Oficiālais Vēstnesis L 336 , 23/12/1994 Lpp. 0156 - 0183

Speciālizdevums somu valodā: Nodaļa 11 Sējums 38 Lpp. 0158

Speciālizdevums zviedru valodā: Nodaļa 11 Sējums 38 Lpp. 0158



Vienošanās par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem DALĪBVALSTIS AR ŠO VIENOJAS PAR SEKOJOŠO. I NODAĻA VISPĀRĒJIE NOSACĪJUMI 1. pants Subsīdijas definīcija 1.1. Šajā Līgumā tiek uzskatīts, ka subsīdija eksistē, ja: a) 1) pastāv valdības vai jebkuras sabiedriskas institūcijas finansiāls ieguldījums Dalībvalsts (šajā Līgumā saukta "valdība"), teritorijā, kur: i) valdības prakse ietver tiešu fondu nodošanu (piem., dotācijas, aizdevumus, akciju infūziju), potenciālo tiešo fondu vai pasīvu nodošanu (piem., aizdevumu garantijas); ii) valdības ienākumi, kuri citādi tai pienāktos, ir iepriekš paredzami vai neiekasēti (piem., finansiālie stimuli, tādi kā nodokļu kredīti) [1]; iii) valdība sniedz citas preces vai pakalpojumus kas nav vispārējās infrastruktūrās, vai iepērk preces; iv) valdība veic maksājumus fondu mehānismam, jeb uztic vai dod norādījumu privātai institūcijai veikt vienu vai vairākas no iepriekšējos apakšpunktos minētajām funkcijām, ko parasti piešķir valdība un šī prakse pēc būtības neatšķiras no tās prakses, ko parasti piekopj valdības; vai a) 2) pastāv jebkurš cits ienākuma veids vai cenas atbalsts GATT 1994 XVI panta izpratnē; un b) līdz ar to gūts materiāls labums. 1.2. Subsīdija, kā tā definēta 1. punktā, ir pakļauta II nodaļas nosacījumiem vai pakļauta III vai V nodaļas nosacījumiem, tikai ja šāda subsīdija ir īpaši atbilst 2. panta nosacījumiem. 2. pants Subsīdijas īpašais raksturs 2.1. Lai noteiktu, vai subsīdija, kā tā definēta 1. panta 1. punktā, ir īpaša uzņēmumam vai nozarei vai uzņēmumu vai nozaru grupai (šajā Līgumā saukti "noteikti uzņēmumi") piešķīrējas institūcijas jurisdikcijas ietvaros, spēkā ir sekojoši principi: a) ja piešķīrēja institūcija, vai likumdošana, atbilstoši kurai piešķīrēja institūcija darbojas, skaidri izteikti ierobežo pieeju subsīdijai noteiktiem uzņēmumiem, šāda subsīdija ir īpaša. b) subsīdija nav īpaša, ja piešķīrēja institūcija, vai likumdošana, atbilstoši kurai piešķīrēja institūcija darbojas, nosaka objektīvus kritērijus vai priekšnoteikumus [2] tiesībām uz subsīdijas saņemšanu un tās apjomu, ar nosacījumu, ka tiesības ir automātiskas un, ka šādi kritēriji un nosacījumi tiek stingri ievēroti. Kritērijiem un priekšnoteikumiem ir jābūt skaidri noformulētiem likumā, noteikumos vai citā oficiālā dokumentā, tā, lai būtu iespējams pārbaudīt atbilstību tiem. c) ja, neskatoties uz to, ka kādā konkrētā gadījumā, atbilstoši a) un b) apakšpunktos minētajiem principiem, šķietami nevar runāt par īpašu subsīdiju, tomēr ir iemesli uzskatīt, ka subsīdija faktiski var būt īpaša, var ņemt vērā citus faktorus. Šādi faktori ir: ja subsīdiju programmu izmanto ierobežots noteiktu uzņēmumu skaits, ja tās izmantošanā dominē noteikti uzņēmumi, un veids, kādā piešķīrēja institūcija ir realizējusi izvēli, pieņemot lēmumu par subsīdijas piešķiršanu [3]. Piemērojot šo apakšpunktu, jāievēro piešķīrējas institūcijas jurisdikcijai pakļautās ekonomiskās darbības daudzveidība, kā arī laika periods, kurā subsīdiju programma ir darbojusies. 2.2. Ierobežotam noteiktu uzņēmumu lokam, kas atrodas noteiktā ģeogrāfiskajā rajonā piešķīrējas institūcijas jurisdikcijā piešķirta subsīdija ir īpaša. Ar to tiek saprasts, ka vispārējais nodokļu fons un/vai izmaiņas nodokļu likmēs ko veic attiecīgās kompetences valdības līmeņos, netiek uzskatīta kā īpaša subsīdija šī Līguma izpratnē. 2.3. Jebkura subsīdija, kas atbilst 3. panta nosacījumiem, tiek uzskatīta par īpašu. 2.4. Jebkura subsīdijas īpašās dabas noteikšanai atbilstoši šī panta nosacījumiem jātiek skaidri pamatotai, balstoties uz apstiprinošiem pierādījumiem. II NODAĻA AIZLIEGTĀS SUBSĪDIJAS 3. pants Aizliegums 3.1. Izņemot Līgumā par lauksaimniecību minētās, aizliegtas ir sekojošas subsīdijas: 1. panta nozīmē: a) subsīdijas, kas noteiktas uz eksporta veikšanu, ar likumu vai faktiski [4], atsevišķi vai kā viens no vairākiem citiem nosacījumiem, ieskaitot tās, kas atspoguļotas I pielikumā [5]; b) subsīdijas, kas noteiktas atsevišķi vai kā viens no vairākiem citiem nosacījumiem uz iekšzemes preču lietošanu iepretim importa precēm. 3.2. Dalībvalsts ne piešķir, ne saglabā subsīdijas, kas minētas 1. punktā. 4. pants Tiesiskās aizsardzības līdzekļi 4.1. Gadījumos, kad Dalībvalstij ir iemesls uzskatīt, ka aizliegtās subsīdijas piešķir vai saglabā cita Dalībvalsts, tā var lūgt konsultācijas ar šo citu Dalībvalsti. 4.2. Lūgumā pēc konsultācijām saskaņā ar 1. punktu, tiek ietverts paziņojums par rīcībā esošajiem pierādījumiem attiecībā uz it kā esošās subsīdijas pastāvēšanas faktu un tās raksturu. 4.3. Pēc lūguma saņemšanas par konsultācijām saskaņā ar 1. punktu, Dalībvalstij, par kuru tiek uzskatīts, ka tā piešķir vai saglabā minēto subsīdiju, jāsāk konsultācijas cik vien ātri iespējams. Konsultāciju mērķis ir noskaidrot situācijas faktus un panākt savstarpēji pieņemamu risinājumu. 4.4. Ja netiek panākts savstarpēji pieņemams risinājums 30 dienu [6] laikā pēc lūguma par konsultācijām, jebkura Dalībvalsts, kura piedalās šādās konsultācijās, var novirzīt šo jautājumu Strīdu noregulēšanas institūcijai ("SNI"), lai nekavējoties izveidotu komisiju, ja vien SNI vienprātīgi nenolemj neizveidot komisiju. 4.5. Pēc izveidošanas komisija var lūgt Pastāvīgo ekspertu grupas [7] (šajā Līgumā saukta "PEG") palīdzību attiecībā uz to, vai apstrīdētais līdzeklis/pasākums ir aizliegta subsīdija. Ja tas tiek lūgts, PEG nekavējoties pārbauda pierādījumus, attiecībā uz apstrīdētā līdzekļa/pasākuma pastāvēšanas faktu un raksturu un dod iespēju Dalībvalstij, kura pielieto vai turpina pielietot šo pasākumu/līdzekli, lai parādītu, ka minētais līdzeklis/pasākums nav aizliegta subsīdija. PEG ziņo par saviem secinājumiem komisijai tās noteiktajā termiņā. PEG secinājumi jautājumā par to, vai minētais līdzeklis/pasākums ir vai nav aizliegta subsīdija, tiek akceptēti komisijā bez izmaiņām. 4.6. Komisija iesniedz savu galīgo ziņojumu strīdus pusēm. Ziņojums tiek izsūtīts visām Dalībvalstīm 90 dienu laikā pēc komisijas sastādīšanas un tās pilnvaru loka noteikšanas. 4.7. Ja tiek konstatēts, ka apstrīdētais līdzeklis/pasākums ir aizliegta subsīdija, komisija rekomendē, lai subsidējošā Dalībvalsts nekavējoties atceļ subsīdiju. Šajā sakarā komisija precizē savā rekomendācijā termiņu, kurā šis līdzeklis/pasākums ir jāatceļ. 4.8. 30 dienu laikā pēc komisijas ziņojuma izsūtīšanas visām Dalībvalstīm, ziņojumu jāapstiprina SNI, ja vien kāda no strīda pusēm formāli nepaziņo SNI par tās lēmumu pārsūdzēt vai SNI vienprātīgi nenolemj neapstiprināt šo ziņojumu. 4.9. Ja komisijas ziņojums tiek pārsūdzēts, Apelācijas institūcija paziņo savu lēmumu 30 dienu laikā pēc tam, kad attiecīgā strīdus puse formāli paziņo par savu lēmumu pārsūdzēt. Ja Apelācijas institūcija uzskata, ka tā nevar sagatavot ziņojumu 30 dienu laikā, tā informē SNI rakstiski par aizkavēšanās iemesliem kopā ar plānoto termiņu, kurā tā iesniegs savu ziņojumu. Nekādā gadījumā lietas izskatīšana nedrīkst pārsniegt 60 dienas. Apelācijas izskatīšanas ziņojumu jāapstiprina SNI un to bez ierunām jāpieņem strīdus pusēm, ja vien SNI vienprātīgi nenolemj neapstiprināt apelācijas izskatīšanas ziņojumu 20 dienu laikā pēc tā nodošanas Dalībvalstīm [8]. 4.10. Gadījumā, ja SNI rekomendācija netiek pildīta laika periodā, ko noteikusi komisija, un kam jāsākas ar komisijas ziņojuma vai Apelācijas institūcijas orgāna ziņojuma apstiprināšanas datumu, SNI piešķir pilnvaras sūdzību iesniegušajai Dalībvalstij veikt attiecīgus [9] pretpasākumus, ja vien SNI vienprātīgi nenolemj noraidīt lūgumu. 4.11. Gadījumā, ja strīdus puse lūdz arbitrāžu saskaņā ar Izskaidrojumu par strīdu noregulējumu ("DSU") 22. panta 6. punktu, arbitrs nosaka, vai pretpasākumi ir atbilstoši. [10]. 4.12. Strīdus lietās, kas norit atbilstoši šim pantam, izņemot termiņus, ko šis pants nosaka atsevišķi, atbilstošais laika periods šādu strīdu izskatīšanai saskaņā ar DSU, ir puse no pantā noteiktā laika. III NODAĻA TIESISKI APSTRĪDAMĀS SUBSĪDIJAS 5. pants Negatīvas sekas Neviena no Dalībvalstīm nedrīkst izraisīt, izmantojot jebkuru 1. panta 1. un 2. pantos minēto subsīdiju, negatīvas sekas citu Dalībvalstu interesēm, t.i.,: a) kaitējumu otras Dalībvalsts iekšzemes rūpniecībai [11]; b) peļņas anulēšana vai samazināšana, kas rodas tieši vai netieši citām GATT 1994 Dalībvalstīm, sevišķi – attiecībā uz GATT 1994 II pantā [12] aprakstīto koncesiju peļņu; c) nopietnu kaitējumi citas Dalībvalsts interesēm [13]. Šis pants neattiecas uz subsīdijām, kas tiek saglabātas lauksaimniecības precēm, kā paredzēts Līguma par lauksaimniecību 13. pantā. 6. pants Nopietni kaitējumi 6.1. Ir jāuzskata, ka sekojošos gadījumos pastāv nopietns kaitējums 5. panta c) punkta nozīmē: a) kopējā preces subsidēšana [14] pārsniedz 5 % tās vērtības [15]; b) subsīdijas, lai segtu kādas ražošanas nozares nestos zaudējumus; c) subsīdijas, lai segtu uzņēmuma nestos zaudējumus, izņemot vienreizējus pasākumus, kuri neatkārtojas un kurus nevar atkārtot šim uzņēmumam un kuri tiek veikti vienīgi, lai dotu laiku rast ilgtermiņa risinājumu un izvairītos no akūtām sociālām problēmām; d) tieša parādu atlaide, t.i., parāda valdībai atlaide, un dotācijas, lai segtu parādu atmaksu [16]. 6.2. Neskatoties uz 1. punkta nosacījumiem, nopietns kaitējums netiek konstatēts, ja subsidējošā Dalībvalsts parāda, ka minētā subsīdija nav radījusi nevienu no sekām, kas uzskaitītas 3. punktā. 6.3. Nopietns kaitējums 5. panta c) punkta nozīmē var rasties jebkurā gadījumā, kurā konstatējams viens vai vairāki sekojošie elementi: a) subsīdijas rezultāts ir izspiest vai kavēt citas Dalībvalsts līdzīgas preces importu subsidējošās Dalībvalsts tirgū; b) subsīdijas rezultāts ir izspiest vai kavēt citas Dalībvalsts līdzīgas preces eksportu uz trešās valsts tirgu; c) subsīdijas rezultāts ir ievērojama cenu pazemināšana ar subsidētās preces palīdzību salīdzinājumā ar citas Dalībvalsts līdzīgas preces cenu tajā pašā tirgū vai ievērojama cenu nospiešana, cenu lejupslīde vai zaudēts noiets tajā pašā tirgū; d) subsīdijas rezultāts ir subsidējošās Dalībvalsts daļas pieaugums pasaules tirgū uz noteiktu subsidēto galveno produktu vai preci [17], salīdzinājumā ar vidējo rādītāju, kāds tai bija iepriekšējo trīs gadu periodā un šis pieaugums seko noteiktai tendencei laikaposmā, kurā tika piešķirtas subsīdijas. 6.4. Sekojot 3.b) punktam, eksporta izspiešana vai kavēšana ietver jebkuru gadījumu, kurā, atbilstoši 7. punkta nosacījumiem, ir parādīts, ka ir notikušas izmaiņas tirgus sadales proporcijās par sliktu nesubsidētajai līdzīgajai precei (atbilstošā, pārliecinošā periodā, kas ir pietiekošs, lai parādītu skaidras tendences attiecīgās preces tirgus attīstībā, kam, normālos apstākļos jābūt vismaz vienam gadam). "Izmaiņas tirgus sadales proporcijās" ietver jebkuru no sekojošām situācijām: a) palielinās subsidētā produkta tirgus daļa; b) subsidētā produkta tirgus akcija paliek nemainīga apstākļos, kuros, nepastāvot subsīdijai, tā būtu samazinājusies; c) subsidētā produkta tirgus daļa sašaurinās, tomēr lēnākā tempā, nekā tas notiktu, nepastāvot subsīdijai. 6.5. 3.c) punkta nolūkam, cenas pazemināšana ietver jebkuru gadījumu, kad šāda cenas pazemināšana ir tikusi uzrādīta salīdzinot subsidētā produkta cenu ar nesubsidētā līdzīgā produkta cenu, kas piegādāts tajā pašā tirgū. Salīdzinājums jāveic tajā pašā tirdzniecības apjomā un salīdzinošā laika posmā, pienācīgi novērtējot jebkuru citu faktoru, kas ietekmē cenu salīdzināmību. Tomēr, ja šāds tiešs salīdzinājums nav iespējams, cenas pazemināšanas pastāvēšana var tikt parādīta, pamatojoties uz eksporta vienību cenām. 6.6. Katrai Dalībvalstij tirgū, kura ietvaros ir izvirzīta sūdzība par nopietna kaitējuma rašanos, atbilstoši V pielikuma 3. punktam, dod iespēju 7. pantā atrunātajā situācijā radušās strīdus pusēm un komisijai, kas izveidota atbilstoši 7. panta 4. punktam, saņemt visu atbilstošo informāciju, kuru var iegūt attiecībā uz izmaiņām strīdus pušu tirgus daļās, kā arī attiecībā uz strīdīgo preču cenām. 