav spējīga apstiprināt grozījumus pielikumā, izņemot grozījumus 3. punktā minētajos pielikumos, deviņdesmit dienu laikā pēc Dalībvalstu informēšanas par šo grozījumu pieņemšanu rakstiski paziņo par savu nespēju apstiprināt grozījumus depozitārijam. Depozitārijs nekavējoties informē par šādu paziņojumu visas pārējās Dalībvalstis. Dalībvalsts var jebkurā brīdī atsaukt šādu paziņojumu, un pēc piekrišanas akta iesniegšanas depozitārijā pielikuma grozījums stājas spēkā. 6. Labojumus II pielikumā pēc konsenssa principa pieņem visas Izpildinstitūcijas sesijā klātesošās Dalībvalstis, un tie visām šī Protokola Dalībvalstīm stājas spēkā deviņdesmitajā dienā pēc datuma, kurā Komisijas Izpildsekretārs rakstiski paziņo Dalībvalstīm par šo labojumu pieņemšanu. 14. pants Protokola parakstīšana 1. Eiropas Ekonomikas komisijas dalībvalstis, kā arī valstis ar padomdevēja statusu Eiropas Ekonomikas komisijā atbilstoši 1947. gada 28. marta Ekonomikas un sociālās padomes 36. (IV) rezolūcijas 8. punktam, reģionālās ekonomiski integrētās organizācijas, kuras izveido suverēnās valstis – Eiropas Ekonomikas komisijas locekles ar pilnvarām risināt sarunas par starptautiskiem līgumiem, slēgt un pildīt šādus līgumus Protokolā ietvertajās jomās, Protokolu varēs parakstīt Gēteborgā (Zviedrijā) 1999. gada 30. novembrī un 1. decembrī un pēc tam – līdz 2000. gada 30. maijam – Apvienoto Nāciju Organizācijas Galvenajā mītnē Ņujorkā ar noteikumu, ka attiecīgās valstis un organizācijas ir Konvencijas Dalībvalstis un minētas II pielikumā. 2. Savu pilnvaru robežās šīs reģionālās ekonomiski integrētās organizācijas izmanto tiesības un pilda saistības, ko šis Protokols nosaka savām pārstāvētajām Dalībvalstīm. Šādos gadījumos šo organizāciju Dalībvalstis nedrīkst individuāli izmantot šīs tiesības. 15. pants Ratifikācija, pieņemšana, apstiprināšana un pievienošanās 1. Šis protokols ir jāratificē, jāpieņem vai jāapstiprina tā parakstītājvalstīm. 2. Valstis un organizācijas, kas minētas 14. panta 1. punktā, var pievienoties Protokolam ar 2000. gada 31. maiju. 3. Ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas un pievienošanās aktus glabā depozitārijā. 16. pants Depozitārijs Depozitārijs ir Apvienoto Nāciju Ģenerālsekretārs. 17. pants Stāšanās spēkā 1. Protokols stājas spēkā deviņdesmitajā dienā pēc datuma, kad depozitārijā tiek iesniegts sešpadsmitais ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas un pievienošanās akts. 2. Katrai valstij un organizācijai, kas atbilst 14. nodaļas 1. punkta nosacījumiem un kas ratificē, pieņem vai apstiprina Protokolu vai pievienojas tam pēc sešpadsmitā ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas un pievienošanās akta iesniegšanas, Protokols stājas spēkā deviņdesmitajā dienā pēc datuma, kad šī valsts iesniedz depozitārijā savu ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās aktu. 18. pants Izstāšanās Kad pagājuši pieci gadi no dienas, kad Protokols konkrētai Dalībvalstij stājies spēkā, šī Dalībvalsts var jebkurā laikā izstāties no tā, rakstiski paziņojot par to depozitārijam. Jebkura šāda izstāšanās stājas spēkā deviņdesmitajā dienā pēc datuma, kad depozitārijs saņēmis paziņojumu, vai arī vēlākā datumā, ja tāds noteikts paziņojumā par izstāšanos. 19. pants Autentiskie teksti Protokola oriģināls, kura angļu, franču un krievu valodā rakstītie teksti ir vienlīdz autentiski, tiek nodots glabāšanā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālsekretāram. To APLIECINOT, attiecīgi pilnvarotas personas ir parakstījušas šo Protokolu. Izpildīts Gēteborgā (Zviedrijā) tūkstoš deviņi simti deviņdesmit devītā gada trīsdesmitajā novembrī. [1] Saīsinājums no angļu valodas, kas nozīmē – pollutant emissions management area -------------------------------------------------- I PIELIKUMS KRITISKĀS SLODZES UN LĪMEŅI I. SKĀBUMA PAKĀPES KRITISKĀS SLODZES A. Dalībvalstīm EMEP ģeogrāfiskajā sfērā 1. Ekosistēmu skābuma pakāpes kritiskās slodzes (kā noteikts 1. pantā) tiek noteiktas saskaņā ar Konvencijas "Rokasgrāmatu par metodoloģiju un kritērijiem kritisko līmeņu/slodžu kartēšanai un ģeogrāfiskajiem apgabaliem, kur tās ir pārsniegtas". Tās nozīmē maksimālo skābo nosēdumu daudzumu, kādu ekosistēma bez kaitējuma var pieļaut ilgā laika posmā. Nosakot skābuma pakāpes kritiskās slodzes slāpeklim, ņem vērā slāpekļa piesaistes procesus ekosistēmas iekšienē (piemēram, augu uzņemto slāpekli). To neņem vērā, nosakot skābuma pakāpes kritisko slodzi sēram. Nosakot kopējo skābuma pakāpes kritisko slodzi sēram un slāpeklim, slāpekli ņem vērā tikai tajā gadījumā, ja slāpekļa nosēdumi pārsniedz slāpekļa piesaisti ekosistēmā. Visas Dalībvalstu noteiktās kritiskās slodzes tiek summētas, lai lietotu integrētajā novērtēšanas modelēšanā, ko izmanto par ieteikumu avotu II pielikumā ietverto emisijas maksimuma noteikšanai. B. Dalībvalstīm Ziemeļamerikā 2. Kanādas austrumu daļā kritiskās mežu ekosistēmu sēra plus slāpekļa slodzes ir noteiktas, izmantojot zinātnisku metodoloģiju un kritērijus ("Kanādas skābo lietu novērtējums 1997. gadā"), kas līdzinās "Rokasgrāmatā par metodoloģiju un kritērijiem kritisko līmeņu/slodžu kartēšanai un ģeogrāfiskajiem apgabaliem, kur tās ir pārsniegtas" izklāstītajām metodēm un kritērijiem. Kanādas austrumu daļā skābuma pakāpes kritiskās slodzes vērtības (kā noteikts 1. pantā) sēra daudzumam nokrišņos tiek izteiktas kilogramos uz hektāru gadā. Albertas provincē, Rietumkanādā, kur nosēdumu līmeņi patlaban ir zemāki par vides robežlielumiem, ir pieņemtas vispārējās kritiskās slodzes klasifikācijas sistēmas, ko izmanto Eiropā augsnes potenciālās skābuma pakāpes novērtēšanai. Potenciālo skābuma pakāpi nosaka, no sēra un slāpekļa nosēdumu daudzuma atņemot galveno katjonu kopējo nosēdumu (gan mitro, gan sauso) daudzumu. Lai tiktu galā ar skābo nosēdumu emisiju, papildus potenciālās skābuma pakāpes kritiskajām slodzēm Albertas provincē ir noteiktas mērķa un monitoringa slodzes. 3. Amerikas Savienotajām Valstīm paskābināšanas ietekmi novērtē, nosakot ekosistēmu jutīgumu, kopējo skābo jonu savienojumu slodzi ekosistēmās un nepilnīgi zināmo slāpekļa piesaistes apjomu ekosistēmu iekšienē. 4. Šīs slodzes un ietekmes tiek lietotas integrētā novērtējuma modelēšanā un izmantotas par vadlīnijām II pielikumā ietvertā emisijas maksimuma un/vai samazinājuma noteikšanai Kanādai un Amerikas Savienotajām Valstīm. II. BIOGĒNĀ SLĀPEKĻA KRITISKĀS SLODZES Dalībvalstīm EMEP ģeogrāfiskajā sfērā 5. Ekosistēmu kritiskās slodzes (kā noteikts 1. pantā) biogēnajam slāpeklim (eitrofikācijai) tiek noteiktas saskaņā ar Konvencijas "Rokasgrāmatu par metodoloģiju un kritērijiem kritisko līmeņu/slodžu kartēšanai un ģeogrāfiskajiem apgabaliem, kur tās ir pārsniegtas". Tās apzīmē eitrofikāciju izraisošā slāpekļa nosēdumu maksimālo daudzumu, kādu ekosistēma bez kaitējuma var pieļaut ilgā laika posmā. Visas Dalībvalstu noteiktās kritiskās slodzes tiek summētas, lai lietotu integrētajā novērtēšanas modelēšanā, kuru izmanto par ieteikumu avotu II pielikumā ietverto emisijas maksimuma noteikšanai. III. OZONA KRITISKIE LĪMEŅI A. Dalībvalstīm EMEP ģeogrāfiskajā sfērā 6. Ozona kritiskie līmeņi (kā noteikts 1. pantā) augu aizsardzībai tiek noteikti atbilstoši Konvencijas "Rokasgrāmatai par metodoloģiju un kritērijiem kritisko līmeņu/slodžu kartēšanai un ģeogrāfiskajiem apgabaliem, kur tās ir pārsniegtas". Tos izsaka kā pieļaujamās uzkrātā ozona daudzuma iedarbības koncentrācijas, kas pārsniedz ozona sākumkoncentrāciju jeb 40 ppb (daļiņas uz miljardu pēc tilpuma). Šo ekspozīcijas indeksu sauc par AOT40 (pieļaujamais uzkrātā ozona daudzums, kas pārsniedz 40 ppb). AOT40 aprēķina, vispirms no katras stundas koncentrācijas (kas izteiktas ppb vienībās), kas pārsniedz 40 ppb, atņemot 40 ppb un tad summējot iegūtās starpības. 7. Lai noteiktu riska zonas, kurās ir pārsniegts ozona kritiskais līmenis, tiek lietots ozona kritiskais ilgtermiņa līmenis lauksaimniecības kultūrai, kur AOT40 vērtība ir 3000 ppb dienas gaismas stundās no maija līdz jūlijam (lauksaimniecības kultūru augšanas periods). Integrētās novērtēšanas modelēšanā, kas tika veikta šim Protokolam, lai sniegtu ieteikumus II pielikumā iekļautā emisijas maksimuma noteikšanai, tika izvirzīti konkrēti mērķi kritisko līmeņu pārsniegumu samazināšanai. Ozona kritiskais ilgtermiņa līmenis lauksaimniecības kultūrām tiek ņemts vērā arī, aizsargājot citus augus, piemēram, kokus un dabisko veģetāciju. Patlaban tiek turpināti zinātniskie pētījumi, lai izstrādātu plašāku skaidrojumu par veģetācijas ozona kritisko līmeņu pārsniegšanas gadījumiem. 