Rezolūcija par situāciju Mauritānijā



Oficiālais Vēstnesis 061 , 16/03/2009 Lpp. 0037 - 0040



Rezolūcija [1] par bērnu darba sociālajām sekām un bērnu darba novēršanas stratēģijām ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja, - tiekoties Portmorsbijā (Papua-Jaungvinejā) 2008. gada 25.– 28. novembrī, - ņemot vērā Reglamenta 17. panta 1. punktu, - ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) Konvenciju par bērnu tiesībām, kas tika pieņemta 1989. gada 20. novembrī [2] un stājās spēkā 1990. gadā, jo īpaši tās 28. un 32. pantu, - ņemot vērā Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) konvenciju Nr. 138 par minimālo darbā pieņemšanas vecumu (1973.) [3] un konvenciju Nr. 182 par smagāko bērnu darba veidu aizliegšanu un tūlītēju rīcību to izskaušanai (1999.) [4], - ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 177.–181. pantu, - ņemot vērā ĀKK un ES partnerības nolīgumu, kas tika parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā un pārskatīts Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā (turpmāk tekstā — Kotonū nolīgums), jo īpaši tā 26. un 50. pantu, - ņemot vērā Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju, kas tikās Padomē, kā arī Eiropas Parlamenta un Komisijas kopīgo ziņojumu par Eiropas Savienības attīstības politiku "Eiropas konsenss" ("Eiropas konsenss attīstības jomā"), kuru parakstīja 2005. gada 20. decembrī, jo īpaši tā 12., 97., 101. un 103. pantu [5], - ņemot vērā ANO 2000. gada 8. septembra Tūkstošgades deklarāciju, kurā izklāstīti Tūkstošgades attīstības mērķi, ko starptautiskā sabiedrība kopīgi noteikusi kā uzdevumus nabadzības izskaušanai, - ņemot vērā pasākumu sistēmu "Izglītība visiem: mūsu kopējo saistību izpilde", kas tika pieņemta Pasaules izglītības foruma laikā Dakārā (Senegālā) 2000. gadā (Dakāras sammitā) [6], - ņemot vērā Briseles deklarāciju par izglītošanu ilgtspējīgās attīstības nodrošināšanai ĀKK valstīs un tās pasākumu sistēmu, ko ĀKK izglītības ministri pieņēma 2006. gadā, - ņemot vērā ES 2003. gada Lukas (Itālija) deklarāciju, - ņemot vērā SDO Starptautisko bērnu darba izskaušanas programmu (IPEC), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu par "Īpašu vietu bērniem ES ārējās darbībās" [7], - ņemot vērā 2008. gada Izglītības visiem globālās uzraudzības ziņojumu "Izglītība visiem līdz 2015. gadam: vai mums izdosies?" [8], - ņemot vērā tās 2003. gada 15. oktobra rezolūciju par bērnu, jo īpaši bērnu kareivju, tiesībām [9], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūciju par bērnu izmantošanu jaunattīstības valstīs, īpašu uzmanību pievēršot bērnu darbam [10], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūciju par korporatīvo sociālo atbildību: izaugsmes un nodarbinātības partnerattiecību īstenošana [11], - ņemot vērā Sociālo jautājumu un vides komitejas ziņojumu (ACP-EU/100.247/08/galīgā redakcija), A. tā kā bērnu darbu izraisa masveida nabadzība un daudzu jaunattīstības valstu kopienu kultūra un tradīcijas; B. tā kā bērnu darba dēļ tiek pazeminātas pieaugušo darba algas un tādējādi tiek turpināts nabadzības cikls, piespiežot pieaugušos konkurēt ar bērnu lēto darbu; C. tā kā bērnu darbu raksturo