Oficiālais Vēstnesis L 056 , 26/02/1994 Lpp. 0003 - 0023



I PIELIKUMS Muitas konvencijapar privātu autotransporta līdzekļu pagaidu ievešanu (1954) LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES, VĒLOTIES veicināt starptautiskā tūrisma attīstību, ŅEMOT VĒRĀ mērķus, ko nosaka Konvencija par ceļu satiksmi, kuru pieņēmusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Konference par autotransportu, kas notika Ženēvā no 1949. gada 23. augusta līdz 1. septembrim, atverot to parakstīšanai 1949. gada 19. septembrī, IR NOLĒMUŠAS noslēgt konvenciju un vienojušās par šādiem noteikumiem. I NODAĻA Definīcijas 1. pants Šajā konvencijā: a) "importa nodokļi" ir muitas nodokļi un visi citi nodokļi, maksas un citi maksājumi, kurus iekasē, vai nu ievedot šajā konvencijā minētās preces, vai saistībā ar šo preču ievešanu, izņemot maksas un maksājumus, kas nepārsniedz sniedzamo pakalpojumu aptuvenās izmaksas; b) "transportlīdzekļi", ja vien konteksts nenosaka citādi, ir visi sauszemes bezsliežu mehāniskie transportlīdzekļi (tostarp motovelosipēdi) un piekabes (neatkarīgi no tā, vai tās ieved kopā ar transportlīdzekli vai atsevišķi) kopā ar transportlīdzekļa daļām un tā parastiem piederumiem un aprīkojumu, ja to ieved reizē ar transportlīdzekli; c) termins "izmantošana privātām vajadzībām" neattiecas uz transportlīdzekļiem, ko izmanto personu pārvadāšanai par atlīdzību, kā arī preču rūpnieciskai vai komerciālai pārvadāšanai par atlīdzību vai bez tās; d) "pagaidu ievešanas dokumenti" ir muitas dokumenti, kas apliecina importa nodokļu garantēšanu vai deponēšanu; e) "personas" ir gan fiziskas, gan juridiskas personas; f) "izdevējiestāde" ir iestāde, kas pilnvarota izdot pagaidu ievešanas dokumentus; g) "garantētāja iestāde" ir iestāde, kurai kādas Līgumslēdzējas puses muitas iestādes atļāvušas galvot par personām, kas izmanto pagaidu ievešanas dokumentus; h) "starptautiska organizācija" ir organizācija, kurā iestājušās tās valsts iestādes, kurām ir tiesības izdot un garantēt pagaidu ievešanas dokumentus; i) "Līgumslēdzējas puses" ir valstis vai reģionālas ekonomikas integrācijas organizācijas, kas pievienojušās šai konvencijai; j) "reģionāla ekonomikas integrācijas organizācija" ir organizācija, kuru izveidojušas un kurā iestājušās šīs konvencijas 33. panta 1. punktā minētās valstis un kurai attiecībā uz jautājumiem, ko regulē šī konvencija, ir tiesības pieņemt pašai savus normatīvos aktus, kas ir saistoši tās dalībvalstīm, kā arī ir tiesības saskaņā ar savām iekšējām procedūrām lemt par pievienošanos šai konvencijai. II NODAĻA Ievešana bez importa nodokļu maksāšanas un bez ievešanas aizliegumiem vai ierobežojumiem 2. pants 1. Visas Līgumslēdzējas puses, ievērojot reeksportēšanas nosacījumus un citus šajā konvencijā paredzētos nosacījumus, ļauj bez importa nodokļu maksāšanas un bez ievešanas aizliegumiem vai ierobežojumiem uz laiku ievest transportlīdzekļus, kas pieder personām, kuras pastāvīgi dzīvo ārpus to teritorijas, ja šos transportlīdzekļus īslaicīgos apmeklējumos ieved un izmanto privātām vajadzībām transportlīdzekļu īpašnieki vai citas personas, kas pastāvīgi dzīvo ārpus Līgumslēdzēju pušu teritorijas. 2. Ievērojot šajā konvencijā paredzētos nosacījumus, Līgumslēdzējas puses var prasīt, lai transportlīdzekļiem būtu pagaidu ievešanas dokumenti, kas garantē importa nodokļu, vai līdzvērtīgu summu maksāšanu saskaņā ar 27. panta 4. punkta īpašajiem noteikumiem, gadījumos, kad transportlīdzekļi ar pagaidu ievešanas dokumentiem noteiktā termiņā nav reeksportēti. 3. pants Degvielu, ar kuru pildīta uz laiku ievesta transportlīdzekļa parastā degvielas tvertne, ļauj ievest bez importa nodokļu maksāšanas un bez ievešanas aizliegumiem vai ierobežojumiem; parastā degvielas tvertne ir tvertne, ko ražotājs paredzējis visiem attiecīgā tipa transportlīdzekļiem. 4. pants 1. Transportlīdzekļu daļas, ko ieved, lai labotu jau agrāk uz laiku ievestus transportlīdzekļus, uz laiku ļauj ievest bez importa nodokļu maksāšanas un bez ievešanas aizliegumiem vai ierobežojumiem. Līgumslēdzējas puses var prasīt, lai attiecīgajām daļām būtu pagaidu ievešanas dokumenti. 