8. Ozona kritiskais līmenis cilvēka veselībai noteikts Pasaules Veselības organizācijas (PVO) gaisa kvalitātes norādījumos, kur tas ir 120 μg/m3 kā astoņu stundu vidējā vērtība. Sadarbībā ar Pasaules Veselības organizācijas Eiropas reģionālo biroju (PVO/ERB) kā aizstājējs PVO gaisa kvalitātes norādījumiem, ko izmanto integrētajā novērtējuma modelēšanā, tika pieņemts kritiskais ozona līmenis 120 μg/m3, kas izteikts kā AOT60 (pieļaujamais uzkrātā ozona daudzums, kas pārsniedz 60 ppb), kas aprēķināts viena gada laikā. To izmanto, nosakot riska zonas, kurās pārsniegts kritiskais līmenis. Integrētās novērtēšanas modelēšanā, kas tika veikta šim protokolam, lai sniegtu ieteikumus II pielikumā iekļauto emisijas maksimuma noteikšanai, tika izvirzīti konkrēti mērķi šo kritisko līmeņu pārsnieguma samazināšanai. B. Dalībvalstīm Ziemeļamerikā 9. Kanādā ozona kritiskos līmeņus nosaka cilvēka veselības un vides aizsardzībai, un tos lieto Kanādas valsts ozona standarta noteikšanai. II pielikumā minētais emisijas maksimums tiek noteikts tā, lai varētu izpildīt Kanādas valsts ozona standartu. 10. Amerikas Savienotajās Valstīs ozona kritiskos līmeņus ar atbilstošu drošības rezervi nosaka sabiedrības veselības aizsardzībai, lai aizsargātu sabiedrības labklājību no jebkurām zināmām vai paredzamām nelabvēlīgām ietekmēm. Šie līmeņi tiek lietoti valsts gaisa kvalitātes standarta noteikšanai. Lai sniegtu ieteikumus II pielikumā minētā emisijas maksimumu noteikšanai un/vai emisijas samazināšanai Amerikas Savienotajām Valstīm, tiek lietota integrētā novērtēšanas modelēšana un gaisa kvalitātes standarts. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS EMISIJAS MAKSIMUMS Tabulās minētais emisijas maksimums ir saistīts ar šī Protokola 3. panta 1. un 10. punkta nosacījumiem. Emisijas līmeņi 1980. un 1990. gadā un dati par emisijas procentuālu samazināšanu ir sniegti tikai informācijas nolūkā. 1. tabula. Sēra emisijas maksimums (tūkstoš tonnu SO2 gadā) Dalībvalsts | Emisijas līmeņi | Emisijas maksimums 2010. gadam | Emisijas procentuālā samazināšana līdz 2010. gadam (bāzes gads 1990.) | 1980 | 1990 | Armēnija | 141 | 73 | 73 | 0 % | Austrija | 400 | 91 | 39 | – 57 % | Baltkrievija | 740 | 637 | 480 | – 25 % | Beļģija | 828 | 372 | 106 | – 72 % | Bulgārija | 2050 | 2008 | 856 | – 57 % | Kanāda valsts [1] | 4643 | 3236 | | | PEPA (SORA) | 3135 | 1873 | | | Horvātija | 150 | 180 | 70 | – 61 % | Čehijas Republika | 2257 | 1876 | 283 | – 85 % | Dānija | 450 | 182 | 55 | – 70 % | Somija | 584 | 260 | 116 | – 55 % | Francija | 3208 | 1269 | 400 | – 68 % | Vācija | 7514 | 5313 | 550 | – 90 % | Grieķija | 400 | 509 | 546 | 7 % | Ungārija | 1633 | 1010 | 550 | – 46 % | Īrija | 222 | 178 | 42 | – 76 % | Itālija | 3757 | 1651 | 500 | – 70 % | Latvija | — | 119 | 107 | – 10 % | Lihtenšteina | 0,39 | 0,15 | 0,11 | – 27 % | Lietuva | 311 | 222 | 145 | – 35 % | Luksemburga | 24 | 15 | 4 | – 73 % | Nīderlande | 490 | 202 | 50 | – 75 % | Norvēģija | 137 | 53 | 22 | – 58 % | Polija | 4100 | 3210 | 1397 | – 56 % | Portugāle | 266 | 362 | 170 | – 53 % | Moldovas Republika | 308 | 265 | 135 | – 49 % | Rumānija | 1055 | 1311 | 918 | – 30 % | Krievijas Federācija [2] | 7161 | 4460 | | | PEPA | 1062 | 1133 | 635 | – 44 % | Slovākija | 780 | 543 | 110 | – 80 % | Slovēnija | 235 | 194 | 27 | – 86 % | Spānija [2] | 2959 | 2182 | 774 | – 65 % | Zviedrija | 491 | 119 | 67 | – 44 % | Šveice | 116 | 43 | 26 | – 40 % | Ukraina | 3849 | 2782 | 1457 | – 48 % | Apvienotā Karaliste | 4863 | 3731 | 625 | – 83 % | Amerikas Savienotās Valstis [3] | | | | | Eiropas Savienība | 26456 | 16436 | 4059 | – 75 % | 2. tabula. Slāpekļa oksīdu emisijas maksimums (tūkstoš tonnu NO2 gadā) Dalībvalsts | Emisijas līmeņi 1990. gadā | Emisijas maksimums 2010. gadam | Emisijas procentuāla samazināšana līdz 2010. gadam (bāzes gads 1990.) | Armēnija | 46 | 46 | 0 % | Austrija | 194 | 107 | – 45 % | Baltkrievija | 285 | 255 | – 11 % | Beļģija | 339 | 181 | – 47 % | Bulgārija | 361 | 266 | – 26 % | Kanāda [4] | 2104 | | | Horvātija | 87 | 87 | 0 % | Čehijas Republika | 742 | 286 | – 61 % | Dānija | 282 | 127 | – 55 % | Somija | 300 | 170 | – 43 % | Francija | 1882 | 860 | – 54 % | Vācija | 2693 | 1081 | – 60 % | Grieķija | 343 | 344 | 0 % | Ungārija | 238 | 198 | –17 % | Īrija | 115 | 65 | – 43 % | Itālija | 1938 | 1000 | – 48 % | Latvija | 93 | 84 | – 10 % | Lihtenšteina | 0,63 | 0,37 | – 41 % | Lietuva | 158 | 110 | – 30 % | Luksemburga | 23 | 11 | – 52 % | Nīderlande | 580 | 266 | – 54 % | Norvēģija | 218 | 156 | – 28 % | Polija | 1280 | 879 | – 31 % | Portugāle | 348 | 260 | – 25 % | Moldovas Republika | 100 | 90 | – 10 % | Rumānija | 546 | 437 | – 20 % | Krievijas Federācija [5] | 3600 | | | PEPA | 360 | 265 | – 26 % | Slovākija | 225 | 130 | – 42 % | Slovēnija | 62 | 45 | – 27 % | Spānija [5] | 1113 | 847 | – 24 % | Zviedrija | 338 | 148 | – 56 % | Šveice | 166 | 79 | – 52 % | Ukraina | 1888 | 1222 | – 35 % | Apvienotā Karaliste | 2673 | 1181 | – 56 % | Amerikas Savienotās Valstis [6] | | | | Eiropas Savienība | 13161 | 6671 | – 49 % | 3. tabula. Amonjaka emisijas maksimums (tūkstoš tonnu NH3 gadā) Dalībvalsts | Emisijas līmeņi 1990. gadā | Emisijas maksimums 2010. gadam | Emisijas procentuāla samazināšana līdz 2010. gadam (bāzes gads 1990.) | Armēnija | 25 | 25 | 0 % | Austrija | 81 | 66 | – 19 % | Baltkrievija | 219 | 158 | – 28 % | Beļģija | 107 | 74 | – 31 % | Bulgārija | 144 | 108 | – 25 % | Horvātija | 37 | 30 | – 19 % | Čehijas Republika | 156 | 101 | – 35 % | Dānija | 122 | 69 | – 43 % | Somija | 35 | 31 | – 11 % | Francija | 814 | 780 | – 4 % | Vācija | 764 | 550 | – 28 % | Grieķija | 80 | 73 | – 9 % | Ungārija | 124 | 90 | – 27 % | Īrija | 126 | 116 | – 8 % | Itālija | 466 | 419 | – 10 % | Latvija | 44 | 44 | 0 % | Lihtenšteina | 0,15 | 0,15 | 0 % | Lietuva | 84 | 84 | 0 % | Luksemburga | 7 | 7 | 0 % | Nīderlande | 226 | 128 | – 43 % | Norvēģija | 23 | 23 | 0 % | Polija | 508 | 468 | – 8 % | Portugāle | 98 | 108 | 10 % | Moldovas Republika | 49 | 42 | – 14 % | Rumānija | 300 | 210 | – 30 % | Krievijas Federācija [7] | 1191 | | | PEPA | 61 | 49 | – 20 % | Slovākija | 62 | 39 | – 37 % | Slovēnija | 24 | 20 | – 17 % | Spānija [7] | 351 | 353 | 1 % | Zviedrija | 61 | 57 | – 7 % | Šveice | 72 | 63 | – 13 % | Ukraina | 729 | 592 | – 19 % | Apvienotā Karaliste | 333 | 297 | – 11 % | Eiropas Savienība | 3671 | 3129 | – 15 % | 4. tabula. Gaistošo organisko savienojumu emisijas maksimums (GOS) (tūkstoš tonnu GOS gadā) Dalībvalsts | Emisijas līmeņi 1990. gadā | Emisijas maksimums 2010. gadam | Emisijas procentuāla samazināšana līdz 2010. gadam (bāzes gads 1990.) | Armēnija | 81 | 81 | 0 % | Austrija | 351 | 159 | – 55 % | Baltkrievija | 533 | 309 | – 42 % | Beļģija | 324 | 144 | – 56 % | Bulgārija | 217 | 185 | – 15 % | Kanāda [8] | 2880 | | | Horvātija | 105 | 90 | – 14 % | Čehijas Republika | 435 | 220 | – 49 % | Dānija | 178 | 85 | – 52 % | Somija | 209 | 130 | – 38 % | Francija | 2957 | 1100 | – 63 % | Vācija | 3195 | 995 | – 69 % | Grieķija | 373 | 261 | – 30 % | Ungārija | 205 | 137 | – 33 % | Īrija | 197 | 55 | – 72 % | Itālija | 2213 | 1159 | – 48 % | Latvija | 152 | 136 | – 11 % | Lihtenšteina | 1,56 | 0,86 | – 45 % | Lietuva | 103 | 92 | – 11 % | Luksemburga | 20 | 9 | – 55 % | Nīderlande | 502 | 191 | – 62 % | Norvēģija | 310 | 195 | – 37 % | Polija | 831 | 800 | – 4 % | Portugāle | 640 | 202 | – 68 % | Moldovas Republika | 157 | 100 | – 36 % | Rumānija | 616 | 523 | – 15 % | Krievijas Federācija [9] | 3566 | | | PEPA | 203 | 165 | – 19 % | Slovākija | 149 | 140 | – 6 % | Slovēnija | 42 | 40 | – 5 % | Spānija [9] | 1094 | 669 | – 39 % | Zviedrija | 526 | 241 | – 54 % | Šveice | 292 | 144 | – 51 % | Ukraina | 1369 | 797 | – 42 % | Apvienotā Karaliste | 2555 | 1200 | – 53 % | Amerikas Savienotās Valstis [10] | | | | Eiropas Savienība | 15353 | 6600 | – 57 % | [1] ratificējot, pieņemot vai apstiprinot šo Protokolu vai pievienojoties tam, Kanāda iesniedz sēra emisijas maksimumu, kas noteikts vai nu visā valstī, vai tās PEPA, un mēģina noteikt maksimumus 2010. gadam. Sēra PEPA būs sēra oksīdu regulēšanas apgabals (SORA), kas kā dienvidaustrumu Kanādas SORA tika noteikts saskaņā ar Protokola par turpmāko sēra emisijas samazināšanu III pielikumu, kas pieņemts 1994. gada 