smags darbs bieži vien nesaudzīgos apstākļos no divpadsmit līdz četrpadsmit stundām dienā un tas mazumiņš, ko bērni nopelna "algās", nonāk atpakaļ pie darba devēja kā maksa par dzīvesvietu un uzturu vai kā sods par neizpildītu kvotu; D. tā kā saskaņā ar SDO datiem aptuveni 165 miljoni bērnu vecumā no 5 līdz 14 gadiem ir iesaistīti bērnu darbā; tā kā smagākās bērnu darba formas un bērnu tiesību pārkāpumi, tostarp bērnu verdzība (mājkalpotāji), bērnu pārdošana vai nelegāla tirdzniecība, bērnu prostitūcija, bērnu vervēšana bruņotos konfliktos un citas darba formas, var kaitēt stabilai bērnu fiziskai attīstībai un garīgai veselībai; E. tā kā īpaša uzmanība jāpievērš un jāveic steidzami pasākumi, lai cīnītos pret sliktākajām bērnu darba formā; F. tā kā atsevišķas bērnu un pusaudžu grupas, jo īpaši bērni, kas pieder pie etniskās vai citas minoritātes, migrantu bērni, valsts iekšienē pārvietoti bērni vai bēgļi, bērni, kurus ir skāruši bruņoti konflikti, bērni kareivji, bāreņi un bērni bez vecāku aprūpes, bērni, kuri ir slimi ar HIV/AIDS, un bērni invalīdi, ir īpaši apdraudētas; tā kā meitenes ir pakļautas papildu izmantošanas un seksuālās vardarbības riskiem; G. tā kā bērnu darbs ir viens no spilgtākajiem rādītājiem, kas ļauj identificēt apdraudētus bērnus un tādējādi norādīt uz vairākām TAM nepilnībām, piemēram, attiecībā uz nabadzības izskaušanu, izglītību visiem, dzimumu līdztiesību, HIV/AIDS apkarošanu un attīstības globālo partnerattiecību izveidi; H. tā kā bērnu komerciāla izmantošana ir smags viņu cilvēka cieņas pārkāpums un ir pretrunā sociālā taisnīguma principiem; tā kā, ratificējot Konvenciju par bērnu tiesībām, dalībvalstis atzīst bērnu cilvēktiesības; I. tā kā ir ļoti būtiski nodrošināt visiem bērniem kvalitatīvu vispārējo pamatizglītību, lai dotu bērniem iespēju iegūt svarīgas prasmes un zināšanas un palīdzētu viņiem izvairīties no nabadzības, ietekmētu tās sabiedrību attīstību, kuru viņi veido, un ļautu izdarīt brīvu un apzinātu izvēli dzīvē, tādējādi sniedzot ieguldījumu arī katras valsts sociālajā un ekonomiskajā attīstībā; J. tā kā reāla pieeja kvalitatīvai izglītībai nozīmē, ka ir nepieciešamas bērniem draudzīgas skolas, kuras vienādā mērā apmierina abu dzimumu vajadzības un kurās ir veselībai nekaitīgs dzeramais ūdens un sanitārās telpas, jo zema standarta izglītība var atturēt bērnus no skolas apmeklēšanas un pakļaut viņus izmantošanas riskam; K. tā kā dažādu bērnu darba formu rezultātā samazinās pieteikumu skaits pamatskolās un vidusskolās (jo īpaši meiteņu pieteikumi), palielinās to skolēnu skaits, kas pamet mācības, pieaug analfabētisma un nesekmības līmenis, palēninās bērnu fiziskā attīstība, pieaug grūtniecību skaits pusaudžu vidū, narkotiku lietošanu bērnu vidū un bezdarbs pieaugušo vidū; L. tā kā vairākums valstu ir ieviesušas tiesību aktus un politikas, lai aizsargātu bērnu labklājību un intereses; M. tā kā valdības, darba devēji, strādnieki un viņu organizācijas un sabiedrība kopumā ir atbildīga par pakāpenisku bērnu darba izskaušanu; N. tā kā bērni bieži vien tiek nodarbināti vietās, kas atrodas ārpus likumīgi izveidotiem uzņēmumiem, kuru darbību nosaka attiecīga likumdošana, un bērnu