6.7. Izspiešana vai kavēšana, kas rada nopietnu kaitējumu, nerodas saskaņā ar 3. punktu, ja attiecīgajā laika posmā pastāv kāds no sekojošajiem apstākļiem [18]: a) līdzīgas preces eksporta aizliegums vai ierobežojums no sūdzību iesniedzošās Dalībvalsts puses vai importa aizliegums vai ierobežojums no sūdzību iesniedzošās Dalībvalsts attiecīgajā trešās valsts tirgū; b) importējošās valdības lēmums, kurai ir tirdzniecības monopols vai valsts tirdzniecība ar attiecīgo preci, nekomerciālu iemeslu dēļ novirzīt importu no sūdzību izteikušās Dalībvalsts uz citu valsti vai valstīm; c) dabas katastrofas, streiki, transporta traucējumi vai citi nepārvarami apstākļi, kas būtiski ietekmē preces, kura pieejama eksportam no sūdzību izteikušās Dalībvalsts, ražošanu, kvalitāti, daudzumu vai cenas; d) kārtības pastāvēšana, kas ierobežo eksportu no sūdzību izteikušās Dalībvalsts; e) patvaļīga attiecīgās preces eksporta iespējas samazināšana no sūdzību izteikušās Dalībvalsts (ieskaitot, cita starpā, situāciju, kad firmas sūdzību izteikušajā Dalībvalstī ir autonomi pārvirzījušas šīs preces eksportu uz jauniem tirgiem); f) nespēja pielāgoties importējošās valsts standartiem un citām regulējošām prasībām. 6.8. Nepastāvot apstākļiem, kas minēti 7. pantā, nopietna kaitējuma pastāvēšanas fakts nosakāms, pamatojoties uz informāciju, kas iesniegta vai kuru ieguvusi komisija, ieskaitot iesniegto informāciju atbilstoši V pielikuma nosacījumiem. 6.9. Šis pants nav spēkā attiecībā uz subsīdijām, kas tiek saglabātas lauksaimniecības precēm, kā paredzēts Līguma par lauksaimniecību 13. pantā. 7. pants Tiesiskās aizsardzības līdzekļi 7.1. Izņemot Līguma par lauksaimniecību 13. pantā paredzētajos gadījumos, ja Dalībvalstij ir iemesls uzskatīt, ka jebkura subsīdija, kas minēta 1. pantā, kuru piešķīrusi vai saglabā cita Dalībvalsts, rada kaitējumu tās iekšzemes ražošanai, peļņas anulēšanu vai kavējumu vai nopietnu kaitējumu, tā var pieprasīt konsultācijas ar šo citu Dalībvalsti. 7.2. Pieprasījumā pēc konsultācijām saskaņā ar 1. pantu tiek ietverts paziņojums par rīcībā esošajiem pierādījumiem attiecībā uz a) minētās subsīdijas pastāvēšanas faktu un raksturu, un b) radīto kaitējumu iekšzemes ražošanai vai peļņas anulēšanu vai kavējumu vai nopietno kaitējumu [19], kas radīts konsultācijas pieprasošās Dalībvalsts interesēm. 7.3. Pēc pieprasījuma par konsultācijām saskaņā ar 1. punktu, Dalībvalstij, kura tiek turēta aizdomās par apstrīdamās subsīdijas piešķiršanas vai saglabāšanas praksi, jāiesaistās šādas konsultācijas cik ātri iespējams. Konsultāciju mērķis ir noskaidrot situācijas faktus un panākt savstarpēji pieņemamu risinājumu. 7.4. Ja konsultācijas nebeidzas ar savstarpēji pieņemamu risinājumu 60 dienu laikā [20], jebkura Dalībvalsts, kas piedalās šajās konsultācijās, var novirzīt šo lietu Strīdu noregulēšanas institūcijai komisijas izveidošanai, ja vien SNI vienprātīgi nenolemj šādu komisiju neveidot. Komisijas sastāvs un tās pilnvaru loks tiek noteikts 15 dienu laikā no tās izveidošanas brīža. 7.5. Komisija izskata jautājumu un iesniedz gala ziņojumu strīdus pusēm. Ziņojums tiek izsūtīts visām Dalībvalstīm 120 dienu laikā pēc komisijas izveidošanas un tās pilnvaru loka noteikšanas. 7.6. 30 dienu laikā pēc komisijas ziņojuma izsniegšanas visām Dalībvalstīm ziņojumu pieņem SNI [21], ja vien kāda no strīdus pusēm formāli nepaziņo SNI par tās lēmumu pārsūdzēt vai SNI vienprātīgi nenolemj nepieņemt ziņojumu. 7.7. Ja komisijas ziņojums tiek pārsūdzēts, Apelācijas institūcija paziņo savu lēmumu 60 dienu laikā pēc tam, kad strīdus puse formāli paziņo par savu nodomu pārsūdzēt. Ja Apelācijas institūcija uzskata, ka tā nespēj sagatavot savu ziņojumu 60 dienu laikā, tā rakstiski informē SNI par aizkavēšanās iemesliem kopā ar plānoto termiņu, kurā tā iesniegs savu ziņojumu. Nekādā gadījumā lietas izskatīšana nedrīkst pārsniegt 90 dienas. Apelācijas ziņojumu apstiprina SNI un strīdus puses to akceptē bez ierunām, ja vien SNI vienprātīgi nenolemj nepieņemt apelācijas ziņojumu 20 dienu laikā pēc tā izsniegšanas Dalībvalstīm [22]. 7.8. Ja tiek pieņemts komisijas vai Apelācijas institūcijas ziņojums, kurā noteikts, ka kāda subsīdija ir radījusi negatīvas sekas otras Dalībvalsts interesēm 5. panta izpratnē, Dalībvalstij, kura piešķir vai saglabā šādu subsīdiju, jāveic attiecīgi pasākumi, lai novērstu negatīvās sekas vai jāatceļ subsīdija. 7.9. Gadījumā, ja Dalībvalsts nav veikusi attiecīgos pasākumus, lai novērstu subsīdijas negatīvās sekas vai atcēlusi subsīdijas sešu mēnešu laikā no komisijas ziņojuma vai Apelācijas institūcijas ziņojuma pieņemšanas brīža SNI un, ja nepastāv kompensācijas vienošanās, SNI piešķir pilnvaras sūdzību iesniegušajai Dalībvalstij veikt noteiktajai negatīvo seku pakāpei un raksturam atbilstošus pretpasākumus, ja vien SNI vienprātīgi nenolemj noraidīt lūgumu. 7.10. Gadījumā, ja strīda puse pieprasa arbitrāžu saskaņā ar VSN 22. panta 6. punktu, arbitrs nosaka, vai pretpasākumi atbilst noteikto pastāvošo negatīvo seku pakāpei un raksturam. IV NODAĻA TIESISKI NEAPSTRĪDAMĀS SUBSĪDIJAS 8. pants Tiesiski neapstrīdamo subsīdiju identificēšana 8.1. Sekojošās subsīdijas tiek uzskatītas kā tiesiski neapstrīdamas [23]: a) subsīdijas, kuras nav īpašas 2. panta izpratnē; b) subsīdijas, kuras ir īpašas 2. panta izpratnē, bet, kuras atbilst visiem nosacījumiem, kas paredzēti zemāk esošajos 2.a), 2.b) vai 2.c) punktos. 8.2. Neskatoties uz III un V nodaļu nosacījumiem, sekojošās subsīdijas ir tiesiski neapstrīdamas: a) palīdzība izpētes darbībai, ko veic firmas vai augstākas izglītības vai pētniecības iestādes, pamatojoties uz līgumattiecībām ar firmām, ja [24], [25], [26]: palīdzība aptver [27] ne vairāk kā 75 % no industriālās izpētes izmaksām [28] vai 50 % no pirmskonkurences darbības attīstības izmaksām, [29], [30] un ar nosacījumu, ka šāda palīdzība aprobežojas vienīgi ar: i) personāla izmaksām (pētniecības darbinieki, tehniskais un cits palīgpersonāls, kas nodarbināts vienīgi pētniecības darbā); ii) instrumentu, iekārtu, zemes un ēku izmaksas, kas lietoti pastāvīgi un vienīgi pētniecības darbībai (izņemot, kad tās tiek izmantots komerciāli); iii) konsultāciju un līdzīgu pakalpojumu izmaksas, kas tiek sniegti vienīgi pētniecības darbībai, ieskaitot iepirktos pētījumus, tehniskās zināšanas, utt.; iv) papildus pieskaitāmos izdevumus, kas radušies tieši pētniecības darbības rezultātā; v) citus tekošos izdevumus (tādus kā izmaksas par materiāliem, piegādēm un tamlīdzīgi), kas radušies tieši pētniecības darbības rezultātā. b) palīdzība nelabvēlīgiem reģioniem Dalībvalsts teritorijā, kas sniegta atbilstoši vispārējai reģionālās attīstības shēmai [31] un nav īpaša (2. panta nozīmē) attiecīgajos reģionos ar nosacījumu, ka: i) katram nelabvēlīgam reģionam jābūt skaidri apzīmētai ģeogrāfiskai platībai ar noteiktu ekonomisku un administratīvu identitāti; ii) reģions tiek uzskatīts par nelabvēlīgu, pamatojoties uz neitrāliem un objektīviem kritērijiem [32], ar norādi, ka reģiona grūtības nerodas tikai no pagaidu apstākļiem; šādi kritēriji precīzi jānosaka likumā, noteikumos vai citā oficiālā dokumentā, tā, lai to būtu iespējams pierādīt; iii) kritērijiem jāaptver ekonomiskās attīstības aprēķinu, kam jābalstās vismaz uz vienu no sekojošajiem faktoriem: - vai nu ienākumus uz vienu cilvēku vai ģimenes ienākumi uz vienu cilvēku, vai nacionālais kopprodukts uz vienu cilvēku, kas nedrīkst būt virs 85 % no vidējā attiecīgajā teritorijā, - bezdarba līmenis, kuram jābūt vismaz 110 % no vidējā attiecīgajā teritorijā, kas noteikti trīs gadu periodam; šādi aprēķini var būt kompleksi un var ietvert citus faktorus. c) palīdzība, lai veicinātu esošo ražotņu [33] adaptāciju jaunajām vides prasībām, ko paredz likums un/vai noteikumi, kas rada lielākus ierobežojumus un finansiālu slogu firmām, ar nosacījumu, ka palīdzība: i) ir vienreizējs neatgriezenisks pasākums/līdzeklis; ii) ir ierobežota līdz 20 % no adaptācijas izmaksām; iii) nesedz sniegtās pabalstošās investīcijas izvietošanas un lietošanas izmaksas, kuras pilnībā jāsedz firmām; iv) ir tieši saistīta un proporcionāla firmas plānotajai apkārtnes traucējumu un piesārņojuma samazināšanai; un nesedz jebkādus ražošanas izmaksu ietaupījumus, kas varētu tikt sasniegti; v) ir pieejama visām firmām, kuras spēj pieņemt jaunās iekārtas un/vai ražošanas tehnoloģijas. 8.3. Par subsīdiju programmas, uz kuru attiecas 2. punkta nosacījumi, izpildi savlaicīgi tiek paziņots Komitejai atbilstoši VII nodaļas nosacījumiem. Jebkuram šādam paziņojumam jābūt pietiekoši precīzam, lai dotu iespēju citām Dalībvalstīm novērtēt programmas atbilstību 2. punkta nosacījumiem un kritērijiem. Dalībvalstīm arī jāsniedz Komitejai šādu paziņojumu ikgadējus papildinājumus, sevišķi nodrošinot ar informāciju par kopējiem izdevumiem katrai programmai, kā arī par jebkurām izmaiņām programmā. Citām Dalībvalstīm jābūt tiesībām pieprasīt informāciju par atsevišķiem subsidēšanas gadījumiem pieteiktajā programmā [34]. 8.4. Pēc Dalībvalsts attiecīga lūguma, Sekretariāts pārskata 3. punktam atbilstoši sniegto paziņojumu un, ja nepieciešams, var pieprasīt papildus informāciju no subsidējošās Dalībvalsts attiecībā uz pārskatāmo paziņoto programmu. Sekretariātam par saviem secinājumiem jāziņo Komitejai. Komiteja pēc attiecīga lūguma, nekavējoties pārskata Sekretariāta secinājumus (vai, ja Sekretariāta pārskats netiek pieprasīts, pašu ziņojumu), lai noteiktu, vai ir ievēroti 2. punkta nosacījumi un kritēriji. Procedūra, ko paredz šis punkts, jāpabeidz, vēlākais, pirmajā kārtējā Komitejas sēdē pēc paziņojuma par subsīdiju programmu, ar nosacījumu, ka vismaz divi mēneši ir pagājuši starp šādu paziņojumu un kārtējo Komitejas sēdi. Pārskata procedūra, kas aprakstīta šajā punktā, pēc pieprasījuma jāattiecina arī uz būtiskām izmaiņām programmā, par kurām paziņots ikgadējos papildinājumos, kā minēts 3. punktā. 8.5. Pēc Dalībvalsts lūguma, Komitejas spriedums, kā minēts 4. punktā vai Komitejas nespēja izdarīt šādu spriedumu, kā arī, atsevišķos gadījumos, programmā paziņoto nosacījumu pārkāpumi, tiek iesniegti juridiski saistošai arbitrāžai. Arbitrāžas institūcija iepazīstina ar saviem secinājumiem Dalībvalstis 120 dienu laikā pēc tā brīža, kad jautājums ticis iesniegts arbitrāžas institūcijai. Izņemot, ja tas citādi paredzēts šajā punktā, VSN ir spēkā saskaņā ar šo punktu veiktajos arbitrāžas procesos. 9. pants Konsultācijas un sankcionētā tiesiskā aizsardzība 9.1. Ja 8. panta 2. punktā minētās programmas īstenošanas laikā, neskatoties uz faktu, ka programma atbilst šajā punktā noteiktajiem kritērijiem, kādai Dalībvalstij ir iemesli uzskatīt, ka šī programma radījusi nopietnas negatīvas sekas, šīs Dalībvalsts iekšzemes ražošanai, tādas, kas izraisa grūti labojamu kaitējumu, šāda Dalībvalsts var pieprasīt konsultācijas ar subsīdiju piešķirošo vai saglabājošo Dalībvalsti. 9.2. Pēc 1. punktā noteikto konsultāciju pieprasījuma, Dalībvalstij, kura piešķir vai saglabā attiecīgo subsīdiju programmu, jāuzsāk šādas konsultācijas cik ātri vien iespējams. Konsultāciju nolūks ir noskaidrot situācijas faktus un panākt savstarpēji pieņemamu risinājumu. 9.3. Ja savstarpēji pieņemams risinājums konsultācijās nav panākts saskaņā ar 2. punktu 60 dienu laikā pēc šādu konsultāciju pieprasījuma, pieprasījumu iesniegusī Dalībvalsts var novirzīt šo jautājumu Komitejai. 9.4. Ja jautājums tiek nosūtīts Komitejai, tai nekavējoties jāpārbauda ar lietu saistītos faktus un pierādījumus par sekām, kā minēts 1. punktā. Ja Komiteja nolemj, ka šādas sekas pastāv, tā var rekomendēt subsidējošai Dalībvalstij izmainīt subsīdiju programmu tā, lai novērstu šīs sekas. Komiteja sniedz savus secinājumus 120 dienu laikā no brīža, kad jautājums tai ticis novirzīts atbilstoši 3. punktam. Gadījumā, ja rekomendācija neseko sešu mēnešu laikā, Komiteja pilnvaro lūguma iesniedzēju Dalībvalsti veikt attiecīgus pretpasākumus, kas atbilst noteikto esošo seku raksturam un pakāpei. V NODAĻA KOMPENSĀCIJAS (PRETSUBSĪDIJU) PASĀKUMI 10. pants GATT 1994 VI panta piemērošana [35] Dalībvalsts veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka kompensācijas nodevas uzlikšana [36] jebkurai precei jebkuras Dalībvalsts teritorijā, ko importē citas Dalībvalsts teritorijā, notiek atbilstoši GATT 1994 VI panta nosacījumiem un šī Līguma nosacījumiem. Kompensācijas nodevas var uzlikt tikai sekojot šī Līguma nosacījumiem un Līgumam par lauksaimniecību atbilstoši uzsāktajai un īstenotajai izmeklēšanai [37]. 11. pants Izmeklēšanas uzsākšana un turpmākā izmeklēšana 11.1. Izņemot 6. punktā atrunāto, izmeklēšana, lai noteiktu jebkuras iespējami esošās subsīdijas pastāvēšanas faktu, pakāpi un sekas, tiek uzsākta pēc rakstiska iesnieguma no iekšzemes rūpniecības vai tās vārdā. 11.2. 