14. jūnijā Oslo. Šis vienu miljonu kvadrātkilometru plašais apgabals ietver visas Prinča Edvarda salas, Jaunskotijas un Ņūbransvikas provinces un visu Kvebekas provinces dienviddaļu, kuras augšējā robeža taisnā līnijā stiepjas no Haversentpjēras Sentlorensa līča ziemeļdaļā līdz Kvebekas un Ontārio provinces robežas krustpunktam ar Džeimsa līča krasta līniju, kā arī visu Ontārio provinces dienviddaļu starp Kvebekas un Ontārio provinces robežas krustpunktiem ar Džeimsa līča krasta līniju ziemeļos un Nipigonas upi pie Augšezera dienvidos. [2] Minētie skaitļi attiecas uz EMEP apgabala Eiropas daļu. [3] ratificējot, pieņemot vai apstiprinot šo Protokolu vai pievienojoties tam, Amerikas Savienotās Valstis iekļaušanai šajā pielikumā iesniedz: a) īpašus mobilo un stacionāro avotu sēra emisijas samazināšanas pasākumus, ko var veikt valsts mērogā vai PEPA teritorijā, ja PEPA sēram ir iesniegts iekļaušanai III pielikumā; b) aprēķināto kopējo sēra emisijas līmeņa vērtību 1990. gadam, valsts mērogā vai PEPA teritorijā; c) paredzamo kopējo sēra emisijas līmeņa vērtību 2010. gadam valsts mērogā vai PEPA teritorijā; d) ar minētajiem lielumiem saistītus aprēķinus par sēra emisijas procentuālu samazināšanu. b) lielums tiks iekļauts tabulā, bet a), c) un d) – minēti tabulas vērē. [4] Ratificējot, pieņemot vai apstiprinot šo Protokolu vai pievienojoties tam, Kanāda iesniedz slāpekļa oksīdu emisijas līmeni 1990. gadā un emisijas maksimums 2010. gadā vai nu valsts līmenī, vai slāpekļa oksīdiem noteiktā PEPA teritorijā, ja tāds ir izveidots. [5] Minētie skaitļi attiecas uz EMEP apgabala Eiropas daļu; [6] Ratificējot, pieņemot vai apstiprinot šo Protokolu vai pievienojoties tam, Amerikas Savienotās Valstis iekļaušanai šajā pielikumā iesniedz: a) īpašus mobilo un stacionāro avotu slāpekļa oksīdu emisijas samazināšanas pasākumus, ko var veikt valsts mērogā vai PEPA teritorijā, ja PEPA slāpekļa oksīdiem ir iesniegts iekļaušanai III pielikumā; b) kopējo slāpekļa oksīdu emisijas līmeņa aprēķināto vērtību 1990. gadam, valsts mērogā vai PEPA teritorijā; c) paredzamo kopējo slāpekļa oksīdu emisijas līmeņa vērtību 2010. gadam valsts mērogā vai PEPA teritorijā; d) ar minētajiem lielumiem saistītus aprēķinus par slāpekļa oksīdu PEPA procentuālu samazināšanu. b) lielums tiks iekļauts tabulā, bet a), c) un d) – minēti tabulas vērē. [7] Minētie skaitļi attiecas uz EMEP apgabala Eiropas daļu; [8] Ratificējot, pieņemot vai apstiprinot šo Protokolu vai pievienojoties tam, Kanāda iesniedz gaistošo organisko savienojumu emisijas līmeņus 1990. gadā un to emisijas maksimumus 2010. gadā vai nu visā valstī, vai GOS noteiktā PEPA teritorijā, ja tāds ir izveidots. [9] Minētie skaitļi attiecas uz EMEP apgabala Eiropas daļu. [10] Ratificējot, pieņemot vai apstiprinot šo Protokolu vai pievienojoties tam, Amerikas Savienotās Valstis iekļaušanai šajā pielikumā iesniedz: a) īpašus mobilo un stacionāro avotu GOS emisijas samazināšanas pasākumus, ko var veikt valsts mērogā vai PEPA teritorijā, ja PEPA gaistošajiem organiskajiem savienojumiem ir iesniegts iekļaušanai III pielikumā; b) kopējo GOS emisijas līmeņa aprēķināto vērtību 1990. gadam, valsts mērogā vai PEPA teritorijā; c) paredzamo kopējo GOS emisijas līmeņa vērtību 2010. gadam valsts mērogā vai PEPA teritorijā; d) ar minētajiem lielumiem saistītus aprēķinus par GOS emisijas procentuālu samazināšanu. b) lielums tiks iekļauts tabulā, bet a), c) un d) – minēts tabulas vērē. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS NOTEIKTAIS PIESĀRŅOJUMA EMISIJAS PĀRVALDĪBAS APGABALS (PEPA) Šī Protokola nolūkiem sarakstā ir iekļauti šādi piesārņojuma emisijas regulēšanas apgabali (PEPA): Krievijas Federācijas PEPA Šī teritorija aptver Murmanskas apgabalu, Karēlijas Republiku, Ļeņingradas apgabalu (iekļaujot Sanktpēterburgu), Pleskavas apgabalu, Novgorodas apgabalu un Kaļiņingradas apgabalu. PEPA robežas sakrīt ar valstiskām un administratīvām šo Krievijas Federācijas sastāvdaļu robežām. -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS STACIONĀRO AVOTU SĒRA EMISIJAS ROBEŽVĒRTĪBAS 1. A iedaļa attiecas uz visām Dalībvalstīm, izņemot Kanādu un Amerikas Savienotās Valstis, B iedaļa – uz Kanādu, bet C iedaļa – uz Amerikas Savienotajām Valstīm. A. Visas Dalībvalstis, izņemot Kanādu un Amerikas Savienotās Valstis 2. A iedaļas izpratnē, izņemot 2. tabulu un 11. un 12. punktu, robežvērtība nozīmē gāzveida vielas daudzumu no iekārtām emitētajās gāzēs, ko nedrīkst pārsniegt. Ja vien nav norādīts citādi, to aprēķina kā piesārņojošās vielas masu izplūdes gāzu tilpuma vienībā (mg/m3) temperatūras un sausas gāzes spiedienam standartapstākļos (tilpums 273,15 K temperatūrā un ar 101,3 kPa spiedienu). Kas attiecas uz skābekļa daudzumu izplūdes gāzēs, katrai avotu kategorijai tiek piemērotas tabulā dotās vērtības. Nav atļauts atšķaidīt emisiju, lai samazinātu piesārņotāju koncentrāciju tajā. Netiek ņemta vērā iekārtu iedarbināšana, izslēgšana un apkope. 3. Emisijas monitorings [1] jāveic visos gadījumos. Ir jāpārbauda robežvērtību ievērošana. Par pārbaudes metodēm var izmantot nepārtrauktus vai arī retāk veiktus mērījumus, modeļa apstiprināšanu vai arī citu tehniski piemērotu metodi. 4. Lai veiktu mērījumu sistēmu kalibrēšanu, piesārņojošo vielu paraugus noņem un analizē, kā arī bāzes mērīšanas metodes lieto atbilstoši Eiropas Standartizācijas komitejas (ESK) vai Starptautiskās Standartizācijas organizācijas (ISO) izstrādātajiem standartiem. Ja ESK vai ISO standarti tobrīd nav pietiekami izstrādāti, piemēro attiecīgās valsts standartus. 5. Ja SO2 emisijas apjoms pārsniedz 75 kg/h, tā mērījumi jāveic nepārtraukti. 6. Veicot nepārtrauktus mērījumus jaunās iekārtās, emisijas standarti ir ievēroti, ja aprēķinātās dienas vidējās vērtības nepārsniedz robežvērtību un ja neviena stundas vērtība nepārsniedz robežvērtību par 100 %. 7. Veicot nepārtrauktus mērījumus jau esošās iekārtās, emisijas standarti ir ievēroti, ja: a) neviena no mēneša vidējām vērtībām nepārsniedz robežvērtību; b) 97 % no visām 48 stundu vidējām vērtībām nepārsniedz 110 % no robežvērtības. 8. Ja mērījumi netiek veikti nepārtraukti, emisijas standarti ir ievēroti, ja, kā minimums, vidējā vērtība, kas iegūta no atbilstoša mērījumu skaita raksturīgos apstākļos, nepārsniedz emisijas standartu vērtību. 9. Katli un tehnoloģiskā procesa sildierīces, kuru nominālā patērētā siltuma jauda pārsniedz 50 MWth: 1. tabula. Robežvērtības SOx emisijai no katliem [2] | Siltuma jauda (MWth) | Robežvērtība [3] (mg SO2/Nm3) | Alternatīva iekšzemes cietajam kurināmajam, atdalīšanas efektivitāte | Cietais un šķidrais kurināmais, jaunas iekārtas | 50–100 | 850 | 90 % [5] | 100–300 | 850–200 [4] (lineārais samazinājums) | 92 % [5] | > 300 | 200 [4] | 95 % [5] | Cietais kurināmais, esošās iekārtas | 50–100 | 2000 | | 100–500 | 2000 – 400 (lineārais samazinājums) | | > 500 | 400 | | 50–150 | | 40 % | 150–500 | | 40–90 % (lineārais paaugstinājums) | > 500 | | 90 % | Šķidrais kurināmais, esošās iekārtas | 50–300 | 1700 | | 300–500 | 1700 – 400 (lineārais samazinājums) | | > 500 | 400 | | Gāzveida kurināmais kopumā, jaunas un esošās iekārtas | | 35 | | Sašķidrinātā gāze, jaunas un esošās iekārtas | | 5 | | Gāzes ar zemu kaloritāti (piem., no naftas pārstrādes pārpalikumu gazifikācijas vai koksa krāšņu gāzes sadedzināšanas) | | jaunām 400 esošām 800 | | Domnas krāšņu gāze | | jaunām 200 esošām 800 | | Jaunas degšanas iekārtas naftas pārstrādes uzņēmumos (vid. lielums visām jaunajām degšanas iekārtām) | > 50 (kop. rafinēšanas kapacitāte) | 600 | | Esošās degšanas iekārtas naftas pārstrādes uzņēmumos (vid. lielums visām esošajām degšanas iekārtām) | | 1000 | | 10. Gāzeļļas: 2. tabula. Gāzeļļu sēra satura robežvērtība [6] | Sēra saturs (svara procentos) | Gāzeļļa | < 0,2 pēc 2000. gada 1. jūlija < 0,1 pēc 2008. gada 1. janvāra | 11. Klausa iekārta: iekārtai, kas saražo vairāk nekā 50 Mg sēra dienā: a) sēra atgūšana jaunā iekārtā – 99,5 %; b) sēra atgūšana esošā iekārtā – 97 %. 12. Titāna dioksīda ražošana: jaunās un esošās iekārtās emisija, kas rodas titāna dioksīda ražošanas procesā iztvaicēšanas un kalcinēšanas stadijā, tiek samazināti līdz vērtībai, kas nepārsniedz 10 kg SO2 ekvivalenta uz katru saražoto titāna dioksīda Mg. B. Kanāda 13. Robežvērtības sēra dioksīda emisijas kontrolei no jauniem stacionārajiem avotiem nākamajā stacionāro avotu kategorijā noteikts, balstoties uz pieejamo informāciju par kontroles tehnoloģiju un emisijas līmeņiem, tai skaitā robežvērtībām, ko lieto citās valstīs, un šādu dokumentu: Siltumenerģijas emisijas – Valsts norādījumi jauniem stacionāriem avotiem. Kanādas vēstnesis, I daļa, Vides Ministrija. 