darbs dominē neformālos un lauku sektoros, mājsaimniecībās privātā vidē un ģimenes darbā, kas sociālā kontekstā pat netiek uzskatīts par darbu, un dažos gadījumos — nelikumīgās darbībās; O. tā kā daudzos gadījumos bērnu izmantošana ĀKK valstīs notiek Eiropas uzņēmumu vārdā, kas tādējādi palīdz palielina bērnu darba problēmu ĀKK valstīs; P. tā kā bērnu ekonomiska izmantošana ietekmē aptuveni no četriem līdz desmit miljoniem bērnu Eiropā (daži no kuriem kļūst par upuri nesaudzīgākajiem izmantošanas veidiem, tostarp meiteņu prostitūcijai), un tā kā ir jāuzsver, ka daudzi no šiem bērniem un pusaudžiem ir no ĀKK valstīm un lielākoties uzturas Eiropas valstīs nelikumīgi; Q. tā kā bērnu darba ieguldījumu ģimenes ienākumos trūcīgākajās valstīs nedrīkst neņemt vērā; R. tā kā nav nekādu iebildumu pret vecāku bērnu nodarbināšanu uz nepilnu slodzi ģimenes saimniecībā vai ģimenes biznesā, ja tas nekaitē viņu izglītībai, veselībai un labklājībai; S. tā kā varētu nebūt viegli praksē noteikt morālo robežu starp bērniem, kas tiek komerciāli izmantoti, un bērniem, kuru darbs tiek izmantots, lai mājsaimniecībai nodrošinātu iztikas minimumu; T. tā kā slimību, piemēram, HIV/AIDS, izraisītais posts ir veicinājis bērnu izmantošanu tādu darbību veikšanai, kas nodrošina ienākumus; U. tā kā bērnu darba izskaušanu apgrūtina kultūras un dzimuma nevienlīdzība; V. tā kā, nodrošinot iespēju saņemt reālu un atmaksājamu kredītu, ir iespējams mazināt bērnu nodarbinātību un palielināt pieteikumu skaitu skolās; W. tā kā alternatīvu bērnu aprūpes iespēju pieejamība palīdz mazināt bērnu nodarbinātību un rada apstākļus paaugstināt skolas apmeklējuma līmeni; X. tā kā centieni atbalstīt pieaugušo izglītības līmeni un algas palīdz ierobežot bērnu darba izplatību un intensitāti un palielina iespēju, ka bērni paliks skolā; Y. tā kā pilsētu un lauku dihotomija ietekmē bērna izglītošanas un darba lēmumus; Z. tā kā ikvienam bērnam ir tiesības tikt reģistrētam pēc piedzimšanas; tā kā dzimšanas apliecības neesamība veicina bērnu izmantošanu un vardarbību pret bērniem darba "slēptajos sektoros", piemēram, mājas darbos un lauksaimniecībā; AA. tā kā uzņēmumiem, kas nedarbojas saskaņā ar starptautiskiem juridiskiem instrumentiem un starptautiskiem un vietējiem tiesību aktiem par bērnu darbu, var būt negodīgas konkurences priekšrocība; AB. tā kā lauksaimniecības sektors jaunattīstības valstīs piedāvā būtiskas bērnu izmantošanas iespējas un saskaņā ar 2002. gada Cilvēktiesību uzrauga ziņojumu aptuveni 70 % jeb 170 miljoni bērnu ir iesaistīti šajā nozarē, kur viņi ir spiesti strādāt 12 stundas dienā, 365 dienas gadā, bieži vien pakļauti toksisku pesticīdu iedarbībai un pārmērīgām temperatūrām līdz pat to 100 °C un ir spiesti darboties ar smagām kravām un rūpnieciskiem griezējinstrumentiem; AC. tā kā pirotehnikas izgatavošana, atkritumu pārstrāde, akmeņu laušana un kalnrūpniecība ir sliktākie bērnu nodarbinātības veidi un tā kā visbriesmīgākais izmantošanas veids ir bērnu kareivju iesaistīšana karadarbībā; AD. tā kā tiem, kas pērk preces no jaunattīstības valstīm, ir būtiska nozīme, lai atklātu un atteiktos iegādāties preces, kuru ražošanā pilnīgi vai daļēji izmantots