Oficiālais Vēstnesis L 261 , 06/08/2004 Lpp. 0041 - 0046



Protokols par sadarbību kuģu radītā piesārņojuma novēršanā un cīņā pret ārkārtas situāciju radīto Vidusjūras piesārņojumu ŠĀ PROTOKOLA LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES, būdamas dalībvalstis Konvencijā par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu, kas pieņemta 1976. gada 16. februārī Barselonā un kurā grozījumi izdarīti 1995. gada 10. jūnijā, vēlēdamās īstenot minētās Konvencijas 6. un 9. pantu, atzīstot, ka nopietns Vidusjūras piesārņojums ar naftu un bīstamām un kaitīgām vielām vai šāda piesārņojuma draudi ir saistīti ar kaitējumu piekrastes valstīm un jūras videi, uzskatot, ka visu Vidusjūras piekrastes valstu sadarbība ir ierosināta, lai novērstu kuģu radīto piesārņojumu un reaģētu uz piesārņošanas gadījumiem neatkarīgi no piesārņojuma izcelsmes, apzinoties Starptautiskās jūrniecības organizācijas lomu un nozīmi, kāda ir sadarbībai šajā organizācijā, jo īpaši starptautisku noteikumu un standartu pieņemšanas un attīstības veicināšanā, lai novērstu, samazinātu un kontrolētu jūras vides piesārņojumu no kuģiem, uzsverot pūles, ko pielikušas Vidusjūras piekrastes valstis, lai īstenotu minētos starptautiskos noteikumus un standartus, apzinoties arī Eiropas Kopienas palīdzību starptautisku standartu īstenošanā attiecībā uz kuģošanas drošību un kuģu radītā piesārņojuma novēršanā, atzīstot arī sadarbības Vidusjūras reģionā nozīmi efektīvas starptautisko tiesību aktu īstenošanas veicināšanā, lai novērstu, mazinātu un kontrolētu jūras vides piesārņošanu no kuģiem, turklāt atzīstot ātras un efektīvas darbības nozīmi valsts, apakšreģionu un reģionu līmenī, veicot ārkārtas pasākumus, lai reaģētu uz jūras vides piesārņošanu vai piesārņojuma draudiem, piemērojot piesardzības principu, principu, ka maksā piesārņotājs, un ietekmes uz vidi novērtējuma metodi, un izmantojot labākās pieejamās metodes un vislabāko ekoloģisko praksi, kā noteikts Konvencijas 4. pantā, paturot prātā attiecīgos noteikumus Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijā, kuru pieņēma Montegobejā 1982. gada 10. Decembrī un kura ir spēkā, un kuras Līgumslēdzējas puses ir daudzas Vidusjūras piekrastes valstis un Eiropas Kopiena, ņemot vērā starptautiskās konvencijas, kas jo īpaši attiecas uz kuģošanas drošību, kuģu radītā piesārņojuma novēršanu, sagatavotību piesārņošanas gadījumiem un reaģēšanu uz tiem, un atbildību un kompensāciju par piesārņojuma izraisītajiem postījumiem, vēlēdamās turpmāk attīstīt savstarpējo palīdzību un sadarbību piesārņošanas novēršanā un cīņā pret to, IR VIENOJUŠĀS PAR TURPMĀKO. 1. pants Definīcijas Šajā protokolā: a) "Konvencija" ir 1976. gada 16. februārī Barselonā pieņemtā un 1995. gada 10. jūnijā grozītā Konvencija par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu; b) "piesārņošanas gadījums" ir tāds notikums vai vienas izcelsmes tādu notikumu virkne, kuru rezultātā noplūst nafta un/vai bīstamas un kaitīgas vielas vai kuru rezultātā iespējama šo vielu noplūde, un kuri apdraud vai var apdraudēt jūras vidi vai kādas vienas vai vairāku valstu piekrastes līniju vai attiecīgās intereses, un kuru dēļ vajadzīga steidzama rīcība vai cita tūlītēja reakcija; c) "bīstamas un kaitīgas vielas" ir jebkura viela, kas nav nafta un kas, iekļūstot jūras vidē, var radīt draudus cilvēka veselībai, kaitēt dzīvajiem resursiem, jūras faunai un dabasskatu pievilcībai vai traucēt citai likumīgai jūras