Āfrikas, Karību un Klusā okeāna valstu, no vienas puses, un Eiropas savienības un tās dalībvalstu, no otras puses, noslēgtā partnerattiecību nolīguma apvienotā Parlamentārā asambleja - Rezolūcija par situāciju Dārfūrā



Oficiālais Vēstnesis 254 , 26/10/2007 Lpp. 0039 - 0041



20070628 Rezolūcija [1] par kvalificētu strādnieku migrāciju un tās ietekmi uz valsts attīstību ĀKK-ES Kopējā parlamentārā asambleja, - tiekoties Vīsbādenē (Vācija) no 2007. gada 25. līdz 28. jūnijam, - ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 177., 178., 179., 180., 181. un 181.a pantu, - ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, ko parakstīja 2000. gada 23. jūnijā Kotonū (Kotonū Nolīgums) [2] un grozīja 2005. gada 25. jūnijā Luksemburgā [3], jo īpaši tā 13. pantu par migrāciju, - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo jautājumu komitejai un Reģionu komitejai "Migrācija un attīstība: daži konkrēti virzieni" [4], - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam "ES stratēģija rīcībai saistībā ar cilvēkresursu krīzi veselības nozarē jaunattīstības valstīs" [5], - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei "Ieguldījums ES nostājā saistībā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas augsta līmeņa dialogu par starptautisko migrāciju un attīstību" [6], - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam "Vispārējā pieeja migrācijas jautājumiem un tās attīstība gada laikā: ceļā uz visaptverošu Eiropas migrācijas politiku" [7], - ņemot vērā Eiropas Komisijas legālās migrācijas politikas plānu [8], - ņemot vērā Āfrikas Savienības valstu un valdību vadītāju sammitu Hartumā 2006. gada 23.- 24. janvārī, kurā tika atkārtoti apstiprināts migrācijas apmērs un tās ietekme uz attīstību, - ņemot vērā ziņojumu, kuru pieņēma ES, Latīņamerikas un Karību reģiona migrācijas ekspertu sanāksmes plenārsēdē 2006. gada martā, - ņemot vērā Briseles Deklarāciju un Rīcības plānu par patvērumu, migrāciju un mobilitāti, ko pieņēma pirmajā ĀKK ministru, kuri atbildīgi par patvērumu, migrāciju un mobilitāti, sanāksmē Briselē 2006. gada 13. aprīlī, - ņemot vērā Kopējo Āfrikas un ES deklarāciju par migrāciju un attīstību, kas pieņemta ES un Āfrikas ministru konferencē, kas notika Tripolē 2006. gada 22.- 23. novembrī, - ņemot vērā iznākumu ES un Āfrikas ministru konferencei par migrāciju un attīstību, kas notika Rabātā 2006. gada 10.- 11. jūlijā, - ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas rezolūciju par starptautisko migrāciju un attīstību [9], - ņemot vērā 2005. gada decembra, 2006. gada marta un 2006. gada decembra Eiropadomju secinājumus, - ņemot vērā iznākumu ANO Ģenerālās asamblejas augsta līmeņa dialogam par starptautisko migrāciju un attīstību, kas notika 2006. gada 14.- 15. septembrī Ņujorkā - ņemot vērā ANO ģenerālsekretāra ziņojumu "Starptautiskā migrācija un attīstība" [10], - ņemot vērā Pasaules Starptautiskās migrācijas komisijas 2005. gada oktobra ziņojumu "Migrācija savstarpēji saistītā pasaulē: jauni rīcības virzieni" [11], - ņemot vērā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) 2006. gada jūnija ziņojumu "Migrācijas ietekme uz nosūtītājām valstīm: ko mēs zinām?", - ņemot vērā ESAO 2002. gada ziņojumu "Augsti kvalificētu personu starptautiskā mobilitāte", - ņemot vērā Pasaules Bankas ziņojumu "Pasaules ekonomikas perspektīvas 2006. gadā: naudas pārvedumu un migrācijas ekonomiskā ietekme" [12], - ņemot vērā ANO Attīstības programmas (UNDP) sagatavoto 2001. gada ziņojumu par tautas