bērnu darbs, un tādējādi radītu tiešu un efektīvu ekonomisko spiedienu; AE. tā kā bērnu pamattiesības tiek nopietni apdraudētas, nepārtraukti izmantojot viņus reklāmās plašsaziņas līdzekļos (piemēram, radio, televīzijā un laikrakstos); Vispārēji 1. Atzinīgi novērtē lielo ĀKK un ES valstu skaitu, kas ir ratificējušas SDO konvenciju Nr. 138 un Nr. 182 (sk. 1. pielikumu); aicina dalībvalstis nodrošināt konvenciju īstenošanu un mudina tās valstis, kas vēl nav ratificējušas šīs konvencijas, steidzami izdarīt to; 2. Atzīst, ka bērniem, kas tiek nodarbināti visbīstamākajās nozarēs, ir jāpiešķir prioritāte; 3. Pieprasa pēc iespējas stingrākus noteikumus, lai pret ikvienu, kura iesaiste bērnu kareivju vervēšanā vai izmantošanā ir pierādīta, tiktu ierosināta lieta Starptautiskajā krimināltiesā; 4. Konvencijas Nr. 182 kontekstā uzsver nepieciešamību steidzami rīkoties, lai izskaustu sliktākos bērnu darba veidus, piemēram, bērnu darbu verdziskos un piespiedu apstākļos un bīstamā un kaitīgā narkotiku ražošanas un tirdzniecības darbā un mazo ieroču kontrabandā un tirdzniecībā, ļoti mazu bērnu izmantošanu un bērnu komerciālu izmantošanu seksuāliem nolūkiem; 5. Aicina visas SDO konvencijas Nr. 182 ES parakstītājas valstis katru gadu publicēt atbilstības apliecinājumu 8. pantam, kurā dalībvalstis tiek aicinātas palīdzēt cita citai ieviest konvencijas noteikumus, izmantojot uzlabotu starptautisko sadarbību un/vai atbalstu; 6. Aicina ES dalībvalstis un ĀKK valstis izstrādāt integrētu stratēģiju ĀKK un ES partnerattiecību ietvaros, īpašu uzmanību pievēršot bērnu darba apkarošanai, pamatojoties uz rūpīgu faktu novērtējumu un darbojoties bērnu labākajās interesēs; šajā ziņā uzsver nepieciešamību pilnvērtīgi iesaistīt pilsonisko sabiedrību un arodbiedrības politikas definēšanā un bērnu darba apkarošanas pasākumu īstenošanā un uzraudzībā; 7. Uzsver, ka bērnu darbu var apkarot, ja tiek pieņemti pareizi politiskie lēmumi un programmas, jo īpaši veselības, izglītības, nodarbinātības un sociālās aizsardzības jomā, lai palielinātu informētību, atbalstu sociālai mobilizācijai, uzlabotu datubāzu resursus un analīzi, darba likumdošanu un tās izpildi, nodrošinātu atbilstošu darbu, kvalitatīvu bezmaksas obligāto izglītību, profesionālo apmācību un veiktu tiešus pasākumus bērnu pārvietošanai, rehabilitēšanai un reintegrēšanai; 8. Aicina starptautisko sabiedrību, jo īpaši ES dalībvalstis un Eiropas Komisiju, iekļaut bērnu darba problēmjautājumus ikvienā attīstības sadarbības programmā un TAM sasniegšanas procesā līdz 2015. gadam, inter alia pievēršo uzmanību nepietiekamas bērnu aizsardzības iemesliem un bērnu tiesību pārkāpumiem; uzsver, ka šādās politikās jāietver arī to bērnu rehabilitācija un sociālās integrācijas jautājumi, kuri pārvietoti no bērnu darba; 9. Atzīst, ka bērnu darbu lielā mērā izraisa nabadzība un ilgtermiņa risinājums ir meklējams ilgtspējīgā ekonomiskajā izaugsmē un labā pārvaldībā, kas ļauj panākt sociālo progresu, jo īpaši samazināt nabadzību un nodrošināt visaptverošu pamatizglītību; 10. Uzsver nepieciešamību iekļaut bērnu darba izskaušanas jautājumu cīņā pret HIV/AIDS un konfliktu risināšanas stratēģijās; 11. Uzsver, ka