izmantošanai; d) "attiecīgās intereses" ir piekrastes valstu intereses, kas tiek tieši ietekmētas vai apdraudētas un kas, cita starpā, saistītas ar: i) darbībām jūras piekrastes ūdeņos, ostās vai grīvas ūdeņos, ieskaitot zvejas darbību; ii) attiecīgajam reģionam piemītošo vēsturisko pievilcību un tā pievilcību tūristiem, ieskaitot ūdenssportu un atpūtu; iii) piekrastes iedzīvotāju veselību; iv) reģiona kultūras, estētisko, zinātnisko un izglītības vērtību; v) bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un ilgstošu jūras un piekrastes bioloģisko resursu izmantošanu; e) "starptautiskie tiesību akti" ir tiesību akti, kas vērsti uz kuģu radītā jūras vides piesārņojuma novēršanu, samazināšanu un kontroli un kas pieņemti pasaules līmenī un saskaņā ar starptautiskajām tiesībām Apvienoto Nāciju Organizācijas specializēto aģentūru un jo īpaši Starptautiskās jūrniecības organizācijas aizgādībā; f) "Reģionālais centrs" ir Vidusjūras Reģionālais centrs ārkārtas reaģēšanai uz jūras piesārņošanu (REMPEC), kurš izveidots ar 7. rezolūciju, ko 1976. gada 9. februārī Barselonā pieņēma Vidusjūras reģiona piekrastes valstu pilnvaroto Konferencē par Vidusjūras aizsardzību, un kuru vada Starptautiskā jūrniecības organizācija un Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides programma, un kura mērķus un funkcijas ir definējušas Konvencijas Līgumslēdzējas puses. 2. pants Protokola darbības zona Teritorija, uz kuru attiecas protokols, ir Vidusjūras reģions, kurš noteikts Konvencijas 1. pantā. 3. pants Vispārīgi noteikumi 1. Puses sadarbojas, lai: a) izpildītu starptautiskus tiesību aktus, kuru mērķis ir novērst, samazināt un kontrolēt jūras vides piesārņošanu no kuģiem; b) veiktu visus vajadzīgos pasākumus piesārņošanas gadījumos. 2. Sadarbības gaitā Pusēm attiecīgā gadījumā jāņem vērā vietējo iestāžu, nevalstisko organizāciju un sociālekonomisko dalībnieku līdzdalība. 3. Katra Puse piemēro šo protokolu, neskarot citu Pušu vai citu valstu suverenitāti vai jurisdikciju. Pasākumiem, ko veic kāda Puse, lai piemērotu šo protokolu, jābūt saskaņā ar starptautiskajām tiesībām. 4. pants Ārkārtas rīcības plāni un citi līdzekļi piesārņošanas gadījumu novēršanai un cīņai pret tiem 1. Puses individuāli vai ar divpusējas vai daudzpusējas sadarbības palīdzību cenšas saglabāt un sekmēt ārkārtas rīcības plānus un citus līdzekļus piesārņošanas gadījumu novēršanai un cīņai pret tiem. Šie līdzekļi jo īpaši ietver iekārtas, kuģus, gaisa kuģus un personālsastāvu, kas sagatavots darbībām ārkārtas gadījumos, attiecīgā gadījumā attiecīgu tiesību aktu īstenošanu, reaģēšanas spējas attīstību un stiprināšanu attiecībā uz piesārņošanas gadījumu un par šā protokola izpildi atbildīgās valsts iestādes vai iestāžu nozīmēšanu. 2. Puses arī veic pasākumus saskaņā ar starptautiskajām tiesībām ar nolūku novērst Vidusjūras reģiona piesārņojumu no kuģiem, lai nodrošinātu efektīvu attiecīgo starptautisko konvenciju īstenošanu šajā reģionā atbilstoši savam kuģa karoga valsts, ostas valsts un piekrastes valsts statusam un savu piemērojamo tiesību aktu īstenošanu. Tās attīsta savu valsts jaudu attiecībā uz šo starptautisko konvenciju īstenošanu un, lai tās efektīvi izpildītu, var sadarboties, izmantojot divpusējus un daudzpusējus nolīgumus. 3. Puses reizi divos gados informē Reģionālo centru par pasākumiem, kas veikti šā panta izpildei. Reģionālais centrs iesniedz Pusēm ziņojumu, pamatojoties uz saņemto informāciju. 