1993. gada 15. maijs 1633.—1638. lpp. C. Amerikas Savienotās Valstis 14. Robežvērtības sēra dioksīda emisijas kontrolei no jauniem stacionārajiem avotiem nākamajām stacionāro avotu kategorijām precizē šādos dokumentos: 1) Tvaika ražošanas iekārtas elektrostacijās – Valsts Noteikumu 40 kodeksa (V.N.K.) 60 daļa, D un Da apakšnodaļa; 2) Rūpniecisko, komerciālo, valsts un pašvaldību iestāžu tvaika ražošanas iekārtas – 40 V.N.K. 60 daļa, Db un Dc apakšnodaļa; 3) Sērskābes rūpnīcas – 40 V.N.K 60 daļa, H apakšnodaļa; 4) Naftas pārstrādes rūpnīcas – 40 V.N.K 60 daļa, J apakšnodaļa; 5) Primārie vara kausētāji – 40 V.N.K 60 daļa, P; 6) Primārie cinka kausētāji – 40 V.N.K 60 daļa, Q apakšnodaļa; 7) Primārie svina kausētāji – 40 V.N.K 60 daļa, R apakšnodaļa; 8) Stacionāras gāzes turbīnas – 40 V.N.K 60 daļa, GG apakšnodaļa; 9) Dabasgāzes apstrāde uz sauszemes – 40 V.N.K 60 daļa, LLL apakšnodaļa; 10) Sadzīves atkritumu dedzināšanas iekārtas – 40 V.N.K 60 daļa, Ea un Eb apakšnodaļa; 11) Slimnīcu, medicīnas, infektoloģisko atkritumu dedzināšana – 40 V.N.K 60 daļa, Ec apakšnodaļa. [1] Monitorings jāsaprot kā vispārēja darbība, kas ietver emisijas mērījumus, masu līdzsvarošanu utt. To var veikt nepārtraukti vai ik pa laikam. [2] Robežvērtības noteikti neattiecas uz: - iekārtām, kurās degšanas produktus izmanto tiešai apsildei, žāvēšanai vai jebkurai citai materiālu vai priekšmetu apstrādei, piemēram, krāsnīs ar atkārtotu apsildi, termoapstrādes krāsnīs, - pēcdedzes iekārtām, t.i., jebkurai dūmgāzu attīrīšanas un sadedzināšanas tehniskai iekārtai, kas nefunkcionē kā pastāvīga degšanas iekārta, - katalītiskā krekinga katalizatoru reģenerēšanas ierīcēm, - iekārtām sērūdeņraža pārvēršanai sērā, - ķīmiskās rūpniecības reaktoriem, - koksa krāsnīm, - kauperiem, - atkritumu sadedzināšanas iekārtām, - iekārtām, kas darbojas, izmantojot dīzeļdegvielu, benzīnu vai gāzes dzinēju, vai iekšdedzes turbīnas neatkarīgi no izmantotās degvielas veida. [3] Etalonlielums skābekļa (O2) saturam ir 6 % cietajam kurināmajam un 3 % pārējiem kurināmā veidiem. [4] 400 izmantojot mazutu ar sēra saturu S < 0,25 %. [5] Ja iekārtas sasniegtais SO2 emisijas līmenis ir 300 mg/Nm3, tai nav jālieto atdalīšanas efektivitāte. [6] "Gāzeļļas" nozīmē jebkuru naftas produktu HS 2710 ietvaros vai jebkuru naftas produktu, kas destilēšanas ierobežojumu dēļ ietilpst vidējās kategorijas destilātos, ko paredzēts izmantot kā degvielu, un no kuru tilpuma, ieskaitot destilēšanas zudumus, vismaz 85 procenti destilējas 350 °C temperatūrā. Šajā definīcijā neietilpst degvielas, ko lieto satiksmē izmantojamajiem un arī satiksmē neizmantojamajiem transportlīdzekļiem, kā arī lauksaimniecības traktoriem. Šajā definīcijā ietilpst gāzeļļas, kas paredzētas izmantošanai kuģniecībā, ja tās atbilst iepriekšminētajiem nosacījumiem vai ja to viskozitāte vai blīvums ietilpst viskozitātes vai blīvuma robežās, kas noteiktas ISO 8217 (1996.) 1. tabulā par kuģniecības destilātiem. -------------------------------------------------- V PIELIKUMS ROBEŽVĒRTĪBAS SLĀPEKĻA OKSĪDU EMISIJAI NO STACIONĀRIEM AVOTIEM 1. A iedaļa attiecas uz visām Dalībvalstīm, izņemot Kanādu un Amerikas Savienotās Valstis, B iedaļa – uz Kanādu, un C iedaļa – uz Amerikas Savienotajām Valstīm. A. Visas Dalībvalstis, izņemot Kanādu un Amerikas Savienotās Valstis 2. A iedaļas izpratnē robežvērtība nozīmē gāzveida vielas daudzumu no iekārtām emitētajās gāzēs, ko nedrīkst pārsniegt. Ja vien nav norādīts citādi, to aprēķina kā piesārņojošās vielas masu uz emisijas tilpuma vienību (mg/m3) temperatūras un sausas gāzes spiediena standartapstākļos (tilpums 273,15 K temperatūrā un ar 101,3 kPa spiedienu). Kas attiecas uz skābekļa daudzumu emisijā, katrai emisijas avotu kategorijai tiek piemērotas tabulā dotās vērtības. Nav atļauts atšķaidīt emisiju, lai samazinātu piesārņotāju koncentrāciju tajā. Parasti nosaka kopējas robežvērtības NO un NO2, apzīmējot tos ar NOx un izsakot ar NO2. Netiek ņemta vērā iekārtu iedarbināšana, izslēgšana un apkope. 3. Emisijas monitorings [1] jāveic visos gadījumos. Ir jāpārbauda robežvērtību ievērošana. Par pārbaudes metodēm var izmantot nepārtrauktus vai arī retāk veiktus mērījumus, modeļa apstiprināšanu vai arī citu tehniski piemērotu metodi. 4. Lai veiktu mērījumu sistēmu kalibrēšanu, piesārņojošo vielu paraugus noņem un analizē, kā arī bāzes mērīšanas metodes lieto atbilstoši Eiropas Standartizācijas komitejas (ESK) vai Starptautiskās Standartizācijas Organizācijas (ISO) izstrādātajiem standartiem. Ja ESK vai ISO standarti tobrīd nav pietiekami izstrādāti, piemēro attiecīgās valsts standartus. 5. Ja NOx emisijas apjoms pārsniedz 75 kg/h, tās mērījumi jāveic nepārtraukti. 6. Veicot nepārtrauktus mērījumus, emisijas standarti ir ievēroti, ja aprēķinātās dienas vidējās vērtības nepārsniedz robežvērtības un ja neviena stundas vērtība nepārsniedz robežvērtību par 100 %. Šie nosacījumi neattiecas uz 1. tabulā minētajām esošajām degšanas iekārtām. 7. Veicot nepārtrauktus mērījumus 1. tabulā minētajās esošajās degšanas iekārtās, emisijas standarti ir ievēroti, ja: a) neviena no mēneša vidējām vērtībām nepārsniedz robežvērtības; b) 95 % no visām 48 stundu vidējām vērtībām nepārsniedz 110 % no emisijas robežvērtībām. 8. Ja mērījumi netiek veikti nepārtraukti, emisijas standarti ir ievēroti, ja, kā minimums, vidējā vērtība, kas iegūta no atbilstoša mērījumu skaita raksturīgos apstākļos, nepārsniedz emisijas standartu vērtību. 9. Katli un tehnoloģiskā procesa sildierīces, kuru nominālā patērētā siltuma jauda pārsniedz 50 MWth: 1. tabula. Robežvērtības NOx emisijai no katliem [2] | Robežvērtība (mg/Nm3) [3] | Cietais kurināmais, jaunas iekārtas: | | —katls ar jaudu 50–100 MWth | 400 | —katls ar jaudu 100–300 MWth | 300 | —katls ar jaudu > 300 MWth | 200 | Cietais kurināmais, esošās iekārtas: | | —Cietais kurināmais kopumā | 650 | —Cietais kurināmais, kura saturā ir mazāk nekā 10 % gaistošo savien. | 1300 | Šķidrais kurināmais, jaunas iekārtas: | | —katls ar jaudu 50–100 MWth | 400 | —katls ar jaudu 100–300 MWth | 300 | —katls ar jaudu > 300 MWth | 200 | Šķidrais kurināmais, esošās iekārtas | 450 | Gāzveida kurināmais, jaunas iekārtas: | | Kurināmais: dabasgāze | | —katls ar jaudu 50–300 MWth | 150 | —katls ar jaudu > 300 MWth | 100 | Kurināmais: visas pārējās gāzes | 200 | Gāzveida kurināmais, esošās iekārtas | 350 | 10. Sauszemes iekšdedzes turbīnām, kuru nominālā patērētā siltuma jauda pārsniedz 50 MWth, NOx robežvērtības, kas izteiktas mg/Nm3 (ar O2 saturu 15 %), piemēro vienai atsevišķai turbīnai. 2. tabulā minētās robežvērtības piemēro tikai, ja slodze pārsniedz 70 %. 2. tabula. Sauszemes iekšdedzes turbīnu NOx emisijas robežvērtības > 50 MWth (siltuma jauda pie ISO nosacījumiem) | Robežvērtība (mg/Nm3) | Jaunas iekārtas, dabasgāze [4] | 50 [5] | Jaunas iekārtas, šķidrais kurināmais [6] | 120 | Esošās iekārtas, viss kurināmais [7] | | —dabasgāze | 150 | —šķidrais kurināmais | 200 | 11. Cementa ražošana: 3. tabula. NOx emisijas robežvērtības cementa ražošanai [8] | Robežvērtība (mg/Nm3) | Jaunās iekārtas (10 % O2) | | –sausās krāsnis | 500 | –citas krāsnis | 800 | Esošās iekārtas (10 % O2) | 1200 | 12. Stacionārie dzinēji: 4. tabula. Robežvērtības NOx emisijai no jauniem stacionāriem dzinējiem Kapacitāte, tehnoloģija, degvielas specifikācija | Robežvērtības [9] (mg/Nm3) | Dzirksteļaizdedzes (Otto) dzinēji, 4 taktu, > 1 MWth | | —dzinēji, kurus darbina ar liesu degvielas maisījumu | 250 | —pārējie dzinēji | 500 | Kompresijas aizdedzes (dīzeļa) dzinēji, > 5 MWth | | —degviela: dabasgāze (sprauslas aizdedzes dzinēji) | 500 | —degviela: mazuts | 600 | —degviela: dīzeļdegviela vai gāzeļļa | 500 | 13. Metālu ražošana un pārstrāde: 5. tabula. Robežvērtības NOx emisijai no dzelzs un tērauda a/ražošanas primārajiem procesiem [10] Kapacitāte, tehnoloģija, degvielas specifikācija | Robežvērtības (mg/Nm3) | Jaunas un esošās iekārtas aglomerātu iegūšanai | 400 | 14. Slāpekļskābes ražošana: 6. tabula. Slāpekļskābes ražošanas NOx emisijai robežvērtības, neierēķinot skābes sabiezināšanas ražotnes Kapacitāte, tehnoloģija, degvielas specifikācija | Robežvērtības (mg/Nm3) | —jaunas iekārtas | 350 | —esošās iekārtas | 450 | B. Kanāda 15. Robežvērtības slāpekļa oksīdu (NOx) emisijas kontrolei no jauniem stacionāriem avotiem nākamajās stacionāro avotu kategorijās nosaka, balstoties uz pieejamo informāciju par kontroles tehnoloģiju un emisijas līmeņiem, tai skaitā robežvērtībām, kas tiek piemērotas citās valstīs, un šādiem dokumentiem: a) Valsts norādījumi emisijām no stacionārām iekšdedzes turbīnām. Kanādas Vides Ministru padome (KVMP). 