bērniem, kas dzīvo bez vecāku atbalsta, piemēram, bāreņiem, bērniem, kas dzīvo uz ielas, valsts iekšienē pārvietotiem bērniem, bēgļiem, bērniem, kurus skārusi nelegālā tirdzniecība un seksuāla un ekonomiska izmantošana, ir nepieciešama īpaša aprūpe un ir jāveic mērķa pasākumi, lai palīdzētu šādiem bērniem un iestādēm, organizācijām un dienestiem, kas viņus atbalsta; 12. Norāda, ka, lai gan daudzas valdības ir pieņēmušas politiku un veikušas pasākumus bērnu nodarbinātības mazināšanai, šo bērnu ģimenes apstākļi pasliktināsies, ja ģimenes netiks nenodrošinātas ar alternatīviem sevis uzturēšanas līdzekļiem; 13. Uzsver, ka, izskatot jebkuru politiku attiecībā uz bērnu darba izskaušanu, vienmēr ir jāņem vērā, ka ikvienam ir nepieciešams piemērots darbs saskaņā ar starptautiskajiem darba pamatstandartiem; uzskata, ka neviena kampaņa, kas vērsta pret bērnu darbu, nevar gūt panākumus, ja vien netiek veiktas plašākas reformas tirdzniecības jomā gan ES, gan ĀKK valstīs; 14. Aicina valdības un pilsoniskās sabiedrības iesaistītās puses ES un ĀKK valstīs sadarboties, veidojot valsts Bērnu darba īpašo uzdevumu grupu, kas inter alia nodrošinās un izplatīs informāciju par tiesībām un labāko praksi un palīdzēs koordinēt vietējo, nacionālo un starptautisko iesaistīto pušu, NVO un arodbiedrību politiku; 15. Aicina ES dalībvalstis un ĀKK valstis iekļaut bērnu darba problēmjautājumus esošajās un topošajās attīstības iniciatīvās lauksaimniecības jomā; 16. Mudina ĀKK valstu valdības pastiprināt centienus vispāratzīt oficiālo dzimšanas reģistrāciju un aicina Eiropas Komisiju veicināt un atbalstīt šādus centienus, iekļaujot vispārēju oficiālo dzimšanas reģistrāciju attīstības sadarbības politikā; 17. Mudina ES pieņemt direktīvu, kas ieviestu īpašu aprūpi bērniem, kuriem ir nelegāls statuss un kuri kļuvuši par upuri nelikumīgai tirdzniecībai un izmantošanai ES teritorijā; Izglītība un bērnu darba izskaušana 18. Uzskata, ka ikvienu bērnu, kas nav iesaistīts pilna laika izglītības procesā, apdraud izmantošanas risks; uzskata ka "bērna" definīcijai šajā kontekstā jāaptver bērni, kas ir obligātās pilna laika izglītības vecumā attiecīgajā valstī; 19. Uzsver, ka, lai gan darba pieredzei vai būt liela nozīme bērna izglītībā, tā nekādā gadījumā nedrīkst būt ekspluatējoša un nedrīkst traucēt bērnam iegūt pilna laika izglītību un vienmēr ir jānodrošina pietiekami daudz laika rotaļām un bērnības izbaudīšanai; paziņo, ka tas attiecas gan uz apmaksāto darbu, gan uz darbu ģimenē, piemēram, bērnu aprūpi vai darbu ģimenes saimniecībā; norāda, ka, tā kā ienākumi, kas tiek gūti no bērna darba, var veidot būtisku ienākumu daļu ģimenē ar ļoti zemiem ienākumiem, ir jābūt ļoti uzmanīgiem, lai nekritizētu vecākus, ka viņi nepietiekami aizsargā savu bērnu pret ekspluatāciju; 20. Mudina ES un ĀKK valstis nodrošināt, ka pasākumi, kas tiek veikti, lai sasniegtu TAM 2 — vispārējā pamatizglītība —, ir ilgtspējīgi un vērsti uz kvalitāti; tāpēc aicina ES piesaistīt finansējumu izglītībai, lai klasē tiktu saglabāts pārvaldāms skolēnu skaits un skolotājiem tiktu nodrošinātas atbilstošas mācības; mudina gan ES, gan ĀKK rast finansējumu studentiem domātiem materiāliem