Oficiālais Vēstnesis L 236 , 23/09/2003 Lpp. 0829 - 0830



6. TRANSPORTA POLITIKA 1. 31985 R 3821: Padomes Regula (EEK) Nr. 3821/85 ( 1985. gada 20. decembris) par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā (OV L 370, 31.12.1985., 8. lpp.), kurā jaunākos grozījumus izdara: - 32002 R 1360: Komisijas 13.6.2002. Regula (EK) Nr. 1360/2002 (OV L 207, 5.8.2002., 1. lpp.). Atkāpjoties no Regulas (EEK) Nr. 3821/85 3. panta 1. punkta, līdz 2005. gada 1. janvārim uz Latviju neattiecas prasība uzstādīt un izmantot reģistrācijas kontrolierīces pasažieru vai kravu autopārvadājumiem reģistrētos transportlīdzekļos, ja minētie transportlīdzekļi reģistrēti līdz 2001. gada 1. janvārim un tos izmanto vienīgi iekšzemes autopārvadājumiem. Šādu transportlīdzekļu vadītāji braukšanas un atpūtas laiku reģistrē savās kontrolgrāmatiņās. 2. 31993 R 3118: Padomes 1993. gada 25. oktobra Regula (EEK) Nr. 3118/93, ar ko paredz nosacījumus, saskaņā ar kuriem ārvalstu pārvadātāji dalībvalstī drīkst sniegt kravu iekšzemes autopārvadājumu pakalpojumus (OV L 279, 12.11.1993., 1. lpp.), un kurā jaunākos grozījumus izdara: - 32002 R 0484: Eiropas Parlamenta un Padomes 1.3.2002. Regula (EK) Nr. 484/2002 (OV L 76, 19.3.2002., 1. lpp.). a) Atkāpjoties no Regulas (EEK) Nr. 3118/93 1. panta un līdz otrā gada beigām pēc pievienošanās dienas, Latvijas pārvadātāji nesniedz kravu iekšzemes autopārvadājumu pakalpojumus citās dalībvalstīs, un citu dalībvalstu pārvadātāji nesniedz kravu iekšzemes autopārvadājumu pakalpojumus Latvijā. b) Līdz otrā gada beigām pēc pievienošanās dienas dalībvalstis paziņo Komisijai par to, vai tās pagarinās minēto laikposmu par, ilgākais, diviem gadiem, vai arī pēc minētā laikposma beigām tās pilnībā piemēros regulas 1. pantu. Ja šāds paziņojums netiek sniegts, piemēro regulas 1. pantu. Vienīgi tie pārvadātāji, kas reģistrēti dalībvalstīs, uz kurām attiecas regulas 1. pants, drīkst sniegt kravu iekšzemes autopārvadājumu pakalpojumus pārējās dalībvalstīs, uz kurām attiecas 1. pants. c) Ja kravu iekšzemes autopārvadājumu tirgū pastāv nozīmīgi traucējumi vai šādu traucējumu risks, dalībvalstis, uz kurām atbilstīgi šā dokumenta b) punktam neattiecas regulas 1. pants, līdz ceturtā gada beigām pēc pievienošanās dienas informē Komisiju par to, vai tās pagarinās minēto laikposmu par, ilgākais, vienu gadu, vai arī pēc minētā laikposma beigām tās pilnībā piemēros regulas 1. pantu. Ja šāda informācija netiek sniegta, piemēro regulas 1. pantu. Vienīgi tie pārvadātāji, kas reģistrēti dalībvalstīs, uz kurām attiecas regulas 1. pants, drīkst sniegt kravu iekšzemes autopārvadājumu pakalpojumus pārējās dalībvalstīs, uz kurām attiecas 1. pants. d) Kamēr regulas 1. pants pilnībā neattiecas uz visām dalībvalstīm, tās dalībvalstis, uz kurām atbilstīgi šā dokumenta b) vai c) punktam attiecas regulas 1. pants, var izmantot turpmāk izklāstīto procedūru. Ja kādā no šā punkta iepriekšējā daļā minētajām dalībvalstīm pastāv nozīmīgi tirgus vai tā daļas traucējumi, ko izraisa vai