attīstību, - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2006. gada 6. jūlija rezolūciju par attīstību un migrāciju [13], - ņemot vērā Reglamenta 17. panta 1. punktu, - ņemot vērā Sociālo jautājumu un vides komitejas ziņojumu (ACP-EU/100.012/07/galīgā redakcija), A. tā kā personu tiesības pārcelties uz ārvalstīm ir neatņemamas cilvēktiesības; B. tā kā starptautiskās migrācijas problēma ir kļuvusi par prioritāru jautājumu starptautiskajā darba kārtībā un to nesen izskatīja politikas veidotāji pasaules, Eiropas un Eiropas-Āfrikas līmenī, un tā kā aizvien vairāk tiek apjausts, ka migrācija un attīstība ir cieši saistīti jautājumi, kas viens otru ietekmē; C. tā kā politikas veidotāju aprindās rodas aizvien lielāka vienprātība, ka labāka migrācijas pārvaldība var radīt ļoti būtiskus ieguvumus, iespējams, daudz svarīgākus, nekā pasaules tirdzniecības šķēršļu likvidēšanu; D. tā kā Eiropa gan Kopienas, gan dalībvalstu līmenī vēl nav pieņēmusi saskaņotu migrācijas politiku un migrācijas, attīstības, tirdzniecības un drošības politiku īsteno vairākas nesaistītas iestādes; E. tā kā starptautiskā līmenī nav panākta vienprātība par to, kā (augsti) kvalificēta darbaspēka migrācija ietekmē izcelsmes valsti, un debates par intelektuālā darbaspēka aizplūšanu vēl joprojām raksturo ievērojamas neskaidrības un neapmierinātība, jo īpaši tāpēc, ka trūkst ticamu statistikas datu un ietekmes novērtējumu saistībā ar iespējamajiem politikas ieteikumiem, kuru mērķis ir risināt jautājumu par intelektuālā darbaspēka aizplūšanu; F. tā kā intelektuālā darbaspēka aizplūšanas jautājums nav pietiekami risināts ES-ĀKK valstu dialogā; G. tā kā lielākajā daļā ĀKK valstu vairāk par 10 % pieaugušo ar augstāko izglītību ir emigrējuši uz ES, Ziemeļameriku un citām attīstītajām valstīm un tā kā Āfrikas valstis uz dienvidiem no Sahāras ir vissmagāk ietekmējusi kvalificēto strādnieku migrācija, kur gandrīz visā reģionā pāri par 20 % iedzīvotāju ar augstāko izglītību dzīvo ESAO valstīs [14], un dažās mazajās valstīs šis rādītājs ir sasniedzis dramatisku 80 % atzīmi [15]; H. kaut arī galvenie migrācijas centri ir Āzija un Latīņamerika, Eiropas augsti kvalificētie migranti galvenokārt ierodas no Āfrikas (13,5 % no augsti kvalificētiem ES iedzīvotājiem, kas dzimuši valstīs, kuras nav ESAO valstis) [16]; I. tā kā statistiskie dati par migrācijas plūsmām no dažām Āfrikas valstīm bieži ir nepilnīgi un novecojuši, atņemot politikas veidotājiem svarīgu lēmumu pieņemšanas instrumentu; J. tā kā ANO Attīstības programmā ir minēts, ka intelektuālā darbaspēka aizplūšana no jaunattīstības valstīm rada zaudējumus miljardu dolāru apmērā [17], ņemot vērā zināšanu nozīmi kā izšķirošo izaugsmes faktoru globalizētā pasaulē; K. tā kā Subsahāras Āfrikā intelektuālā darbaspēka aizplūšana var izraisīt darbaspēka trūkumu būtiskās nozarēs, jo īpaši veselības un izglītības jomās, radot postošu ietekmi uz šādu būtisku pakalpojumu nodrošinājumu un kvalitāti; L. tā kā kvalificēto migrantu izceļošana izcelsmes valstīm nozīmē nodokļu ieņēmumu zudumu un sliktākajā gadījumā kvalificētu profesionāļu iepriekšējas izglītības un apmācības ieguldījumu zaudējumu, bet labākajā — nekādus tiešus ieņēmumus, kā arī prasmju un pieredzes zudumu, kas atstās ietekmi uz attīstību; M. tā kā intelektuālā darbaspēka aizplūšana izcelsmes valstīs palēnina inovāciju procesu, vēl vairāk kaitējot ekonomiskās izaugsmes potenciālam; N. tā kā intelektuālā darbaspēka aizplūšanai var būt sociāla ietekme uz ģimenes struktūru, dzimumu līdztiesību un bērnu izglītību un veselību; O. tā