2. Aizstātajām daļām, ko nereeksportē, uzliek importa nodokļus, izņemot gadījumus, kad atbilstoši konkrētās valsts noteikumiem no šādām daļām oficiālā uzraudzībā iespējams atbrīvoties vai tās iznīcināt uz iesaistīto pušu rēķina, neradot izdevumus valsts kasei. 5. pants Bez importa nodokļu maksāšanas un bez ievešanas aizliegumiem vai ierobežojumiem ļauj ievest pagaidu ievešanas dokumentus un starptautiskās satiksmes dokumentus, ko izdod personām, kas dzīvo valstī, kurā šos dokumentus ieved, bet kas vēlas ieceļot citās valstīs, un kurus attiecīgas ārvalstu iestādes, starptautiskas organizācijas vai Līgumslēdzēju pušu muitas iestādes sūta apstiprinātām tūrisma organizācijām. III NODAĻA Pagaidu ievešanas dokumentu izdošana 6. pants 1. Šajā konvencijā minēto pagaidu ievešanas dokumentu izdošanu katra Līgumslēdzēja puse, paredzot attiecīgas garantijas un citus nosacījumus, var uzdot veikt pilnvarotām iestādēm, piemēram, starptautisku organizāciju dalībiestādēm, vai nu tieši, vai ar attiecīgu iestāžu starpniecību. 2. Pagaidu ievešanas dokumenti var būt derīgi vai nu tikai vienā valstī vai muitas teritorijā, vai arī vairākās valstīs vai muitas teritorijās. 3. Dokumentu derīguma termiņš ir ne vairāk kā viens gads pēc to izdošanas. 7. pants 1. Pagaidu ievešanas dokumentus, kas ir derīgi visu vai vairāku Līgumslēdzēju pušu teritorijās, dēvē par "muitas karneti" (carnets de passage en douane), un to forma atbilst šīs konvencijas I pielikuma paraugam. 2. Ja muitas karnete vienā vai vairākās teritorijās nav derīga, tad izdevējiestāde to norāda uz karnetes vāka un uz karnetes ievešanas taloniem. 3. Pagaidu ievešanas dokumentus, kas derīgi tikai vienas Līgumslēdzējas puses teritorijā, var sastādīt pēc šīs konvencijas II pielikumā dotā parauga. Līgumslēdzējas puses saskaņā ar saviem normatīvajiem aktiem var izmantot arī citus dokumentus. 4. Tādu pagaidu ievešanas dokumentu derīguma termiņu, kurus nav izdevušas 6. pantā paredzētās iestādes, katra Līgumslēdzēja puse nosaka atbilstīgi saviem normatīviem aktiem. 5. Katra Līgumslēdzēja puse pēc attiecīga lūguma nosūta pārējām Līgumslēdzējām pusēm savā teritorijā derīgu pagaidu ievešanas dokumentu paraugus, ja šādu paraugu nav šīs konvencijas pielikumos. IV NODAĻA Pagaidu ievešanas dokumentos norādāmie dati 8. pants Pilnvarotu iestāžu izdotus pagaidu ievešanas dokumentus izraksta uz to personu vārda, kuras ir uz laiku ievesto transportlīdzekļu īpašnieki, valdītāji vai kuru pārziņā atrodas transportlīdzekļi, bet gadījumos, kad transportlīdzekli īrē — uz īrnieka vārda. 9. pants 1. Svars, kas jānorāda pagaidu ievešanas dokumentos, ir transportlīdzekļa neto svars. Neto svaru izsaka metriskajā sistēmā. Attiecībā uz dokumentiem, kas derīgi tikai vienā valstī, valsts muitas iestādes var noteikt citu sistēmu. 2. Vērtību, kas jānorāda pagaidu ievešanas dokumentos, kuri derīgi tikai vienā valstī, izsaka šīs valsts valūtā. Vērtību, kas jānorāda uz muitas karnetes, izsaka tās valsts valūtā, kurā karnete izdota. 3. Transportlīdzekļu parastais aprīkojums un instrumentu komplekti pagaidu ievešanas dokumentos īpaši nav jāuzrāda. 4. Ja muitas iestādes to prasa, pagaidu ievešanas dokumentos norāda daļas (piemēram, riteņus, riepas un kameras) un aprīkojumu, kas nav uzskatāms par transportlīdzekļu parasto aprīkojumu (piemēram, radio, atsevišķos dokumentos nenorādītas piekabes, bagāžniekus), sniedzot visus vajadzīgos datus (piemēram, to svaru un vērtību); izbraucot no apmeklētās valsts, šādas daļas un aprīkojums jāuzrāda. 10. pants Datus, ko izdevēja iestāde ieraksta pagaidu ievešanas dokumentos, var grozīt tikai ar izdevējas vai garantētājas iestādes atļauju. Kad dokumentus izskatījušas ievešanas valsts muitas iestādes, tos vairs nedrīkst grozīt citādi, kā vien ar šo muitas iestāžu piekrišanu. 