Eiropas Kopienas dibināšanas Līguma (Konsolidētā versija) - D. Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienotie protokoli - Protokols (Nr.29) par patvērumu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem (1997)



Oficiālais Vēstnesis C 321 E , 29/12/2006 Lpp. 0306 - 0307



Protokols (Nr.29) par patvērumu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem (1997) AUGSTĀS LĪGUMSLĒDZĒJAS PUSES, TĀ KĀ atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktam Savienība ievēro pamattiesības, ko nodrošina 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija; TĀ KĀ Eiropas Kopienu Tiesas kompetencē ir nodrošināt to, ka Eiropas Kopiena, interpretējot un piemērojot Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 2. punktu, ievēro tiesību aktus; TĀ KĀ atbilstīgi līguma par Eiropas Savienību 49. pantam ikvienai Eiropas valstij, kandidējot uz dalību Savienībā, jāievēro Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 1. punktā izklāstītie principi; IEVĒROJOT TO, ka Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 309. pants rada mehānismu, kā uz laiku atņemt dažas tiesības gadījumā, ja dalībvalsts vairākkārt nopietni pārkāpj šos principus; ATGĀDINOT to, ka katram dalībvalsts pilsonim kā Savienības pilsonim ir īpašs statuss un aizsardzība, ko nodrošina dalībvalstis saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma otro daļu; IEVĒROJOT TO, ka Eiropas Kopienas dibināšanas līgums rada telpu bez iekšējām robežām un katram Savienības pilsonim nodrošina tiesības brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstu teritorijā; ATCEROTIES TO, ka jautājumu par Savienības dalībvalstu pilsoņu izdošanu reglamentē 1957. gada 13. decembra Eiropas Konvencija par izdošanu un 1996. gada 27. septembra Konvencija, kas izstrādāta, pamatojoties uz 31. pantu Līgumā par Eiropas Savienību attiecībā uz izdošanu Eiropas Savienības dalībvalstu starpā; VĒLĒDAMĀS novērst patvēruma institūta izmantošanu tādiem nolūkiem, kādiem tas nav paredzēts; TĀ KĀ šis protokols ievēro 1951. gada 28. jūlija Ženēvas Konvencijas par bēgļu statusu galamērķus un uzdevumus; IR VIENOJUŠĀS par šādiem noteikumiem, ko pievieno Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam. Vienīgais pants Ņemot vērā pamattiesību un pamatbrīvību aizsardzības līmeni Eiropas Savienības dalībvalstīs, visos juridiskajos un praktiskajos jautājumos, kas saistīti ar patvēruma lietām, tās uzskatāmas par drošām mītneszemēm. Tādējādi ikvienu patvēruma lūgumu, ko iesniedz kādas dalībvalsts pilsonis, var ņemt vērā vai pasludināt, ka tā izskatīšana ir pieļaujama citā dalībvalstī, tikai šādos gadījumos: a) ja dalībvalsts, kuras pilsonis ir patvēruma lūdzējs, atsaucoties uz Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 15. pantu, pēc Amsterdamas Līguma spēkā stāšanās nosaka savā teritorijā pasākumus, atkāpjoties no pienākumiem, ko uzliek minētā konvencija; b) ja sākta Līguma par Eiropas Savienību 7. panta 1. punktā minētā procedūra un tikmēr, kamēr Padome pieņem lēmumu šajā sakarā; c) ja Padome, pamatojoties uz 7. panta 1. punktu Līgumā par Eiropas Savienību, konstatē, ka dalībvalsts, kuras pilsonis ir patvēruma lūdzējs, vairākkārt nopietni pārkāpusi principus, kas minēti 6. panta 1. punktā; d) ja dalībvalstij būtu vienpusēji jāpieņem šādu lēmumu attiecībā uz citas dalībvalsts pilsoņa lūgumu; šādā gadījumā tūlīt jāinformē Padome; lūgumu izskata, pamatojoties uz pieņēmumu, ka tas ir klaji nepamatots, nekādā gadījumā nekādi neiespaidojot dalībvalsts lēmumu pieņemšanas tiesības. --------------------------------------------------