1. punktā minētajam iesniegumam jāietver pietiekoši daudz pierādījumu par a) subsīdijas pastāvēšanu un, ja iespējams, tās apjomu, b) kaitējumu GATT 1994 VI panta nozīmē, kā tas interpretēts šajā Līgumā, un c) cēloņsakarību starp subsidēto importu un iespējami esošo kaitējumu. Vienkāršs apgalvojums, kas nav pamatots ar atbilstošajiem pierādījumiem, nevar tikt uzskatīts par pietiekošu, lai atbilstu šī punkta prasībām. Iesniegumam jāsatur iesniedzējam pamatoti pieejamu informāciju par sekojošo: i) iesniedzēja identitātes datus un tā ražotā līdzīgās preces iekšzemes ražošanas apjoma un vērtības aprakstu. Ja rakstiskais iesniegums ir veikts iekšzemes rūpniecības vārdā, iesniegums identificē to nozari, kuras vārdā iesniegums ir veikts, ietverot visu līdzīgās preces zināmo iekšzemes ražotāju (vai arī līdzīgās preces iekšzemes ražotāju asociāciju) sarakstu un, ciktāl tas ir iespējams, līdzīgās preces iekšzemes ražošanas apjoma un vērtības aprakstu, ko novērtējuši šie ražotāji; ii) pilnīgu iespējami subsidētā produkta aprakstu, attiecīgās izcelsmes valsts vai eksportētājvalsts (valstu) nosaukumus, katra zināmā eksportētāja vai ārzemju ražotāja identitātes datus un to zināmo personu sarakstu, kuri importē strīdīgo preci, iii) pierādījumus attiecībā uz strīdīgās subsīdijas pastāvēšanu, apjomu un raksturu; iv) pierādījumus, ka iespējami pastāvošo kaitējumu iekšzemes rūpniecībai radījis subsidētais imports subsīdiju seku veidā; šie pierādījumi ietver informāciju par iespējami pastāvošā subsidētā importa apjoma pieaugumu, šī importu ietekmi uz līdzīgās preces cenām iekšzemes tirgū un sekojošo importa ietekmi uz iekšzemes ražošanu, kā to parāda attiecīgie iekšzemes ražošanas stāvokli ietekmējošie 15. panta 2.un 4. punktos uzskaitītie faktori un indeksi. 11.3. Varas institūcijām jāpārbauda iesniegumā sniegto pierādījumu precizitāte un pareizība, nosakot, vai pierādījumu ir pietiekoši izmeklēšanas uzsākšanas attaisnošanai. 11.4. Izmeklēšana nav jāuzsāk atbilstoši 1. punktam, ja vien valsts iestādes nav noteikušas, pamatojoties uz atbalsta vai iebildumu pakāpes izpēti līdzīgās preces iekšzemes ražotāju iesniegumam [38], ka iesniegumu sniegusi iekšzemes rūpniecība vai tās vārdā [39]. Iesniegums tiek uzskatīts kā "iekšzemes rūpniecības vai tās vārdā sniegts", ja to atbalsta iekšzemes ražotāji, kuru kopējais ražošanas apjoms sastāda vairāk nekā 50 % no ar līdzīgo preci saražotās produkcijas kopapjoma tajā iekšzemes rūpniecībā, kas vai nu izsaka atbalstu iesniegumam vai iebilst pret to. Tomēr, neviena izmeklēšana netiek uzsākta, ja iekšzemes ražotāji, kuri izteikti atbalsta iesniegumu, dod mazāk nekā 25 % no līdzīgās preces iekšzemes rūpniecībā saražotās kopprodukcijas. 11.5. Valsts iestādes izvairās, ja vien nav pieņemts lēmums sākt izmeklēšanu, no jebkuras publicitātes attiecībā uz iesniegumu par izmeklēšanas uzsākšanu. 11.6. Ja, īpašos apstākļos, attiecīgās institūcijas nolemj sākt izmeklēšanu, nesaņemot rakstisku iesniegumu no iekšzemes rūpniecības vai tās vārdā par šādas izmeklēšanas uzsākšanu, tās turpina šo lietu tikai to rīcībā esot pietiekoši daudz pierādījumiem par subsīdijas pastāvēšanu, kaitējumu un cēloņsakarību, kā aprakstīts 2. punktā, lai attaisnotu izmeklēšanas sākšanu. 11.7. Pierādījumi gan par subsīdiju, gan par kaitējumu tiek izskatīti vienlaicīgi a) lēmumā, uzsākt vai neuzsākt izmeklēšanu un b) turpmāk, izmeklēšanas gaitā, sākot ne vēlāk kā brīdī, kad var piemērot pagaidu pasākumus saskaņā ar šī Līguma nosacījumiem. 11.8. Gadījumos, ja preces netiek importētas tieši no izcelsmes valsts, bet tiek eksportētas uz importējošo Dalībvalsti no starpniekvalsts, šī Līguma nosacījumi ir pilnā mērā piemērojami un operācija vai operācijas ar šo Līgumu, tiek uzskatītas kā notikušas starp izcelsmes valsti un importējošo Dalībvalsti. 11.9. 1. punktam atbilstošam iesniegumam jātiek noraidītam un izmeklēšanu jāpārtrauc nekavējoties, tiklīdz attiecīgās valsts iestādes piekrīt, ka nav pietiekoši daudz pierādījumu par subsidēšanu vai kaitējumu, lai attaisnotu lietas tālāku izskatīšanu. Lieta tiek nekavējoties izbeigta, ja subsīdijas apjoms ir minimāls, vai, ja subsidētā faktiskā vai potenciālā importa apjoms vai tā nodarītais kaitējums ir niecīgs. Šā punkta izpratnē subsīdijas apjoms jāuzskata par minimālu, ja subsīdija ir mazāka kā 1 % no kopvērtības. 11.10. Izmeklēšanai nav jākavē muitas procedūru norise. 11.11. Izmeklēšanai, izņemot sevišķos gadījumos, jātiek pabeigtai viena gada laikā, bet nekādā gadījumā vēlāk kā 18 mēnešus pēc tās uzsākšanas. 12. pants Pierādījumi 12.1. Ieinteresētajām Dalībvalstīm un visām ieinteresētajām pusēm ar kompensācijas nodevu saistītā izmeklēšanā jātiek paziņotam par informāciju, kuru pieprasa valsts iestādes un dotām pietiekoši lielām iespējām iesniegt rakstiski visus pierādījumus, kurus tās uzskata par atbilstošiem attiecībā uz iespējamo izmeklēšanu. 12.1.1 Eksportētājiem, ārzemju ražotājiem vai ieinteresētajām Dalībvalstīm, kas saņem aptaujas jautājumus, kurus izmanto kompensācijas nodevas izmeklēšanā, tiek dotas vismaz 30 dienas atbildei. [40] Pienācīga uzmanība jāvelta jebkuram lūgumam par 30 dienu termiņa pagarinājumu, un, pamatota iemesla gadījumā, ja tas ir praktiski iespējams, šāds pagarinājums ir jāpiešķir. 12.1.2 Saskaņā ar prasību aizsargāt konfidenciālu informāciju, vienas ieinteresētās Dalībvalsts vai ieinteresētās puses rakstiski iesniegtie pierādījumi nekavējoties jāpadara pieejami citām ieinteresētajām Dalībvalstīm vai ieinteresētajām pusēm, kuras piedalās izmeklēšanā. 12.1.3 Tiklīdz izmeklēšana ir uzsākta, valsts iestādei ir jāizsniedz rakstiskā iesnieguma, kas saņemts saskaņā ar 11. panta 1. punktu, pilns teksts eksportētāju [41] un eksportējošās Dalībvalsts varas institūciju zināšanai, un, pēc attiecīga lūguma, tas jāpadara pieejams citām iesaistītajām ieinteresētajām pusēm. Konfidenciālās informācijas aizsardzībai jāvelta Pienācīga uzmanība, kā tas paredzēts 4. punktā. 12.2. Ieinteresētajām Dalībvalstīm un ieinteresētajām pusēm tāpat jābūt tiesībām, ja pastāv pamatojums, sniegt informāciju mutiski. Kur šāda informācija tiek sniegta mutiski, ieinteresētajām Dalībvalstīm vai ieinteresētajām pusēm jātiek pieprasītam turpmāk pārvērst šādus iesniegumus rakstiska formā. Jebkurš izmeklēšanas institūcijas lēmums var balstīties tikai uz informāciju un argumentiem, kurus satur šīs institūcijas rakstiskie dokumenti un kuri ir pieejami izmeklēšanā iesaistītajām ieinteresētajām Dalībvalstīm un ieinteresētajām pusēm, ar pienācīgi ievērotu nepieciešamību aizsargāt konfidenciālo informāciju. 12.3. Valsts iestādes, kad vien tas ir iespējams, savlaicīgi sniedz iespējas visām ieinteresētajām Dalībvalstīm un ieinteresētajām pusēm iepazīties ar informāciju, kas attiecas uz viņu lietu izskatīšanu, kura nav konfidenciāla pēc 4. punktā dotās definīcijas, un ko izmanto valsts iestādes kompensācijas nodevas izmeklēšanā, un sagatavot savus argumentus, pamatojoties uz šo informāciju. 12.4. Pret jebkuru informāciju, kura ir konfidenciāla rakstura (piemēram, tāpēc, ka tās izpaušana varētu dot ievērojamas priekšrocības konkurentam vai, tāpēc, ka tās izpaušana varētu radīt ievērojamas negatīvas sekas personai, kura šādu informāciju sniegusi vai personai, no kuras iesniedzējs šādu informāciju ieguvis), vai, kuru kā konfidenciālu sniegušas izmeklēšanas puses ar pietiekamu pamatojumu, valsts iestādēm ir attiecīgi jāizturas. Šādu informāciju nedrīkst izpaust bez tās iesniedzējpuses īpašas atļaujas [42]. 12.4.1 Valsts iestādēm jāpieprasa ieinteresētajām Dalībvalstīm vai ieinteresētajām pusēm, kas sniedz konfidenciālu informāciju, sniegt tās nekonfidenciālu kopsavilkumu. Šim kopsavilkumam jābūt pietiekoši detalizētam, lai ļautu pienācīgi saprast konfidenciāli iesniegtās informācijas būtību. Izņēmuma gadījumos minētās Dalībvalstis vai puses var norādīt, ka šādai informācijai nav iespējams kopsavilkums. Šādos izņēmuma gadījumos ir jāsniedz paziņojums par iemesliem, kāpēc nav iespējams kopsavilkums. 12.4.2 Ja valsts iestādes konstatē, ka lūgums pēc konfidencialitātes nav pamatots un, ja informācijas sniedzējs vai nu nevēlas padarīt informāciju publiski pieejamu vai sankcionēt tās izpaušanu vispārinātā vai kopsavilkuma formā, valsts iestādes var neņemt vērā šādu informāciju, ja vien tās nav iespējams pārliecināt no attiecīgiem avotiem, ka šī informācija ir pareiza [43]. 12.5. Izņemot 7. punktā paredzētos gadījumos, valsts iestādēm izmeklēšanas gaitā pašām jāpārliecinās par ieinteresēto Dalībvalstu vai ieinteresēto pušu sniegtās informācijas un uz to balstīto secinājumu pareizību. 12.6. Izmeklēšanas iestādes var veikt izmeklēšanu citu Dalībvalstu teritorijās nepieciešamības gadījumā, ar nosacījumu, ka tās par to ir savlaicīgi paziņojušas attiecīgajai Dalībvalstij un šī Dalībvalsts neiebilst izmeklēšanai. Tālāk, izmeklēšanas iestādes var veikt izmeklēšanu firmas teritorijā un var iepazīties ar firmas oficiālajiem dokumentiem, ja: a) firma tam piekrīt un b) attiecīgajai Dalībvalstij par to ir paziņots un tā neiebilst. Procedūras, kas noteiktas VI pielikumā, ir spēkā attiecībā uz izmeklēšanu firmas teritorijā. Atkarībā no prasības aizsargāt konfidenciālu informāciju, valsts iestādes padara šādas izmeklēšanas rezultātus pieejamus, vai izpauž tos atbilstoši 8. punktam, firmām, uz kurām tā attiecas un dara šos rezultātus pieejamus iesniedzējiem. 12.7. Gadījumos, kad kāda ieinteresētā Dalībvalsts vai ieinteresētā puse atsaka piekļūšanu informācijai vai citādi nesniedz nepieciešamo informāciju saprātīgā termiņā vai nopietni traucē izmeklēšanu, apstiprinošus vai noraidošus pagaidu vai galīgos lēmumus var pieņemt, balstoties uz rīcībā esošajiem faktiem. 12.8. Valsts iestādes, pirms galīgā lēmuma pieņemšanas, informē visas ieinteresētās Dalībvalstis un ieinteresētās puses par būtiskajiem izskatāmajiem faktiem, kas veido pamatu lēmumam par konkrētu pasākumu piemērošanu. Šādu informāciju jāsniedz pietiekoši savlaicīgi, lai puses varētu aizstāvēt savas intereses. 12.9. Šinī Līgumā jēdziens "ieinteresētās puses" ietver: i) izmeklēšanai pakļautās preces eksportētāju vai ārzemju ražotāju vai importētāju, vai tirdzniecības vai biznesa asociāciju, kuras locekļu vairums ir šādas preces ražotāji, eksportētāji vai importētāji; ii) līdzīgās preces ražotāju importējošajā Dalībvalstī vai tirdzniecības un biznesa asociāciju, kuras locekļu vairums ražo līdzīgo preci importējošās Dalībvalsts teritorijā. Šis saraksts Dalībvalstīm neliedz starp ieinteresētajām pusēm iekļaut bez augstākminētajām citas iekšzemes vai ārzemju puses. 12.10. Valsts iestādēm jānodrošina iespēja izmeklēšanā esošās preces industriālajiem lietotājiem un reprezentatīvām patērētāju organizācijām gadījumos, kad prece tiek parasti pārdota mazumtirdzniecības līmenī, sniegt informāciju, kura attiecas uz izmeklēšanu attiecībā uz subsidēšanu, kaitējumu un cēloņsakarību. 12.11. Varas iestādes pienācīgi ņem vērā jebkuras grūtības, kādas ir ieinteresētajām pusēm, īpaši mazajiem uzņēmumiem, sniedzot prasīto informāciju, un tās sniedz jebkuru iespējamo palīdzību. 12.12. Augstāk noteikto procedūru nolūks nav atturēt Dalībvalstu valsts iestādes no ātras lietas virzības, attiecībā uz izmeklēšanas sākumu, apstiprinošu vai noraidošu pagaidu vai galīgo lēmumu pieņemšanas, vai arī no pagaidu vai galīgo pasākumu piemērošanas, atbilstoši attiecīgajiem šī Līguma nosacījumiem. 13. pants Konsultācijas 13.1. Tiklīdz tas iespējams, pēc iesnieguma pieņemšanas saskaņā ar 11. pantu, un jebkurā gadījumā, pirms jebkādas izmeklēšanas sākšanas, Dalībvalstis, kuru preces var būt pakļautas šādai izmeklēšanai, tiek aicinātas uz konsultācijām, lai noskaidrotu situāciju attiecībā uz 11. panta 2. punktā minētajiem jautājumiem, un panāktu savstarpēji pieņemamu risinājumu. 13.2. Turpmāk, izmeklēšanas laikā, Dalībvalstīm, kuru preces ir pakļautas izmeklēšanai, tiek dota pienācīga iespēja turpināt konsultācijas, lai noskaidrotu faktisko situāciju un panāktu savstarpēji pieņemamu risinājumu [44]. 13.3. Nekaitējot saistībām dot pietiekošu iespēju konsultācijām, šie nosacījumi par konsultācijām nav domāti, lai atturētu Dalībvalsts valsts iestādes no ātras virzības attiecībā uz izmeklēšanas sākšanu, apstiprinošu vai noraidošu pagaidu vai galīgo lēmumu pieņemšanas, vai no pagaidu vai galējo pasākumu piemērošanas atbilstoši šī Līguma nosacījumiem. 13.4. Dalībvalstij, kuras nolūks ir sākt jebkuru izmeklēšanu vai kura jau veic šādu izmeklēšanu, jāatļauj, pēc attiecīga lūguma, Dalībvalstij vai Dalībvalstīm, kuru preces ir pakļautas šādai izmeklēšanai, piekļūšanu nekonfidenciāliem pierādījumiem, ieskaitot konfidenciālo datu nekonfidenciālo kopsavilkumu, kas tiek izmantots izmeklēšanas sākšanai un pabeigšanai. 