5. pants Monitorings Puses individuāli vai ar divpusējas vai daudzpusējas sadarbības palīdzību izveido un piemēro monitoringa pasākumus attiecībā uz Vidusjūras reģionu, lai novērstu un atklātu piesārņojumu, cīnītos pret to un nodrošinātu atbilstību piemērojamajiem starptautiskajiem tiesību aktiem. 6. pants Sadarbība savākšanas operācijās Gadījumā, kad izplūst vai izkrīt bīstamas un kaitīgas vielas iepakotā veidā, tostarp tādas, kas ir kravas konteineros, pārvietojamās tvertnēs, autotransporta līdzekļos, dzelzceļa transportlīdzekļos un kuģa tipa liellaivās, Puses cik vien iespējams sadarbojas šādu iepakojumu saglābšanā un šādu vielu savākšanā tā, lai novērstu vai samazinātu apdraudējumu jūras un piekrastes videi. 7. pants Informācijas izplatīšana un apmaiņa 1. Katra Puse apņemas izplatīt pārējām Pusēm informāciju par: a) kompetento valsts organizāciju vai iestādēm, kas atbildīgas par cīņu pret jūras piesārņojumu ar naftu un bīstamām un kaitīgām vielām; b) kompetentajām valsts iestādēm, kas ir atbildīgas par ziņojumu saņemšanu attiecībā uz jūras piesārņojumu ar naftu un bīstamām un kaitīgām vielām un par to jautājumu risināšanu, kuri attiecas uz Pušu savstarpējās palīdzības pasākumiem; c) valsts iestādēm, kas ir tiesīgas rīkoties attiecīgās valsts vārdā saistībā ar palīdzības pasākumiem un sadarbību starp Pusēm; d) valstu organizācijām vai iestādēm, kas atbildīgas par 4. panta 2. punkta īstenošanu, jo īpaši tām, kas atbildīgas par attiecīgo starptautisko konvenciju un citu attiecīgo piemērojamo tiesību aktu īstenošanu, tām, kas atbildīgas par ostu iekārtām atkritumu uzņemšanai, un tām, kas atbildīgas par tādu izplūžu monitoringu, kuras ir nelikumīgas saskaņā ar MARPOL Konvenciju; e) saviem tiesību aktiem un citiem jautājumiem, kas tieši ietekmē sagatavotību jūras piesārņojumam ar naftu un bīstamām un kaitīgām vielām un reaģēšanu uz šādu piesārņojumu; f) jauniem veidiem, kā var novērst jūras piesārņojumu ar naftu un bīstamām un kaitīgām vielām, jauniem pasākumiem cīņā pret piesārņojumu, jaunumiem monitoringa īstenošanas tehnoloģijā un pētniecības programmu progresu. 2. Puses, kas ir vienojušās par tiešu savstarpēju informācijas apmaiņu, šādu informāciju sniedz Reģionālajam centram. Reģionālais centrs minēto informāciju dara zināmu pārējām Pusēm un, pamatojoties uz savstarpīgumu, citām Vidusjūras reģiona piekrastes valstīm, kas nav šā protokola Līgumslēdzējas puses. 3. Puses, noslēdzot divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus saskaņā ar šo protokolu, par šiem nolīgumiem informē Reģionālo centru, kas dara tos zināmus pārējām Pusēm. 8. pants Informācijas un ziņojumu sniegšana par piesārņošanas gadījumiem Puses uzņemas koordinēt savā rīcībā esošo saziņas līdzekļu izmantošanu, lai ar nepieciešamo ātrumu un ticamību nodrošinātu visu to ziņojumu un steidzamas informācijas saņemšanu, nosūtīšanu un izplatīšanu, kas attiecas uz piesārņošanas gadījumiem. Reģionālajam centram jābūt visiem vajadzīgajiem saziņas līdzekļiem, lai tas varētu piedalīties šajos koordinētajos centienos un, jo īpaši izpildīt funkcijas, kas uzdotas tam ar 12. panta 2. punktu. 