1992. gada decembris. PN1072; b) Siltumenerģijas ražošanas emisijas – Valsts norādījumi jauniem stacionāriem avotiem. Vides Departaments. Kanādas vēstnesis, I daļa. 1993. gada 15. maijs, 1633.—1638. lpp.; c) Valsts norādījumi emisijām no cementkrāsnīm. VMP. 1998. gada marts. PN1284. C. Amerikas Savienotās Valstis 16. Robežvērtības NOx emisijas kontrolei no jauniem stacionāriem avotiem nākamajā stacionāro avotu kategorijā nosaka šādos dokumentos: a) Spēkstaciju energobloki, kuri darbojas ar oglēm – Valsts Noteikumu 40 kodeksa (V.N.K.) 76. daļa; b) Tvaika ražošanas iekārtas elektrostacijās – 40 V.N.K. 60. daļa, D un Da apakšnodaļa; c) Rūpniecisko, komerciālo, valsts un pašvaldību iestāžu tvaika ražošanas iekārtas – 40 V.N.K. 60. daļa, Db apakšnodaļa; d) Slāpekļskābes rūpnīcas – 40 V.N.K. 60. daļa, G apakšnodaļa; e) Stacionārās gāzes turbīnas – 40 V.N.K. 60. daļa, GG apakšnodaļa; f) Sadzīves atkritumu dedzināšanas iekārtas – 40 V.N.K. 60. daļa, Ea un Eb apakšnodaļa; g) Slimnīcu, medicīnas, infektoloģisko atkritumu dedzināšanas iekārtas – 40 V.N.K. 60. daļa, Ec apakšnodaļa. [1] Monitorings jāsaprot kā vispārēja darbība, kas ietver emisiju mērījumus, masu līdzsvarošanu utt. To var veikt nepārtraukti vai ik pa laikam. [2] Robežvērtības noteikti neattiecas uz: - iekārtām, kurās degšanas produktus izmanto tiešai apsildei, žāvēšanai vai jebkurai citai materiālu vai priekšmetu apstrādei, piemēram, krāsnīs ar atkārtotu apsildi, termoapstrādes krāsnīs, - pēcdedzes iekārtām, t.i., jebkurai dūmgāzu attīrīšanas un sadedzināšanas tehniskai iekārtai, kas nefunkcionē kā pastāvīga degšanas iekārta, - katalītiskā krekinga katalizatoru reģenerēšanas ierīcēm, - iekārtām sērūdeņraža pārvēršanai sērā, - ķīmiskās rūpniecības reaktoriem, - koksa krāsnīm, - kauperiem, - atkritumu sadedzināšanas iekārtām, - iekārtām, kas darbojas, izmantojot dīzeļdegvielu, benzīnu vai gāzes dzinēju, vai iekšdedzes turbīnas neatkarīgi no izmantotās degvielas veida. [3] Šīs vērtības neattiecas uz katliem, kuri darbojas mazāk nekā 500 stundas gadā. Skābekļa (O2) satura etalonlielums ir 6 % cietajam kurināmajam un 3 % pārējiem kurināmā veidiem. [4] Dabasgāze ir dabiskā ceļā radies metāns, kura saturā nav vairāk kā 20 % (pēc tilpuma) inerto gāzu un citu sastāvdaļu. [5] 75 mg/Nm3: - ja iekšdedzes turbīna tiek lietota kombinētā siltuma un enerģijas ražošana sistēmā, - ja iekšdedzes turbīna darbina piedziņas kompresoru, piegādājot gāzi iedzīvotājiem pa gāzes piegādes sistēmu.Nevienā no minētajām kategorijām neietilpstošajām iekšdedzes turbīnām, kuru ISO bāzes slodzes apstākļos noteiktais lietderības koeficients pārsniedz 35 %, robežvērtība ir 50*n/35, kur n ir procentos izteikts iekšdedzes turbīnas lietderības koeficients (noteikts pie ISO bāzes slodzes apstākļos). [6] Šo robežvērtību piemēro tikai tām iekšdedzes turbīnām, ko darbina ar vieglajiem un vidējiem destilātiem. [7] Šo robežvērtību nepiemēro iekšdedzes turbīnām, ko darbina mazāk nekā 150 stundas gadā. [8] Iekārtas klinkera cementa ražošanai rotācijas krāsnīs ar ražošanas jaudu > 500 Mg dienā vai citās krāsnīs ar ražošanas jaudu > 50 Mg dienā; [9] Šīs vērtības neattiecas uz dzinējiem, kas darbojas mazāk nekā 500 stundu gadā. Etalonlielums O2 saturam ir 5 %. [10] Metālu ražošana un pārstrāde: iekārtas metālu rūdu apdedzināšanai vai aglomerātu iegūšanai, iekārtas neapstrādāta čuguna vai tērauda (primārais vai sekundārais kausējums) ražošanai, izmantojot nepārtraukto liešanu, kuras jauda pārsniedz 2,5 Mg stundā; iekārtas melno metālu apstrādei (karstās velmēšanas iekārtas, kuras apstrādā > 20 Mg neapstrādāta tērauda stundā). -------------------------------------------------- VI PIELIKUMS ROBEŽVĒRTĪBAS GAISTOŠO ORGANISKO SAVIENOJUMU EMISIJAI NO STACIONĀRIEM AVOTIEM 1. A iedaļa attiecas uz visām Dalībvalstīm, izņemot Kanādu un Amerikas Savienotās Valstis, B iedaļa – uz Kanādu, un C iedaļa – uz Amerikas Savienotajām Valstīm. A. Visas Dalībvalstis, izņemot Kanādu un Amerikas Savienotās Valstis 2. Šī pielikuma iedaļa ietver stacionāros avotus, kas emitē metānu nesaturošos gaistošos organiskos savienojumus (NMGOS), kas raksturoti 8.–21. punktā. Netiek apskatītas iekārtas vai iekārtu daļas, kas paredzētas jaunu produktu vai procesu izpētei, izstrādei vai pārbaudei. Tālāk tabulās dotas sākumvērtības, kas attiecas uz konkrētām nozarēm un kas pamatā raksturo šķīdinātāju patēriņu vai emisijas plūsmu. Ja viens operators vairākas darbības, kas tālākajā tekstā minētas ar vienu apakšvirsrakstu, veic vienā un tai pašā vietā vai, izmantojot vienu un to pašu iekārtu, šādās darbībās izmantoto šķīdinātāju patēriņš un emisijas plūsmas tiek summētas. Ja sākumvērtība nav norādīta, dotā robežvērtība tiek piemērota visām attiecīgajām iekārtām. 3. Šī pielikuma A iedaļas izpratnē: a) "benzīna glabāšana un izplatīšana" nozīmē smago automobīļu, dzelzceļa vagonu, liellaivu un jūras kuģu piekraušanu depo un naftas produktu attīrīšanas iekārtu iekraušanas stacijās, izņemot transportlīdzekļu uzpildi degvielas stacijās, uz kurām attiecas atbilstoši dokumenti par mobilajiem piesārņojuma avotiem; b) "pārklāšana ar līmvielām" nozīmē jebkuru procesu, kurā virsma tiek apstrādāta ar līmvielām, izņemot pārklāšanu ar līmvielām un laminēšanu, ko izmanto drukāšanai un koka un plastmasas laminēšanai; c) "koka un plastmasas laminēšana" nozīmē jebkuru procesu, lai kopā salīmētu koku un/vai plastmasu, izveidojot laminētus produktus; d) "pārklāšanas procesi" nozīmē metāla un plastmasas virsmas uzklāšanu uz: viegliem automobiļiem, smago automobiļu kabīnēm, smagajiem automobiļiem, autobusiem vai koka virsmām, un tie ietver ikvienu procesu, kura gaitā vienā vai vairākās kārtās uzklāj vienlaidu pārklājumu uz: i) jauniem automobiļiem, kas tiek definēti (skatīt tālāk) kā M1 vai N1 kategorijas transportlīdzekļi, ja vien N1 kategorijas automobiļu pārklāšanu veic tajā pašā iekārtā, kur M1 kategorijas transportlīdzekļu pārklāšanu; ii) smago automobiļu kabīnēm, ko definē kā šofera kabīnes, un visām N2 un N3 kategorijas transportlīdzekļu apvienotajām kabīnēm, kas paredzētas tehnisko iekārtu novietošanai; iii) autofurgoniem un smagiem automobiļiem, kas ietilpst N1, N2 un N3 transportlīdzekļu kategorijā, izņemot smago automobiļu kabīnes; iv) autobusiem, kas ietilpst M2 un M3 transportlīdzekļu kategorijā; v) citām metāla vai plastmasas virsmām, tai skaitā uz lidmašīnām, kuģiem, vilcieniem u.c., uz koka, tekstiliju, auduma, plēves un papīra virsmas. Šī piesārņojuma avotu kategorija neietver substrātu pārklāšanu ar metālu, izmantojot elektroforētisko vai ķīmisko vielu smidzināšanas tehniku. Ja vienā no pārklāšanas procesa stadijām priekšmets tiek apdrukāts, šī apdrukāšana tiek uzskatīta par pārklāšanas procesa daļu. Tomēr šeit netiek iekļauti atsevišķi veikti apdrukāšanas procesi. Šajā definīcijā: - M1 kategorijas transportlīdzekļi ir tādi transportlīdzekļi, kas tiek lietoti pasažieru pārvadāšanai un kuros nav vairāk kā astoņas sēdvietas, neskaitot šofera vietu, - M2 kategorijas transportlīdzekļi – tiek lietoti pasažieru pārvadāšanai, tajos ir vairāk nekā astoņas sēdvietas, neskaitot šofera vietu, un to maksimālā masa nepārsniedz 5 Mg, - M3 kategorijas transportlīdzekļi – tiek lietoti pasažieru pārvadāšanai, tajos ir vairāk nekā astoņas sēdvietas, neskaitot šofera vietu, un to maksimālā masa pārsniedz 5 Mg, - N1 kategorijas transportlīdzekļi – tiek lietoti kravas pārvadāšanai, un to maksimālā masa nepārsniedz 3,5 Mg, - N2 kategorijas transportlīdzekļi – tiek lietoti kravas pārvadāšanai, un to maksimālā masa ir starp 3,5 un 12 Mg, - N3 kategorijas transportlīdzekļi – tiek lietoti kravas pārvadāšanai, un to maksimālā masa pārsniedz 12 Mg. e) "slokšņu pārklāšana" nozīmē jebkuru procesu, kurā tērauda sloksnes, nerūsējošā tērauda, plakētā tērauda, vara sakausējumu vai alumīnija sloksnes pārklāj vai nu ar plānu kārtiņu veidojošu, vai arī lamināta pārklājumu, izmantojot nepārtrauktu procesu; f) "ķīmiskā tīrīšana" nozīmē jebkuru rūpniecisku vai komerciālu procesu, kura