kā migrantu bērnu pieaugšanu, veselību un izglītību ietekmē migrācija gan ar pozitīvu (naudas pārskaitījumi var izbeigt bērnu darbu un palielināt mājsaimniecību izdevumus izglītības un veselības jomās), gan negatīvu (ģimenes sairšana un stress, mazāka vecāku uzraudzība var radīt skolu apmeklējuma samazināšanos un mācību rezultātus) iznākumu; P. tā kā daudzas Eiropas valstis ir pieņēmušas tiesību aktus, lai atvieglotu kvalificētu strādnieku ierašanos, jo īpaši migrantiem ieviešot selektīvu uzņemšanas politiku, ko nosauc par "izvēlētu migrāciju", lai konkurētu ar Ziemeļameriku jaunattīstības valstu spējīgāko iedzīvotāju pievilināšanā; šāda situācija ir saasinājusi prasmju izplūšanu no daudzām dienvidu valstīm, kas ir īpaši ievērojama Subsahāras Āfrikas valstīs; Q. tā kā, kamēr Eiropa un ĀKK valstis ir apņēmušās strādāt, lai sasniegtu Tūkstošgades attīstības mērķus (TAM), tostarp nodrošināt pamatizglītību visiem (mērķis Nr. 2), samazināt bērnu mirstību (mērķis Nr. 4), uzlabot māšu veselību (mērķis Nr. 5) un cīnīties pret HIV/AIDS, malāriju un citām slimībām (mērķis Nr. 6), šo mērķu sasniegšanu var apdraudēt profesoru, ārstu un medmāsu plaša mēroga izceļošana no ĀKK valstīm uz ESAO valstīm un padarīt to vēl grūtāku tāpēc, ka trūkst starptautisku regulējošu noteikumu, kas izstrādāti, lai nodrošinātu šo mērķu sasniegšanu; R. tā kā kvalificēto darbinieku migrāciju no jaunattīstības valstīm uz Eiropu veicina ekonomiskie faktori (nabadzība, nepietiekama attīstība, zemas algas, slikta izglītības sistēma, novecošana un iedzīvotāju skaita samazināšanas ESAO valstīs, kas rada darbaspēka trūkumu), politiskie faktori (vardarbība, konflikti, politiskā apspiešana, jo īpaši attiecībā uz intelektuāļiem, ko pasliktina viņu došanās trimdā) un konkrēti no Āfrikas valstīm — ģeogrāfiskais tuvums, kopīga valoda un koloniālas vai vēsturiskas saiknes; S. tā kā nepieciešamība pēc darbaspēka Eiropas valstīs rada nelabvēlīgu ietekmi, liekot kvalificētam darbaspēkam doties prom no ĀKK valstīm, šādi samazinot dzīves un publisko sociālo pakalpojumu kvalitāti ĀKK valstīs; T. tā kā jautājums par neregulāru vai piespiedu migrāciju ir risināts attiecībā uz drošības apsvērumiem, nevis plašākā attīstības kontekstā un ņemot vērā migrācijas problēmas attīstības stratēģijās; U. tā kā kvalificēto darbinieku migrācijai var būt pozitīva ietekme uz atsevišķu migrantu, paredzot labākas ekonomiskās attīstības perspektīvas un lielākas algas viņa vai viņas ģimenei izcelsmes valstī, kā arī pašai izcelsmes valstij, jo īpaši ar naudas pārskaitījumu palīdzību; V. tā kā ir būtiski atzīmēt pozitīvo ieguldījumu, ko var radīt migrācija, lai veicinātu labāku sapratni starp civilizācijām un kultūrām, un pārvarētu pēckoloniālo un teritoriālo dalījumu, izveidojot attiecības starp valstīm un tautām; W. tā kā integrācijas grūtības, ar kurām migranti saskaras uzņēmējās valstīs, un reintegrācijas problēmas pašu izcelsmes valstīs, diskriminācija un intelektuālā potenciāla izšķiešana (kad migrants tiek nolīgts darbam, kas ir zem viņa/viņas prasmju līmeņa) var traucēt migrantu karjeras attīstībai; X. tā kā naudas pārskaitījumi jaunattīstības valstīm ir otrais lielākais ārējā finansējuma avots, tiem ir pozitīva ietekme izcelsmes valstīs (galvenokārt palielinot migrantu ģimeņu ienākumus, patēriņu un ieguldījumus, kas savukārt sekmē ekonomisko izaugsmi), un pretcikliska ietekme ekonomisku krīžu, karu un dabas katastrofu gadījumos, bet tā kā līdz pat 20 % no to vērtības zūd, sedzot samaksu par to apstrādi; Y. tā kā eksperti