14. pants Subsīdijas apjoma aprēķināšana saņēmēja gūtā materiālā labuma izteiksmē V nodaļā jebkura izmeklēšanas institūcijas izmantotā metode, lai aprēķinātu materiālo labumu saņēmējam, kas gūts atbilstoši 1. panta 1. punktam, jāparedz nacionālajā likumdošanā vai attiecīgās Dalībvalsts šī Līguma īstenošanas noteikumos un tās piemērošanai katrā atsevišķajā gadījumā jābūt atklāti un adekvāti izskaidrotai. Turklāt jebkurai šādai metodei jāatbilst sekojošām vadlīnijām: a) valdības sniegtais virsvērtības kapitāls nav jāuzskata par materiālu labumu piešķirošu, ja vien investīciju lēmumu nevar uzskatīt kā neatbilstošu parastajai privāto ieguldītāju investīciju praksei (ieskaitot nosacījumu par riska kapitālu) šīs Dalībvalsts teritorijā; b) valdības kredīts netiek uzskatīts par tādu, kas piešķir materiālu labumu, ja vien nepastāv starpība likmju summā, ko aizdevumu saņemošā firma maksā par valdības kredītu un ko tā maksātu par līdzvērtīgu tirgū saņemamu komerciālu kredītu. Pretējā gadījumā gūtais materiālais labums ir starpība starp šīm divām summām; c) valdības garantēts aizdevums netiek uzskatīts kā tāds, kas piešķir materiālu labumu, ja vien nepastāv starpība starp summu, ko firma, kas saņem garantiju, maksā par valdības garantēto aizdevumu un summu, ko firma varētu maksāt par līdzvērtīgu komerciālu aizdevumu bez valdības garantijas. Šajā gadījumā gūtais materiālais labums ir starpība starp šīm divām summām, kas pielāgotas jebkurām likmju starpībām. d) valdības īstenotais nodrošinājums ar precēm vai pakalpojumiem, vai preču iepirkšana nav jāuzskata par materiālu labumu sniedzošu, ja vien tas netiek veikts lielākā apjomā nekā atbilstošā kompensācija. Kompensācijas atbilstība tiek noteikta sakarā ar vadošajiem tirgus nosacījumiem strīdīgajai precei vai pakalpojumam konkrētajā valstī, kas veic minēto nodrošinājumu vai iepirkšanu (ieskaitot cenu, kvalitāti, pieejamību, pārdošanas iespējamību, transportēšanu un citus pirkšanas un pārdošanas nosacījumus). 15. pants Kaitējuma noteikšana [45] 15.1. Kaitējuma noteikšana GATT 1994 VI panta izpratnē, jāpamato uz pozitīviem pierādījumiem un tai jāietver gan a) subsidēto importu apjomu un subsidēto importu ietekmi uz līdzīgo preču [46] cenām iekšzemes tirgū, gan b) sekojošo šo importu iedarbību uz šādu preču iekšzemes ražotājiem objektīvu izpēti. 15.2. Attiecībā uz subsidēto importu apjomu, izmeklēšanas institūcijām jāapsver, vai ir noticis ievērojams subsidētā importa pieaugums absolūtā izteiksmē vai arī relatīvā attiecībā uz produkciju vai patēriņu importējošajā Dalībvalstī. Attiecībā uz subsidētā importa ietekmi uz cenām, izmeklēšanas institūcijas apsver, vai ir bijusi ievērojama cenu pazemināšana subsidētā importa dēļ salīdzinājumā ar importējošās Dalībvalsts līdzīgās preces cenu, vai arī šāda importa sekas kaut kā citādi var ievērojami samazināt cenas vai aizkavēt cenu palielināšanos, kas būtu notikusi. Neviens vai vairāki no šiem faktoriem gan nevar noteikti sniegt izšķirošo vadlīniju. 15.3. Ja preces imports no vairāk nekā vienas valsts ir vienlaicīgi pakļauts kompensācijas izmeklēšanai, izmeklēšanas institūcijas var pakāpeniski novērtēt šāda importa sekas tikai, ja tās nosaka, ka a) subsidēšanas apjoms, kas noteikts attiecībā uz importu no katras valsts ir lielāks nekā minimālais, kā tas definēts 11. panta 9. punktā un importa apjoms no katras valsts nav neievērojams, un b) pakāpeniskais importa seku novērtējums ir atbilstošs, ņemot vērā konkurences apstākļus importēto preču starpā un konkurences apstākļiem starp importētajām precēm un līdzīgo iekšzemes preci. 15.4. Subsidēto importu ietekmes izpēte uz iekšzemes ražošanu ietver visu attiecīgo ekonomisko faktoru un indeksu novērtējumu, kuriem ir ietekme uz ražošanas stāvokli, ieskaitot produkcijas izlaides, noieta, tirgus cenu, peļņas, ražīguma, investīciju atmaksas, ražošanas jaudu izmantošanas faktisko un potenciālo samazināšanos; faktorus, kas ietekmē iekšzemes cenas; faktisko un potenciālo ietekmi uz skaidras naudas plūsmu, inventāru, nodarbinātību, darba algu izaugsmi, spējām veicināt kapitāla vai investīciju pieaugumu un, lauksaimniecības gadījumā, vai ir pieaudzis valdības atbalsta programmu izdevumu slogs. Šis saraksts nav pilnīgs, nedz arī viens vai vairāki no šiem faktoriem spēj noteikti parādīt izšķirošo vadlīniju. 15.5. Ir jāparāda, ka subsidētais imports subsīdiju seku [47] dēļ, rada kaitējumu šī Līguma nozīmē. Cēloņsakarības parādīšana starp subsidēto importu un kaitējumu iekšzemes ražošanai pamatojas uz visu attiecīgo pierādījumu izpēti, kas iesniegti institūcijām. Bez subsidētā importa institūcijām tāpat jāiepazīstas ar jebkuriem citiem zināmajiem faktoriem, kuri tajā pašā laikā kaitē iekšzemes ražošanai, un kaitējumi, kurus radījuši šie citi faktori nedrīkst tikt attiecināti uz subsidēto importu. Šādi attiecīgi faktori, cita starpā, ietver strīdīgās preces nesubsidētā importa apjomus un cenas, pieprasījuma samazināšanos vai izmaiņas patēriņa shēmā, tirdzniecību ierobežojošo praksi un konkurenci starp ārvalstu un iekšzemes ražotājiem, iekšzemes ražošanas tehnoloģijas attīstību, eksporta rādītājus un iekšzemes ražošanas produktivitāti. 15.6. Subsidētā importa ietekme tiek novērtēta attiecībā uz līdzīgās preces iekšzemes ražošanu, ja pieejamie dati atļauj atsevišķi identificēt šo ražošanu, pamatojoties uz tādiem kritērijiem kā ražošanas process, ražojumu noiets un peļņa. Ja šāda atsevišķa šīs ražošanas identificēšana nav iespējama, subsidētā importa sekas tiek noteiktas, iepazīstoties ar līdzīgo preci ietverošo šaurāko preču grupu vai diapazonu, par kuru iespējams sniegt nepieciešamo informāciju. 15.7. Iespējamā materiālā kaitējuma noteikšana balstās uz faktiem un nevis uz vienīgi apgalvojumu, minējumu vai attālinātu iespējamību. Apstākļu izmaiņas, kas varētu radīt situāciju, kad subsīdija varētu izraisīt kaitējumu, ir skaidri jāparedz un jānovērš. Pieņemot lēmumu attiecībā uz iespējamo materiālā kaitējuma eksistenci, izmeklēšanas institūcijām jāapsver, cita starpā, tādus faktorus, kā: i) strīdīgās subsīdijas vai subsīdiju raksturs un to tirdzniecības izraisītās iespējamās sekas; ii) ievērojama subsidētā importa palielināšanās iekšzemes tirgū, norādot uz varbūtējo būtiski pieaugušo importu; iii) pietiekoši brīvi likvidējams vai novēršams būtisks eksportētāja jaudas pieaugums, norādot uz varbūtēju būtiski pieaugušo subsidēto eksportu uz importējošās Dalībvalsts tirgu, ņemot vērā citu eksporta tirgu pieejamību, kas uzņemtu jebkuru papildus eksportu; iv) vai imports ienāk par cenām, kam būs ievērojamas pazeminošas vai iekonservējošas sekas uz iekšzemes cenām, un, iespējams, varētu palielināt pieprasījumu pēc turpmāka importa; un v) izmeklēšanā esošās preces inventarizācija. Neviens no šiem faktoriem pats par sevi nespēj noteikti sniegt izšķirošo norādījumu, bet izskatīto faktoru kopumam jānoved pie secinājuma, ka turpmākais subsidētais eksports ir nenovēršams un, ka, ja vien netiks veikti aizsardzības pasākumi, radīsies materiāli kaitējumi. 15.8. Attiecībā uz gadījumiem, kuros ir kaitējumu draudi subsidēta importa dēļ, kompensācijas pasākumu piemērošana jāizskata un par tiem jālemj sevišķi rūpīgi. 16. pants Iekšzemes ražošanas definīcija 16.1. Šinī Līgumā termins "iekšzemes ražošana", izņemot kā paredzēts 2. punktā, interpretējams kā tāds, kas attiecas uz visiem līdzīgās preces iekšzemes ražotājiem vai uz tiem, kuru kopējā produkcijas izlaide sastāda šo preču iekšzemes kopprodukcijas lielāko daļu, izņemot, ja ražotāji ir saistīti [48] ar eksportētājiem vai importētājiem vai arī paši ir iespējami subsidētās preces vai līdzīgās preces importētāji no citām valstīm – tad termins "iekšzemes ražošana" var tikt interpretēts kā tāds, kas attiecas uz pārējiem ražotājiem. 16.2. Izņēmuma gadījumos, skatot strīdīgo ražošanu, Dalībvalsts teritoriju var sadalīt divos vai vairākos konkurējošos tirgos un ražotājus katrā no tiem var uzskatīt kā atsevišķu ražošanas kompleksu, ja a) ražotāji šādā tirgū pārdod visu vai gandrīz visu strīdīgo preci šajā tirgū, un b) citur teritorijā esošie ražotāji neapmierina būtiskā līmenī pieprasījumu pēc strīdīgās preces šajā tirgū. Šādos apstākļos, var tikt konstatēts, ka eksistē kaitējums, pat, ja lielākajai iekšzemes ražošanas sektora daļai nav kaitēts, paredzot, ka pastāv subsidēta importa koncentrācija šādā izolētā tirgū un tālāk paredzot, ka subsidētie importi rada kaitējumu visu vai gandrīz visu preču ražotājiem šādā tirgū. 16.3. Ja iekšzemes ražošana ir tikusi interpretēta kā tāda, kas attiecas uz ražotājiem noteiktā teritorijā, t.i., tirgū, kā tas definēts 2. punktā, kompensācijas nodevas tiek uzliktas tikai tām strīdīgajām precēm, kas ir nozīmētas galīgajam patēriņam šajā teritorijā. Ja importējošās Dalībvalsts konstitucionālais likums neatļauj uzlikt šādi pamatotas kompensācijas nodevas, importējošā Dalībvalsts var uzlikt kompensācijas nodevas bez ierobežojuma tikai, ja a) eksportētājiem bija jādod iespēja pārtraukt eksportēšanu par subsidētajām cenām uz attiecīgo teritoriju vai citādi jādod garantijas atbilstoši 18. pantam, un atbilstošas garantijas šajā sakarā nav nekavējoties sniegtas, un b) šādas kompensācijas nodevas nevar uzlikt tikai īpašu ražotāju precēm, kuri apgādā attiecīgo teritoriju. 16.4. Ja divas vai vairākas valstis ir panākušas, saskaņā ar GATT 1994 XXIV panta 8.a) punkta nosacījumiem, tādu integrācijas līmeni, ka tām piemīt viena, unificēta tirgus īpašības, ražošana visā integrācijas teritorijā jāuzskata par iekšzemes ražošanu, kā tas minēts 1.un 2. punktos. 16.5. 15. panta 6. punkta nosacījumi ir piemērojami šim pantam. 17. pants Pagaidu pasākumi 17.1. Pagaidu pasākumus var piemērot tikai, ja: a) izmeklēšana ir sākta atbilstoši 11. panta nosacījumiem, par to ir publiski paziņots, un ieinteresētajām Dalībvalstīm un pusēm ir tikušas dotas vienlīdzīgas iespējas iesniegt informāciju un sniegt komentārus; b) pieņemts pagaidu pozitīvs lēmums, ka subsīdija eksistē un ka ir nodarīts subsidēta importa izraisīts kaitējums iekšzemes ražošanai; c) attiecīgās valsts iestādes spriež par tādiem nepieciešamiem pasākumiem, lai aizkavētu kaitējumu, kas tiek izraisīts izmeklēšanas laikā. 17.2. Pagaidu pasākumi var izpausties kā pagaidu kompensācijas nodevas, kuras garantē ar pagaidu aprēķinātajam subsidēšanas apjomam atbilstošu skaidras naudas depozītu vai parādzīmēm. 17.3. Pagaidu pasākumi netiek piemēroti agrāk kā 60 dienas kopš izmeklēšanas sākuma. 17.4. Pagaidu pasākumu piemērošana ir jāsaīsina uz cik vien iespējams īsu laika periodu, bet nepārsniedzot četrus mēnešus. 17.5. Attiecīgie 19. panta nosacījumi jāievēro, piemērojot pagaidu pasākumus. 18. pants Galvojumi 18.1. Lietas izskatīšana var [49] tikt pārtraukta vai atlikta bez pagaidu pasākumu vai kompensācijas nodevu piemērošana, saņemot apmierinošus brīvprātīgus galvojumus, ar kuriem: a) eksportējošās Dalībvalsts valdība piekrīt izbeigt subsīdiju vai ierobežot to, vai veikt citus pasākumus attiecībā uz tās sekām; vai b) eksportētājs piekrīt pārskatīt savas cenas, tā, lai izmeklēšanas institūcijas ir pārliecinātas, ka subsīdijas kaitējumu nodarošās sekas ir likvidētas. Cenu pieaugumam pie šāda galvojuma nav jābūt lielākam, nekā nepieciešams, lai likvidētu subsīdijas apjomu. Ir vēlams, lai cenu pieaugums būtu mazāks, nekā subsīdijas apjoms, ja šāds pieaugums būtu atbilstošs iekšzemes ražošanai nodarītā kaitējuma pārtraukšanai. 18.2. Galvojumi netiek meklēti vai akceptēti, kamēr importējošās Dalībvalsts varas institūcijas nav pieņēmušas pagaidu pozitīvu lēmumu par subsidēšanu un tās nodarīto kaitējumu un, eksportētāju galvojumu gadījumā, nav saņēmušas eksportējošās Dalībvalsts piekrišanu. 18.3. Piedāvātos galvojumus nav nepieciešams pieņemt, ja importējošās Dalībvalsts valsts iestādes uzskata to akceptēšanu par nepraktisku, piemēram, ja faktisko vai potenciālo eksportētāju skaits ir pārāk liels, vai arī citu iemeslu dēļ, ieskaitot vispārējās politikas iemeslus. Ja rodas šāds gadījums un ja ir iespējams, valsts iestādes paskaidro eksportētājam iemeslus, kuri pamudinājuši tās uzskatīt galvojuma akceptēšanu kā nevajadzīgu, un, iespēju robežas, dod eksportētājam iespēju sniegt par to komentārus. 18.4. Ja galvojums ir akceptēts, subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana tik un tā jāizbeidz, ja eksportējošā Dalībvalsts tā vēlas vai importējošā Dalībvalsts tā nolemj. Šādā gadījumā, ja tiek pieņemts negatīvs lēmums par subsidēšanu vai kaitējumu, galvojums automātiski izbeidzas, izņemot gadījumos, kad šāds lēmums lielā mērā ir pieņemts, pateicoties galvojumam. Šādos gadījumos, attiecīgās valsts iestādes var pieprasīt, lai galvojums tiek saglabāts uz noteiktu laiku atbilstoši šī Līguma nosacījumiem. Gadījumā, ja tiek pieņemts pozitīvs lēmums par subsidēšanu un kaitējumu, galvojums turpinās atbilstoši tā noteikumiem un šī Līguma nosacījumiem. 