laikā gaistošos organiskos savienojumus izmanto apģērba, mājsaimniecības piederumu vai līdzīgu patēriņu preču tīrīšanai, taču ne traipu un netīrumu tīrīšanai ar rokām apģērbu un tekstilrūpniecībā; g) "pārklājumu, laku, iespiedkrāsu un līmvielu ražošana" nozīmē pārklāšanas sagatavju, laku, iespiedkrāsu un līmju un to starpproduktu ražošanu, ja vien tos ražo vienā un tai pašā iekārtā, sajaucot pigmentus, sveķus un līmvielas ar organiskiem šķīdinātājiem vai citām nesējvielām. Šajā kategorijā ietilpst arī dispersija, predispersija, noteiktas viskozitātes vai krāsas iegūšana un galaproduktu iesaiņošana konteineros; h) "drukāšana" nozīmē jebkuru teksta un/vai attēlu reproducēšanu, kurā ar attēlu nesēja (iespiedforma) palīdzību iespiedkrāsa tiek pārnesta uz apdrukājamo virsmas. Jēdziens aptver arī šādas tehnoloģijas: i) fleksogrāfija: iespieddarbi, lietojot no gumijas vai elastīgiem fotopolimēriem izgatavotu iespiedformu, uz kuras iespiedkrāsas atrodas virs neapdrukājamajiem laukumiem; lieto šķidras iespiedkrāsas, kas izžūst izgarojot; ii) karstās apstrādes ruļļa ofsets: ruļļpadeves drukāšanas process ar iespiedformu, kurā apdrukājamie un neapdrukājamie laukumi ir vienā plaknē. Ruļļpadeve nozīmē to, ka apdrukājamais materiāls tiek padots mašīnā no ruļļa, nevis atsevišķu lokšņu veidā. Neapdrukājamais laukums ir apstrādāts tā, lai tas piesaistītu ūdeni un tādējādi atgrūstu iespiedkrāsu. Apdrukājamo laukumu apstrādā tā, lai tas uzņemtu iespiedkrāsu un pārnestu to tālāk uz apdrukājamās virsmas. Iztvaikošana notiek žāvējamā iekārtā, kur apdrukāto materiālu apstrādā ar karstu gaisu; iii) žurnālu dobspiede: dobspiede, kas tiek izmantota papīra apdrukāšanai žurnāliem, brošūrām, katalogiem vai līdzīgiem iespieddarbiem, lietojot toluola bāzes iespiedkrāsu; iv) dobspiede: drukāšanas process, kurā izmanto cilindrisku iespiedformu, kurā apdrukājamais laukums atrodas zemāk par neapdrukājamo, un lieto šķidru iespiedkrāsu, kas izžūst izgarojot. Dobumus piepilda ar iespiedkrāsu un pārpalikumus notīra no neapdrukājamā laukuma, pirms apdrukājamais materiāls pieskaras cilindram un uzņem iespiedkrāsu no dobumiem; v) rotācijas sietspiede: ruļļpadeves drukāšanas process, kurā iespiedkrāsa uz apdrukājamās virsmas nonāk pa porainu iespiedformu, kurā apdrukājamais laukums ir atklāts, bet neapdrukājamais – noslēgts; lietojot šķidras iespiedkrāsas, kas izžūst izgarojot. Ruļļpadeve nozīmē to, ka apdrukājamais materiāls tiek padots mašīnā no ruļļa, nevis atsevišķu lokšņu veidā; vi) laminēšana: process, kurā drukātā produkcija tiek pārklāta ar divu vai vairāku elastīgu materiālu kārtu, radot laminātu; (vii) lakošana: process, kurā laka vai lipīgs pārklājums tiek uzklāts uz apdrukāta lamināta, lai vēlāk cieši noslēgtu iesaiņojamo materiālu; i) "farmaceitisko produktu ražošana" nozīmē farmaceitisko produktu ķīmisko sintēzi, fermentāciju, ekstraģēšanu, sastāva izstrādi un pabeigšanu, kā arī starpproduktu ražošanu, ja tā notiek tajā pašā vietā; j) "dabiskās vai sintētiskās gumijas pārveidošana" nozīmē ikvienu procesu, kurā dabiskā vai sintētiskā gumija tiek sajaukta, saspiesta, samaisīta, kalandrēta, presēta un vulkanizēta, kā arī papildu dabiskās vai sintētiskās gumijas apstrādes procesus, lai iegūtu gala produktu; k) "virsmas tīrīšana" nozīmē jebkuru procesu, izņemot ķīmisko tīrīšanu, kurā izmanto organiskos šķīdinātājus, lai noņemtu netīrumus no materiāla virsmas, tai skaitā arī attaukošanu. Tīrīšanas process, kuru veido vairāk nekā viens posms pirms vai pēc jebkuras citas apstrādes stadijas, tiek uzskatīts par vienu virsmas tīrīšanas procesu. Process attiecas uz produktu virsmas tīrīšanu, nevis uz tajā izmantotās iekārtas tīrīšanu; l) "augu eļļas un dzīvnieku tauku ekstrahēšana un augu eļļas rafinēšana" nozīmē augu eļļas ekstraģēšanu no sēklām vai citām auga daļām, sauso atlikumu apstrādi, lai iegūtu dzīvnieku barību, kā arī tauku un augu eļļas attīrīšanu, kas iegūta no sēklām, augu un/vai dzīvnieku daļām; m) "transporta līdzekļu atjaunošana" nozīmē jebkādu rūpniecisku vai komerciālu virsmas pārklāšanu un ar to saistītās attaukošanas darbības, veicot: i) satiksmē izmantojamo transportlīdzekļu pārklāšanu, kuru veic kā daļu no remonta, bojājumaizsardzības vai dekorēšanas ārpus ražošanas uzņēmumiem; ii) satiksmē izmantojamo transportlīdzekļu sākotnēju pārklājumu vai to daļu pārklājumu ar atjaunojošiem materiāliem, ja to neveic ražošanas uzņēmumā; iii) treileru (arī pustreileru) pārklāšanu; n) "koka virsmu impregnēšana" nozīmē jebkuru procesu, kura laikā koks tiek piesūcināts ar konservantiem; o) "standartapstākļi" nozīmē ir 273,15 K temperatūru un 101,3 kPa spiedienu; p) "nemetāna gaistošie organiskie savienojumi" jeb "NMGOS" aptver visus organiskos savienojumus, izņemot metānu, kuriem 273,125 K temperatūrā tvaika spiediens ir vismaz 0,01 kPa vai kuri šajos lietošanas apstākļos uzrāda salīdzinošu gaistamību; q) "izplūdes gāzes" nozīmē galīgo gāzveida emisiju, kas satur NMGOS vai citus sārņus, kas nonāk gaisā no skursteņiem vai emisijas samazināšanas iekārtām. Tilpuma plūsmas ātrumu izsaka m3/h standartapstākļos; r) "difūzā NMGOS emisija" nozīmē jebkuru NMGOS, kā arī, ja nav norādīts citādi, jebkura produkta sastāvā esošo šķīdinātāju emisija gaisā, augsnē un ūdenī, izņemot izplūdes gāzu emisija. Tā ietver nesavākto NMGOS emisiju, kas nonāk apkārtējā vidē pa logiem, durvīm, ventilāciju vai līdzīgām atverēm. Difūzo emisiju robežvērtības aprēķina, pamatojoties uz šķīdinātāju pārzināšanas plānu (skatīt šī pielikuma I papildinājumu); s) "kopējā NMGOS emisija" nozīmē kopā saskaitītu difūzo NMGOS emisiju un izplūdes gāzēs esošo NMGOS emisiju; t) "ievade" nozīmē organisko šķīdinātāju daudzumu un to daudzumu kādā procesā izmantotajos preparātos, ieskaitot šķīdinātājus, kas tiek atkārtoti izmantoti konkrētajā iekārtā vai ārpus tās un ko uzskaita ikreiz, kad tos izmanto kādas darbības veikšanai; u) "robežvērtība" nozīmē maksimālo gāzveida vielas daudzumu no iekārtas emitētajās izplūdes gāzēs, kuru nedrīkst pārsniegt normālas darbības apstākļos. Ja vien nav norādīts citādi, to aprēķina kā piesārņotāja masu dūmgāzu tilpuma vienībā (mg C/Nm3, ja vien nav norādīts citādi), pieņemot, ka temperatūra un sausas gāzes spiediens atbilst standartapstākļiem. Iekārtām, kurās lieto šķīdinātājus, robežvērtības izsaka kā masas vienību pret konkrētās darbības raksturīgo vienību. Nosakot piesārņotāja masas koncentrāciju izplūdes gāzēs, neņem vērā to gāzu tilpumu, ko pievieno atdzesēšanas vai atšķaidīšanas nolūkos. Robežvērtības parasti attiecas uz visiem gaistošajiem organiskajiem savienojumiem, izņemot metānu (netiek veikts nekāds tālāks iedalījums, piemēram, pēc reaktivitātes vai toksiskuma); v) "normālas darbības apstākļi" nozīmē visus darbības periodus, izņemot iekārtu iedarbināšanu, izslēgšanu un apkopi; w) "cilvēka veselībai kaitīgās vielas" tiek iedalītas divās kategorijās: i) halogēnus saturošie GOS, kam piemīt risks radīt neatgriezeniskas sekas; ii) bīstamās vielas, kas ir reproduktīvajai veselībai koncerogēnas, mutagēnas vai toksiskas, vai arī var izraisīt vēzi, pārmantojamus ģenētiskus bojājumus, var izraisīt vēzi, ieelpojot šīs vielas, var radīt auglības traucējumus vai arī kaitēt nedzimušam bērnam. 4. Jāizpilda šādas prasības: a) jāveic NMGOS emisijas monitorings [1] un jāpārbauda robežvērtību ievērošana. Par pārbaudes metodēm var izmantot nepārtrauktus vai arī retāk veiktus mērījumus, modeļa apstiprināšanu vai arī citu tehniski piemērotu metodi, kas turklāt ir ekonomiski pamatota; b) gaisa sārņu koncentrācijas gāzu novadcaurulēs jāmēra situācijai atbilstošā veidā. Visu sārņu paraugu ņemšanu un analīzes, kā arī bāzes mērīšanas metodes mērījumu sistēmu kalibrēšanai veic saskaņā ar Eiropas Standartizācijas Komitejas (ESK) vai Starptautiskās Standartizācijas Organizācijas (ISO) izstrādātajiem standartiem. Ja ESK vai ISO standarti tobrīd nav pietiekami izstrādāti, piemēro attiecīgās valsts standartus; c) ja tiek prasīts veikt NMGOS emisijas mērījumus, tie jāveic nepārtraukti ar nosacījumu, ka NMGOS emisijas apjoms novadcaurulē aiz emisijas samazināšanas iekārtas pārsniedz 10 kg kopējā organiskā oglekļa (KOO) stundā un ka darbības stundu skaits gadā pārsniedz 200. Visām pārējām iekārtām mērījumi jāveic vismaz ik pa laikam. Lai izpildītu prasības, var rīkoties arī citādi, ja vien prasības tādējādi netiek mīkstinātas; d) veicot nepārtrauktus mērījumus, emisijas standarti ir ievēroti, ja, mazākais, normālas darbības periodā aprēķinātās dienas vidējās vērtības nepārsniedz robežvērtību un neviena stundas vidējā vērtība nepārsniedz robežvērtību par 150 %. Lai izpildītu prasības, var rīkoties arī citādi, ja vien prasības tādējādi netiek mīkstinātas; e) ja mērījumi nav nepārtraukti, emisijas standarti ir ievēroti, ja, mazākais, visu nolasījumu vidējā vērtība nepārsniedz robežvērtību un neviena stundas vidējā vērtība nepārsniedz robežvērtību par 150 %. Lai izpildītu prasības, var rīkoties arī citādi, ja vien prasības tādējādi netiek mīkstinātas; f) jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai līdz minimumam samazinātu NMGOS emisijas daudzumu iekārtas iedarbināšanas un izslēgšanas laikā, kā arī netipiskos darbības apstākļos; g) mērījumi nav jāveic, ja turpmākajā tekstā minēto robežvērtību ievērošanai nav nepieciešams izmantot emisijas samazināšanas iekārtas emisijas novadīšanas vietā (novadcaurules/skursteņa galā) un ja var pierādīt, ka robežvērtības nav pārsniegtas. 