un profesionāļi ir izvirzījuši jautājumu par ētiskas darbinieku pieņemšanas brīvprātīgu rīcības kodeksu efektivitāti (kas atsevišķos gadījumos pienācīgi neatbilst Starptautiskās darba organizācijas (SDO) noteikumiem), jo īpaši attiecībā uz valsts sektoru; Z. tā kā riņķveida migrācija (kas pieļauj divvirzienu kustību starp izcelsmes un galamērķa valstīm) atvieglo īstu starptautisko mobilitāti, sekmē starptautisku izpratni un piedāvā nozīmīgas iespējas uzņēmēju valstu un izcelsmes valstu attīstībai, un tāpēc ir jāveicina un jāatvieglo; AA. tā kā reemigrācijai ir labāka iespēja risināt intelektuālā darbaspēka aizplūšanas problēmu un veicināt attīstību, ja tās pamatā ir brīvprātīga migrantu atgriešanās izcelsmes valstīs, jo īpaši ja šāda rīcība tiek atbilstīgi atbalstīta; AB. tā kā paradoksālā kārtā emigrantu atgriešanās var būt ārkārtīgi sarežģīta, lai viņus reintegrētu izcelsmes valstīs, un viņi var būt vēl pakļautāki bezdarbam savās izcelsmes valstīs, nekā tās personas, kuras nav migrējušas; AC. tā kā pastāv pierādījumi, ka migrantu apvienošanās nacionālās vai starptautiskās asociācijās, piemēram, diasporās, un šādu diasporu darbība ar mērķi veicināt attīstību (parādība, kas pazīstama kā līdzattīstība) var ļoti labvēlīgi ietekmēt gan saņēmējas valstis, gan nosūtītājas valstis; AD. tā kā Eiropas iedzīvotāju novecošana radīs arvien lielāku spiedienu uz kvalificēta darbaspēka tirgu un tādējādi palielinās jau redzamās problēmas, un tāpēc ES un ĀKK valstīs būs vajadzīga atbildīgāka un labāka kvalificētā darbaspēka pārvaldība; AE. tā kā viena tipa risinājums neder visām situācijām; tā kā tāpēc būs vajadzīga ĀKK valstu darba tirgu labāka izpēte, lai iegūtu trūkstošo informāciju un atbilstīgāk risinātu kvalificētā darbaspēka migrācijas trūkumus; 1. aicina ES dalībvalstis un ĀKK valstis palielināt centienus ievērot apņemšanos sasniegt TAM un jo īpaši — līdz 2015. gadam uz pusi samazināt galējo nabadzību pasaulē; 2. uzsver faktu, ka iespējamie ieguvumi no labi pārvaldības starptautiskās migrācijas var būt lielāki par ieguvumiem, ko rada brīvāka starptautiskā tirdzniecība; 3. norāda, ka sliktai un nekonsekventai migrācijas politikai ir milzīgas sekas attiecībā uz atsevišķu personu ciešanām un pastāvīgu nepietiekamu attīstību; 4. mudina ES un ĀKK valstis risināt migrācijas problēmas, tostarp intelektuālā darbaspēka aizplūšanu, izveidojot patiesu partnerību attīstībai, pamatojoties uz Kotonū Nolīgumu un jo īpaši tā 13. pantu, un attīstīt konkrētas migrācijas politikas un režīmus attiecībā uz jaunattīstības valstīm, no kurām masveidā emigrē kvalificēti darbinieki, jo īpaši attiecībā uz Subsahāras Āfrikas valstīm, lai mīkstinātu kvalificētu darbinieku migrācijas negatīvo ekonomisko un sociālo ietekmi; 5. pauž bažas par Eiropas Komisijas un ES dalībvalstu pašreizējo migrācijas politiku, kuras centrā ir drošības, nevis attīstības prioritātes; 6. pauž bažas par ES iespējamas diskriminējošas rīcības pieņemšanu atšķirīgām migrantu kategorijām un aicina Eiropas Komisiju to novērst; tāpēc aicina Komisiju noteikt izdevīgus darba un dzīves apstākļus visām augsti kvalificētu migrantu kategorijām, kā tas ierosināts legālās migrācijas politikas plānā [18], ko drīzumā paredzēts atspoguļot atbilstīgā direktīvā, piemēram, izsniedzot ES darba atļaujas (ES zaļā karte), ko izsniedz viena dalībvalsts, bet kas ir derīga visā Eiropas Savienībā; 7. uzsver, ka ES attīstības atbalsta mērķim ir jābūt nabadzības izskaušanai, šādi risinot dažus no migrācijas pamatiemesliem; 8. uzsver nepieciešamību