18.5. Cenu saistības var ierosināt importējošās Dalībvalsts valsts iestādes, bet nevienu eksportētāju nevar piespiest uzņemties šādas saistības. Fakts, ka valdības vai eksportētāji nepiedāvā šādas saistības, vai arī neakceptē uzaicinājumu to darīt, nekādā veidā nekavē lietas izskatīšanu. Tomēr, valsts iestādēm ir tiesības lemt, ka iespējamais kaitējums visticamāk varētu īstenoties, ja subsidētais imports turpinās. 18.6. Importējošās Dalībvalsts valsts iestādes var pieprasīt jebkurai valdībai vai eksportētājam, kura galvojums ir akceptēts, periodiski sniegt informāciju attiecībā uz šādu saistību pildīšanu, un atļaut pārbaudīt attiecīgos datus. Saistību pārkāpuma gadījumā, importējošās Dalībvalsts valsts iestādes var veikt steidzamus pasākumus saskaņā ar šo Līgumu un atbilstoši tā nosacījumiem, kuri var sastāvēt no tūlītējas pagaidu pasākumu piemērošanas, izmantojot labāko rīcībā esošo informāciju. Šādos gadījumos, var tikt uzliktas fiksētas nodevas atbilstoši šim Līgumam precēm, kuras ienākušas patēriņam ne agrāk kā 90 dienas pirms šādu pagaidu pasākumu piemērošanas, izņemot to, ka jebkurš šāds retroaktīvs novērtējums nav spēkā attiecībā uz importu, ka ienācis pirms saistību pārkāpuma. 19. pants Kompensācijas nodevu uzlikšana un iekasēšana 19.1. Ja, pēc saprātīgiem centieniem pabeigt konsultācijas, Dalībvalsts pieņem galīgo lēmumu par subsīdijas pastāvēšanu un tās apjomu un, ka subsīdijas dēļ, subsidētais imports rada kaitējumu, tā var uzlikt kompensācijas nodevu atbilstoši šī panta nosacījumiem, ja vien subsīdija vai subsīdijas netiek atceltas. 19.2. Lēmumi par to, uzlikt vai neuzlikt kompensācijas nodevu gadījumos, kad ir izpildītas visas uzlikšanas prasības, tāpat kā lēmums par to, vai uzliekamās kompensācijas nodevas apjomam jābūt tādam pašam kā subsīdijai vai mazākam, ir lēmumi, kurus jāpieņem importējošās Dalībvalsts valsts iestādēm. Ir vēlams, lai uzlikšana tiktu pieļauta visu Dalībvalstu teritorijās, lai kompensācijas nodeva būtu mazāka nekā kopējais subsīdijas lielums, ja ar šādu mazāku kompensācijas nodevu iespējams novērst iekšzemes ražošanai nodarīto kaitējumu, un, lai tiktu izstrādātas tādas procedūras, kuras ļautu attiecīgajām institūcijām pienācīgi ievērot to, ko sniedz iekšzemes ieinteresētās puses [50], kuru intereses varētu tikt negatīvi ietekmētas, uzliekot kompensācijas nodevu. 19.3. Kad ir uzlikta kompensācijas nodeva attiecībā uz jebkuru preci, šāda kompensācijas nodeva jāiekasē attiecīgajos daudzumos katrā atsevišķā gadījumā, nešķirojot atkarībā no šādas preces importa avotiem, par kuriem konstatēts, ka tie ir subsidēti un rada kaitējumu, izņemot attiecībā uz importu no avotiem, kuri ir atteikušies no jebkurām minētajām subsīdijām vai no kuru galvojums/saistības ir pieņemtas saskaņā ar šī Līguma nosacījumiem. Jebkurš eksportētājs, kura eksports ir pakļauts fiksētai kompensācijas nodevai, bet, kurš faktiski netiek izmeklēts citu iemeslu, nevis atsacīšanās sadarboties dēļ, ir tiesīgs uz ātri veiktu pārskatu, lai izmeklēšanas institūcijas viņam nekavējoties noteiktu kompensācijas nodevas apmēru. 19.4. Importētai precei nav jāuzliek [51] kompensācijas nodeva, kas pārsniedz konstatētās subsīdijas apjomu, kas aprēķināta kā subsidēšana uz vienu subsidētās un eksportētās preces vienību. 20. pants Atpakaļejošs spēks 20.1. Pagaidu pasākumi un kompensācijas nodevas jāpiemēro tikai precēm, kuras nonāk patēriņā pēc tam, kad stājas spēkā lēmums saskaņā ar 17. panta 1. punktu un 19. panta 1. punktu, atbilstoši izņēmumiem, kas norādīti šajā pantā. 20.2. Ja galīgais lēmums par kaitējumu (bet ne par tā draudiem vai ražošanas uzņēmuma materiālu kavēšanu) ir pieņemts vai, galīgā lēmuma gadījumā par kaitējuma draudiem, kur subsidētā importa sekas bez pagaidu pasākumiem būtu novedušas pie kaitējuma nodarīšanas, kompensācijas nodevas var tikt ievāktas ar atpakaļejošu spēku par laiku, kurā, ja vispār, ir tikuši piemēroti pagaidu pasākumi. 20.3. Ja galīgā kompensācijas nodeva ir augstāka nekā skaidrās naudas depozīta vai parādzīmes garantētais apjoms, starpība netiek iekasēta. Ja galīgā kompensācija ir mazāka, nekā skaidras naudas vai parādzīmes garantētais apjoms, pārpalikums tiek atmaksāts vai parādzīme atlaista, cik ātri vien iespējams. 20.4. Izņemot 2. punktā paredzēto, ja tiek pieņemts lēmums par kaitējuma draudiem vai materiālu kavējumu (bet kaitējums vēl nav parādījies), fiksēta kompensācijas nodeva var tikt uzlikta tikai sākot ar iespējamā kaitējuma vai materiālās kavēšanas noteikšanas brīdi, un, jebkurš skaidras naudas depozīts, kas iemaksāts pagaidu pasākumu piemērošanas laikā, tiek atmaksāts un jebkuras parādzīmes tiek atlaistas, cik ātri vien iespējams. 20.5. Ja galīgais lēmums ir negatīvs, jebkurš šāds skaidras naudas depozīts, kas iemaksāts pagaidu pasākumu piemērošanas laikā, tiek atmaksāts un jebkuras parādzīmes atlaistas, cik ātri vien iespējams. 20.6. Kritiskos apstākļos, kad attiecīgās valsts iestādes attiecībā uz subsidēto preci konstatē, ka grūti labojamu kaitējumu, kuru ir radījis preces ļoti liels imports relatīvi īsā laikā, izmantojot GATT 1994 un šī Līguma nosacījumiem neatbilstoši maksātās vai piešķirtās subsīdijas, un, ja tas tiek uzskatīts par nepieciešamu, lai novērstu šāda kaitējuma atkārtošanos, noteikt kompensācijas nodevas šim importam ar atpakaļejošu spēku, fiksētas kompensācijas nodevas var tikt noteiktas importam, kas ienācis patēriņam ne ātrāk kā 90 dienas pirms pagaidu pasākumu piemērošanas brīža. 21. pants Kompensācijas nodevu un galvojumu ilgums un pārskatīšana 21.1. Kompensācijas nodeva ir spēkā tikai tik ilgi un tik lielā mērā, cik nepieciešams, lai pretdarbotos kaitējumu radošu subsidēšanu. 21.2. Valsts iestādēm jāpārskata nepieciešamību turpināt kompensācijas nodevas uzlikšanu, ja ir pilnvarotas, pēc pašu iniciatīvas vai, ar nosacījumu, ka pagājis pietiekoši ilgs laiks kopš galīgās kompensācijas nodevas uzlikšanas, pēc attiecīga jebkuras ieinteresētās puses lūguma, kura iesniedz pozitīvu informāciju, pamatojot nepieciešamību pēc pārskata. Ieinteresētajām pusēm ir tiesības pieprasīt valsts iestādēm izpētīt, vai turpmākā kompensācijas nodevas uzlikšana ir nepieciešama, lai kompensētu subsidēšanu, vai kaitējums varētu turpināties vai atkārtoties, ja kompensācijas nodeva tiek atcelta vai mainīta, vai abējādi. Ja, pārbaudes rezultātā, saskaņā ar šo punktu, valsts iestādes nosaka, ka kompensācijas nodeva vairāk netiek garantēta, to nekavējoties jāatceļ. 21.3. Neskatoties uz 1.un 2. punktu nosacījumiem, jebkura fiksētā kompensācijas nodeva jāatceļ ne vēlāk kā piecus gadus pēc tās uzlikšanas (vai no brīža, kad veikts pats pēdējais pārskats, saskaņā ar 2. punktu, ja šis pārskats ir aptvēris gan subsidēšanu, gan kaitējumu, vai atbilstoši šim punktam), ja vien valsts iestādes pirms tam pēc pašu iniciatīvas vai pēc iekšzemes ražošanas vai tās vārdā savlaicīgi iesniegta pamatota lūguma uzsāktajā pārskatā pamatotā termiņā nenosaka, ka kompensācijas nodevas izbeigšana iespējams varētu novest pie subsidēšanas un kaitējuma [52] turpinājuma vai atkārtošanās. Kompensācijas nodeva var palikt spēkā, kamēr tiek gaidīts pārskata rezultāts. 21.4. 12. panta nosacījumi attiecībā uz pierādījumiem un procedūru ir spēkā attiecībā uz jebkuru pārbaudi, kas tiek veikta saskaņā ar šo pantu. Jebkura šāda pārbaude tiek veikta nekavējoties un normāli tiek pabeigta 12 mēnešu laikā no pārbaudes sākuma brīža. 21.5. Šī panta nosacījumi ir spēkā mutatis mutandis uz galvojumiem, kas ir akceptēti saskaņā ar 18. pantu. 22. pants Publiskā paziņošana un lēmumu paskaidrošana 22.1. Ja valsts iestādes ir pārliecinātas, ka ir pietiekoši daudz pierādījumu, lai attaisnotu izmeklēšanas sākšanu atbilstoši 11. pantam, Dalībvalstij vai Dalībvalstīm, kuru preces ir pakļautas šādai izmeklēšanai un citām ieinteresētajām pusēm, par kurām izmeklēšanas institūcijām ir zināms, tas jāpaziņo atsevišķi, kā arī jādara publisks paziņojums. 22.2. Publiskam paziņojumam par izmeklēšanas sākumu jāsatur, vai kā citādi jādara pieejamu ar atsevišķa ziņojuma starpniecību [53], adekvātu informāciju par sekojošo: i) eksportējošās valsts vai valstu un izmeklēšanā iesaistītās preces nosaukumu; ii) izmeklēšanas sākšanas datumu; iii) izmeklējamās subsīdiju prakses aprakstu; iv) faktoru kopsavilkumu, uz kuriem balstās apgalvotais kaitējums; v) adresi, uz kuru ieinteresētajām Dalībvalstīm un ieinteresētajām pusēm iespējams nosūtīt to viedokļus pārstāvošu dokumentāciju; vi) atvēlētos termiņus ieinteresētajām Dalībvalstīm un ieinteresētajām pusēm savu viedokļu paziņošanai. 22.3. Publiskais paziņojums jāsniedz par jebkuru pagaidu vai galīgo lēmumu, apstiprinošu vai noraidošu, par jebkuru lēmumu akceptēt galvojumu atbilstoši 18. pantam, par šādu galvojuma izbeigšanu, un par fiksētās kompensācijas atcelšanu. Katrs šāds paziņojums, parāda, vai kā citādi dara pieejamus ar atsevišķa ziņojuma starpniecību, pietiekoši detalizēti spriedumus un secinājumus, ko panākušās izmeklēšanas institūcijas par visiem faktiskajiem un tiesiskajiem jautājumiem. Visus šādus paziņojumus un ziņojumus nosūta Dalībvalstij vai Dalībvalstīm, kuru preces ir pakļautas šādiem lēmumiem vai saistībām un citām ieinteresētajām pusēm. 22.4. Publiskam paziņojumam par pagaidu pasākumu ieviešanu jānorāda, vai citādi jādara pieejamus ar atsevišķa ziņojuma starpniecību, pietiekoši detalizētus paskaidrojumus pagaidu lēmumiem par subsīdijas un kaitējuma eksistenci un atsaucas uz faktiem un likumiem, kas noveduši pie argumentu akceptēšanas vai noraidīšanas. Šādam paziņojumam vai ziņojumam, pienācīgu uzmanību pievēršot prasībai par konfidenciālas informācijas aizsardzību, atsevišķi jāietver: i) piegādātāju nosaukumus, vai, ja tas nav iespējams, iesaistīto piegādātāju valstu nosaukumus; ii) preces aprakstu, kas ir pietiekošs muitas vajadzībām; iii) noteiktās subsīdijas apjomu un pamatojumu, ar kuru subsīdijas eksistences fakts ir ticis noteikts; iv) apsvērumus, kas atbilst kaitējuma noteikšanai, kā noteikts 15. pantā; v) galvenos iemeslus, kas noved pie lēmuma. 22.5. Publiskam paziņojumam par izmeklēšanas pabeigšanu vai apturēšanu pozitīva lēmuma gadījumā, kas paredz galīgās kompensācijas uzlikšanu vai galvojuma/saistību akceptēšanu, jāietver, vai kā citādi dara pieejamu ar atsevišķa ziņojuma starpniecību, visu atbilstošo informāciju par lietas faktiskajiem un tiesiskajiem aspektiem un iemeslus, kas noveduši pie galējo pasākumu ieviešanas vai saistību/galvojuma akceptēšanas, pienācīgu uzmanību pievēršot prasībai par konfidenciālas informācijas aizsardzību. Īpaši, paziņojumam vai ziņojumam jāietver informāciju, kas aprakstīta 4. punktā, kā arī ieinteresēto Dalībvalstu un eksportētāju un importētāju attiecīgo argumentu vai prasību akceptēšanas vai noraidīšanas iemeslus. 22.6. Publiskam paziņojumam par izmeklēšanas izbeigšanu vai apturēšanu pēc galvojuma akceptēšanas atbilstoši 18. pantam jāietver, vai kā citādi jādara pieejamu ar atsevišķa ziņojuma starpniecību, šo galvojuma nekonfidenciālo daļu. 22.7. Šī panta nosacījumi ir spēkā mutatis mutandis attiecībā uz pārskatu sākšanu un pabeigšanu atbilstoši 21. pantam un lēmumiem saskaņā ar 20. pantu piemērojot kompensācijas nodevas ar atpakaļejošu spēku. 23. pants Tiesas pārskats Katra Dalībvalsts, kuras nacionālā likumdošana satur nosacījumus par kompensācijas nodevu pasākumiem uztur tiesu, arbitrāžas vai administratīvos tribunālus vai procesus, lai, cita starpā, nekavējoties pārbaudītu administratīvo darbību, kas attiecas uz galīgajiem lēmumiem un lēmumu pārskatiem 21. panta nozīmē. Šādi tribunāli vai procesi ir neatkarīgi no institūcijām, kuras ir atbildīgas par strīdīgo lēmumu vai pārbaudi un tie ļauj visām ieinteresētajām pusēm, kuras piedalījās administratīvajā procesā un kuras ir tieši vai netieši ietekmējusi administratīvā darbība, pieeju pārskatam. VI NODAĻA INSTITŪCIJAS 24. pants Subsīdiju un kompensācijas pasākumu komiteja un palīginstitūcijas 24.1. Ar šo tiek izveidota Subsīdiju un kompensācijas (pretsubsīdiju) pasākumu komiteja, kas sastāv no katras Dalībvalsts pārstāvjiem. Komiteja ievēl savu Priekšsēdētāju un sanāk ne retāk kā divas reizes gadā un citas reizes, kā to paredz attiecīgie šī Līguma nosacījumi, pēc jebkuras Dalībvalsts attiecīga lūguma. Komiteja veic pienākumus, kurus tai paredz šis Līgums vai Dalībvalstis un tā dod Dalībvalstīm iespēju konsultēties par jebkuru jautājumu attiecībā uz Līguma darbību un tā mērķu pildīšanu. PTO Sekretariāts darbojas kā Komitejas sekretariāts. 