11. pants 1. Transportlīdzekļus, ko ievešanas valstī ielaiž ar pagaidu ievešanas dokumentiem, privātām vajadzībām var izmantot trešās personas, ja tās saņēmušas attiecīgu pilnvarojumu no ievešanas dokumentu īpašniekiem, ar nosacījumu, ka šādas trešās personas pastāvīgi dzīvo ārpus ievešanas valsts un atbilst pārējiem šīs konvencijas nosacījumiem. Līgumslēdzēju pušu muitas iestādes ir tiesīgas prasīt pierādījumus tam, ka trešās personas saņēmušas attiecīgu pilnvarojumu no ievešanas dokumentu īpašnieka un atbilst iepriekšminētajiem nosacījumiem. Ja pierādījumi nav pietiekami, muitas iestādes savā valstī var aizliegt izmantot transportlīdzekļus ar šādiem dokumentiem. Attiecībā uz īrētiem transportlīdzekļiem gadījumos, kad ir bažas par iespējamiem pārkāpumiem, visas Līgumslēdzējas puses var prasīt, lai transportlīdzekļa ievešanas brīdī būtu klāt pagaidu ievešanas dokumenta īpašnieks. 2. Neņemot vērā iepriekšējā punkta noteikumus, Līgumslēdzēju pušu muitas iestādes pēc saviem ieskatiem īpašos apstākļos drīkst atļaut, ka transportlīdzekli ar pagaidu ievešanas dokumentiem vada persona, kas pastāvīgi dzīvo ievešanas valstī, jo īpaši gadījumos, kad vadītājs transportlīdzekli vada pagaidu ievešanas dokumentu īpašnieka vārdā vai viņa rīkojumā. V NODAĻA Pagaidu ievešanas nosacījumi 12. pants 1. Pagaidu ievešanas dokumentos minētos transportlīdzekļus reeksportē dokumentu derīguma termiņā tādā pašā stāvoklī, kā tie ievesti, neņemot vērā dabisko nolietošanos. Ja transportlīdzeklis ir īrēts, Līgumslēdzēju pušu muitas iestādes ir tiesīgas prasīt to reeksportēt, tiklīdz īrnieks izbrauc no pagaidu ievešanas valsts. 2. Reeksportēšanu apliecina izbraukšanas vīza, ko tās valsts muitas iestādes, kurā transportlīdzeklis bijis uz laiku ievests, attiecīgi pievieno pagaidu ievešanas dokumentiem. 13. pants 1. Neskarot reeksportēšanas prasības, kas noteiktas 12. pantā, netiek prasīts reeksportēt nopietni bojātus transportlīdzekļus, kas cietuši attiecīgi pierādītos satiksmes negadījumos, ja uz šiem transportlīdzekļiem attiecas šādi nosacījumi: a) transportlīdzeklim piemēro importa nodokļus, vai b) no transportlīdzekļa atbrīvojas, neradot izdevumus tās valsts Valsts kasei, kurā transportlīdzeklis ticis uz laiku ievests, un tādā gadījumā pagaidu ievešanas dokumentu īpašnieks ir atbrīvots no importa nodokļiem, vai c) transportlīdzekli iznīcina oficiālā uzraudzībā uz iesaistīto pušu rēķina, visām pārpalikušām daļām un materiāliem piemērojot importa nodokļus, pēc muitas iestāžu ieskatiem. 2. Ja uz laiku ievestu transportlīdzekli nevar reeksportēt tādēļ, ka tam uzlikts arests, bet arests nav uzlikts pēc privātpersonas prasības, tad prasību transportlīdzekli reeksportēt pagaidu ievešanas dokumentu derīguma termiņā atliek uz aresta laiku. 3. Ja iespējams, muitas iestādes garantētājām iestādēm ziņo par katru gadījumu, kad tās arestējušas vai to vārdā tikuši arestēti transportlīdzekļi, kuri ievesti ar pagaidu ievešanas dokumentiem un kuriem minētās iestādes devušas garantijas, kā arī ziņo par pasākumiem, ko tās paredzējušas veikt. 4. Ja aresta laikā, kas nav veikts pēc privātpersonas prasības, dokumentos ierakstīti transportlīdzekļi vai to daļas pazūd vai tiek nozagtas, tad no pagaidu ievešanas dokumentu īpašnieka neiekasē importa nodokļus, ja viņš muitas iestādēm pierāda aresta uzlikšanu. 14. pants Transportlīdzekļus, ko kādas Līgumslēdzējas puses teritorijā ieved ar pagaidu ievešanas dokumentiem, nedrīkst pat nejaušības pēc izmantot, lai šīs teritorijas robežās veiktu pārvadājumus par atlīdzību. 15. pants Personas ar pagaidu ievešanas dokumentiem attiecīgos transportlīdzekļus var ievest vairākkārt, kamēr šie dokumenti ir derīgi, ar nosacījumu, ka muitas iestādes, ja tās to uzskata par vajadzīgu, katru robežas šķērsošanas gadījumu (iebraukšanu vai izbraukšanu) vizē. Pagaidu ievešanas dokumentus var izdot arī tā, ka tie der tikai vienam ceļojumam. 16. pants Ja izmanto pagaidu ievešanas dokumentus, kam nav katrā robežas šķērsošanas reizē noplēšamu talonu, tad vīzas, ko muitas amatpersonas izdod laikā no pirmās iebraukšanas līdz pēdējai izbraukšanai, ir pagaidu vīzas. Taču, ja pēdējā vīza ir pagaidu izbraukšanas vīza, tad to atzīst par pierādījumu tam, ka uz laiku ievestais transportlīdzeklis vai tā daļas ir reeksportētas. 17. pants Ja izmanto pagaidu ievešanas dokumentus, kam ir katrā robežas šķērsošanas reizē noplēšami taloni, tad katra iebraukšana nozīmē muitas procedūru sākšanu attiecībā uz šiem dokumentiem, un katra izbraukšana ir muitas procedūru pabeigšana, izņemot 18. pantā minētos gadījumus. 