9. pants Ziņošanas procedūra 1. Katra Puse to kuģu kapteiņiem vai citām atbildīgām personām, kas kuģo ar tās karogu, un to lidaparātu pilotiem, kas reģistrēti tās teritorijā, dod rīkojumu attiecīgajos apstākļos ziņot, izmantojot ātrākos un atbilstošākos kanālus un ievērojot ziņošanas procedūras, ko pieprasa attiecīgo starptautisko nolīgumu piemērojamie noteikumi un kas ir saskaņā ar tiem, tuvākajai piekrastes valstij un šai Pusei: a) par visiem gadījumiem, kuru rezultātā noplūst nafta vai bīstamas un kaitīgas vielas vai kuru rezultātā var notikt šāda noplūde; b) par naftas vai bīstamo un kaitīgo vielu, tostarp bīstamo un kaitīgo vielu iepakotā veidā, klātbūtni, pazīmēm un izplūdes apjomu, kas ir novērotas jūrā un kas rada apdraudējumu vai var apdraudēt jūras vidi, piekrasti vai vienas vai vairāku Pušu attiecīgās intereses. 2. Neierobežojot Protokola 20. panta noteikumus, katra Puse veic atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka katra tā kuģa kapteinis, kas kuģo tās teritoriālajos ūdeņos, izpilda pienākumus, kas paredzēti 1. punkta a) un b) apakšpunktā, un ka kapteinis var lūgt palīdzību šajā jautājumā no Reģionālā centra. Par veiktajiem pasākumiem tas informē Starptautisko jūrniecības organizāciju. 3. Katra Puse arī nodod norādes to jūras ostu vai pārkraušanas iekārtu pilnvarotām personām, kas ir to jurisdikcijā, ziņot tai saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem par visiem gadījumiem, kas izraisa vai var izraisīt naftas vai bīstamu un kaitīgu vielu noplūdi. 4. Saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem Protokolā Vidusjūras aizsardzībai pret piesārņojumu, ko izraisa kontinentālā šelfa, jūras gultnes un tās dzīļu izpēte un ekspluatācija, katra Puse to atklātā jūrā strādājošo kuģu atbildīgajām personām, kas ir to jurisdikcijā, dod rīkojumu attiecīgajos apstākļos ziņot tai, izmantojot ātrākos un atbilstošākos kanālus un ievērojot tās noteiktās ziņošanas procedūras, par visiem gadījumiem, kas izraisa vai var izraisīt naftas vai bīstamu un kaitīgu vielu noplūdi. 5. Šā panta 1., 3. un 4. punktā ar jēdzienu "gadījums" saprot gadījumu, kas atbilst tajos aprakstītajiem nosacījumiem, neatkarīgi no tā, vai tas ir piesārņošanas gadījums vai nav. 6. Piesārņošanas gadījumā saskaņā ar 1., 3. un 4. Punktu iegūto informāciju paziņo Reģionālajam centram. 7. Saskaņā ar 1., 3. un 4. Punktu iegūtp informāciju Pusēm, kuras var skart piesārņošanas gadījums, nekavējoties dara zināmu: a) Puse, kas ir saņēmusi informāciju, vēlams tieši vai ar Reģionālā centra starpniecību; vai b) Reģionālais centrs. Tiešas Pušu savstarpējas saziņas gadījumā tās informē Reģionālo centru par veiktajiem pasākumiem un centrs dara tos zināmus pārējām Pusēm. 8. Puses izmanto standarta veidlapu, par kuru ir savstarpēji vienojušās un kuru ir piedāvājis Reģionālais centrs šā panta 6. un 7. punktā noteiktajai ziņošanai par piesārņošanas gadījumiem. 9. Tādējādi, piemērojot 7. punkta nosacījumus, Pusēm nav saistošs pienākums, kas ir noteikts Konvencijas 9. panta 2. punktā. 10. pants Darbības pasākumi 1. Ar piesārņošanas gadījumu saskārusies Puse: a) veic piesārņošanas gadījuma vai, attiecīgā gadījumā, naftas vai bīstamo un kaitīgo vielu veida un aptuvenā daudzuma, kā arī izplūdušās vielas pašplūsmas virziena un ātruma vajadzīgo novērtējumu; b) veic visus iespējamos pasākumus, lai novērstu, samazinātu un cik vien iespējams likvidētu piesārņošanas gadījuma sekas; c) nekavējoties informē visas Puses, kuras var skart piesārņošanas gadījums, par minēto novērtējumu un par rīcību, kuru tā veikusi vai plāno veikt, un vienlaikus sniedz to pašu informāciju Reģionālajam centram, kurš to dara zināmu visām pārējām Pusēm; d) turpina novērot situāciju pēc iespējas ilgāk un ziņo par to saskaņā ar 9. pantu. 