pēc integrētas migrācijas politikas starptautiskā, reģionālā (tostarp ES un ĀKK līmenī) un valsts līmenī, nodrošinot migrācijas jautājumu iekļaušanu nabadzības samazināšanas stratēģijās un visu to politiku, kas var ietekmēt migrāciju, saskaņotību, piemēram, lauksaimniecības, zivsaimniecības, tirdzniecības, attīstības, drošības, tiesiskuma, iekšlietu un ārlietu saskaņotību; 9. mudina Eiropas Komisiju, ES dalībvalstis un ĀKK valstis kopīgi strādāt pie migrācijas un attīstības politikām un pētīt to savstarpējo sinerģiju, lai uzlabotu abu politiku efektivitāti; 10. mudina ES dalībvalstis, starptautiskās starpvaldību iestādes un citas attiecīgās iestādes sagatavot un īstenot profilaktiskus pasākumu un stratēģijas, kuru mērķis ir izskaust rasu diskrimināciju, ksenofobiju, etnocentrismu un ar tiem saistītu neiecietību pret migrantiem no ĀKK valstīm; 11. uzskata, ka kopējās migrācijas politikas ES līmenī nolūkos ir nepieciešams paplašināt lēmumu pieņemšanu ar koplēmuma procedūras palīdzību, iesaistot Parlamentu un kvalificētā vairākuma balsojumu Padomē, un aicina Padomi attiecīgi rīkoties; Rīcības kodeksi 12. atzinīgi vērtē ES Padomes 2006. gada secinājumus, kuru mērķis ir risināt darbaspēka trūkumu jaunattīstības valstu veselības nozarē; 13. aicina Eiropas Komisiju un ES dalībvalstis izstrādāt un īstenot ES Rīcības kodeksu (saskaņā ar SDO noteikumiem) saistībā ar veselības nozares darbinieku ētisku pieņemšanu darbā, kā tas noteikts 2006. gada aprīļa secinājumos, un izsaka atzinību tām ES dalībvalstīm, piemēram, Apvienotajai Karalistei, kuras jau ir sagatavojušas šādu kodeksu; 14. iesaka paplašināt ES rīcības kodeksu, attiecinot to uz citām būtiskām jomām, piemēram, izglītību, un lai uzlabota kodeksa pamatmērķis būtu panākt to, ka gan sabiedriskajiem, gan privātajiem darbā pieņēmējiem būtu jāpiemēro ētiska pieeja pieņemot, vai pat labāk — atturoties pieņemt, darbā augsti kvalificētus migrantus, kuri strādā kādā no tām jomām, kuras to izcelsmes zemē cieš no ārkārtīga darbaspēka trūkuma; 15. Atbalsta divpusējus un daudzpusējus nolīgumus starp izcelsmes un uzņēmējām valstīm, lai: (i) vairotu ieguldījumu attīstībā; (ii) veidotu cilvēku un institucionālo kapacitāti, lai palielinātu ieguvumus no migrācijas; (iii) nodrošinātu uzlabotus sociālos un ekonomiskos apstākļus izcelsmes valstīs, lai samazinātu tos faktorus, kas liek cilvēkiem pamest savas mājas labākas situācijas meklējumos; kā arī (iv) veicinātu aizstāvēšanu un izpratnes radīšanu; 16. uzsver, ka brīvprātīgs rīcības kodekss ētiskai darbā pieņemšanai, jo īpaši, ja tas tiek piemērots tikai valsts sektorā, ir labs pasākums, taču tas nekādā gadījuma nav pietiekams, lai novērstu sekas, ko izraisa kvalificēta darbaspēka masveida migrācija — ir vajadzīgi stimulējoši pasākumi izcelsmes un uzņēmējās valstīs; Ieguldījumi izglītībā 17. aicina Eiropas Savienību un ĀKK valstis būtiski palielināt ieguldījumus apmācībā un izglītībā jaunattīstības valstīs, galveno uzmanību veltot nozarēm, kurās novērojams darbaspēka trūkums, īpaši veselības aprūpes un izglītības jomai; 18. aicina Eiropas Savienību un ĀKK valstis izveidot nacionālus un reģionālus izcilības centrus, jo īpaši universitāšu un pētniecības institūtu veidā — īpaši veselības aprūpes un izglītības jomās; vēl arī aicina ES un ĀKK valstis izveidot šos daudzdisciplīnu izcilības centrus, izmantojot Eiropas Attīstības fonda (EAF) resursus attiecīgi visās tajās nozarēs, kurās nepieciešama ekonomiska izaugsme un ilgtspējīga attīstība; 19. uzskata, ka ES dalībvalstīm un