18. pants Kad kādas valsts muitas iestādes ir pilnīgi un bez nosacījumiem pabeigušas muitas procedūras attiecībā uz pagaidu ievešanas dokumentiem, tās vairs nevar prasīt no garantētājas iestādes maksāt importa nodokļus, ja vien muitas procedūras pabeigšanas sertifikāts nav iegūts negodīgiem līdzekļiem. 19. pants Par pagaidu ievešanas dokumentu vizēšanu saskaņā ar šīs konvencijas noteikumiem muitas iestāžu un muitas posteņu oficiālajā darbalaikā samaksu neiekasē. VI NODAĻA Pagaidu ievešanas dokumentu derīguma termiņa pagarināšana un to atjaunošana 20. pants Ir pieļaujams, ka uz laiku ievestā transportlīdzekļa reeksportēšana nenotiek paredzētajā laikā, ja transportlīdzekli reeksportēšanas nolūkā muitas dienestiem uzrāda 14 dienās pēc pagaidu ievešanas termiņa beigām, pietiekami pamatojot aizkavēšanās iemeslus. 21. pants Katra Līgumslēdzēja puse atzīst muitas karnetes derīguma termiņa pagarinājumu, ko saskaņā ar šīs konvencijas 3. pielikuma procedūru piešķīrusi kāda cita Līgumslēdzēja puse. 22. pants 1. Lūgumus pagarināt pagaidu ievešanas dokumentu derīguma termiņu iesniedz kompetentam muitas dienestam pirms attiecīgo dokumentu derīguma termiņa beigām, ja vien to darīt nekavē force majeure. Ja pagaidu ievešanas dokumentu izdevusi pilnvarota iestāde, tad lūgumu pēc termiņa pagarinājuma izsaka iestāde, kas attiecīgajam dokumentam devusi garantijas. 2. Transportlīdzekļu vai to daļu reeksportēšanas termiņu pagarina, ja attiecīgā persona muitas dienestiem var pierādīt, ka transportlīdzekļa vai tā daļu reeksportēšanu noteiktajā termiņā kavē force majeure. 3. Pagaidu ievešanas dokumentu derīguma termiņu var pagarināt tikai vienu reizi ne ilgāk kā uz vienu gadu. Kad viena gada pagarinājuma termiņš beidzies, vecās karnetes vietā izdod jaunu karneti. 23. pants Ja vien nav pārkāpti pagaidu ievešanas nosacījumi, katra Līgumslēdzēja puse, piemērojot visus kontroles pasākumus, kas pēc tās ieskatiem vajadzīgi, atļauj atjaunot pagaidu ievešanas dokumentus, ko izdevušas pilnvarotas iestādes un kas attiecas uz konkrētās Līgumslēdzējas puses teritorijā uz laiku ievestiem transportlīdzekļiem. Lūgumu atjaunot pagaidu ievešanas dokumentus iesniedz garantētāja iestāde. VII NODAĻA Pagaidu ievešanas dokumentu noformēšana noteiktā kārtībā 24. pants 1. Ja attiecībā uz pagaidu ievešanas dokumentiem nav noteiktā kārtībā pabeigtas muitas procedūras, tad ievešanas valsts muitas dienesti (neatkarīgi no tā, vai dokumentu derīguma termiņš ir vai nav beidzies) kā transportlīdzekļa vai tā daļu reeksportēšanas pierādījumu pieņem sertifikātu, kura forma atbilst 4. pielikuma paraugam un kuru izdevusi oficiāla varasiestāde vai amatpersona (konsuls, muita, policija, mērs, tiesu ierēdnis u.tml.), ja šāds sertifikāts apliecina, ka transportlīdzeklis vai tā daļas tikušas uzrādītas un atrodas ārpus ievešanas valsts. Kā alternatīvu muitas iestādes pieņem arī citus dokumentārus pierādījumus tam, ka transportlīdzeklis vai tā daļas atrodas ārpus pagaidu ievešanas valsts. Ja izmanto dokumentus, kas nav muitas karnetes un kuru derīguma termiņš nav beidzies, tie jāuzrāda reizē ar iepriekšminētajiem pierādījumiem. Ja izmanto karnetes, muitas dienesti kā pierādījumu transportlīdzekļa vai tā daļu reeksportēšanai pieņem vīzas, ko uz karnetēm atzīmējuši apmeklēto valstu muitas dienesti. 2. Ja pagaidu ievešanas dokumentu, attiecībā uz kuru nav noteiktā kārtībā pabeigtas muitas procedūras, bet kurš attiecas uz reeksportētiem transportlīdzekļiem vai to daļām, iznīcina, nozaudē vai nozog, tad ievešanas valsts muitas dienesti kā pierādījumu transportlīdzekļa vai tā daļu reeksportēšanai pieņem sertifikātu, kura forma atbilst 4. pielikuma paraugam un kuru izdevusi oficiāla varasiestāde vai amatpersona (konsuls, muita, policija, mērs, tiesu ierēdnis u.tml.), ja šāds sertifikāts apliecina, ka transportlīdzeklis vai tā daļas tikušas uzrādītas un kopš dokumenta derīguma termiņa beigām atrodas ārpus ievešanas valsts. Kā alternatīvu muitas iestādes pieņem arī citus dokumentārus pierādījumus tam, ka transportlīdzeklis vai tā daļas atrodas ārpus pagaidu ievešanas valsts. 