2. Ja ir veikta rīcība, lai cīnītos pret piesārņojumu, kas radies no kuģa, jāveic visus iespējamos pasākumus, lai pasargātu: a) cilvēku dzīvības; b) pašu kuģi; šādā veidā rīkojoties, jānovērš vai jāsamazina līdz minimumam kaitējums videi kopumā. Puse, kas veic šādu rīcību, informē Starptautisko jūrniecības organizāciju tieši vai ar Reģionālā centra starpniecību. 11. pants Neatliekami pasākumi uz kuģu klājiem, uz iekārtām atklātā jūrā un ostās 1. Katra Puse attiecīgi rīkojas, lai nodrošinātu, ka uz kuģiem, kas peld ar tās karogu, ir tāds operatīvās rīcības plāns piesārņojuma situācijai, kuru pieprasa attiecīgie starptautiskie tiesību akti un kuram jābūt saskaņā ar tiem. 2. Katra Puse nosaka par pienākumu to kuģu kapteiņiem, kas kuģo ar tās karogu, piesārņošanas gadījumā izpildīt procedūras, kas aprakstītas kuģa operatīvās rīcības plānā, un jo īpaši sniegt atbilstošajām iestādēm pēc to pieprasījuma tādu detalizētu informāciju par kuģi un tā kravu, kas ir būtiska attiecībā uz rīcību, kuru veic saskaņā ar 9. pantu, un sadarboties ar šīm iestādēm. 3. Neierobežojot Protokola 20. panta noteikumus, katra Puse veic atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka katra tā kuģa kapteinis, kas kuģo tās teritoriālajos ūdeņos, izpilda saistības, kas paredzēts 2. punktā, un ka šajā jautājumā kapteinis var lūgt palīdzību no Reģionālā centra. Par veiktajiem pasākumiem tas informē Starptautisko jūrniecības organizāciju. 4. Katra Puse nosaka, ka iestādēm vai operatoriem, kas ir atbildīgi par jūras ostām un pārkraušanas iekārtām, kuras ir to jurisdikcijā, ir jābūt – atbilstoši tam, ko tā uzskata par piemērotu – operatīvās rīcības plāniem piesārņojuma situācijai vai līdzīgiem pasākumiem, kas ir sakoordinēti ar valsts sistēmu, kura izveidota atbilstoši 4. pantam un apstiprināta saskaņā ar kompetentās valsts iestādes noteiktajām procedūrām. 5. Katra Puse nosaka, ka operatoriem, kas ir atbildīgi par iekārtām, kuras ir atklātā jūrā un pakļautas tās jurisdikcijai, ir jābūt ārkārtas rīcības plānam, kas paredzēts, lai cīnītos pret jebkuriem piesārņošanas gadījumiem, un kas sakoordinēts ar valsts sistēmu, kura izveidota atbilstoši 4. pantam un kompetentās valsts iestādes noteiktajām procedūrām. 12. pants Palīdzība 1. Jebkura Puse, kurai vajag palīdzību, lai cīnītos ar piesārņošanas gadījumu, var tieši vai ar Reģionālā centra starpniecību lūgt palīdzību no citām Pusēm, sākot ar Pusēm, kuras visticamāk skars piesārņojums. Šāda palīdzība jo īpaši var ietvert ekspertu konsultācijas un nepieciešamā specializētā personālsastāva, produktu, iekārtu un navigācijas ierīču piegādi attiecīgajai Pusei vai to nodošanu attiecīgās Puses rīcībā. Puses, kam to lūdz, pieliek visus pūliņus, lai sniegtu šādu palīdzību. 2. Ja Puses, kas ir iesaistītas piesārņojuma apkarošanas operācijā, nevar vienoties par operācijas organizēšanu, Reģionālais centrs ar visu iesaistīto Pušu piekrišanu var koordinēt to iekārtu darbību, ko šīs Puses iesaistījušas operācijā. 3. Saskaņā ar piemērojamiem starptautiskiem nolīgumiem katra Puse veic vajadzīgos juridiskos un administratīvos pasākumus, lai sekmētu: a) to kuģu, lidaparātu un citu transporta veidu ierašanos un izmantošanu savā teritorijā un aizceļošanu no tās, kuri ir iesaistīti reaģēšanā uz piesārņošanas gadījumu vai kuri transportē personālsastāvu, kravas, materiālus un iekārtas, kas vajadzīgas, lai cīnītos ar šādu gadījumu; b) šā punkta a) apakšpunktā minētā personāla, kravu, materiālu un iekārtu ātru ievešanu tās teritorijā, kustību cauri tai un izvešanu no tās. 13. pants Palīdzības izmaksu atlīdzināšana 1. Ja pirms piesārņošanas gadījuma nav noslēgts divpusējs vai daudzpusējs nolīgums par finanšu noteikumiem, ar ko reglamentē Pušu rīcību, lai cīnītos ar piesārņošanas gadījumiem, Puses sedz savas tās atbilstošās rīcības izmaksas, ko veikušas saskaņā ar 2. punktu, cīnoties pret piesārņojumu. 