jaunattīstības valstīm ir jāpieņem aktīvas iniciatīvas prasmju attīstīšanai, veicot būtiskus ieguldījumus izglītībā; atkārtoti uzsver atbalstu "20/20" mērķim: 20 % valsts atbalsta no ziemeļu valstīm un 20 % no dienvidu valstu budžeta, ko piešķir sociālajiem pamatpakalpojumiem (veselības aprūpe un izglītība); 20. aicina jaunattīstības valstis ieņēmumus no naftas cenu pieauguma ieguldīt ilgtermiņa stratēģijās un izglītības un apmācības programmās, kā arī izmantot šis ieņēmumus pārredzamā veidā; 21. mudina ĀKK valstis attīstīt to rīcībā esošus potenciālus avotus ekonomiskai labklājībai un pievērst īpašu uzmanību, lai attīstītu cilvēkresursus un radītu darbavietas visās attiecīgajās nozarēs, lai stimulētu kvalificētus darbiniekus palikt vai atgriezties to izcelsmes valstīs; 22. mudina Eiropas Komisiju sadarboties ar ĀKK sekretariātu, lai noteiktu Kotonū Nolīgumā minētās ekonomiskā atbalsta iniciatīvas, kuras ļautu izcelsmes valstīm uzlabot to ekonomisko profilu un samazinātu nelegālās migrācijas rādītājus, šādi mazinot spriedzi Apvienotās parlamentārās asamblejas partnervalstu starpā; 23. aicina ES dalībvalstis rīkoties saskaņā ar Lisabonas programmas mērķiem, piemēram, uzlabot izglītības kvalitāti un palielināt sieviešu dalību darba tirgū, lai palielinātu kvalificēta darbaspēka nodrošinājumu Eiropas Savienībā; Intelektuālā potenciāla nelietderīga izmantošana 24. uzsver intelektuālā potenciāla nelietderīgas izmantošanas negatīvo ietekmi uz visām iesaistītajām pusēm, ņemot vērā, ka uzņēmējas valstis nevar gūt labumu no migrantu prasmēm, izcelsmes valstis saskaras ar ieguldījumu zaudējumiem, un migrants ir nodarbināts darbā, kas neatbilsts viņa/viņas kvalifikācijas līmenim; 25. mudina Eiropas Komisiju, ES dalībvalstis un ĀKK valstis pieņemt izšķirošus lēmumus, lai mazinātu intelektuālā potenciāla nelietderīgu izmantošanu, piemēram, starptautiskā un divpusējā līmenī savstarpēji atzīstot diplomus un kvalifikācijas un īstenojot skaidrus pasākumus diskriminācijas novēršanai, pieņemot darbā darbiniekus; 26. aicina Eiropas Komisiju izstrādāt priekšlikumus Eiropas sistēmas izveidei attiecībā uz ārvalstu diplomu līdzvērtību. Pārskaitījumi 27. atgādina, ka pārskaitījumi ir privāti līdzekļi, un tādiem tiem arī jāpaliek, un ka personām nevar uzspiest pārskaitījumus izmantot kādā obligātā veidā, un ka pārskaitījumi nekādā gadījumā nevar aizstāt oficiālu attīstības palīdzību (OAP); 28. aicina ES dalībvalstis un ĀKK valstis izveidot un īstenot politiku, lai maksimāli vairotu pārskaitījumu pozitīvo ietekmi, panākot lielākas, ātrākas, lētākas un labāk virzītas pārskaitījumu plūsmas, jo īpaši mazinot birokrātiju un uzlabojot banku pakalpojumus maziem darījumiem bez tirgus pārliekas regulēšanas; 29. īpaši aicina Eiropas Komisiju, ES dalībvalstis un ĀKK valstis īstenot politiku, kuras mērķi ir: - uzlabot un vairot migrantu un viņu ģimeņu piekļuvi finanšu iestādēm ("banking the unbanked" — sniedzot bankas pakalpojumus tiem, kas tos neizmanto) [19], - atbalstīt un aktīvi veicināt finanšu iestādes izpētīt stratēģijas, kuru mērķis ir pārskaitījumu nosūtīšanas izmaksu samazināšana, īpaši attīstot jaunu tehnoloģiju izmantošanu; - veicināt pārskaitījumu nosūtīšanu, piemērojot atbrīvojumus no nodokļiem gan izcelsmes, gan galamērķa valstī; - veicināt pārskaitījumu novirzīšanu attīstības projektiem (galvenokārt saistībā ar izglītību un veselības aprūpi), pārskaitījumus papildinot ar valstu valdību un pašvaldību ieguldījumiem (atbilstīga finansējuma daļa) [20], - radīt novatoriskus finanšu produktus