3. Ja muitas karneti iznīcina, nozaudē vai nozog laikā, kad transportlīdzeklis vai tā daļas atrodas kādas Līgumslēdzējas puses teritorijā, tad šīs Līgumslēdzējas puses muitas dienesti pēc attiecīgās iestādes lūguma pieņem aizstājēju dokumentu, kura derīguma termiņš beidzas tajā pašā dienā, kad beidzas aizstātās karnetes derīguma termiņš. Ja pieņem aizstājēju dokumentu, tad tiek anulēta iznīcinātās, nozaudētās vai nozagtās karnetes pieņemšana. Ja pēc tam, kad muitas dienesti un izdevējiestāde ir anulējušas veco karneti, to ļaunprātīgi izmanto, tad izdevējiestāde neatbild par importa nodokļu nomaksu. Ja aizstājēja dokumenta vietā transportlīdzekļa vai tā daļu reeksportēšanai izdod eksportēšanas atļauju vai līdzīgu dokumentu, tad izbraukšanas vīzu uz šādas atļaujas vai līdzīga dokumenta uzskata par pietiekamu reeksportēšanas pierādījumu. 4. Ja transportlīdzekli nozog pēc tam, kad tas no pagaidu ievešanas valsts jau ir reeksportēts, taču pagaidu ievešanas dokumenti izbraucot nav noteiktā kārtībā indosēti un uz tiem nav visu apmeklēto valstu muitas dienestu iebraukšanas vīzu, tad šādus dokumentus tomēr var uzskatīt par pareiziem ar nosacījumu, ka garantētāja iestāde attiecīgos dokumentus iesniedz kopā ar pietiekamiem pierādījumiem par zādzību. Ja pagaidu ievešanas dokumentu derīguma termiņš nav beidzies, tad muitas dienesti šos dokumentus var aizturēt. 25. pants Gadījumos, kas minēti 24. pantā, muitas dienestiem ir tiesības iekasēt dokumentu izskatīšanas maksu. 25.bis pants Kompetentie muitas dienesti neprasa maksāt importa nodokļus, ja tām pārliecinoši pierāda, ka transportlīdzekli, kas ievests ar pagaidu ievešanas dokumentiem, vairs nevar reeksportēt tādēļ, ka tas ir iznīcināts vai neglābjami zudis force majeure apstākļos. 26. pants Muitas dienestiem nav tiesību prasīt garantētājai iestādei maksāt importa nodokļus par transportlīdzekļiem vai to daļām, kas ievestas uz laiku, ja garantētājai iestādei gada laikā pēc tam, kad beidzies pagaidu ievešanas dokumentu derīguma termiņš, nav ziņots par muitas procedūru nepabeigšanu attiecībā uz tiem. Muitas dienesti gada laikā pēc paziņojuma par muitas procedūru nepabeigšanu attiecībā uz dokumentiem sniedz garantētājai iestādei sīkākas ziņas par importa nodokļu summu. Ja vajadzīgo informāciju gada laikā nepaziņo, tad garantētājas iestādes saistības maksāt minētās summas zaudē spēku. 27. pants 1. Garantētājas iestādes gada laikā pēc paziņojuma par muitas procedūru nepabeigšanu attiecībā uz pagaidu ievešanas dokumentiem atbilstīgi šīs konvencijas nosacījumiem iesniedz pierādījumus par konkrētā transportlīdzekļa vai tā daļu reeksportēšanu. Taču šo laiku nevar sākt skaitīt, pirms nav beidzies pagaidu ievešanas dokumentu derīguma termiņš. Ja muitas dienesti apšauba iesniegtos pierādījumus, tad par to gada laikā jāinformē garantiju devējs. 2. Ja šo pierādījumu neiesniedz noteiktā termiņā, tad garantētāja iestāde vēlākais pēc trim mēnešiem deponē vai uz laiku iemaksā vajadzīgos importa nodokļus. Depozītu vai pagaidu iemaksu patur pēc tam, kad pēc iemaksas dienas pagājis viens gads. Šā gada laikā garantētāja iestāde joprojām var izmantot 1. punktā paredzētās iespējas, lai panāktu deponētās vai iemaksātās summas atmaksu. 3. Valstīs, kuru tiesību akti neparedz iespēju importa nodokļu vietā iemaksāt depozītu vai pagaidu maksājumu, atbilstīgi iepriekšējam punktam veiktus maksājumus uzskata par galīgiem, paturot prātā to, ka iemaksātās summas atlīdzinās, tiklīdz būs izpildīti šajā pantā paredzētie nosacījumi. 4. Ja muitas procedūras attiecībā uz pagaidu ievešanas dokumentiem nav pabeigtas, tad garantētājai iestādei nav jāmaksā lielāka summa par to importa nodokļu kopējo summu, kurus piemēro par transportlīdzekļiem vai to daļām, kas nav reeksportētas, vajadzības gadījumā — kopā ar procentiem. 