2. a) Ja darbību veic viena Puse pēc citas Puses skaidri izteikta lūguma, Puse, kas lūgusi palīdzību, atlīdzina tās Puses darbības izmaksas, kura sniedz palīdzību. Ja lūgums ir atcelts, Puse, kas lūgusi palīdzību, sedz izmaksas, kas jau radušās Pusei, kura palīdz, vai ko pēdējā uzņēmusies segt; b) ja rīcību veic Puse pēc savas ierosmes, šī Puse sedz savas darbības izmaksas; c) principus, kas noteikti a) un b) apakšpunktos iepriekš, piemēro jebkurā atsevišķā gadījumā, ja vien attiecīgās Puses nevienojas par citiem nosacījumiem. 3. Ja vien nav citādas vienošanās, tās darbības izmaksas, ko veikusi Puse pēc citas Puses lūguma, godīgi aprēķina saskaņā ar palīdzību sniedzošās Puses likumiem un pašreizējo praksi attiecībā uz šādu izmaksu atlīdzināšanu. 4. Puse, kas lūdz palīdzību, un Puse, kas palīdz, attiecīgā gadījumā sadarbojas visu to darbību pabeigšanā, kas veikta, reaģējot uz kompensācijas prasību. Tālab tās pievērš pienācīgu uzmanību pastāvošajiem tiesiskajiem regulējumiem. Ja darbība, kas tādējādi pabeigta, nenodrošina kompensāciju pilnā mērā par izdevumiem, kas radušies palīdzības operācijā, Puse, kas lūgusi palīdzību, var lūgt Pusei, kas palīdzējusi, atteikties no to izdevumu atlīdzināšanas, kas pārsniedz kompensētās summas, vai samazināt izmaksas, kas ir aprēķinātas saskaņā ar 3. punktu. Tā var arī lūgt šādu izmaksu atlīdzināšanas atlikšanu. Izskatot šādus lūgumus, Puse, kas palīdzējusi, pienācīgi izvērtē jaunattīstības valstu vajadzības. 5. Šā panta noteikumus nedrīkst interpretēt tā, lai ierobežotu Pušu tiesības atgūt no trešām pusēm to darbību izmaksas, kas veiktas ar nolūku cīnīties pret piesārņošanas gadījumiem saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem un valstu tiesību aktiem un starptautiskajām tiesībām, kuras piemērojamas vienai vai citai palīdzībā iesaistītajai Pusei. 14. pants Ostas iekārtas atkritumu uzņemšanai 1. Puses individuāli, divpusēji vai daudzpusēju attiecīgi rīkojas, lai nodrošinātu, ka atkritumu uzņemšanas iekārtas, kas atbilst kuģu vajadzībām, ir pieejamas ostās un kuģu stacijās. Tās nodrošina, ka šīs iekārtas tiek izmantotas efektīvi, neizraisot kuģiem nepamatotu kavēšanos. Puses ir aicinātas pētīt veidus un līdzekļus, lai iekasētu saprātīgas izmaksas par šo iekārtu izmantošanu. 2. Puses arī nodrošina atbilstošu atkritumu uzņemšanas iekārtu izmantošanas iespējas izpriecu kuģim. 3. Puses veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka atkritumu uzņemšanas iekārtas darbojas efektīvi ar nolūku ierobežot jebkādu to izplūžu ietekmi uz jūras vidi. 4. Puses attiecīgi rīkojas, lai kuģiem, kas izmanto to ostas, sniegtu atjauninātu informāciju, kas saistīta ar pienākumiem, kuri izriet no MARPOL Konvencijas un no to tiesību aktiem, ko piemēro šajā jomā. 15. pants Jūras satiksmes riski videi Saskaņā ar vispārpieņemtajiem starptautiskiem noteikumiem un standartiem un Starptautiskās jūrniecības organizācijas pilnvarām, Puses individuāli, divpusēji vai daudzpusēji veic vajadzīgos pasākumus, lai novērtētu jūras satiksmē izmantoto, atzīto maršrutu riskus videi, un veic atbilstošus pasākumus, kas vērsti uz negadījumu risku vai to seku mazināšanu. 