5. Izplūdes gāzēm tiek piemērotas šādas robežvērtības, ja vien nav norādīts citādi: a) 20 mg vielas uz m3 – halogēnus saturošo gaistošo organisko savienojumu emisijai (šīm vielām piešķirtā riska pakāpe ir – pastāv risks radīt neatgriezeniskas sekas), kur kopējā attiecīgo savienojumu plūsmas masa ir lielāka par vai vienāda ar 100 g stundā; b) 2 mg/m3 (izteikti kā atsevišķu savienojumu masu summa) – gaistošo organisko savienojumu emisijai (tiem piešķirtā riska pakāpe ir – var izraisīt vēzi, pārmantojamus ģenētiskus bojājumus, vēzi, ieelpojot šīs vielas nodarīt kaitējumu nedzimušam bērnam vai radīt auglības traucējumus), kur kopējā attiecīgo savienojumu plūsmas masa ir lielāka par vai vienāda ar 10 g stundā. 6. Uz 9.–21. punktā minētajām piesārņojuma avotu kategorijām attiecas šādas maiņas: a) turpmākajā tekstā minēto iekārtu operatori var nepiemērot šīm iekārtām noteiktās robežvērtības, bet tā vietā ļaut lietot emisijas samazināšanas shēmu (skatīt šī pielikuma II. papildinājumu). Emisijas samazināšanas shēmas mērķis ir dot operatoram iespēju panākt emisijas samazinājumu līdz tādam līmenim, kāds būtu sasniegts, piemērojot noteiktās robežvērtības; b) difūzai NMGOS emisijai kā robežvērtības piemēro turpmākajā tekstā noteiktās emisijas vērtības. Tomēr, ja kompetenta institūcija atzīst, ka konkrētajā iekārtā šo vērtību nav iespējams sasniegt ne tehniski, ne ekonomiski, kompetentā institūcija var atļaut šajā iekārtā neievērot konkrēto robežvērtību ar noteikumu, ka nav paredzams nozīmīgs risks cilvēka veselībai vai videi. Katrā šādā gadījumā operatoram jāpierāda kompetentām institūcijām, ka tiek lietoti vislabākie iespējamie tehniskie paņēmieni. 7. GOS emisijas robežvērtības 3. punktā minētajām piesārņojuma avotu kategorijām ir noteiktas 8.–21. punktā. 8. Benzīna glabāšana un izplatīšana: 1. tabula. Benzīna glabāšanas un izplatīšanas (izņemot jūras kuģu uzpildīšanu) GOS emisijas robežvērtība Piezīme: Tvaiki, kas izplūst no benzīna glabāšanas cisternām uzpildīšanas laikā, jānovada vai nu uz citām glabāšanas cisternām, vai arī piesārņojuma samazināšanas iekārtām, kurās ievērotas 1. tabulā minētās robežvērtības. Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība | Robežvērtība | Tvaiku atsūknēšanas iekārta, kas naftas pārstrādes uzņēmumu cisternu laukumos vai galastacijās apkalpo glabāšanas un izplatīšanas iekārtas | 5000 m3 benzīna caurlaides spēja ik gadu | 10 g GOS/Nm3 t. sk. metāns | 9. Pārklāšana ar līmvielām: 2. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības pārklāšanai ar līmvielām Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība | NMGOS difūzās emisijas robežvērtība (% no ievades) | Apavu rūpniecība, jaunas un esošās iekārtas | > 5 | 25 g šķīdinātāja uz pāri | | Pārējā pārklāšana ar līmvielām, izņemot apavu rūpniecību; jaunas un esošās iekārtas | 5–15 | 50 [2] mg C/Nm3 | 25 | > 15 | 50 [2]mg C/Nm3 | 20 | 10. Koka un plastmasas laminēšana: 3. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības koka un plastmasas laminēšanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | NMGOS kopējās emisijas robežvērtības | Koka un plastmasas laminēšana, jaunas un esošās iekārtas | > 5 | 30 g NMGOS/m2 | 11. Pārklāšanas procesi (metāla un plastmasas virsmas viegliem automobiļiem, smago automobiļu kabīnes, smagie automobiļi, autobusi vai koka virsmas): 4. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības pārklāšanas procesiem autorūpniecībā Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) [3] | NMGOS kopējās emisijas robežvērtība [4] | Jaunas iekārtas, vieglo automobiļu pārklāšana (M1, M2) | >15 (un > 5000 pārklātu priekšmetu gadā) | 45 g NMGOS/m2 vai 1,3 kg/uz priekšmetu un 33 g NMGOS/m2 | Esošās iekārtas, vieglo automobiļu pārklāšana (M1, M2) | >15 (un > 5000 pārklātu priekšmetu gadā) | 60 g NMGOS/m2 vai 1,9 kg/uz priekšmetu un 41 g NMGOS/m2 | Jaunas un jau esošas iekārtas, vieglo automobiļu pārklāšana (M1, M2) | >15 (≤ 5000 pārklātu virsbūvju vai > 3500 pārklātu šasiju gadā) | 90 g NMGOS/m2 vai 1,5 kg/uz priekšmets un 70 g NMGOS/m2 | Jaunas iekārtas, jaunu smago automobiļu kabīņu pārklāšana (N1, N2, N3) | >15 (≤ 5000 pārklātu priekšmetu gadā) | 65 g NMGOS/m2 | Jaunas iekārtas, jaunu smago automobiļu kabīņu pārklāšana (N1, N2, N3) | >15 (> 5000 pārklātu priekšmetu gadā) | 55 g NMGOS/m2 | Esošās iekārtas, jaunu smago automobiļu kabīņu pārklāšana (N1, N2, N3) | >15 (≤ 5000 pārklātu priekšmetu gadā) | 85 g NMGOS/m2 | Esošās iekārtas, jaunu smago automobiļu kabīņu pārklāšana (N1, N2, N3) | >15 (> 5000 pārklātu priekšmetu gadā) | 75 g NMGOS/m2 | Jaunas iekārtas, jaunu smago automobiļu un furgonu pārklāšana (bez kabīnes) (N1, N2, N3) | >15 (≤ 2500 pārklātu priekšmetu gadā) | 90 g NMGOS/m2 | Jaunas iekārtas, jaunu smago automobiļu un furgonu pārklāšana (bez kabīnes) (N1, N2, N3) | >15 (> 2500 pārklātu priekšmetu gadā) | 70 g NMGOS/m2 | Esošās iekārtas, jaunu smago automobiļu un furgonu pārklāšana (bez kabīnes) (N1, N2, N3) | >15 (≤ 2500 pārklātu priekšmetu gadā) | 120 g NMGOS/m2 | Esošās iekārtas, jaunu smago automobiļu un furgonu pārklāšana (bez kabīnes) (N1, N2, N3) | >15 (> 2500 pārklātu priekšmetu gadā) | 90 g NMGOS/m2 | Jaunas iekārtas, jaunu autobusu pārklāšana (M3) | >15 (≤ 2000 pārklātu priekšmetu gadā) | 210 g NMGOS/m2 | Jaunas iekārtas, jaunu autobusu pārklāšana (M3) | >15 (> 2000 pārklātu priekšmetu gadā) | 150 g NMGOS/m2 | Esošās iekārtas, jaunu autobusu pārklāšana (M3) | >15 (≤ 2000 pārklātu priekšmetu gadā) | 290 g NMGOS/m2 | Esošās iekārtas, jaunu autobusu pārklāšana (M3) | >15 (> 2000 pārklātu priekšmetu gadā) | 225 g NMGOS/m2 | 5. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības pārklāšanas procesiem dažādās rūpniecības nozarēs Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība mg C/Nm3 | Robežvērtība gaistošajai NMGOS emisijai (% no ievades) | Jaunas un jau esošās iekārtas: citi pārklājumi, ieskaitot metālu, plastmasu, tekstilijas, audumu, foliju un papīru (izņemot tekstiliju apdrukāšanu, izmantojot ruļļpadeves ekrānu, skatīt apdrukāšanu) | 5–15 | 100 [5] [6] | 25 [6] | > 15 | 50/75 [6] [7] [8] | 20 [6] | Jaunas un jau esošās iekārtas: koka pārklājumi | 15–25 | 100 [5] | 25 | > 25 | 50/75 [7] | 20 | 12. Slokšņu pārklāšana: 6. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības slokšņu pārklāšanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (mg C/Nm3) | Robežvērtība difūzai NMGOS emisijai (% no izmantotā šķīdinātāja daudzuma) | Jaunas iekārtas | > 25 | 50 [9] | 5 | Esošās iekārtas | > 25 | 50 [9] | 10 | 13. Ķīmiskā tīrīšana: 7. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības ķīmiskajai tīrīšanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (NMGOS/kg) | Jaunas un jau esošās iekārtas | 0 | 20 g [10] | 14. Pārklājumu, laku, iespiedkrāsu un līmvielu ražošana: 8. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības pārklājumu, laku, iespiedkrāsu un līmvielu ražošanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (mg C/Nm3) | Robežvērtība difūzajai NMGOS emisijai (% no izmantotā šķīdinātāja daudzuma) | Jaunas un jau esošās iekārtas | 100–1000 | 150 [11] | 5 [11] [13] | > 1000 | 150 [12] | 3 [12] [13] | 15. Drukāšana (fleksogrāfija, karstās apstrādes ruļļa ofsets, žurnālu dobspiede utt.): 9. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības drukāšanas procesiem Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (mg C/Nm3) | Robežvērtība difūzajai NMGOS emisijai (% no izmantotā šķīdinātāja daudzuma) | Jaunas un jau esošās iekārtas: karstās apstrādes ruļļa ofsets | 15–25 | 100 | 30 [14] | > 25 | 20 | 30 [14] | Jaunas iekārtas: žurnālu dobspiede | > 25 | 75 | 10 | Esošās iekārtas: žurnālu dobspiede | > 25 | 75 | 15 | Jaunas un jau esošās iekārtas: citu veidu dobspiedes, fleksogrāfijas, rotācijas sietspiede, laminēšanas un lakošanas ierīces | 15–25 | 100 | 25 | > 25 | 100 | 20 | Jaunas un jau esošās iekārtas: rotācijas sietspiede uz tekstilijām un kartona | > 30 | 100 | 20 | 16. Farmaceitisko produktu ražošana: 10. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības farmaceitisko produktu ražošanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (mg C/Nm3) | Difūzās MNGOS emisijas robežvērtības (% no izmantotā šķīdinātāja daudzuma) | Jaunas iekārtas | > 50 | 20 [15] [16] | 5 [16] [18] | Esošās iekārtas | > 50 | 20 [15] [17] | 15 [17] [18] | 17. Dabiskās vai sintētiskās gumijas pārveidošana: 11. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības dabiskās vai sintētiskās gumijas pārveidošanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (mg C/Nm3) | Difūzās NMGOS emisijas robežvērtība (% no ievades) | Jaunas un jau esošās iekārtas: dabiskās vai sintētiskās gumijas pārveidošana | > 15 | 20 [19] [20] | 25 [19] [21] | 18. Virsmu tīrīšana: 12. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības virsmu tīrīšanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (mg C/NM3) | Difūzās NMGOS emisijas robežvērtība (% no izmantotā šķīdinātāja daudzuma) | Jaunas un jau esošās iekārtas: virsmas tīrīšana, lietojot 3. punkta w) apakšpunktā minētās vielas | 1–5 | 20 | 15 | > 5 | 20 | 10 | Jaunas un jau esošās iekārtas: pārējā virsmas tīrīšana | 2–10 | 75 [22] | 20 [22] | > 10 | 75 [22] | 15 [22] | 19. Augu eļļas un dzīvnieku tauku ekstraģēšana un augu eļļas rafinēšanas procesi: 13. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības augu eļļas un dzīvnieku tauku ekstraģēšanai un augu eļļas rafinēšanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam ( Mg/gadā) | Kopējā robežvērtība (kg/Mg) | | | Jaunas un jau esošās iekārtas | > 10 | Dzīvnieku tauki: | 1,5 | Rīcineļļa: | 3,0 | Rapšu eļļa: | 1,0 | Saulespuķu eļļa: | 1,0 | Sojas pupas (parastā augu sula): | 0,8 | Sojas pupas (baltās pārslas): | 1,2 | Citas sēklas un augu materiāli: | 3,0 [23] | Visi frakcionēšanas procesi, izņemot atsveķošanu [24]: | 1,5 | Atsveķošana: | 4,0 | 20. Transportlīdzekļu atjaunošana: 14. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības transportlīdzekļu atjaunošanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (mg C/Nm3) | Difūzās NMGOS emisijas robežvērtība (% no izmantotā šķīdinātāja) | Jaunas un jau esošās iekārtas | > 0,5 | 50 [25] | 25 | 21. Koka virsmu impregnēšana: 15. tabula. NMGOS emisijas robežvērtības koka virsmu impregnēšanai Jauda, tehnoloģija, tālāka specifikācija | Sākumvērtība šķīdinātāja patēriņam (Mg/gadā) | Robežvērtība (mg C/Nm3) | DifūzāsNMGOS emisijas robežvērtība (% no izmantotā šķīdinātāja) | Jaunas un jau esošās iekārtas | > 25 | 100 [26] [27] | 45 [27] | B. Kanāda 22. Robežvērtības gaistošo organisko savienojumu (GOS) emisijas kontrolei no jauniem stacionāriem avotiem turpmākminētās stacionāro avotu kategorijās nosaka, balstoties uz pieejamo informāciju par kontroles tehnoloģijām un emisijas līmeņiem, tai skaitā robežvērtībām, kas tiek piemērotas citās valstīs, un šādiem dokumentiem: a) Vides aizsardzības prakse, samazinot šķīdinātāju emisijas no ķīmiskās tīrīšanas iekārtām. Kanādas Vides Ministru padome (KVMP). 1992. gada decembris. PN1053; b) Vides aizsardzības norādījumi gaistošo organisko savienojumu emisijas kontrolei no jauniem organiski ķīmiskiem procesiem. KVMP. 1993. gada septembris. PN1108; c) Praktiski norādījumi vides aizsardzībā difūzo GOS emisijas noplūdes mērīšanai un ierobežošanai no iekārtām. KVMP. 1993. gada oktobris. PN1106; d) Programma gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanai par 40 procentiem no līmvielām un blīvvielām. KVMP. 1994. gada marts. PN1116; e) Plāns gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanai par 20 procentiem no virsmu pārklāšanas. KVMP. 1995. gada jūnijs. PN1114; f) Vides aizsardzības norādījumi gaistošo organisko savienojumu emisijas kontrolēšanai no virszemes glabāšanas cisternām. KVMP.1995. gada jūnijs. PN1180; g) Vides aizsardzības praktiski norādījumi tvaika atsūknēšanai, uzpildot transportlīdzekļus, benzīna uzpildes stacijās un citās benzīna izplatīšanas vietās. (II etaps) KVMP. 1995. gada aprīlis. PN1184; h) Vides aizsardzības praktiski norādījumi šķīdinātāju emisijas samazināšanai no attaukošanas iekārtām rūpniecībā un tirdzniecībā. KVMP.1995. gada jūnijs. PN1182; i) Jauni standarti un norādījumi gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanai no pārklāšanas iekārtām Kanādas automobīļu ražošanā. KVMP. 1995. gada augusts. PN1234; j) Vides aizsardzības praktiski norādījumi gaistošo organisko savienojumu emisijas samazināšanai plastmasas ražošanas rūpnīcām. KVMP. 1997. gada jūlijs. PN1276; un k) Valsts standarti gaistošo organisko savienojumu saturam Kanādas rūpnieciskiem/komerciāliem virsmas pārklāšanas produktiem – automobiļu pārklājuma atjaunošana. VMKP. 1997. gada augusts. PN1288. C. Amerikas Savienotās Valstis 23. GOS emisijas kontroles robežvērtības no jauniem stacionāriem avotiem turpmākminētajās stacionāro avotu kategorijās tiek noteiktas šādos dokumentos: a) Glabāšanas tilpnes šķidrai naftai – Valsts Noteikumu 40 kodeksa (V.N.K.) 60. daļa, K un Ka apakšnodaļa; b) Glabāšanas tilpnes gaistošiem organiskiem škidrumiem – 40 V.N.K 60. daļa, Kb apakšnodaļā; c) Naftas pārstrādes rūpnīcas – 40 V.N.K 60. daļa, J; d) Metālisko mēbeļu virsmas pārklāšana – 40 V.N.K 60. daļa, EE apakšnodaļa; e) Automobiļu un mazjaudas kravas automobiļu virsmas pārklāšana – 40 V.N.K 60. daļa, MM apakšnodaļa; f) Žurnālu dobspiede – 40 V.N.K 60 daļa, QQ apakšnodaļa; g) Jutīgas lentes un etiķešu virsmas pārklāšana – 40 V.N.K 60. daļa, RR apakšnodaļa; h) Virsmas pārklāšana lielām iekārtām, metāla sloksnēm un dzērienu bundžām – 40 V.N.K 60. daļa, SS, TT un WW apakšnodaļa; i) Naftas vairumbāzes – 40 V.N.K 60. daļa, XX apakšnodaļa; j) Gumijas riepu ražošana – 40 V.N.K 60. daļa, BBB apakšnodaļa; k) Polimēru ražošana – 40 V.N.K 60. daļa, DDD apakšnodaļa; l) Elastīgā vinila un uretāna pārklāšana un drukāšana – 40 V.N.K 60 daļa, FFF apakšnodaļa; m) Naftas pārstrādes iekārtu noplūdes un notekūdeņu sistēmas – 40 V.N.K 60. daļa, GGG un QQQ apakšnodaļa; n) Sintētisko šķiedru ražošana – 40 V.N.K 60. daļa, HHH apakšnodaļā; o) Naftas ķīmiskie attīrītāji – 40 V.N.K 60. daļa, JJJ apakšnodaļa; p) Dabasgāzes pārstrādes rūpnīcas uz sauszemes – 40 V.N.K 60. daļa, KKK apakšnodaļa; q) SOCMI noplūdes iekārtas, iekārtas gaisa bagātināšanai ar skābekli, destilācijas un reaktoru procesi; r) Magnētiskās lentas pārklājumi – 40 V.N.K 60. daļa, SSS apakšnodaļa; s) Rūpnieciskās virsmas pārklāšana – 40 V.N.K 60. daļa, TTT apakšnodaļa; un t) Polimēra pārklāšana nelielās substrātu iekārtās – 40 V.N.K 60. daļa, VVV apakšnodaļa. [1] Monitorings jāsaprot kā vispārēja darbība, kas ietver emisijas mērījumus, masu līdzsvarošanu utt. To var veikt nepārtraukti vai ik pa laikam. [2] Ja tiek izmantotas tehnoloģijas, kas pieļauj atgūta šķīdinātāja atkārtotu izmantošanu, robežvērtība ir 150 mg C/Nm3. [3] Uz šķīdinātāju patēriņu ≤ 15 Mg/gadā (vieglo automobiļu pārklāšanai) attiecas 14. tabula par automobiļu atjaunošanu. [4] Kopējās robežvērtības tiek izteiktas kā emitētā šķīdinātāja masa (g) attiecībā uz produkta virsmas laukumu (m2). Produkta virsmas laukumu nosaka kā virsmas laukumu, kuru aprēķina no kopējā elektroforētiskā pārklāšanas laukuma un jebkuru vēlākās pārklāšanas procesa stadijās pievienoto detaļu laukuma, ja to pārklāj ar to pašu pārklājumu. Elektroforētiskās pārklāšanas laukumu aprēķina ar formulu: (2 x kopējais produkta apvalka svars): (vidējais metāla loksnes biezums x metāla loksnes blīvums). [5] Robežvērtība attiecas uz pārklājuma likšanu un žāvēšanas procesiem, kas tiek veikti mierīgos apstākļos. [6] Ja mierīgi pārklāšanas apstākļi nav iespējami (kuģu būve, lidmašīnu pārklāšana utt.), iekārtas var atbrīvot no šo vērtību ievērošanas. Tādā gadījumā jālieto 6. punkta a) apakšpunktā minētā emisijas samazināšanas shēma, ja vien kompetentas iestādes nav atzinušas, ka šī iespēja tehniski un ekonomiski nav piemēro