28. pants Krāpšanas, pārkāpumu vai ļaunprātīgas izmantošanas gadījumos Līgumslēdzējas puses, neskarot šīs konvencijas noteikumus, var tiesiskiem līdzekļiem vērsties pret personām, kas izmanto pagaidu ievešanas dokumentus, lai piedzītu importa nodokļus, kā arī jebkādas soda naudas. Tādos gadījumos muitas dienestiem palīdz garantētājas iestādes. VIII NODAĻA Dažādi noteikumi 29. pants Līgumslēdzējas puses cenšas neieviest muitas procedūras, kas varētu traucēt starptautiskā tūrisma attīstību. 30. pants Lai atvieglotu muitas procedūras, kaimiņos esošas Līgumslēdzējas puses savus muitas posteņus cenšas ierīkot līdzās un noteikt vienādus darbalaikus. 31. pants Gadījumos, kad notiek kāds šīs konvencijas pārkāpums, aizstāšana, tiek viltota deklarācija vai notiek cita darbība, kuras iznākumā kāda persona vai lieta nepelnīti gūst labumu no šajā konvencijā paredzētās ievešanas sistēmas, pārkāpējam valstī, kurā pārkāpums izdarīts, var piespriest šīs valsts likumos paredzēto sodu. 32. pants Šīs konvencijas noteikumi neliedz Līgumslēdzējām pusēm, kas ir muitas ūniju vai ekonomikas savienību dalībnieces, piemērot īpašus noteikumus attiecībā uz šādu ūniju vai savienību valstu rezidentiem. 32. bis pants Šī konvencija neliedz piemērot labvēlīgākus noteikumus, ko Līgumslēdzējas puses ir piešķīrušas vai varētu piešķirt vai nu ar vienpusējiem noteikumiem, vai arī ar divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem, ja šādi labvēlīgāki noteikumi netraucē piemērot šīs konvencijas noteikumus. Līgumslēdzējām pusēm iesaka atteikties izsniegt pagaidu ievešanas dokumentus vai garantijas. IX NODAĻA Nobeiguma noteikumi 33. pants 1. Šo konvenciju līdz 1954. gada 31. decembrim var parakstīt jebkuras Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalsts vārdā, kā arī to valstu vārdā, kuras aicinātas piedalīties Apvienoto Nāciju Organizācijas Konferencē par muitas formalitātēm attiecībā uz privātu bezsliežu mehānisko autotransporta līdzekļu pagaidu ievešanu un attiecībā uz tūrismu, še turpmāk "konference"; konference notika 1954. gada maijā un jūnijā Ņujorkā. 2. Šī konvencija ir jāratificē, un ratifikācijas dokumentus deponē Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram. 34. pants 1. No 1955. gada 1. janvāra šai konvencijai var pievienoties jebkura valsts, kas minēta 33. panta 1. punktā, kā arī citas valstis, kuras konvencijai pievienoties aicinājusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Ekonomikas un sociālo lietu padome. Konvencijai var pievienoties arī jebkuras teritorijas vārdā, kas ir Apvienoto Nāciju Organizācijas aizbildnībā un pārvaldījumā. 1.bis Par šīs konvencijas Līgumslēdzēju pusi saskaņā ar šā panta 1. punktu var kļūt reģionālas ekonomikas integrācijas organizācijas. Šādas organizācijas, kas ir pievienojušās šai konvencijai, informē Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāru par savu kompetenci šajā konvencijā ietvertos jautājumos, kā arī jebkādām kompetences pārmaiņām. Šādas organizācijas un to dalībvalstis, nepārkāpjot šajā konvencijā noteiktās saistības, var lemt par to, kāda atbildība jāuzņemas, lai pildītu šajā konvencijā noteiktās saistības. 2. Konvencijai var pievienoties, ANO ģenerālsekretāram deponējot pievienošanās dokumentu. 35. pants 1. Šī konvencija stājas spēkā 90. dienā pēc tam, kad deponēts 15. ratifikācijas vai pievienošanās dokuments vai nu bez atrunas, vai ar atrunu, kas pieņemta saskaņā ar 39. pantu. 2. Attiecībā uz katru valsti vai reģionālu ekonomikas integrācijas organizāciju, kas šo konvenciju ratificē vai tai pievienojas pēc tam, kad saskaņā ar 1. punktu deponēts 15. ratifikācijas vai pievienošanās dokuments, konvencija stājas spēkā 90. dienā pēc dienas, kad konkrētā valsts vai reģionālā ekonomikas integrācijas organizācija deponējusi ratifikācijas dokumentu vai pievienošanās dokumentu vai nu bez atrunas, vai ar atrunu, kas pieņemta saskaņā ar 39. pantu. 36. pants 1. Pēc tam, kad šī konvencija bijusi spēkā trīs gadus, jebkura Līgumslēdzēja puse to var denonsēt, par to paziņojot Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram. 2. Denonsēšana stājas spēkā 15 mēnešus pēc dienas, kad ģenerālsekretārs saņēmis paziņojumu par denonsēšanu. 37. pants Ja pēc šīs konvencijas stāšanās spēkā Līgumslēdzēju pušu skaits 12 mēnešus pēc kārtas ir mazāks par astoņām, konvencija zaudē spēku. 