16. pants Avarējušu kuģu uzņemšana ostās un patvēruma vietas Puses definē valsts, apakšreģionu un reģionu stratēģijas attiecībā uz to, kā patvēruma vietās, tajā skaitā ostās, uzņem avarējušus kuģus, kas rada draudus jūras videi. Tās sadarbojas šādā nolūkā un informē Reģionālo centru par pasākumiem, ko tās pieņēmušas. 17. pants Apakšreģionu nolīgumi Puses var apspriest, attīstīt un saglabāt attiecīgus divpusējus vai daudzpusējus apakšreģionu nolīgumus, lai veicinātu šā protokola vai tā daļas īstenošanu. Pēc ieinteresēto Pušu lūguma Reģionālais centrs palīdz tām saskaņā ar savām funkcijām šo apakšreģionu nolīgumu izveides un īstenošanas procesā. 18. pants Sanāksmes 1. Šā protokola Pušu kārtējās sanāksmes notiek kopā ar Konvencijas Līgumslēdzēju pušu kārtējām sanāksmēm, kas notiek saskaņā ar Konvencijas 18. pantu. Šā protokola Puses var rīkot arī ārkārtas sanāksmes atbilstoši Konvencijas 18. pantam. 2. Šā protokola Pušu sanāksmju funkcija jo īpaši ir: a) izvērtēt un apspriest Reģionālā centra ziņojumus par šā protokola un īpaši tā 4., 7. un 16. panta īstenošanu; b) formulēt un pieņemt stratēģijas, rīcības plānus un programmas šā protokola īstenošanai; c) pastāvīgi pārskatīt un izvērtēt šo stratēģiju, rīcības plānu un programmu efektivitāti un vajadzību pieņemt jebkādas jaunas stratēģijas, rīcības plānus un programmas un izstrādāt pasākumus šim nolūkam; d) pildīt visas citas funkcijas, kādas var būt lietderīgas šā Protokola īstenošanai. 19. pants Saistība ar Konvenciju 1. Šim protokolam piemēro Konvencijas noteikumus, kas attiecas uz visiem protokoliem. 2. Atbilstoši Konvencijas 24. pantam pieņemto reglamentu un finanšu noteikumus piemēro, ņemot vērā šo protokolu, ja vien Puses nav vienojušās citādi. NOBEIGUMA NOTEIKUMI 20. pants Protokola ietekme uz valstu tiesību aktiem Ieviešot šā protokola noteikumus, netiek ietekmētas Pušu tiesības pieņemt attiecīgus stingrākus valstu pasākumus vai citus pasākumus, ievērojot starptautiskās tiesības, jautājumos, uz ko attiecas šis protokols. 21. pants Attiecības ar trešām pusēm Puses attiecīgā gadījumā aicina valstis, kas nav protokola Līgumslēdzējas puses, un starptautiskas organizācijas uz sadarbību šā protokola īstenošanā. 22. pants Parakstīšana Konvencijas Līgumslēdzējas puses šo protokolu var parakstīt 2002. gada 25. janvārī Valetā, Maltā vai no 2002. gada 26. janvāra līdz 2003. gada 25. janvārim Madridē. 23. pants Ratificēšana, pieņemšana un apstiprināšana Šo protokolu ratificē, pieņem vai apstiprina. Ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas instrumentus deponē Spānijas valdībai, kura uzņemsies depozitāra funkcijas. 24. pants Pievienošanās No 2003. gada 26. janvāra šim protokolam var pievienoties jebkura Konvencijas dalībvalsts. 25. pants Stāšanās spēkā 1. Šis protokols stājas spēkā trīsdesmitajā dienā pēc sestā ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās instrumenta deponēšanas. 2. Ar šo protokolu no tā spēkā stāšanās dienas aizstāj 1976. gada Protokolu par sadarbību cīņā ar ārkārtas situāciju radīto Vidusjūras piesārņojumu ar naftu un citām kaitīgām vielām attiecībās starp Pusēm saistībā ar abiem instrumentiem. TO APLIECINOT, attiecīgi pilnvarotās personas, ir parakstījušas šo protokolu. Valetā, Maltā, 2002. gada 25. janvārī, vienā eksemplārā angļu, arābu, franču un spāņu valodā, visiem tekstiem esot vienlīdz autentiskiem. --------------------------------------------------