24.2. Komiteja var izveidot nepieciešamās palīginstitūcijas. 24.3. Komiteja izveido Pastāvīgo ekspertu grupu (PEG), kas sastāv no piecām subsīdiju un tirdzniecības attiecību jomā augsti kvalificētām neatkarīgām personām. Ekspertus ievēl Komiteja un viens no tiem tiek nomainīts katru gadu. PEG var tika pieprasīta piedalīties komisijā, kā tas paredzēts 4. panta 5. punktā. Komiteja var arī sniegt padomdevēja viedokli par jebkuras subsīdijas eksistenci un būtību. 24.4. PEG var saņemt konsultāciju no jebkuras Dalībvalsts un tā var sniegt padomdevēja viedokli par jebkuras subsīdijas būtību, kura ierosināta ieviešanai vai, kuru dotajā brīdī izmanto šī Dalībvalsts. Šādi padomdevēju uzskati būs konfidenciāli un uz tiem nevar atsaukties procesos saskaņā ar 7. pantu. 24.5. Veicot savas funkcijas, Komiteja un jebkuri palīgorgāni var konsultēties un gūt informāciju no jebkura avota, ko tā uzskata par pieņemamu. Tomēr, pirms Komiteja vai palīginstitūcija cenšas gūt informāciju no avota, kas ietilpst Dalībvalsts jurisdikcijā, tai jāinformē par to attiecīgo Dalībvalsti. VII NODAĻA NOTIFIKĀCIJA UN UZRAUDZĪBA 25. pants Notifikācijas 25.1. Dalībvalsts vienojas, ka, neatkarīgi no GATT 1994 XVI panta 1. punkta nosacījumiem, to notifikācijas par subsīdijām tiek iesniegtas ne vēlāk kā katra gada 30. jūnijā un tās atbilst 2.-6. punktu nosacījumiem. 25.2. Dalībvalsts paziņo par jebkuru subsīdiju, kā noteikts 1. panta 1. punktā, kas ir specifiska 2. panta nozīmē, piešķirta vai uzturēta to teritorijās. 25.3. Notifikāciju saturam jābūt pietiekoši specifiskam, lai dotu iespēju citām Dalībvalstīm novērtēt tirdzniecības sekas un saprast paziņoto subsīdiju programmu darbību. Šajā sakarā, un, nekaitējot subsīdiju aptaujas [54] saturam un formai, Dalībvalstīm jānodrošina, lai to notifikācijas satur sekojošu informāciju: i) subsīdijas forma (t.i. dotācija, aizdevums, nodokļu atvieglojumi, utt.); ii) subsīdijas apjoms uz vienu vienību, vai, gadījumos, kur tas nav iespējams, kopējo gada apjomu, kas subsīdijai piešķirts no budžeta (norādot, ja iespējams, vidējo subsīdiju uz vienu vienību iepriekšējā gadā); iii) politikas mērķi un/vai subsīdijas nolūks; iv) subsīdijas ilgums un/vai citi termiņi saistībā ar to; v) statistiski dati, kas ļauj novērtēt subsīdijas tirdzniecības sekas; 25.4. Ja notifikācijā nav atrunātas specifiskas 3. punkta detaļas, paskaidrojums tiek sniegts pašā notifikācijā. 25.5. Ja subsīdijas tiek piešķirtas īpašām precēm vai sektoriem, notifikācijām jābūt strukturētām par preci vai sektoru. 25.6. Dalībvalstīm, kuras uzskata, ka to teritorijās nav pasākumi, kas prasa notifikāciju saskaņā ar GATT 1994 XVI panta 1. punktu un šo Līgumu, par to jāpaziņo Sekretariātam rakstiski. 25.7. Dalībvalstis atzīst, ka pasākuma notifikācija nesniedz iepriekšēju spriedumu kā par tās juridisko statusu saskaņā ar GATT 1994 un šo Līgumu, par sekām saskaņā ar šo Līgumu, tā arī par paša pasākuma raksturu. 25.8. Jebkura Dalībvalsts var jebkurā laikā sagatavot rakstisku lūgumu pēc informācijas par jebkuras subsīdijas būtību un lielumu, kuru piešķīrusi vai izmanto cita Dalībvalsts (ieskaitot jebkuru subsīdiju, kas minēta IV nodaļā), vai arī paskaidrojumus par iemesliem, kādēļ specifiskais pasākums ir ticis uzskatīts kā nepakļauts notifikācijas prasībai. 25.9. Ja Dalībvalstīm tas tiek pieprasīts, tām jāsniedz šādu informāciju cik vien ātri iespējams un visaptverošā veidā, un jābūt gatavām, pēc attiecīga lūguma, sniegt papildus informāciju lūgumu izteikušai Dalībvalstij. Sevišķi tām jāsniedz pietiekoši detalizētas ziņas, lai dotu iespēju otrai Dalībvalstij novērtēt to atbilstību šī Līguma nosacījumiem. Jebkura Dalībvalsts, kura uzskata, ka šāda informācija nav tikusi sniegta, var vērst Komitejas uzmanību uz šo jautājumu. 25.10. Jebkura Dalībvalsts, kura uzskata, ka, ja nav paziņots par jebkuru otras Dalībvalsts pasākumu, kam ir subsīdijas sekas, atbilstoši GATT 1994 XVI panta 1. punktam un šim pantam, var vērst šīs otras Dalībvalsts uzmanību uz minēto jautājumu. Ja par iespējami esošo subsīdiju tādējādi netiek paziņots nekavējoties, Dalībvalsts var pati pievērst Komitejas uzmanību šai strīdīgajai subsīdijai. 25.11. Dalībvalstīm jāziņo bez kavēšanās Komitejai par visiem pagaidu vai galīgajiem pasākumiem, kas veikti attiecībā uz kompensācijas nodevām. Šādi ziņojumi ir pieejami Sekretariātā, lai tos varētu izskatīt citas Dalībvalstis. Dalībvalstis iesniedz arī pusgada ziņojumus par jebkuru kompensācijas pasākumu, kas veikts iepriekšējo sešu mēnešu laikā. Pusgada ziņojumi tiek iesniegti pēc norunātas standarta formas. 25.12. Katrai Dalībvalstij jāpaziņo Komitejai a) kuras no tās valsts iestādēm ir kompetentas sākt un vadīt izmeklēšanu, kā minēts 11. pantā, un b) tās iekšzemes procedūras, kas regulē šādas izmeklēšanas sākšanu un vadīšanu. 26. pants Uzraudzība 26.1. Komiteja izskata jaunas un pilnīgas notifikācijas, kas iesniegtas saskaņā ar GATT 1994 XVI panta 1. punktu un šī Līguma 25. panta 1. punktu īpašās sesijās, kas tiek sasauktas katru trešo gadu. Notifikācijas, kas tiek iesniegtas starplaikā (papildinātas notifikācija), tiek izskatītas katrā kārtējā Komitejas sēdē. 26.2. Komiteja izskata ziņojumus, kas ir iesniegti saskaņā ar 25. panta 11. punktu katrā kārtējā Komitejas sēdē. VIII NODAĻA JAUNATTĪSTĪBAS DALĪBVALSTIS 27. pants Speciālā un diferencētā attieksme pret jaunattīstības Dalībvalstīm 27.1. Dalībvalstis atzīst, ka subsīdijām var būt svarīga loma jaunattīstības Dalībvalstu ekonomiskās attīstības programmās. 27.2. 3. panta 1.a) punkta aizliegums nav spēkā attiecībā uz: a) jaunattīstības Dalībvalstīm, kas minētas VII pielikumā. b) citām jaunattīstības Dalībvalstīm uz astoņiem gadiem no PTO Līguma stāšanās spēkā brīža, atbilstoši 4. punkta nosacījumiem. 27.3. 3. panta 1.b) aizliegums netiek attiecināts uz jaunattīstības Dalībvalstīm pirmos piecus un uz vismazāk attīstītajām Dalībvalstīm – pirmos astoņus gadus kopš PTO Līguma stāšanās spēkā. 27.4. Jebkurai jaunattīstības Dalībvalstij, kas minēta 2.b) punktā, pakāpeniski jāsamazina savas eksporta subsīdijas astoņu gadu laikā, vēlams progresējoši. Tomēr, jaunattīstības Dalībvalsts nepalielina savu eksporta subsīdiju [55] apjomu, un likvidē tās īsākā laikā, nekā to paredz šis punkts, ja šādu eksporta subsīdiju izmantošana nav savietojama ar tās attīstības vajadzībām. Ja jaunattīstības Dalībvalsts uzskata par nepieciešamu piemērot šādas subsīdijas ilgāk kā astoņus gadus, tai ne vēlāk kā vienu gadu pirms šī termiņa beigām jāsāk konsultācijas ar Komiteju, kura noteiks, vai šī termiņa pagarinājums ir attaisnots, pēc iepazīšanās ar visām minētās jaunattīstības Dalībvalsts attiecīgajām ekonomiskajām, finansiālajām un attīstības vajadzībām. Ja Komiteja nolemj, ka šis pagarinājums ir pamatots, attiecīgā jaunattīstības Dalībvalsts rīko ikgadējas konsultācijas ar Komiteju, lai lemtu par nepieciešamību uzturēt subsīdijas. Ja Komiteja šādu lēmumu nav pieņēmusi, jaunattīstības Dalībvalstij pakāpeniski jāsamazina atlikušās eksporta subsīdijas divu gadu laikā no pēdējā tiesiski atļauta perioda beigām. 27.5. Jaunattīstības Dalībvalstij, kura ir sasniegusi eksporta konkurētspēju attiecībā uz kādu preci, pakāpeniski jāsamazina savas eksporta subsīdijas šādai precei divu gadu laikā. Tomēr, jaunattīstības Dalībvalstij, kas minēta VII pielikumā un kura ir sasniegusi eksporta konkurētspēju attiecībā uz vienu vai vairākām precēm, eksporta subsīdijas šādām precēm pakāpeniski jāsamazina astoņu gadu laikā. 27.6. Eksporta konkurētspēja precei eksistē, ja šīs preces eksports no jaunattīstības Dalībvalsts ir sasniedzis vismaz 3,25 % no pasaules tirdzniecības apjoma ar šo preci divu sekojošu kalendāra gadu laikā. Eksporta konkurētspēja eksistē vai nu a) pamatojoties uz notifikāciju no jaunattīstības Dalībvalsts, kura ir sasniegusi eksporta konkurētspēju, vai b) pamatojoties uz aprēķiniem, ko veicis Sekretariāts pēc kādas Dalībvalsts lūguma. Šī punkta mērķim, prece tiek definēta kā nodaļas virsraksts Harmonizētās sistēmas nomenklatūrā. Komiteja pārbauda šī nosacījuma darbību piecus gadus no PTO Līguma stāšanās spēkā brīža. 27.7. 4. panta nosacījumi nav jāattiecina uz jaunattīstības Dalībvalsti eksporta subsīdiju gadījumā, kuras atbilst 2.-5. punktu nosacījumiem. Šādā gadījumā atbilstošie ir 7. panta nosacījumi. 27.8. Nav pamata pieņēmumam 6. panta 1. punkta nosacījumu izpratnē, ka subsīdija, kas piešķirta jaunattīstības Dalībvalstij, rada nopietnu kaitējumu, kā tas definēts šajā Līgumā. Šāds nopietns kaitējums, kur piemērojami 9. punkta nosacījumi, tiek parādīts ar apliecinošiem pierādījumiem, atbilstoši 6. panta 3.-8. punktu nosacījumiem. 27.9. Attiecībā uz tiesiski apstrādājamām subsīdijām, ko piešķīrusi vai uztur jaunattīstības Dalībvalsts, izņemot tās, kas minētas 6. panta 1. punktā, tiesas darbība var netikt pilnvarota vai veikta saskaņā ar 7. pantu, ja vien nav konstatēts, ka eksistē tarifu koncesiju vai citu saistību anulēšana vai vājināšana saskaņā ar GATT 1994 kā šādas subsīdijas sekas, tādā veidā, ka tiek izspiests vai traucēts citas Dalībvalsts līdzīgās preces imports subsidējošās jaunattīstības Dalībvalsts tirgū vai, kamēr nerodas kaitējums iekšzemes ražošanai importējošās Dalībvalsts tirgū. 27.10. Jebkuras kompensācijas nodevas izmeklēšana precei, kuras izcelsmes vieta ir jaunattīstības Dalībvalsts, jāpārtrauc, tiklīdz attiecīgās institūcijas nolemj, ka: a) kopējais subsīdiju apjoms, kas piešķirts minētajai precei nepārsniedz 2 % no tās vērtības, kas aprēķināta uz vienu vienību; vai b) subsidētā importa apjoms pārstāv mazāk nekā 4 % no kopējā līdzīgās preces importa importējošajā Dalībvalstī, ja vien imports no jaunattīstības Dalībvalstīm, kuru kopējā importa individuālās daļas nesastāda mazāk nekā 4 %, kopā atbild par vairāk nekā 9 % no līdzīgās preces kopējā importa importējošajā Dalībvalstī. 27.11. Tām jaunattīstības Dalībvalstīm, uz ko attiecas 2. b) punkts, un kuras ir izbeigušas eksporta subsīdijas pirms astoņu gadu termiņa beigšanās kopš no PTO Līguma stāšanās spēkā brīža, un tām jaunattīstības Dalībvalstīm, kas minētas VII pielikumā, 10. a) punktā noteiktais skaitlis ir drīzāk 3 % nekā 2 %. Šis nosacījums ir spēkā no brīža, kad par eksporta subsīdiju izbeigšanu tiek paziņots Komitejai, un uz tik ilgu laiku, kamēr par to paziņojusī jaunattīstības Dalībvalsts nepiešķir eksporta subsīdijas. Šis nosacījums beidzas pēc astoņiem gadiem kopš PTO Līguma spēkā stāšanās brīža. 27.12. 10. un 11. punktu nosacījumi regulē jebkuru minimālo daudzumu noteikšanu saskaņā ar 15. panta 3. punktu. 27.13. III nodaļas nosacījumi nav spēkā attiecībā uz tiešu parādu atlaidi, subsīdijām, kuras sedz sociālās izmaksas jebkādā formā, ieskaitot valdības atteikšanos no ienākumiem, un citu saistību novirzīšanu, kad šādas subsīdijas tiek piešķirtas jaunattīstības Dalībvalsts privatizācijas programmas ietvaros vai tiešā saistībā ar to, ar nosacījumu, ka gan programma, gan ietvertās subsīdijas tiek piešķirtas uz ierobežotu laiku un par to ir paziņots Komitejai un, ka programmas rezultātā notiek attiecīgā uzņēmuma privatizācija. 27.14. Komiteja pēc ieinteresētās Dalībvalsts lūguma, var veikt jaunattīstības Dalībvalsts īpašas eksporta subsīdiju prakses pārbaudi, lai iepazītos, vai šī prakse atbilst valsts attīstības vajadzībām. 27.15. Komiteja, pēc ieinteresētās jaunattīstības Dalībvalsts lūguma, veic īpaša kompensācijas pasākuma pārbaudi, lai iepazītos, vai tā ir atbilstoša 10. un 11. punktam ciktāl tie piemērojami minētajai jaunattīstības Dalībvalstij. IX NODAĻA PĀREJAS NOSACĪJUMI 28. pants Pastāvošās programmas 28.1. Subsīdiju programmām, kuras ir izveidotas jebkuras Dalībvalsts teritorijā pirms brīža, kad šī Dalībvalsts parakstījusi PTO Līgumu un kuras neatbilst šī Līguma nosacījumiem, jātiek: a) paziņotām Komitejai ne vēlāk kā 90 dienas pēc PTO Līguma stāšanās spēkā šādai Dalībvalstij; un b) pielāgotām atbilstoši šī Līguma nosacījumiem trīs gadu laikā no PTO Līguma stāšanās spēkā šādai Dalībvalstij un līdz tam netiek pakļautas II nodaļai. 28.2. Neviena Dalībvalsts nepaplašina nevienas šādas programmas darbības sfēru, un šāda programma netiek atjaunota pēc tās izbeigšanās. 29. pants Pāreja uz tirgus ekonomiku 29.1. Dalībvalsts, kas atrodas pārejas procesā no centralizēti plānotas ekonomikas uz tirgus, brīvu uzņēmumu ekonomiku, var piemērot programmas un pasākumus, kuras ir nepieciešamas šādai pārejai. 