migrantiem, piemēram, atbrīvojumus no nodokļiem kontiem "Ieguldījumi attīstībai" saņemošajās valstīs, kur migrants var uzkrāt līdzekļus, lai tos vēlāk pārskaitītu; - novirzīt pārskaitījumus uz ienesīgiem ieguldījumiem, vienkāršojot piekļuvi mikrouzņēmumu un MVU kredītiem un uzlabojot migrantu un viņu ģimeņu zināšanas finanšu jomā; - padarīt pārskaitījumus ātrākus un drošākus, lai tādējādi mudinātu migrantus izmantot oficiālas pārskaitījumu sistēmas, kā arī nodrošināt pārredzamību saistībā ar finanšu darījumiem caur "neoficiālajiem kanāliem", jo īpaši hawala tīkliem; 30. tomēr brīdina par risku, kas saistīts ar finanšu plūsmu pārāk lielu regulēšanu, kas varētu kavēt vai apgrūtināt pārskaitījumu plūsmu, un aicina ES dalībvalstis un Eiropas Parlamentu ņemt vērā šos apsvērumus, izskatot Komisijas priekšlikumu direktīvai par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū [21]; Riņķveida migrācija 31. aicina ES dalībvalstis un ĀKK valstis veicināt riņķveida migrāciju, panākot vienošanos par reāliem pasākumiem, lai palielinātu iebraukšanas un atpakaļuzņemšanas prasību un procedūru elastību gan galamērķa, gan izcelsmes valstī, kā arī ieviestu garākus un elastīgākus līgumus un atpakaļuzņemšanas iespēju riņķveida migrantiem; 32. aicina ES dalībvalstis un ĀKK valstis veicināt riņķveida migrāciju, izveidojot"divu amatu" sistēmu valsts sektora darbiniekiem dienvidu valstīs (skolotājiem, pētniekiem un ārstiem); atkārtoti aicina Eiropas Komisiju veikt pētījumu par dalībvalstu pieredzi saistībā ar "divu amatu" sistēmu; 33. uzskata, ka direktīvā par augsti kvalificētiem darba ņēmējiem, ko šobrīd gatavo Komisija, lielāka uzmanība jāpievērš kvalificētu migrantu statusam, lai veicinātu viņu riņķveida migrāciju un/vai pagaidu atgriešanos; 34. aicina ES dalībvalstis un ĀKK valstis veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu migrantiem, kas atgriežas to izcelsmes valstīs, pensiju un veselības aprūpes pabalstu pārnesamību vai arī iespēju veselības aprūpes nolūkos atgriezties valstī, kur šie pakalpojumi tika sniegti; 35. aicina ES dalībvalsts un ĀKK valstis izskatīt jautājumu par dubultpilsonības nolīgumiem, lai tādējādi veicinātu riņķveida migrāciju un pagaidu atgriešanos; 36. aicina ES nodrošināt personām, kas, iespējams, atgriezīsies, izvēles iespēju atgriezties ES noteiktā laika posmā pēc sākotnējās atgriešanās; 37. aicina Eiropas Komisiju un dalībvalstis izstrādāt īpašas iniciatīvas, proti — īpašas budžeta pozīcijas, kuru mērķis ir atbalstīt migrantu brīvprātīgu atgriešanos, ievērojot tematiskās sadarbības programmas ar trešām valstīm migrācijas un patvēruma politikas jomās un paredzot šādus pasākumus: - iekļaut atgriezušos migrantus attīstības programmās, kur viņi varētu veiksmīgi izmantot iegūtās prasmes, un nodrošināt atbilstošu reintegrāciju kopienā; - piedāvāt personām, kas, iespējams, atgriezīsies, finansiālus un profesionālus stimulus, kā arī infrastruktūru profesijas attīstīšanai; - uzlabot piekļuvi aizdevumiem un apmācībai vadību zinību jomā, lai tādējādi veicinātu mazo uzņēmumu izveidi; Diasporas un līdzattīstība 38. atzīst diasporu un migrantu asociāciju nozīmi, lai stiprinātu ES un izcelsmes valstu attiecības, jo īpaši migrācijas jomā; aicina veidot ciešāku sadarbību starp jaunattīstības valstu un ES dalībvalstu iestādēm, tostarp īstenojot līdzattīstības projektus; 39. uzskata, ka Eiropas līmenī ir pilnībā jāatzīst līdzattīstība, kas nozīmē apzināties un atbalstīt diasporu lomu izcelsmes valstu attīstībā; 40. aicina uzņēmējas un izcelsmes valstis