38. pants 1. Jebkura valsts, deponējot šīs konvencijas ratifikācijas vai pievienošanās dokumentu, vai arī jebkurā laikā pēc tam, var paziņot ANO ģenerālsekretāram, ka konvencija attieksies uz visām vai kādu no teritorijām, par kuru starptautiskām attiecībām attiecīgā valsts ir atbildīga. Konvencija uz paziņojumā minētajām teritorijām sāk attiekties 90. dienā pēc tam, kad ģenerālsekretārs paziņojumu saņēmis, ja vien paziņojumam nav pievienota atruna, vai arī 90. dienā pēc tam, kad paziņojums stājies spēkā atbilstīgi 39. pantam, vai arī dienā, kad konvencija stājas spēkā attiecīgajā valstī, atkarībā no tā, kas notiek pēdējais. 2. Jebkura valsts, kas saskaņā ar 1. punktu iesniegusi paziņojumu, ar kuru šī konvencija tiek attiecināta uz teritorijām, par kuru starptautiskajām attiecībām šī valsts ir atbildīga, konvenciju saskaņā ar 36. pantu var denonsēt atsevišķi attiecībā uz konkrētajām teritorijām. 39. pants 1. Atrunas attiecībā uz šo konvenciju, ko paredz pirms Nobeiguma akta parakstīšanas, pieņem, ja atrunas akceptē konferences dalībnieku vairākums un ja tās protokolē Nobeiguma aktā. 2. Atrunas, ko paredz pēc Nobeiguma akta parakstīšanas, nepieņem, ja saskaņā ar še turpmāk izklāstītiem nosacījumiem pret atrunām iebilst viena trešdaļa parakstītāju valstu jeb Līgumslēdzēju pušu. 3. Visas atrunas, ko Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram reizē ar parakstīšanu, ratifikācijas vai pievienošanās dokumenta deponēšanu vai atbilstīgi 38. pantam izteiktu paziņojumu iesniegusi kāda valsts vai reģionāla ekonomikas integrācijas organizācija, ģenerālsekretārs izsūta visām Līgumslēdzējām pusēm, kas tajā laikā konvenciju parakstījušas, to ratificējušas vai pievienojušās tai. Ja viena trešdaļa no šīm Līgumslēdzējām pusēm 90 dienās pēc izsūtīšanas izsaka iebildumus, tad atrunu neakceptē. Ģenerālsekretārs paziņo visām šajā punktā minētajām Līgumslēdzējam pusēm par visiem saņemtajiem iebildumiem, kā arī par katras atrunas akceptēšanu vai noraidīšanu. 4. Iebildumi, ko izteikusi kāda valsts, kas konvenciju ir parakstījusi, bet nav to ratificējusi, zaudē spēku, ja deviņos mēnešos pēc iebildumu izteikšanas attiecīgā valsts konvenciju neratificē. Ja tādēļ, ka kāds iebildums zaudējis spēku, kādu atrunu, piemērojot 3. punktu, akceptē, tad ģenerālsekretārs par to informē 3. punktā minētās Līgumslēdzējas puses. Atrunu tekstus saskaņā ar 3. punktu neizsūta tām Līgumslēdzējām pusēm, kas trīs gadus pēc tam, kad to vārdā konvencija parakstīta, to nav ratificējušas. 5. Līgumslēdzēja puse, kas iesniedz atrunu, 12 mēnešos pēc dienas, kad ģenerālsekretārs izsūtījis 3. punktā minēto paziņojumu par to, ka atruna noraidīta atbilstīgi 3. punktā noteiktajai procedūrai, var atrunu atsaukt; tādā gadījumā attiecīgi vai nu ratifikācijas, vai pievienošanās dokuments, vai arī atbilstīgi 38. pantam veikta paziņošana attiecībā uz šo Līgumslēdzēju pusi stājas spēkā atrunas atsaukšanas dienā. Kamēr atruna nav atsaukta, attiecīgi vai nu dokuments, vai paziņojums nestājas spēkā, izņemot gadījumus, kad atrunu akceptē, piemērojot 4. punkta noteikumus. 6. Atrunas, kas akceptētas saskaņā ar šo pantu, jebkurā laikā var atsaukt, par to paziņojot ģenerālsekretāram. 7. Nevienai Līgumslēdzējai pusei nav pienākums piešķirt citai Līgumslēdzējai pusei, kas paredzējusi kādu atrunu, tās priekšrocības, ko paredz noteikumi, uz kuriem šāda atruna attiecas. Jebkura Līgumslēdzēja puse, kas izmanto minētās tiesības, par to paziņo ģenerālsekretāram, un ģenerālsekretārs šo lēmumu paziņo visām Parakstītājām valstīm un Līgumslēdzējām pusēm. 40. pants 1. Domstarpības divu vai vairāku Līgumslēdzēju pušu starpā par šīs konvencijas interpretāciju vai piemērošanu, ja vien iespējams, izšķir savstarpējās sarunās. 2. Domstarpības, ko nevar izšķirt savstarpējās sarunās, pēc kādas Līgumslēdzējas puses lūguma nodod izskatīšanai šķīrējtiesā vienam vai vairākiem šķīrējtiesnešiem, ko puses, kurām ir domstarpības, izvēlas, savstarpēji vienojoties. Ja trīs mēnešos pēc dienas, kad domstarpību izskatīšana nodota šķīrējtiesai, domstarpībās iesaistītās puses nav vienojušās par viena vai vairāku šķīrējtiesnešu izvēli, tad jebkura no domstarpībās iesaistītajām pusēm var lūgt Starptautiskās tiesas priekšsēdētājam iecelt vienu šķīrējtiesnesi, kurš attiecīgās domstarpības izskata un pieņem lēmumu. 