29.2. Šādām Dalībvalstīm, subsīdiju programmas, kas ietilpst 3. panta darbības sfērā, un par kurām ir paziņots atbilstoši 3. punktam, tiek pakāpeniski samazinātas vai padarītas atbilstošas 3. pantam septiņu gadu laikā no PTO Līguma stāšanās spēkā brīža. Šādā gadījumā, 4. pants nav spēkā. Papildus tajā pašā laikā: a) subsīdiju programmas, kuras ietilpst 6. panta 1.a) punkta darbības sfērā nav saskaņā ar 7. pantu; b) attiecībā uz citām tiesiski apstrīdamām subsīdijām, spēkā ir 27. panta 9. punkta nosacījumi. 29.3. Par subsīdiju programmām, kuras ietilpst 3. panta darbības sfērā, jāpaziņo Komitejai iespējami ātrāk pēc PTO Līguma stāšanās spēkā. Tālākās notifikācijas par šādām subsīdijām var veikt divu gadu laikā pēc PTO Līguma spēkā stāšanās brīža. 29.4. Izņēmuma apstākļos, Dalībvalstīm, kas minētas 1. punktā, Komiteja var dot iespēju izstāties no savām paziņotajām programmām un pasākumiem un to termiņiem, ja šāda izstāšanās tiek uzskatīta kā nepieciešama pārejas procesam. X NODAĻA Strīdu noregulēšana 30. pants GATT 1994 XXII un XXIII pantu nosacījumi, kas papildināti un piemēroti Izskaidrojumā par strīdu noregulēšanu, ir spēkā attiecībā uz konsultācijām un strīdu noregulēšanu saskaņā ar šo Līgumu, izņemot, ja tas šeit paredzēts citādi. XI NODAĻA NOBEIGUMA NOSACĪJUMI 31. pants Pagaidu piemērošana 6. panta 1. punkta nosacījumi un 8. panta un 9. panta nosacījumi ir spēkā uz pieciem gadiem, sākot ar PTO Līguma stāšanās spēkā brīdi. Ne vēlāk kā 180 dienas pirms šī termiņa beigām, Komiteja pārskata šo nosacījumu darbību, lai noteiktu, vai pagarināt to piemērošanu esošajā formā vai izmainītu uz turpmāku laiku. 32. pants Citi nobeiguma nosacījumi 32.1. Nekāda īpaša darbība pret citas Dalībvalsts subsīdiju nevar tikt veikta, izņemot GATT 1994 nosacījumiem atbilstošā, kā to nosaka šis Līgums [56]. 32.2. Iebildumi nevar tikt celti attiecībā uz kādu šī Līguma noteikumu bez citu Dalībvalstu piekrišanas. 32.3. Atbilstoši 4. punktam, šī Līguma noteikumi ir spēkā attiecībā uz pastāvošo pasākumu izmeklēšanu, kas sākta saskaņā ar iesniegumiem, kas veikti PTO Līguma stāšanās spēkā brīdī Dalībvalstij vai pēc tā. 32.4. 21. panta 3. punkta izpratnē, pastāvošie kompensācijas pasākumi jāuzskata kā uzlikti ne vēlāk par PTO Līguma spēkā stāšanās brīdī Dalībvalstij, izņemot gadījumos, kuros Dalībvalsts šajā brīdī spēkā esošā iekšzemes likumdošana jau ir iekļāvusi tāda tipa pantu, kāds paredzēts šajā punktā. 32.5. Katrai Dalībvalstij jāveic visus nepieciešamos pasākumus, vispārējus un konkrētus, lai nodrošinātu, ne vēlāk kā PTO Līguma spēkā stāšanās brīdī tai, savu likumu, noteikumu un administratīvo procedūru atbilstību šī Līguma prasībām, kā tās varētu tikt piemērotas attiecīgajai Dalībvalstij. 32.6. Katrai Dalībvalstij jāpaziņo Komitejai par jebkurām izmaiņām tās likumos un noteikumos, kuri attiecas uz šo Līgumu un šādu likumu un noteikumu darbības kārtībā. 32.7. Komitejai katru gadu jāveic šī Līguma darbības un īstenošanas pārskats, ievērojot tā mērķus. Komiteja katru gadu informē Preču tirdzniecības padomi par izmaiņām laika periodā, ko aptver šie pārskati. 32.8. Pielikumi šim Līgumam veido tā neatņemamu sastāvdaļu. [1] Atbilstoši GATT 1994 XVI panta nosacījumiem (Piebilde XVI pantam) un šī Līguma I - III pielikumiem, eksportētas preces atbrīvošana no nodevām vai nodokļiem, kas tiek uzlikti līdzīgām precēm, kad tie domāti iekšzemes patēriņam vai arī šādu nodevu vai nodokļu remisija tādā apmērā, kas nepārsniedz šo nodevu vai nodokļu kopsummu, netiek uzskatīta par subsīdiju. [2] Objektīvi kritēriji vai nosacījumi, kā šeit lietoti, nozīmē kritērijus vai priekšnoteikumus, kuri ir neitrāli, kas nedod priekšroku noteiktiem uzņēmumiem pret citiem, kuri ir ekonomiskas dabas un tiek pielietoti horizontālajā līmenī - tādos rādītājos kā nodarbināto skaits vai uzņēmuma lielums. [3] Šajā sakarā, sevišķi jāņem vērā informācija par biežumu, kādā subsidēšanas pieprasījumi tiek noraidīti vai atbalstīti un šādu lēmumu iemesli. [4] Šis standarts tiek ievērots, ja fakti apliecina, ka subsīdijas piešķiršana, nepadarot to ar likumu noteiktu eksporta veikšanai, patiesībā ir saistīta ar faktisko vai plānoto eksportu vai eksporta peļņu. Pats fakts, ka subsīdija tiek piešķirta eksportējošiem uzņēmumiem, neliek uzskatīt subsīdiju par eksporta subsīdiju šī nosacījuma nozīmē. [5] Pasākumi, kas minēti I pielikumā kā tādi, kuri neveido eksporta subsīdijas, nav aizliegti saskaņā ar šo vai kādu citu šī Līguma nosacījumu. [6] Jebkuri šajā pantā minētie termiņi var tikt pagarināti pēc savstarpējās vienošanās. [7] Kā noteikts 24. pantā. [8] Ja šajā laikā netiek plānota kārtējā SNI sanāksme, tad tā var tikt sarīkota speciāli šim nolūkam. [9] Šis formulējums nenozīmē, ka tiek pieļauti neproporcionāli pretpasākumi, balstoties uz faktu, ka subsīdijas, kuras tiek apskatītas saskaņā ar šiem nosacījumiem, ir aizliegtas. [10] Šis formulējums nenozīmē, ka tiek pieļauti neproporcionāli pretpasākumi, balstoties uz faktu, ka subsīdijas, kuras tiek apskatītas saskaņā ar šiem nosacījumiem, ir aizliegtas [11] Termins "kaitējums iekšzemes rūpniecībai" šeit tiek lietots tajā pašā nozīmē kā V nodaļā. [12] Termins "anulēšana vai samazināšana" šajā Līgumā tiek lietots tādā pat nozīmē, kā attiecīgajos GATT 1994 nosacījumos, un šādas anulēšanas vai samazināšanas pastāvēšanas fakts tiek noteikts atbilstoši minēto nosacījumu pielietošanas praksei. [13] Termins "nopietns kaitējums otras Dalībvalsts interesēm" šajā Līgumā tiek lietots tādā pat nozīmē, kā GATT 1994 XVI panta 1. punktā, un ietver nopietnu kaitējumu draudus. [14] Kopējā subsidēšana pēc preces vērtības tiek aprēķināta atbilstoši IV pielikuma nosacījumiem. [15] Tā kā tiek pieņemts, ka civilie gaisa kuģi būs pakļauti specifiskiem daudzpusējiem noteikumiem, šajā apakšpunktā minētais ierobežojums nav spēkā attiecībā uz civilajiem gaisa kuģiem. [16] Dalībvalsts atzīst, ka, ja uz kompensāciju balstīta finansēšana pasažieru gaisa kuģu programmai, netiek pilnībā atmaksāta tādēļ, ka faktiskais pārdošanas apjoms ir zemāks par prognozēto pārdošanu, tas šis fakts pats par sevi nerada nopietnu kaitējumu šī apakšpunkta izpratnē. [17] Ja citi īpaši daudzpusēji noteikumi neregulē tirdzniecību ar strīdīgo produktu vai preci. [18] Fakts, ka šajā punktā notiek atsaukšanās uz noteiktiem apstākļiem, pats par sevi nepiešķir tiem juridisku statusu ne GATT 1994, ne šī Līguma izteiksmē. Šie apstākļi nedrīkst būt izolēti, īslaicīgi vai kā citādi maznozīmīgi. [19] Ja notikums, kā sakarā tiek sniegta prasība, saistīts ar subsīdiju, kas uzskatāma par nopietnu kaitējumu 6. panta 1. punkta izpratnē, pieejamie pierādījumi par nopietnu kaitējumu var aprobežoties ar pieejamiem pierādījumiem par to ka 6. panta 1. punkta kritēriji ir izpildīti. [20] Jebkurus šajā pantā minētos termiņus var pagarināt pēc savstarpējas vienošanās. [21] Ja šajā laikā netiek plānota kārtējā SNI sanāksme, tad tā var tikt sarīkota speciāli šim nolūkam. [22] Ja SNI sanāksme nav ieplānota šajā laikā, tā tiek sarīkota speciāli šajā nolūkā. [23] Tiek atzīts, ka Dalībvalstu valdības sniedz atbalstu dažādiem nolūkiem un, pats fakts, ka šāda palīdzība var netikt kvalificēta kā tiesiski neapstrīdama saskaņā ar šī panta nosacījumiem, pats par sevi neierobežo Dalībvalstu iespējas sniegt šādu palīdzību. [24] Tā kā tiek pieņemts, ka civilie gaisa kuģi būs pakļauti speciāliem daudzpusējiem nolīgumiem, šī apakšpunkta nosacījumi neattiecas uz šo preci. [25] Ne vēlāk kā 18 mēnešus pēc PTO Līguma stāšanās spēkā, Subsīdiju un kompensācijas pasākumu komitejai, kuras izveidi paredz 24. pants (šajā Līgumā saukta "komiteja"), jāpārskata 2.a) apakšpunkta nosacījumu darbību, lai veiktu visus, šo nosacījumu darbību uzlabojošos grozījumus. Izvērtējot iespējamos grozījumus, Komitejai jāpārskata šajā apakšpunktā noteiktās kategoriju definīcijas, ņemot vērā Dalībvalstu pieredzi izpētes programmu pielietošanā un darbību citās attiecīgajās starptautiskajās institūcijās. [26] Šī Līguma nosacījumi neattiecas uz fundamentālu izpētes darbību, ko patstāvīgi veic augstākās mācību vai pētniecības iestādes. Termins "fundamentāla izpēte" nozīmē vispārējo zinātnisko un tehnisko zināšanu paplašināšanu, kas nav saistītas ar industriāliem vai komerciāliem mērķiem. [27] Šajā apakšpunktā tiesiski neapstrīdamas palīdzības pieļaujamie apjomi, uz ko tiek izdarīta atsauce šinī apakšpunktā, tiek noteikti, balstoties uz kopējām pastāvošajām izmaksām, kas radušās konkrētā projekta laikā. [28] Termins "industriālā pētniecība" nozīmē plānotu pētniecību vai kritisku izpēti ar mērķi iegūt jaunas zināšanas, kuras var būt noderīgas, attīstot jaunus produktus, jaunas ražošanas tehnoloģijas vai pakalpojumus, vai arī ieviešot nozīmīgus uzlabojumus esošajiem produktiem, tehnoloģijām vai pakalpojumiem. [29] Termins "pirmskonkurences darbība" nozīmē industriālās izpētes secinājumu ietveršanu plānā, uzmetumā vai projektā, lai radītu jaunus, pārveidotus jeb uzlabotus produktus, ražošanas tehnoloģijas vai pakalpojumus pārdošanai vai lietošanai, ieskaitot pirmā prototipa radīšanu, kas varētu netikt komerciāli izmantots. Tas tālāk varētu ietvert preču, tehnoloģiju vai pakalpojumu konceptuālo formulējumu un dizainu, alternatīvas un paraugdemonstrējumu vai vadības projektus, ar nosacījumu, ka tie netiek izmantoti ražošanai vai komerciālai lietošanai. Tas neietver parastas vai periodiskas izmaiņas esošajās precēs, ražošanas līnijās, ražošanas tehnoloģijās, pakalpojumos un citās operācijās, pat ja šīs izmaiņas var radīt uzlabojumus. [30] Programmu gadījumā, kuras skar industriālo izpēti un pirmskonkurences darbības attīstīšanu, pieļaujamais tiesiski neapstrīdamas palīdzības apjoms nepārsniedz parasto vidējo tiesiski neapstrīdamas palīdzības pieļaujamības apjomu, kas attiecas uz augstāk minētajām divām kategorijām, aprēķinātu uz šī apakšpunkta i) - v) daļās norādīto objektu attaisnotām izmaksām. [31] "Vispārējā reģionālās attīstības shēma" nozīmē, ka reģionālās subsīdiju programmas ir iekšēji savietotas un vispārpiemērojamās reģionālās attīstības politikas sastāvnodaļa un ka reģionālās attīstības subsīdijas netiek piešķirtas izolētos ģeogrāfiskos punktos, kuriem nav, vai faktiski nav ietekme uz reģiona attīstību. [32] "Neitrāli un objektīvi kritēriji" nozīmē kritērijus, kas nedod priekšrocība noteiktiem reģioniem papildus tam, kas uzskatāms par piemērotu būtisku reģionālu atšķirību likvidēšanai vai mazināšanai reģionālās attīstības politikas ietvaros. Šajā nolūkā reģionālajās subsīdiju programmās jāiekļauj katram subsidētajam projektam sniedzamās palīdzības apmēru limiti. Šie limiti jādiferencē atbilstoši dažādiem pabalstāmo reģionu attīstības līmeņiem un jānosaka investīciju vai darba vietu radīšanas izmaksu izteiksmē. Šo limitu ietvaros palīdzības sadalei jābūt pietiekoši plašai un vienmērīgai, lai novērstu lielu pārsvaru subsīdijas izmantošanā vai subsīdijas piešķiršanu neproporcionāli lielos apmēros atsevišķiem uzņēmumiem, kā tas paredzēts 2. pantā. [33] Termins "esošās ražotnes" nozīmē tās ražotnes, kuras darbojušās vismaz divus gadus pirms jauno vides aizsardzības prasību ieviešanas. [34] Tiek atzīts, ka šajā ziņojumu sniegšanā netiek prasīta konfidenciāla informācija, ieskaitot konfidenciālu biznesa informāciju. [35] II vai III nodaļas nosacījumus var attiecināt paralēli V nodaļas nosacījumiem; tomēr, ievērojot kādas noteiktas subsīdijas sekas importējošās Dalībvalsts iekšzemes tirgū, jābūt pieejamai tikai vienai kompensācijas formai (kompensācijas nodeva, ja ir izpildītas V nodaļas prasības, jeb kāds no 4. vai 7. pantā minētajiem pretpasākumiem). Nevar attiecināt III un IV nodaļas nosacījumus attiecībā uz IV nodaļā noteiktajiem pasākumiem, kurus uzskata par tiesiski neapstrīdamiem. Tomēr, pasākumi, kuri minēti 8. panta 1.a) punktā, var tikt izmeklēti, lai noteiktu, vai tie ir vai nav specifiski 2. panta izpratnē. Bez tam, 8. panta 2. punktā minētās subsīdijas gadījumā, kas sniegta programmai, par kuru nav paziņots atbilstoši 8. panta 3. punktam, var atsaukties uz III vai V nodaļas nosacījumiem, bet šāda subsīdija tiek uzskatīta kā tiesiski neapstrīdama, ja tiek konstatēts, ka tā atbilst 8. panta 2. punktā noteiktajiem standartiem. [36] Termins "kompensācijas nodeva" nozīmē īpašu nodevu, kas tiek ievākta kā pretpasākums jebkurai subsīdijai, tieši vai netieši piemērotai jebkuras preces ražošanai vai eksportam, kā noteikts GATT 1994 VI. panta 3. paragrāfā. [37] Termins "uzsākta" šeit lietots, apzīmējot procedūras darbību, ar kuru Dalībvalsts formāli sāk 11. pantā paredzēto izmeklēšanu. [38] Sadrumstalotu ražošanas nozaru gadījumā, kurās iesaistīts sevišķi liels nodarbināto skaits, valsts iestādes var noteikt atbalstu un opozīciju, izmantojot