sniegt materiālu un finansiālu atbalstu diasporu un migrantu asociāciju iniciatīvām, kuru mērķis ir veicināt migrantu integrāciju, pārskaitījumu kolektīvu pārvešanu, ieguldījumu projektus izcelsmes valstīs un informācijas izplatīšanu saistībā ar iegūtajām tiesībām; 41. iesaka izcelsmes valstu valdībām arī attīstīt ciešākas saiknes ar migrantiem, izveidojot īpašas institucionālas platformas, kurās var kopīgi strādāt vairāki valsts sektora dalībnieki; 42. atzīst un veicina diasporu pilnīgu iesaistīšanu, lai uzlabotu tirdzniecību un ekonomisko sadarbību starp uzņēmējām un izcelsmes valstīm, jo īpaši novēršot informācijas šķēršļus; 43. mudina diasporas iesaistīties prasmju un zināšanu nodošanā un to atvieglot, jo īpaši stiprinot saikni starp kvalificētiem darbiniekiem, kas dzīvo ESAO valstīs, un tiem, kas ir palikuši viņu izcelsmes valstīs, veidojot zinātnieku un pētnieku starptautiskus tīklus un virtuālās universitātes, kā arī veicinot e-apmācību, un atzinīgi vērtē Starptautiskās Migrācijas organizācijas ("Migrācija attīstībai Āfrikā") un ANO Attīstības programmas ("Zināšanu nodošana ar emigrējušu pilsoņu palīdzību") pārvaldītās programmas šajā jomā; 44. atzinīgi vērtē migrācijas pētniecības centru izveidi Āfrikā saistībā ar ĀKK valstu iekšējās migrācijas instrumentu kā avotus ticamiem datiem un papildu instrumentiem labākai politikas veidošanai un migrācijas pārvaldībai, jo īpaši tādai, ko veic ĀKK valdības; 45. atzinīgi vērtē ziņas par migrācijas informācijas un pārvaldības centru izveidi [22], kurus nodibinās saskaņā ar ES migrācijas un attīstības programmu Āfrikai, un to mērķis būs sniegt informāciju un atbalstu potenciālajiem migrantiem un tiem, kuri atgriežas izcelsmes valstī; aicina ES dalībvalstis sniegt šiem centriem finansiālu un materiālu atbalstu; 46. atzīst būtisko devumu, ko sniedz nevalstiskās organizācijas, lai migrācijas plūsmas tiktu labāk pārvaldītas un jo īpaši lai migrantu ieguldījumi viņu pašu valstu attīstībā palielinātos, un aicina sniegt atbilstīgu atbalstu nevalstiskajām organizācijām, kas darbojas migrācijas jomā; 47. uzsver, ka diasporu, migrantu asociāciju un nevalstisko organizāciju nozīme ir jāpapildina ar konsekventu un efektīvu migrācijas un attīstības politiku uzņēmējās valstīs un izcelsmes valstīs; 48. uzdod līdzpriekšsēdētājiem nosūtīt šo rezolūciju ĀKK un ES Padomei, Eiropas Komisijai un Āfrikas Savienībai. [1] Pieņēma 2007. gada 28. jūnijā Vīsbādenē (Vācija). [2] OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp. [3] OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp. [4] COM(2005)0390. [5] COM(2005)0642. [6] COM(2006)0409. [7] COM(2006)0735. [8] COM(2005)0669. [9] A/RES/61/208. [10] A/60/871. [11] www.gcim.org. [12] http://www.worldbank.org/globaloutlook. [13] P6_TA(2006)0319. [14] ESAO "Migrācijas ietekme uz izcelsmes valstīm: ko mēs zinām?" (2006). [15] ANO ģenerālsekretāra ziņojums "Starptautiskā migrācija un attīstība" (A/60/871). [16] ESAO "Migrācijas ietekme uz izcelsmes valstīm: ko mēs zinām?" (2006). [17] ANO Attīstības programmas 2001. gada ziņojums par tautas attīstību. [18] COM(2005)0669. [19] Kā to definē Apvienotās Karalistes Apakšnama Starptautiskās attīstības komiteja. [20] Šāda politiku veiksmīgi izmantoja Meksikas programmā "Dos por uno" ("Divi par vienu") un Itālijas iniciatīvā Andu reģionam "Juntos por los Andes" ("Vienoti Andiem"). [21] COM(2005)0603. [22] Pirmais migrācijas informācijas un pārvaldības centrs tiks izveidots Bamako (Mali). --------------------------------------------------