3. Lēmums, ko pieņem saskaņā ar iepriekšējo punktu iecelts šķīrējtiesnesis vai vairāki šķīrējtiesneši, attiecīgajām Līgumslēdzējām pusēm ir saistošs. 41. pants 1. Trīs gadus pēc šīs konvencijas stāšanās spēkā jebkura dalībvalsts, iesniedzot notu ANO ģenerālsekretāram, var lūgt sasaukt konferenci konvencijas pārskatīšanai. Ģenerālsekretārs par saņemto lūgumu informē visas Līgumslēdzējas puses un sasauc pārskatīšanas konferenci, ja četros mēnešos pēc informēšanas dienas ne mazāk kā puse Līgumslēdzēju pušu paziņo, ka piekrīt konferences sasaukšanai. 2. Ja saskaņā ar iepriekšējo punktu konferenci sasauc, tad ģenerālsekretārs par to informē visas Līgumslēdzējas puses un aicina tās trīs mēnešu laikā iesniegt priekšlikumus par konferencē apspriežamiem jautājumiem. Ģenerālsekretārs vismaz trīs mēnešus pirms paredzētās konferences dienas visām Līgumslēdzējām pusēm nosūta konferences darba kārtības projektu, kā arī iesniegtos priekšlikumus par konferencē apspriežamiem jautājumiem. 3. Uz visām konferencēm, kas sasauktas saskaņā ar šo pantu, ģenerālsekretārs ielūdz visas Līgumslēdzējas puses, kā arī pārējās ANO vai tās īpašo aģentūru dalībvalstis. 42. pants 1. Pēc kādas Līgumslēdzējas puses priekšlikuma šo konvenciju var grozīt. Jebkura ierosināta grozījuma tekstu nosūta ANO ģenerālsekretāram, kas to savukārt nosūta visām Līgumslēdzējām pusēm. 2. Jebkuru ierosinātu grozījumu, kas nosūtīts atbilstīgi iepriekšējam punktam, uzskata par akceptētu, ja neviena Līgumslēdzēja puse sešos mēnešos pēc dienas, kad ģenerālsekretārs ierosināto grozījumu ir nosūtījis, pret to neiebilst. Tiesības izteikt iebildumus pret to kompetencē esošiem jautājumiem ir arī reģionālām ekonomikas integrācijas organizācijām, kas ir šīs konvencijas Līgumslēdzējas puses. Ja kāda no minētajām organizācijām īsteno tiesības izteikt iebildumus, tad šīs organizācijas dalībvalstis, kas ir šīs konvencijas Līgumslēdzējas puses, individuāli šādas tiesības nevar īstenot. 3. Ģenerālsekretārs cik drīz vien iespējams visām Līgumslēdzējām pusēm paziņo, vai pret ierosināto grozījumu ir izteikti iebildumi, un ja iebildumi nav izteikti, tad grozījums attiecībā uz visām Līgumslēdzējām pusēm stājas spēkā trīs mēnešus pēc tam, kad beidzies iepriekšējā punktā minētais sešu mēnešu termiņš. 43. pants ANO ģenerālsekretārs visām Līgumslēdzējām pusēm un visām ANO dalībvalstīm paziņo par: a) parakstīšanu, ratifikāciju un pievienošanos, kas veikta saskaņā ar 33. un 34. pantu; a)bis informāciju, kas saskaņā ar 34. panta 1.bis punktu saņemta attiecībā uz reģionālu ekonomikas integrācijas organizāciju kompetenci, kā arī pārmaiņām tajā; b) dienu, kad šī konvencija stājas spēkā saskaņā ar 35. pantu; c) denonsēšanu, kas paziņota saskaņā ar 36. pantu; d) konvencijas darbības izbeigšanu saskaņā ar 37. pantu; e) paziņojumiem, kas saņemti saskaņā ar 38. pantu; f) katra grozījuma stāšanos spēkā saskaņā ar 42. pantu. 44. pants Šīs konvencijas oriģinālu deponē ANO ģenerālsekretāram, kas visām Līgumslēdzējām pusēm un ANO dalībvalstīm nosūta tā apstiprinātas kopijas. To apliecinot, attiecīgi pilnvarotās personas ir parakstījušas šo konvenciju. Konvencija noslēgta Ņujorkā, tūkstoš deviņi simti piecdesmit ceturtā gada ceturtajā jūnijā, vienā eksemplārā angļu, franču un spāņu valodā; visi teksti ir vienlīdz autentiski. Ģenerālsekretāram ir uzdots sagatavot konvencijas oficiālu tulkojumu ķīniešu un krievu valodā, ko pievieno angļu, franču un spāņu tekstiem, kad to apstiprinātās kopijas nosūta valstīm atbilstīgi 44. pantam. -------------------------------------------------- PIELIKUMI 1. pielikums. | Muitas karnete (Carnet de passage en douane) | 2. pielikums. | Triptihs | 3. pielikums. | Muitas karnetes (Carnet de passage en douane) derīguma termiņa pagarināšana | 4. pielikums. | Sertifikāta paraugs muitas procedūras nepabeigušu, iznīcinātu, nozaudētu vai nozagtu pagaidu ievešanas dokumentu aizstāšanai | --------------------------------------------------