statistiski derīgas piemēru tehnoloģijas. [39] Dalībvalstis apzinās, ka noteiktu Dalībvalstu teritorijā, līdzīgās preces iekšzemes ražotāju darbinieki vai šo darbinieku pārstāvji var iesniegt vai atbalstīt iesniegumu par izmeklēšanu saskaņā ar 1. punktu. [40] Kā vispārpieņemts likums, termiņš eksportētājiem tiek skaitīts no aptaujas jautājumu saņemšanas dienas, tas ir, kā uzskatīts, vienu nedēļu no tās dienas, kad tie tika nosūtīti respondentam vai nodoti attiecīgajiem eksportējošās Dalībvalsts diplomātiskajiem pārstāvjiem, vai PTO Dalībvalsts atsevišķas muitas teritorijas gadījumā, oficiālam eksportējošās teritorijas pārstāvim. [41] Ar to saprotot, ka, ja ietverto eksportētāju skaits ir sevišķi liels, iesnieguma pilnu tekstu nepieciešams iesniegt tikai eksportējošās Dalībvalsts varas institūcijām vai attiecīgajai tirdzniecības asociācijai, kurai tad jānosūta kopijas attiecīgajiem eksportētājiem. [42] Dalībvalstis apzinās, ka noteiktu Dalībvalstu teritorijā, šāda izpaušana atbilstoši sīki reglamentētai aizsardzības kārtībai var tikt pieprasīta. [43] Dalībvalstis vienojas, ka lūgumi par konfidencialitāti netiek noraidīti šķīrējtiesas ceļā. Dalībvalstis tālāk vienojas, ka izmeklēšanas institūcija var pieprasīt atteikties no konfidencialitātes, vienīgi attiecībā uz informāciju, kas saistīta ar lietas izskatīšanu. [44] Īpaši svarīgi saskaņā ar šī panta nosacījumiem ir nodrošināt to, ka netiek pieņemts apstiprinošs pagaidu vai galīgais lēmums, kamēr nav dotas saprātīgas iespējas konsultāciju noturēšanai. Šādas konsultācijas var būt par pamatu procesam saskaņā ar II, III vai X nodaļas nosacījumiem. [45] Saskaņā ar šo Līgumu termins "kaitējums", ja vien citādi netiek precizēts, nozīmē materiālu kaitējumu iekšzemes ražošanai, iespējamo materiālo kaitējumu iekšzemes ražošanai vai tai piederoša uzņēmuma materiālu kavēšanu, un tiek skaidrots atbilstoši šī panta nosacījumiem. [46] Visā šajā Līgumā termins "līdzīgā prece" ("produit similaire") tiek interpretēts kā tāds, kas nozīmē preci, kura ir identiska, t.i., visādā ziņā līdzīga precei, kura tiek izskatīta, vai arī, iztrūkstot tieši šādai precei, kāda cita prece, kurai, lai arī tā nav līdzīga visos rādītājos, piemīt apskatāmo preci atgādinošas īpašības. [47] Kā noteikts 2.un 4. punktos. [48] Šajā punktā tiek pieņemts, ka ražotāji ir saistīti ar eksportētājiem vai importētājiem tikai, ja a) viens no tiem tieši vai netieši kontrolē otru; vai b) abus tieši vai netieši kontrolē trešā persona; vai c) kopā tie tieši vai netieši kontrolē trešo personu, ar nosacījumu, ka ir pamats uzskatīt vai turēt aizdomās, ka saistības sekas ir tādas, kas liek attiecīgajam ražotājam uzvesties atšķirīgi no ārpus šādām attiecībām stāvošiem ražotājiem. Šajā punktā jāpieņem, ka par tādu, kas kontrolē otru, var uzskatīt ražotāju, kas juridiski vai pēc sava amata spēj ierobežot vai vadīt otru. [49] Vārds "var" netiek interpretēts kā tāds, kas atļauj vienlaicīgi turpināt lietas izskatīšanu īstenojot saistības, izņemot kā tas paredzēts 4. punktā. [50] Šinī punktā termins "iekšzemes ieinteresētās puses" ietver patērētājus un izmeklēšanai pakļautās importētās preces rūpnieciskos izmantotājus. [51] Šajā Līgumā "uzlikt" nozīmē fiksētu vai galēju likumīgo nodevas vai nodokļa noteikšanu vai ievākšanu. [52] Ja kompensācijas nodevas apjoms tiek noteikts ar atpakaļejošu datumu, spriedums nesenākajā noteikšanas procesā par to, ka nekādu nodevu nedrīkst uzlikt, pats par sevi nepieprasa varas institūcijām atcelt galīgo nodevu. [53] Ja valsts iestādes sniedz informāciju un paskaidrojumus par šo pantu atsevišķā ziņojumā, tām jānodrošina, ka šāds ziņojums ir gatavs nodošanai atklātībai. [54] Komiteja izveido Darba grupu, lai pārbaudītu aptaujas saturu un formu, kā tas ir BISD 9S/193-194. [55] Jaunattīstības Dalībvalstīm, kas nepiemēro eksporta subsīdijas PTO Līguma spēkā stāšanās datumā, šis paragrāfs jāpiemēro par pamatu ņemot 1986. gadā piešķirto eksporta subsīdiju līmeni. [56] Šis punkts nav radīts ar mērķi pārtraukt darbību saskaņā ar citiem attiecīgajiem atbilstošajiem GATT 1994 nosacījumiem. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS EKSPORTA SUBSĪDIJU ILUSTRATĪVAIS SARAKSTS a) Valdību sniegtās tiešās subsīdijas firmai vai ražošanas pārstāvjiem pie eksporta veikšanas. b) Valūtas saglabāšanas shēmas vai līdzīga prakse, kas ietver papildus eksporta peļņu. c) Iekšējās transporta un kravu pārvadāšanas izmaksas par eksporta sūtījumiem, ko nodrošina vai pilnvaro valdības, uz labvēlīgākiem nosacījumiem nekā iekšzemes pārvadājumiem. d) Valdību vai to aģentūru, tieši vai netieši ar valdības pilnvarotu shēmu starpniecību veikts nodrošinājums, importētās vai iekšzemes preces vai pakalpojumu izmantošanai eksportēto preču ražošanai, uz labvēlīgākiem nosacījumiem vai noteikumiem, nekā nodrošināšana ar līdzīgām vai tieši konkurētspējīgām precēm vai pakalpojumiem to izmantošanai preču ražošanai iekšzemes patēriņam, ja (preču gadījumā) šādi nosacījumi un noteikumi ir labvēlīgāki nekā tie, kas ir komerciāli pieejami [1] pasaules tirgos to eksportētājiem. e) Pilnīga vai daļēja atbrīvošanas no nodokļiem remisija, vai tiešo nodokļu [2] vai sociālo nodokļu, kas tiek maksāti vai ir maksājami ražošanas vai komercuzņēmumiem [3] atlikšana saistībā ar eksportu. f) Īpašu atlaižu pieļaušana, kas tieši saistītas ar eksportu vai eksporta izpildi, virs tām, kas piešķirtas attiecībā uz ražošanu iekšzemes patēriņam, aprēķinot pēc tiešo nodokļu bāzes. g) Atbrīvošana no netiešajiem nodokļiem [4] vai remisija, attiecībā uz eksportēto preču ražošanu un sadali, kas pārsniedz uz līdzīgo preču ražošanu un sadali uzliktos, kad tās tiek pārdotas iekšzemes patēriņam. h) Nodokļu atvieglojumi, remisija vai atlikšana sākuma posma kumulatīvajiem netiešajiem nodokļiem [5] uz precēm vai pakalpojumiem, kurus izmanto eksportēto preču ražošanai pārsniedzot nodokļu atvieglojumus, remisiju vai atlikšanu sākuma posma līdzīgajiem kumulatīvajiem netiešajiem nodokļiem uz precēm vai pakalpojumiem, kurus izmanto līdzīgo preču ražošanā, kad tās tiek pārdotas iekšzemes patēriņam, tomēr, ar nosacījumu, ka sākuma posma kumulatīvie netiešie nodokļi var tikt atcelti, atviegloti vai atlikti eksportētām precēm, pat tad, ja tie nav atcelti, atviegloti vai atlikti līdzīgām precēm, kad tās tiek pārdotas iekšzemes patēriņam, ja sākuma posma kumulatīvie tiešie nodokļi tiek uzlikti ieguldījumiem, kas izlietoti eksportētās preces ražošanai (pieļaujot normālus zudumus). [6] Šis jautājums tiek interpretēts saskaņā ar norādījumiem par ieguldījumu patēriņu ražošanas procesā, kas atrodams II pielikumā. i) Importa nodevu [7] atvieglojumi vai atvilkšana, kas pārsniedz tās, kas uzliktas importētajiem ieguldījumiem, kas tiek izmantoti eksportētās preces ražošanā (pieļaujot normālus zudumus), tomēr, ar nosacījumu, ka īpašos gadījumos firma var izmantot zināmu daudzumu vietējā tirgus ieguldījumus, kas līdzvērtīgi un kuriem ir tāda pati kvalitāte un īpašības, kā importētajiem ieguldījumiem – to aizvietotājiem, lai gūtu labumu no šī nosacījuma, ja gan imports, gan atbilstošās eksporta operācijas notiek saprātīgā laikaposmā, kas nepārsniedz divus gadus. Šis jautājums jāinterpretē atbilstoši norādījumiem par ieguldījumu patēriņu ražošanas procesā, kas atrodams II pielikumā un norādījumos par aizstāšanas atvilkšanas sistēmu kā eksporta subsīdiju noteikšanu, kas atrodamas III pielikumā. j) Valdību (vai speciālu valdības kontrolētu institūciju) nodrošinātā eksporta kredītu garantija vai apdrošināšanas programmas, apdrošināšanas vai garantiju programmas pret eksportēto preču izmaksu palielināšanos vai apmaiņas riska programmas, par paaugstinātiem likmēm, kuras ir neatbilstošas, lai segtu ilgtermiņa darbības izmaksas un programmu zaudējumus. k) Valdību, (vai speciālās institūcijas, kuras tās kontrolē un/vai kuras darbojas valdību pilnvarojumā) eksporta kredītu dotācijas par procentu likmēm, kas ir zemākas par tām, kādas tām faktiski ir jāmaksā par tādējādi izmantotajiem fondiem (vai arī būtu vajadzējis maksāt, ja tās aizņemtos starptautiskajos kapitāla tirgos, lai dabūtu fondus ar tādiem pašiem maksājuma termiņiem un citiem kredīta noteikumiem un kas noteikti tajā pašā valūtā kā eksporta kredīts), vai to pilnībā vai daļēji veiktā izmaksu apmaksa, ko radījušas eksportētāju vai finansu institūcijas, ņemot kredītus, ciktāl tie tiek izmantoti, lai aizsargātu materiālo priekšrocību eksporta kredītu nosacījumu jomā. l) Tomēr, ar nosacījumu, ka, ja Dalībvalsts ir puse starptautiskajās saistībās/galvojumā par oficiāliem eksporta kredītiem, kurā vismaz divpadsmit sākotnējās šī Līguma Dalībvalstis ir puses no 1979. gada 1. janvāra (vai pārmantoto saistību, kuras uzņēmušās šīs sākotnējās Dalībvalsts), vai, ja praksē Dalībvalsts piemēro atbilstošas saistības procentu likmju nosacījumus, eksporta kredīta prakse, kura atbilst šiem nosacījumiem, nav jāuzskata par eksporta subsīdiju, ko aizliedz šis Līgums. m) Jebkuras citas publiskās izmaksas, kas sastāda eksporta subsīdiju GATT 1994 XVI panta nozīmē. [1] Termins "komerciāli pieejams" nozīmē, ka izvēle starp iekšzemes un importētajām precēm ir neierobežota un ir atkarīga tikai no komerciāliem apsvērumiem. [2] Šajā Līgumā:Termins "tiešie nodokļi" nozīmē algu, peļņas, kredītprocentu, īres, kompensācijas un visu citu ienākumu veidu nodokļus un nekustamā īpašuma nodokļus.Termins "importa nodevas" nozīmē tarifus, nodevas un citus naudas maksājumus, kas nav nekur citur uzskaitīti šajā piezīmē, kas tiek uzlikti importam.Termins "netiešie nodokļi" nozīmē noieta, akcīzes, apgrozījuma, pievienotās vērtības, īpašo tiesību, zīmoga, pārveduma, inventāra un iekārtu nodokļi, robežu nodokļi un visi nodokļi, izņemot tiešos nodokļus un importa nodevas."Sākuma posma" netiešie nodokļi ir tie, kas tiek uzlikti precēm vai pakalpojumiem, kas izmantoti tieši vai netieši konkrētā produkta izgatavošanā."Kumulatīvie" netiešie nodokļi ir daudzposmu nodokļi, kas tiek uzlikti, kad nav mehānisma pēctecīgai nodokļa kreditēšanai, ja preces vai pakalpojumi, kas pakļauti nodoklim vienā ražošanas posmā tiek izmantoti turpmākajā ražošanas posmā.Nodokļu "remisija" ietver nodokļu atmaksu vai atlaidi."Remisija vai atvilkšana" ietver pilnīgu vai daļēju atbrīvošanu vai importa nodevu atlaides. [3] Dalībvalstis atzīst, ka atlikšanām nav jāsummējas eksporta subsīdijā, ja, piemēram tiek iekasētas atbilstošās procentu nodevas. Dalībvalstis atkārtoti apstiprina principu, ka preču cenām operācijās starp eksportējošiem uzņēmumiem un zem to kontroles vai kopējas kontroles esošajiem ārzemju pircējiem, nodokļu aspektā jābūt cenām, kuras tiek uzliktas blakus esošiem neatkarīgiem uzņēmumiem. Jebkura Dalībvalsts var vērst otras Dalībvalsts uzmanību uz administratīvo vai citu praksi, kas varētu būt pretrunā ar šo principu un, kas rada ievērojamu tiešo nodokļu ietaupījumu eksporta operācijās. Šādos gadījumos Dalībvalstīm parasti jāmēģina atrisināt savas atšķirības, izmantojot esošo divpusējo nodokļu līgumu iespējas vai citas īpašus starptautiskus mehānismus, nekaitējot Dalībvalstu tiesībām un saistībām saskaņā ar GATT 1994, ieskaitot konsultāciju tiesības, par ko runāts iepriekšējā teikumā.Punkts e) nav radīts ar mērķi ierobežot Dalībvalsti veikt pasākumus, lai izvairītos no dubultās aplikšanas ar nodokļiem ārvalstu izcelsmes ienākumiem, ko nopelna tās uzņēmumi vai citas Dalībvalsts uzņēmumi. [4] Šajā Līgumā:Termins "tiešie nodokļi" nozīmē algu, peļņas, kredītprocentu, īres, kompensācijas un visu citu ienākumu veidu nodokļus un nekustamā īpašuma nodokļus.Termins "importa nodevas" nozīmē tarifus, nodevas un citus naudas maksājumus, kas nav nekur citur uzskaitīti šajā piezīmē, kas tiek uzlikti importam.Termins "netiešie nodokļi" nozīmē noieta, akcīzes, apgrozījuma, pievienotās vērtības, īpašo tiesību, zīmoga, pārveduma, inventāra un iekārtu nodokļi, robežu nodokļi un visi nodokļi, izņemot tiešos nodokļus un importa nodevas."Sākuma posma" netiešie nodokļi ir tie, kas tiek uzlikti precēm vai pakalpojumiem, kas izmantoti tieši vai netieši konkrētā produkta izgatavošanā."Kumulatīvie" netiešie nodokļi ir daudzposmu nodokļi, kas tiek uzlikti, kad nav mehānisma pēctecīgai nodokļa kreditēšanai, ja preces vai pakalpojumi, kas pakļauti nodoklim vienā ražošanas posmā tiek izmantoti turpmākajā ražošanas posmā.Nodokļu "remisija" ietver nodokļu atmaksu vai atlaidi."Remisija vai atvilkšana" ietver pilnīgu vai daļēju atbrīvošanu vai importa nodevu atlaides. [5] Šajā Līgumā:Termins "tiešie nodokļi" nozīmē algu, peļņas, kredītprocentu, īres, kompensācijas un visu citu ienākumu