pastiprina kabotāža, piemēram, piedāvājums būtiski pārsniedz pieprasījumu, vai arī ir apdraudēta daudzu kravu autopārvadājumu uzņēmumu finansiālā stabilitāte vai pastāvēšana, attiecīgā dalībvalsts informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par šo stāvokli un sniedz tām visu attiecīgo informāciju. Pamatojoties uz šo informāciju, attiecīgā dalībvalsts var lūgt Komisiju pilnīgi vai daļēji apturēt regulas 1. panta piemērošanu, lai atjaunotu parasto stāvokli. Pamatojoties uz attiecīgās dalībvalsts sniegtajām ziņām, Komisija pārbauda stāvokli un viena mēneša laikā pēc lūguma saņemšanas lemj par vajadzību paredzēt aizsardzības pasākumus. Piemēro procedūru, kas paredzēta regulas 7. panta 3. punkta otrajā, trešajā un ceturtajā daļā, kā arī minētā panta 4., 5. un 6. punktā. Steidzamos un izņēmuma gadījumos šā punkta pirmajā daļā minētā dalībvalsts var apturēt regulas 1. panta piemērošanu, tūlīt pēc tam iesniedzot Komisijai pamatotu paziņojumu. e) Kamēr atbilstīgi šā dokumenta a) līdz c) punktam nepiemēro regulas 1. pantu, dalībvalstis var regulēt piekļuvi kravu iekšzemes autopārvadājumu tirgum, pakāpeniski palielinot savstarpēji izsniegto kabotāžas atļauju skaitu saskaņā ar divpusējiem nolīgumiem. Minētie pasākumi var paredzēt arī pilnīgas liberalizācijas iespēju. f) Šā dokumenta a) līdz d) punkta piemērošanas iznākumā piekļuve kravu iekšzemes autopārvadājumu tirgum nedrīkst būt vairāk ierobežojoša kā Pievienošanās līguma parakstīšanas dienā. 3. 31996 L 0026: Padomes Direktīva 96/26/EK ( 1996. gada 29. aprīlis) par atļaušanu kravu autopārvadātājiem un pasažieru autopārvadātājiem veikt profesionālo darbību un par diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošo dokumentu savstarpēju atzīšanu, lai veicinātu šo pārvadātāju tiesības veikt uzņēmējdarbību iekšzemes un starptautisko autopārvadājumu nozarē (OV L 124, 23.5.1996., 1. lpp.), kurā jaunākos grozījumus izdara: - 31998 L 0076: Padomes 1.10.1998. Direktīva 98/76/EK (OV L 277, 14.10.1998., 17. lpp.). Līdz 2006. gada 31. decembrim Direktīvas 96/26/EK 3. panta 3. punkta c) apakšpunktu Latvijā nepiemēro attiecībā uz pārvadājumu uzņēmumiem, kas nodarbojas vienīgi ar kravu un pasažieru iekšzemes autopārvadājumiem. Šo uzņēmumu pieejamais kapitāls un rezerves pakāpeniski un atbilstīgi turpmāk izklāstītajai sistēmai sasniedz minimālos apjomus, kas noteikti iepriekšminētajā pantā: - no 2004. gada 1. janvāra uzņēmuma pieejamajam kapitālam un rezervēm ir jābūt vismaz EUR 3000 uz katru izmantoto transportlīdzekli vai EUR 150 uz uzņēmuma izmantoto kravu pārvadāšanas transportlīdzekļu maksimālās atļautās masas katru tonnu, vai EUR 150 uz katru sēdvietu pasažieru pārvadāšanas transportlīdzekļos, ko izmanto uzņēmums, attiecīgi izvēloties mazāko summu; - no 2005. gada 1. janvāra uzņēmuma pieejamajam kapitālam un rezervēm ir jābūt vismaz EUR 6750, ja tiek izmantots tikai viens transportlīdzeklis, un vismaz EUR 3750 uz katru papildu transportlīdzekli. --------------------------------------------------