un maltītēm, lai panāktu, ka izglītība nekļūst pārāk dārga, kas tādējādi varētu liegt bērniem iespēju turpināt mācības; 21. Aicina Eiropas Komisiju novirzīt finansējumu izglītībai, steidzami pievēršot uzmanību bērniem, kas pakļauti vislielākajam izmantošanas riskam, proti, meitenēm, bērniem, kas atrodas konfliktu skartās teritorijās, bērniem no sociāli atstumtām vai neaizsargātām grupām sabiedrībā un bērniem lauku apvidos; 22. Aicina valdības uzlabot tiesisko struktūru attiecībā uz bērnu darbu un iekļaut bērnu darba problēmjautājumus izglītības politikā un plānos, ņemot vērā pilsētas un lauku dihotomiju; 23. Aicina ĀKK valstis palielināt izglītības izdevumus, jo īpaši attiecībā uz vispārējo pamatizglītību un pieaugušo izglītošanu; 24. Uzsver, ka ir svarīgi stiprināt zināšanas un sadarbības tīklus attiecībā uz bērnu darbu un izglītību, piemēram, nodrošinot izpēti un uzraudzību, vācot datus un veicot efektīvu un atbilstošu analīzi, kas pamatojas uz atgriezenisko saiti, kura gūta pētījumos un pilotprojektos, lai uzlabotu izpratni par galvenajiem bērna darba problēmjautājumiem un reģionālajām un valstu īpatnībām attiecībā uz bērniem un izglītību; 25. Iedrošina pastiprināti veicināt un popularizēt labo praksi, kuras uzmanības centrā ir reālās politiskās un ekonomiskās izmaiņas un kuras pamatā ir atjaunināta informācija par bērnu darba situāciju; 26. Aicina valdības un citus likumīgi reģistrētus darba devējus īstenot izglītības pasākumus, kuru mērķauditorija ir strādājošie bērni un viņu ģimene, lai mazinātu sekas, ko rada šo bērnu iesaistīšana darba aktivitātēs; 27. Aicina veidot pārejas klases bērniem, kas novēloti iegūst izglītību, un bērnim, kuri pievēršas izglītībai pēc darba, konflikta vai pārvietošanas; 28. Pauž bažas par pretrunām, kas novērojamas starptautiskajos juridiskajos instrumentos, jo īpaši TAM 2 un SDO konvencijā Nr. 138, jo konvencijā minimālais vecums darba attiecību uzsākšanai ir noteikti 15 gadi vai — izņēmuma gadījumos — 14 gadi un prasīta tikai vispārējā pamatizglītība; uzskata, ka tādējādi 11–15 gadus veci bērni tiek pakļauti pastiprinātam izmantošanas riskam, un aicina novērst šo pretrunu; Korporatīvā sektora pienākumi bērnu darba izskaušanā 29. Izsaka atzinību par lielo uzņēmumu pieaugošo tendenci izstrādāt sociālus uzvedības kodeksus un labprātīgi iesaistīties ētiskās tirdzniecības iniciatīvās; tomēr uzskata, ka šādi brīvprātīgi kodeksi nevar aizstāt valsts varas iestāžu uzraudzību un pārskatāmu atbilstību darba pamatstandartiem; 30. Iedrošina izstrādāt darba vietās uzvedības kodeksus, kā arī tiesību aktus par minimālo algu un ģimenes ekonomisko drošību; 31. Aicina Eiropas Komisiju paturēt un stiprināt korporatīvā sektora pienākumus attiecībā uz bērnu darba izskaušanu; aicina Eiropas Komisiju noteikt korporatīvajam sektoram, kas darbojas ES, pienākumu dokumentēt, ziņot un uzņemties atbildību par nodarbinātības praksi visos piegādes ķēdes līmeņos; tāpēc lūdz Komisiju izveidot bērnu darba uzticības tālruni, lai dotu iespēju iesniegt informāciju par bērnu darbu tiešās darbībās vai ES esošu uzņēmumu piegādes ķēdē; uzskata, ka šīs piegādes ķēdes atbilstība ir jānodrošina, izmantojot regulāras un rūpīgas pārbaudes visos līmeņos un tā jāpārbauda, veicot neatkarīgu auditu; uzskata, ka, ja uzņēmuma piegādes ķēdē tiek atklāts bērnu darbs, Eiropas Komisijai jānosaka tam pienākums izstrādāt un publicēt programmu, kuras īstenošanas termiņš nav ilgāks par trim gadiem un kura paredzēta tūlītējai bērnu darba izskaušanai piegādes ķēdē; uzskata, ka ir jāizstrādā un jāīsteno sodu programma, ja bērnu darba izmantošana tiek turpināta; 32. Mudina Eiropas Komisiju un ĀKK valdības nodrošināt, ka jebkuram uzņēmumam, kurā tiek atklāta bērnu darba izmantošana, ir pienākums nodrošināt, ka bērni, kas strādā šajā uzņēmumā, tiek attiecīgi integrēti izglītības sistēmā; 33. Uzsver, ka VPS un VPS+ statuss ir nosakāms tām ĀKK valstīm, kas gūst labumu no VPS un VPS+ programmām, ne tikai ratificējot, bet arī demonstrējot atbilstību SDO konvencijām par bērnu darbu un ANO Konvencijai par bērnu tiesībām; tāpēc aicina Eiropas Komisiju ieviest struktūru, kas regulāri un bieži pārrauga šo konvenciju noteikumu izpildi un ziņo par to; nosaka, ka ir attiecīgi jārīkojas, ja tiek atrasti pierādījumi par nopietniem un regulāriem pārkāpumiem; 34. Uzskata, ka publisko iepirkumu līgumos jāiekļauj panti, kas noteiktu minētajiem uzņēmumiem pienākumu demonstrēt piegādes ķēdes atbilstību starptautiskajiem bērnu darba standartiem, ka šādus līgumus nedrīkst piešķirt, ja šādu pierādījumu nav, un ir jānodrošina atbilstoša iespēja NVO un citām pusēm (valsts sektorā) sniegt pierādījumus par pretējo; stingri uzsver, ka šādi panti nekādā gadījumā nav uzskatāmi par beztarifa tirdzniecības šķēršļiem; 35. Aicina ES dalībvalstis un Eiropas Komisiju piesaistīt atbalstu uzņēmumiem, izmantojot tirdzniecības misijas, eksporta subsīdijas, dotācijas un aizdevumus, lai demonstrētu atbilstību starptautiskajām konvencijām par bērnu darbu; 36. Uzsver, ka pasaules tirdzniecības globalizācijai un liberalizācijai ir jānotiek, ievērojot pamattiesības, tostarp aizliedzot bērnu darbu; 37. Aicina starptautisko sabiedrību (kas ietver Pasaules Tirdzniecības organizāciju) ieviest "bērnu kvalitātes zīmi", kur tiktu skaidri norādīts, ka produkts ir "audzēts/ražots, neizmantojot bērnu darbu", un ko izmantotu īpaši attiecībā uz tām valstīm, par kurām ir zināms, ka tur dominē bērnu darbs; 38. Uzdod līdzpriekšsēdētājiem nosūtīt šo rezolūciju ĀKK un ES Ministru padomei, Eiropas Komisijai, Āfrikas Savienībai, Āfrikas, Karību jūras baseina un Klusā okeāna valstu Karību jūras baseina forumam, Klusā okeāna salu forumam, ES dalībvalstīm, Apvienoto Nāciju Organizācijas Bērnu fondam un SDO. [1] Pieņemta ĀKK un ES Apvienotajā parlamentārajā asamblejā 2008. gada 28. novembrī Portmorsbijā (Papua-Jaungvinejā). [2] http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/k2crc.htm [3] http://www.ilocarib.org.tt/childlabour/c138.htm [4] http://www.ilocarib.org.tt/childlabour/c182.htm [5] OV C 46, 24.2.2006., 1. lpp. [6] http://unesdoc.unesco.org/images/0012/001211/121147e.pdf [7] COM(2008)55 galīgā redakcija. [8] http://unesdoc.unesco.org/images/0015/001547/154743e.pdf [9] OV C 26, 29.1.2004., 17. lpp. [10] P6_TA (2005)0272. [11] 17 P6_TA(2007)0062. --------------------------------------------------